natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Når visse led i eller visse gennemførelsesbestemmelser til en intern afgiftsordning er diskriminerende og dermed forbudt i medfør af Traktatens artikel 95, skal hele den afgiftsordning, hvori de indgår, dog ikke af den grund anses for uforenelig med artikel 95.
Where certain components or certain rules for the application of a system of internal taxation are discriminatory and consequently prohibited by Article 95, that does not necessarily mean that the whole of the tax system of which those components or rules form a part has to be considered to be incompatible with that article.
En 2'itomobilafgift, som uden forskel finder anvendelse på køretøjer, der er samlet eller fremstillet i den medlemsstat, hvor afgiften opkræves, og på såvel nye som brugte importerede motorkøretøjer, kan ikke anses for en afgift med tilsvarende virkning som en indførselstold, der er forbudt i EØF-Traktatens artikel 12."
A motor vehicle tax charged both on vehicles assembled and manufactured in the Member State where it is levied and on new or used imported vehicles cannot be considered to be a charge having equivalent effect to a customs duty on imports prohibited by Article 12 of the EEC Treaty".
Gen eral advokat G. Tesauro fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet den 31. marts 1992.
Mr Advocate General G. Tesauro delivered his Opinion at the sitting of 31 March 1992.
Han foreslog:
He proposed that the Court should reply as follows:
"En afgift, der benævnes automobilafgift, som rammer såvel importerede produkter som indenlandske produkter, udgør ikke en afgift med tilsvarende virkning som told ved indførsel i henhold til Traktatens artikel 9 og 12, når den er led i et generelt system af interne afgifter, som systematisk rammer kategorier af varer efter objektive kriterier, der anvendes uafhængigt af varernes oprindelse."
"A tax, called a motor vehicle tax, which applies both to imported and domestic products, does not constitute a charge having an effect equivalent to a customs duty on imports within the meaning of Articles 9 and 12 of the Treaty if it is part of a general system of internal dues applied systematically to categories of products in accordance with objective criteria irrespective of the origin of the products".
Ved Kendelse af 14. januar 1991, indgået til Domstolen den 26. februar 1991, havde Social Security Commissioner, Belfast, forelagt en række præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen artikel 4, stk. 1, og artikel 73 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 samt vedrørende fortolkningen af bestemmelserne i Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68.
By a decision of 14 January 1991, which was received at the Court on 26 February 1991, the Social Security Commissioner, Belfast, referred for a preliminary ruling a number of questions concerning the interpretation of Articles 4(1) and 73 of Regulation (EEC) No 1408/71 of the Council, and on the interpretation of Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council.
Spørgsmålene var blevet rejst under en retssag, hvis baggrund var, at Chief Adjudication Officer havde givet Rose Hughes afslag på "family credit" - en ikke-bidragspligtig ydelse, der betales til vanskeligt stillede familier ned bopæl i Nordirland - under henvisning til, at hun ikke opfyldte denne bopælsbetingelse.
Those questions were raised in the course of proceedings between Rose Hughes and the Chief Adjudication Officer, Belfast, concerning Mrs Hughes' entitlement to family credit, which is a weekly noncontributory cash benefit granted to families with limited means residing in Northern Ireland, on the ground that Mrs Hughes did not meet that residence condition.
Rose Hughes gjorde gældende, at selv om det blev lagt til grund, at hun ikke opfyldte bopælsbetingelsen, havde hun alligevel ret til "family credit" på grundlag af fællesskabsretten.
Mrs Hughes considered that, even if she did not fulfil the residence condition, she was nonetheless entitled to family credit by virtue of Community law.
Hun anførte, at "family credit" er en familieydelse og dermed en social sikringsydelse som omhandlet i artikel 4, stk. 1, litra h), i forordning nr. 1408/71 eller i hvert fald en social fordel som omhandlet i artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 1612/68, og at bopælsbetingelsen i henhold til britisk lovgivning udgør en skjult forskelsbehandling af vandrende arbejdstagere.
She argued that family credit, as a family benefit, constituted a social security benefit for the purposes of Article 4(1)(h) of Regulation No 1408/71 or at least a social advantage within the meaning of Article 7(2) of Regulation No 1612/68 and that the residence condition imposed by the United Kingdom legislation constituted indirect discrimination against migrant workers.
Domstelen bemærkede indledningsvis, at "family credit" har to formål, dels at gøre det muligt for lavtlønnede arbejdstagere at forblive på arbejdsmarkedet, dels at udligne forsørgerbyrder, hvilket navnlig fremgår af, at "family credit" kun ydes, såfremt modtagernes familie omfatter et eller fiere børn, samt af, at ydelsens størrelse afhænger af børnenes alder.
