natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Præjudiciel "Rådets direktiv 83/189/EØF og Kommissionens direktiv 88/301/EØF -anmeldelse af specifikationer på telekommunikationsområdet -kontrolorganets uafhængighed - straf" (Domstolens plenum)
It was apparent to the Court from the French rules in question that, during the period referred to in the main proceedings, various departments of the French P & T ministry were responsible at once for operating the public network, implementing the commercial policy on telecommunications, drawing up the technical specifications, monitoring their application and granting typeapproval for terminal apparatus.
Ved dom af 6. februar 1991, indgået til Domstolen den 18. februar s.a., havde Cour d'appel de Douai (Frankrig) stillet tre præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af Rådets direktiv 83/189/EØF, som ændret ved Rådets direktiv 88/182/EØF, og af Kommissionens direktiv 88/301/EØF for at kunne bedømme foreneligheden med direktiverne af den ordning, der var indført ved det franske dekret nr. 85-712 af 11. juli 1985 - om gennemførelse af lov af 1. august 1905 - vedrørende apparater, der kan tilsluttes det offentlige telekommunikationsnet.
In those circumstances, the Court considered that that it should be verified, on the one hand, whether, in the light of the provisions of Article 6 of the directive, the French P & T administration could be considered a public undertaking within the meaning of Community law, and, on the other, whether the criterion of the independence of the body responsible for drawing up specifications, monitoring and typeapproval is observed.
Disse spørgsmål var blevet rejst under en straffesag mod Decoster, der var tiltalt for mellem maj og oktober 1989 at have solgt terminaludstyr til telekommunikation (telefaxmaskiner) uden hverken først at have ansøgt om eller opnået den typegodkendelsesattest, der foreskrives i artikel L 48 i code des Postes et Telecommunications og i artikel 17 i det ovennævnte dekret nr. 85-712.
As regards the concept of "undertaking", the Court observed that the fact that, as in the present case operation of the public network and marketing of terminal equipment is entrusted to bodies which are part of the public administration cannot exclude them from being described as public undertakings. A body carrying out economic activities of an industrial or commercial nature need not have legal personality separate from the State in order to be considered a public undertaking.
Den nationale domstol ønskede i det væsentlige fastslået, om artikel 6 i direktiv 88/301 er til hinder for anvendelsen af nationale bestemmelser som de i hovedsagen omhandlede, der under strafansvar forbyder de erhvervsdrivende at fremstille, indføre, besidde med henblik på salg, sælge eller forhandle terminaludstyr, medmindre de ved fremlæggelse af en typegodkendelse eller ethvert andet dokument, der betragtes som ligestillet hermed, godtgør, at dette udstyr opfylder visse væsentlige krav, navnlig vedrørende sikkerheden for brugerne og telenettets funktionsdygtighed, når
As regards the requirement that the body responsible for drawing up specifications, monitoring their application and typeapproval be independent, the Court declared that different departments of a single administration cannot be considered to be independent from each other for the purpose of Article 6 of the directive.
Artikel 6 i direktiv 88/301 bestemmer: "Medlemsstaterne sørger for, at den formelle fastlæggelse af de i artikel 5 omhandlede specifikationer og kontrollen med deres anvendelse samt godkendelse fra den 1. juli 1989 foretages af et organ, der er uafhængigt af offentlige eller private virksomheder, der udbyder varer og/eller tjenesteydelser på telekommuni kati onsområdet".
The Court has held that that Articles 3(f), 90 and 86 of the EEC Treaty preclude a Member State from granting to the undertaking which operates the public telecommunications network the power to lay down standards for telephone equipment and to check that economic operators meet those standards when it is itself competing with those operators on the market for that equipment.
Domstolen bemærkede, at det under disse omstændigheder i lyset af bestemmelserne i direktivets artikel 6 måtte undersøges, for det første, om de franske post- og telemyndigheder kan betragtes som en offentlig virksomhed i fællesskabsrettens forstand, og for det andet, om kravet om, at det skal være et uafhængigt organ, der varetager den formelle fastlæggelse af specifikationerne, kontrollen og typegodkendelsen, var overholdt.
"Articles 3(f), 86 and 90 of the Treaty and Article 6 of Commission Directive 88/301/EEC of 16 May 1988 on competition in the markets in telecommunications terminal equipment preclude the application of national rules prohibiting, on pain of penalties, economic operators from manufacturing, importing, keeping for sale, selling or distributing terminal equipment without evidence, provided by the submission of approval or some other document regarded as equivalent, that the equipment complies with certain essential requirements relating, in particular, to the protection of users and the proper functioning of the network, while there is no assurance of the independence, in relation to every operator offering goods and/or services in the telecommunications sector, of the body which issues the approval or other equivalent document and formalizes the technical specifications with which such equipment must comply."