The Court pointed out, firstly, that family credit in fact performed a dual function: firstly it maintained in work workers who were poorly paid; and secondly, it met family expenses, as was clear in particular from the fact that it was paid only where the claimant's family included one or more children and from the fact that the amount of the benefit varied according to the age of the children.
En sådan ydelse skal betragtes som en social sikringsydelse, uanset at den ikke er baseret på bidragsbetaling.
The fact that the grant of the benefit was not subject to any contribution requirement did not affect its classification as a social security benefit.
Den måde, hvorpå en ydelse finansieres, er nemlig uden betydning for, om den kan betragtes som en social sikringsydelse, hvilket fremgår af, at ikke-bidragspligtige ydelser ifølge artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 1408/71 ikke falder uden for forordningens anvendelsesområde.
The method by which a benefit was financed was immaterial for the purposes of its classification as a social security benefit, as was clear from the fact that under Article 4(2) of Regulation No 1408/71 noncontributory benefits were not excluded from the scope of the regulation.
Domstolen fastslog endvidere, at en arbejdstagers ægtefælle i medfør af artikel 73 i forordning nr. 1408/71 har et afledet krav på familieydelser, forudsat at den arbejdstager, hvis familie ægtefællen er medlem af, opfylder betingelserne i artikel 73, og at de omhandlede familieydelser også hjemles for familiemedlemmerne i henhold til den nationale lovgivning.
The Court pointed out, secondly, that the spouse of an employed person could claim a derived right to family benefits under Article 73 of Regulation No 1408/71 provided that he or she was a member of the family of a worker who fulfilled the conditions laid down in Article 73 and provided also that under national legislation the family benefits concerned were provided for family members.
Eftersom artikel 73 i forordning nr. 1408/71 ikke kræver, at arbejdstagerens ægtefælle også udøver en virksomhed i den medlemsstat, hvis lovgivning finder anvendelse, men netop vedrører den situation, at arbejdstagerens familie er bosat i en anden medlemsstat, består det nævnte afledede krav på familieydelser, selv om arbejdstagerens ægtefælle aldrig har haft bopæl eller beskæftigelse i den medlemsstat, hvis lovgivning finder anvendelse.
Since Article 73 of Regulation No 1408/71 did not require that the worker's spouse should also work in the Member State whose legislation was applicable, but referred specifically to the case where a worker's family resided in another Member State, it was immaterial for the purposes of the grant of a derived right to family benefits that the worker's spouse had never been resident or employed in the Member State whose legislation was applicable.
En ydelse, der gives automatisk til familier, der opfylder visse ob jektive kriterier, især vedrørende deres størrelse, indtægter og for mueforhold, skal betragtes som en familieydelse som omhandlet i arti kel 4, stk. 1, litra h), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet.
A benefit which is granted automatically to families meeting certain objective criteria concerning in particular their size, income and capital resources must be considered a family benefit for the purposes of Article 4(l)(h) of Regulation (EEC) No 1408/71 of the Council of 14 June 1974 on the application of social security schemes to employed persons, to self-employed persons and to members of their families moving within the Communi ty.
Såfremt en arbejdstager er omfattet af lovgivningen i en medlemsstat og bor sammen med sin familie i en anden medlemsstat, kan hans ægtefælle, der aldrig har haft bopæl eller beskæftigelse i den stat, hvor arbejdstageren er beskæftiget, påberåbe sig artikel 73 i forordning nr. 1408/71 og over for den kompetente institution i denne stat gøre et afledet krav gældende på familieydelser for arbejdstagerens fami1 iem°dlemmer, forudsat at arbejdstageren opfylder betingelserne i artikel 73, og at de omhandlede familieydelser også hjemles for familiemedlemmerne i henhold til den nationale lovgivning."
Where an employed person is subject to the legislation of a Member State and lives with his family in another Member State, his spouse who has never been resident or employed in the State in which the worker is employed may rely on Article 73 of Regulation No 1408/71 in order to claim a derived right to receive f ami 1y benefits for the members of the worker's family from the competent institution of that State, provided that the worker fulfils the conditions laid down in Article 73 and provided also that under national legislation the family benefits concerned are provided for family members".
Ceneraladvokat W. Van Gerven fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet den 6. mai 1992.
Mr Advocate General W. Van Gerven delivered his Opinion at the sitting of 6 May 1992.
Han foreslog følgende besvarelse af de stillede spørgsmål: ι
He proposed that the Court answer the questions as follows:
En ydelse, som tilkommer modtagerne på grundlag af omstændigheder, der er angivet i loven, som ydes på basis af objektive kriterier, uden at der foretages nogen individuel, skønsmæssig bedømmelse af den ydelsessøgendes personlige behov, og som vedrører en af de risici, der anføres udtømmende i artikel 4, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 1408/71, er en social sikringsydelse i den nævnte bestemmelses forstand.