For så vidt angår kravet om, at det skal være et uafhængigt organ, der varetager den formelle fastlæggelse af specifikationerne, kontrollen med deres anvendelse samt typegodkendelsen, bemærkede Domstolen blot, at forskellige direktorater inden for samme myndighed ikke kan betragtes som indbyrdes uafhængige i direktivets artikel 6's forstand.
"Articles 30, 3(f), 86 and 0 of the EEC Treaty, together with Article 6 of Commission Directive 88/301/EEC of 16 May 1988 on terminal equipment, preclude the application of national provisions such as those contained in French Decree No 85-712 which require traders wishing to market terminal equipment to demonstrate - by way of typeapproval or a similar procedure - that the equipment complies with certain requirements (relating in particular to user safety and the proper functioning of the network) unless at the same time there is guaranteed independence, from any trader offering goods or services in the telecommunications sector, on the part of the body which: issues the typeapproval (or similar document); draws up the technical specifications used for the issuing of the typeapproval (or similar document)
"Traktatens artikel 3, litra f), og artikel 86 og 90 og artikel 6 i Kommissionens direktiv 88/301/EØF af 16. maj 1988 om konkurrence på tei etermi nal markederne er uforenelige med nationale bestemmelser, der under strafansvar forbyder de erhvervsdrivende at fremstille, indføre, besidde med henblik på salg, sælge eller forhandle terminaludstyr, medmindre de ved fremlæggelse af en typegodkendelse eller ethvert andet dokument, der betragtes som ligestillet hermed, godtgør, at dette udstyr opfylder visse væsentlige krav, navnlig vedrørende sikkerheden for brugerne og telenettets funktionsdygtighed, når der ikke i forhold til enhver erhvervsdrivende, der udbyder varer og/eller tjenesteydelser på telekommunikationsområdet, er sikkerhed for uafhængigheden af det organ, der udsteder typegodkendelsen eller ethvert andet dermed ligestillet dokument og foretager den formelle fastlæggelse af de tekniske specifikationer, som dette udstyr skal opfylde."
By judgment of 5 March 1991, received at the Court on 13 March 1991, the Tribunal de Police, Vichy (France), referred for a preliminary ruling a question on the interpretation of Commission Directive 88/301/EEC in order to ascertain whether the system put in place by French Decree No 85-712 was compatible with those provisions.
Generaladvokat G. Tesauro fremsatte forslag til afgørelse den 3. iuni 1992.
(See Case C-69/91 under the part of the judgment headed "Law")
Han fandt, at spørgsmålene skulle besvares således:
The Court ruled as follows:
"Traktatens artikel 30, artikel 3, litra f), og artikel 86 og 90 samt artikel 6 i Kommissionens direktiv 88/301/EØF er til hinder for anvendelsen af nationale regler som dem, der er indeholdt i det franske dekret nr. 85-712, hvorefter de erhvervsdrivende, som ønsker at markedsføre terminaludstyr, ved en typegodkendelsesprocedure eller en tilsvarende procedure skal godtgøre, at udstyret opfylder visse krav (der bl.a. vedrører sikkerheden for brugerne og telekommunikationsnettets driftssikkerhed), når der ikke samtidig består sikkerhed for, at enhver erhvervsdrivende, der tilbyder varer og/eller tjenesteydelser på telekommunikationsområdet, er uafhængig af det organ, der udsteder typegodkendelsesattesten (eller et andet tilsvarende dokument) formaliserer de tekniske specifikationer, som anvendes med henblik på udstedelsen af typegodkendelsesattesten (eller et andet tilsvarende dokument)."
"Article 6 of Commission Directive 88/301/EEC of 16 May 1988 on competition in the markets in telecommunications terminal equipment precludes the application of national rules prohibiting, on pain of penalties, economic operators from manufacturing, importing, keeping for sale, selling or distributing terminal equipment without evidence, provided by the submission of approval or some other document regarded as equivalent, that the equipment complies with certain essential requirements relating, in particular, to the protection of users and the proper functioning of the network, while there is no assurance of the independence, in relation to every operator offering goods and/or services in the telecommunications sector, of the body which issues the approval or other equivalent document and formalizes the technical specifications with which such equipment must comply."
Såfremt Domstolen måtte finde anledning til også at undersøge de øvrige i sagen fremførte spørgsmål, foreslog generaladvokaten følgende:
Mr Advocate General Tesauro delivered his Opinion at the sitting on 3 June 1992.
Ved dom af 5. marts 191, indgået til Domstolen den 13. marts s.a., havde Tribunal de police Vichy (Frankrig) forelagt et præjudicielt spørgsmål om fortolkningen af Kommissionens direktiv 88/301/EØF for at kunne bedømme, om de ordning, der er indført ved det franske dekret nr. 85-712, er forenelig med direktivet.
By order of 17 December 1991, received at the Court on 30 December 1991, the Raad van Beroep, 's-Hertogenbosch (Netherlands), referred to the Court for a preliminary ruling three questions on the interpretation of certain provisions of Council Directive 79/7/EEC.
Spørgsmålet var blevet rejst under en straffesag mod Taillandier, der var tiltalt for den 5. april 1990 at have solgt terminaludstyr til telekommuni kation (telefonapparater) uden at have opnået den i det ovennævnte dekrets artikel 17 foreskrevne typegodkendelse.
In the Netherlands the General Law on Incapacity for Work (AAW) entitles the claimant to benefits after the first year of incapacity for work up to the age of 65.
(Vedrørende præmisserne henvises til sag C-69/91)
Article 32(1) of the AAW provides as follows:
Domstolen besvarede det forelagte spørgsmål således:
"Benefits for incapacity for work shall be withdrawn:
Generaladvokat Giuseppe Tesauro fremsatte forslag til afgørelse den 3. juni 1992.
The AWW entitles widows of insured persons, subject to certain conditions, to widows' pensions up to the age of 65.
Han fandt, at spørgsmålet skulle besvares således:
The applicant in the main proceedings had been self-employed since 1972.
"Ligebehandling af mænd og kvinder - social sikring - ophør af retten til ydelser ved uarbejdsdygtighed i tilfælde af tildeling af ydelser til efterladte" (Domstolens plenum)
The first question from the national court sought to ascertain whether Community law precludes a national court or tribunal from interpreting Article 26 of the International Covenant on Civil and Political Rights of 19 December 1966 as requiring equal treatment for men and women as regards survivors' benefits.
Ved kendelse af 17. december 1991, indgået til Domstolen den 30. december s.a., havde Raad van Beroep, Hertogenbosch (Nederlandene), forelagt tre præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af visse bestemmelser i Rådets direktiv 79/7/EØF.
The Court recalled that Directive 79/7 refers to the progressive implementation of the principle of equal treatment for men and women in matters of social security but does not yet extend to the whole of that field.
I Nederlandene er forholdet det, at den almindelige lov om forsikring mod uarbejdsdygtighed (AAW) efter det første års uarbejdsdygtighed giver ret til ydelser, så længe den pågældende ikke er fyldt 65 år.
Thus, according to Article 3(2), it does not apply to provisions concerning survivors' benefits.
"ydelsen ved uarbejdsdygtighed bortfalder:
Consequently, in the absence of harmonization in the subject-matter, the rules of those benefits are a matter for provisions of national and international law in force in the Member State concerned.
(...) b) når en kvinde, som den er blevet tilkendt, erhverver ret til enkepension eller en midlertidig ydelse til enker i henhold til loven om almindelig forsikring for enker og for børn, der har mistet begge forældre eller en af dem (AWW)."
National case-law which, on the basis of Article 26 of the International Covenant, applies the principle of equal treatment to a field which, at present, is not covered by Directive 79/7, cannot affect the progressive implementation of that principle envisaged by that directive, which itself constitutes a first stage.
Sagsøgeren i hovedsagen havde udøvet beskæftigelse som selvstændig erhvervsdrivende siden 1972. I februar 1982 blev hun erklæret uarbejdsdygtig og blev med virkning fra den 31. januar 1983 tilkendt en ydelse i henhold til AAW.
The second question essentially sought to ascertain whether Article 4(1) of Directive 79/7 precludes a national rule which withdraws from widows who are unfit for work the benefits applicable to that risk on their being granted a widow's pension, if that withdrawal is not the result of a voluntary renunciation by the beneficiary and is not applicable to widowers who are entitled to benefits for incapacity for work.
Herefter blev hun med virkning fra den 1. oktober 1987 tilkendt en enkepension i henhold til AWW.
It is irrelevant that the withdrawal occurs as a result of the award of a benefit, in this case survivors' benefits, falling outside the scope of Directive 79/7.
Det fremgår af forelæggelseskendelsen, at overgangen fra ordningen efter AAW til ordningen efter AWW for sagsøgerens vedkommende indebar, at den ydelse, hun fik udbetalt, netto blev mellem 10-20 HFL og 100 HFL mindre pr. måned.
The Court proceeded to recall that Article 4(1) of Directive 79/7 prohibits all discrimination on grounds of sex, in particular regarding the conditions of access to statutory schemes, including those providing protection against the risk of invalidity.
Med det første spørgsmål ønskede den nationale retsinstans oplyst, om fællesskabsretten er til hinder for, at nationale domstole fortolker artikel 26 i den internationale konvention af 19. december 1966 om borgerlige og politiske rettigheder således, at bestemmelsen foreskriver ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til ydelser til efterladte.
A national provision depriving women of the right to claim benefits which men in the same situation continue to receive thus constitutes discrimination within the meaning of Directive 79/7.
Domstolen bemærkede indledningsvis, at direktiv 79/7 tilsigter gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring, men at det endnu ikke omfatter hele området.
The Court also pointed out that equal treatment is not prejudiced where a widow renounces voluntarily the benefit for incapacity to work, on condition that she receive clear and precise information on the possible financial consequences arising from the replacement of that benefit by a pension under the AWW.
En national retspraksis, hvorefter princippet om ligebehandling med henvisning til artikel 26 i den internationale konvention udvides til også at omfatte et område, som ikke på nuværende tidspunkt er omfattet af direktiv 79/7, kan således ikke påvirke den gradvise gennemførelse af princippet, som tilsigtes med direktivet, som selv er et første led i gennemførelsen.
Community law does not preclude a national court or tribunal from interpreting Article 26 of the International Covenant on Civil and Political Rights of 19 December 1966 as requiring equal treatment for men and women as regards survivors' benefits, inasmuch as that matter lies outside the scope of Council Directive 79/7/EEC of 19 December 1978 on the progressive implementation of the principle of equal treatment for men and women in matters of social security.
Med det andet spørgsmål måtte den nationale retsinstans antages at ønske oplyst, om artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7 er til hinder for, at uarbejdsdygtige enker fratages den for uarbejdsdygtigheden tilkendte ydelse, efter at de er tilkendt en enkepension, såfremt fratagelsen ikke finder anvendelse på enkemænd, der får udbetalt en ydelse ved uarbejdsdygtighed.
Article 4(1) of Directive 79/7 precludes a national rule which withdraws from widows who are unfit for work the benefits applicable to that risk on their being granted a widow's pension, if that withdrawal is not the result of a voluntary renunciation by the beneficiary and is not applicable to widowers who are entitled to benefits for incapacity for work.
Domstolen bemærkede dernæst, at i henhold til artikel 4, stk.l, i direktiv 79/7 er forskelsbehandling på grundlag af køn forbudt, især for så vidt angår betingelserne for adgang til lovbestemte ordninger, herunder en ordning, der sikrer beskyttelse mod invaliditet.
In the absence of adequate measures transposing Article 4(1) of Directive 79/7 into national law, it is for the national courts to apply such procedures of domestic law as will guarantee to women the benefit of the same rules as those applicable to men in the same situation."
I medfør af denne bestemmelse har kvinder ret til ydelser ved uarbejdsdygtighed på samme vilkår som mænd.
Mr Advocate General Darmon delivered his Opinion at the sitting on 31 March 1993.
En national bestemmelse, hvorefter kvinder ikke har ret til en ydelse, som mænd fortsat får udbetalt i samme situation, er derfor forskelsbehandling i henhold til direktiv 79/7.
He proposed that the Court should reply as follows:
Domstolen bemærkede i den forbindelse afslutningsvis, at ligebehandlingsprincippet ikke tilsidesættes, såfremt en enke frivilligt giver afkald på ydelsen ved uarbejdsdygtighed, såfremt hun får klare og utvetydige
Community law does not preclude the interpretation by a national court of Article 26 of the International Covenant on Civil and Political Rights of 19 February 1966 as meaning that that article requires as from 23 December 1984 full equal treatment as between men and women in the field of statutory survivors' pensions, in so far as that field falls outwith the scope of Council Directive 79/7/EEC of 19 December 1978, and with the reservation that that
- 14 - oplysninger om eventuelle økonomiske følger af, at sådanne ydelser erstattes af en pension i henhold til AWW.
14 - interpretation does not affect either the Treaty or secondary legislation.
Artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7 er til hinder for, at uarbejdsdygtige enker efter en national bestemmelse fratages den for uarbejdsdygtigheden tilkendte ydelse efter at de er tilkendt en enkepension, såfremt fratagelsen ikke beror på et frivilligt afkald fra den ydelsesberettigede og den ikke finder anvendelse på enkemænd, der får udbetalt en ydelse ved uarbejdsdygtighed.
Moreover, there is no discrimination on the ground of sex within the meaning of that Community provision where transition from one system to the other is subject to the free choice of the beneficiary taken after he has obtained from the body awarding the benefit clear and precise information as regards the immediate and future consequences of that transfer, in particular in the case of a possible aggravation in the incapacity to work.
Såfremt der ikke er truffet passende foranstaltninger til gennemførelse af artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7, tilkommer det de nationale domstole at anvende den af de i national ret foreskrevne muligheder, der sikrer, at kvinder omfattes af samme ordning som den, der gælder for mænd i samme situation."
The national court whose duty it is, within its jurisdiction, to apply the provisions of Directive 79/7/EEC has the obligation, in the matter of applying that directive, to give full effect to the principle of equal treatment which it progressively implements, by not applying a national rule which would be incompatible with it.
Generaladvokat M. Darmon havde fremsat forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 31. marts 1993.
No provision of Community law precludes a national rule prohibiting the cumulation of two benefits granting the person whom it benefits a minimum replacement social income."
Fællesskabsretten er ikke til hinder for, at en national retsinstans anlægger en fortolkning af artikel 26 i den internationale konvention af 19. februar 1966 om borgerlige og politiske rettigheder, hvorefter det lægges til grund, at denne bestemmelse med virkning fra den 23. december 1984 har foreskrevet en ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til ydelser til efterladte, for så vidt dette spørgsmål falder uden for anvendelsesområdet for Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978, dog således, at en sådan fortolkning ikke må stride mod traktaten eller mod den afledte ret.
By order of 17 December 1991, received at the Court on 30 December 1991, the Raad van Beroep, 's-Hertogenbosch (Netherlands), referred to the Court for a preliminary ruling under Article 177 of the EEC Treaty two questions on the interpretation of Article 4(1) of Council Directive 79/7/EEC.
Artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7/EØF er til hinder for en national bestemmelse, hvorefter uarbejdsdygtige enker fratages retten til pension i forbindelse hermed og i stedet får ret til en enkepension, såfremt den pågældende ret ophører uden videre, og ordningen ikke finder anvendelse på enkemænd, der oppebærer en pension i anledning af uarbejdsdygtighed, og indebærer eller kan indebære et indkomsttab.
The Law of 20 December 1979 introducing equal treatment for men and women as regards entitlement to benefits extended that entitlement to married women, with the exception of those whose incapacity for work arose before 1 October 1975.
En national retsinstans, der som led i sine beføjelser skal anvende bestemmelserne i direktiv 79/7/EØF, er forpligtet til inden for direktivets anvendelsesområde fuldt ud at virkeliggøre det princip om ligebehandling, som efter direktivet gradvis skal gennemføres, således at den i givet fald undlader at anvende en national bestemmelse, der strider mod princippet.
By several judgments of 5 January 1988, the Centrale Raad van Beroep held that in so far as that exception only applied to married women it constituted discrimination on the ground of sex.
Fællesskabsretten indeholder ingen bestemmelser, som er til hinder for, at der efter en national bestemmelse ikke kan ske kumulation af to former for ydelser, som begge har til formål at sikre den ydelsesberettigede en social mindsteindkomst til erstatning for en manglende indtægt."
It concluded that from 1 January 1980, the date when the law on equal treatment of 20 December 1979 referred to above came into force, married women whose incapacity for work arose before 1 October 1975 were also entitled to AAW benefits.
Præjudiciel "Ligebehandling af mænd og kvinder - social sikring - begrænsning af den tilbagevirkende gyldighed af en ansøgning om ydelse - overgang fra ydelser ved uarbejdsdygtighed til ydelser til efterladte" (Domstolens plenum)
By decision of 9 November 1989, the defendant in the main proceedings granted the benefits applied for with effect from 17 May 1987, that is to say, in accordance with Article 25(2) of the AAW, one year before the claim was submitted.