"(1) A benefit to which entitlement arises as a result of a legally defined position and on the basis of objective criteria regardless of any individual and discretionary assessment of the personal needs of the claimant, and which is connected with one of the exhaustively listed risks set out in Article 4(1) of Regulation (EEC) No 1408/71, is a social security benefit within the meaning of that article.
En person, der ikke opfylder betingelserne i artikel 73 i forordning (EØF) nr 1408/71, kan alligevel under henvisning til artikel 73 gøre et afledet krav gældende på familieydelser, såfremt den pågældende er medlem af en familie, hvor den relevante person selv opfylder betin­gelserne i artikel 73, og såfremt den nævnte ydelse også er hjemlet for familiemedlemmerne i henhold til den nationale lovgivning.
A person who does not meet the requirements laid down in Article 73 of Regulation (EEC) No 1408/71 may nevertheless rely on Article 73 and claim a derived right to family benefits if he or she is a member of the family of a person who satisfies the requirements of Article 73 and the benefit is one which in national legislation is provided for in respect of family members.
De sociale fordele, der omhandles i artikel 7, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 1612/68, er ydelser, der generelt tildeles et lands arbejds­tagere, i kraft af en arbejdsaftale eller uafhængigt heraf, i første række på grundlag af deres objektive status som arbejdstagere eller allerede fordi de har bopæl i landet, og ydelserne må, såfremt de også ydes til arbejdstagere, der er statsborgere i andre medlems­stater, antages at kunne fremme disses bevægelighed inden for Fælles­skabet.
Social advantages within the meaning of Article 7(2) of Regulation (EEC) No 1612/68 are advantages which, whether or not linked to a contract of employment, are generally granted to national workers primarily because of their objective status as workers or by virtue of the mere fact of their residence on the national territory and whose extension to workers who are nationals of other Member States therefore seems likely to facilitate the mobility of such workers within the Community.
Artikel 7, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 1612/68 finder ikke anven­delse på en arbejdstager, der er statsborger i den medlemsstat, hvor han har beskæftigelse.
Article 7(2) of Regulation (EEC) No 1612/68 does not apply to an employed person who is a national of the Member State of employment.
Såfremt en arbejdstager er berettiget til en social fordel med hjem­mel i artikel 7, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 1612/68, har vedkom­mende arbejdstagers ægtefælle et indirekte krav på denne fordel, også selv om ægtefællen ikke har bopæl i den medlemsstat, hvor arbejdsta­geren arbejder."
Where an employed person is entitled by virtue of Article 7(2) of Regulation (EEC) No 1612/68 to a social advantage his or her spouse is indirectly entitled to that social advantage regardless of the fact that he or she is not resident in the Member State in which the employed person works."
Sag C-187/91: Den belgiske stat mod Andelsselskabet Belovo
Case 187/91: Belgian State ν Société Coopérative Belovo - 16.7.1992 (Preliminary rul ing) (Consequences of the rectification, on the initiative of the authorities, of an erroneous import certificate) (Sixth Chamber)
Ved dom af 10. juli 1991, indgået til Domstolen den 24. juli s.a., havde iribunal de première instance de Neufchâteau anmodet Domstolen om en præ­judiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 24 og 25 i Kommis­sionens forordning (EØF) nr. 3719/88.
By a judgment of 10 July 1991, which was received at the Court on 24 July 1991, the Tribunal de Première Instance de Neufchâteau referred for a
Sagsøgeren i hovedsagen, Andelsselskabet Belovo, havde hos de belgiske myndigheder ansøgt om og fået udstedt ni forudfastsættelsesattester for landbrugsafgifter ved indførsel af æg hidrørende fra tredjelande.
The company Belovo requested and obtained from the Belgian authorities nine import levy advance-fixing certificates for the importation of eggs from non-member countries.
Da det efter de dagældende fællesskabsbestemmelser ikke var muligt at udstede sådanne attester, anmodede de nævnte myndigheder Belovo om at tilbagelevere dem.
However, since the Community legislation in force at that time did not allow for the issuing of those certificates, the Belgian authorities in question asked Belovo to return them.
Efter at den belgiske stat havde konstateret, at Belovo kun havde betalt de importafgifter, der var anført i attesterne, og som var lavere end de afgifter, der var blevet beregnet på den dato, hvor varerne faktisk blev indført, anmodede den Belovo om at indbetale forskelsbeløbet.
The Belgian State, having found that Belovo had paid only the import levies under the certificates, which were lower than those calculated at the date of the actual importations, sought payment of the difference between those two amounts.
Belovo bestred dette krav og gjorde herved navnlig gældende, at selskabet havde handlet i god tro, og at udstedelsen ved en fejltagelse af de omhandlede attester, der havde tilskyndet det til at påtage sig større kontraktmæssige forpligtelser, ikke kunne tilregnes det.
In response Belovo claimed that it had acted in good faith and that it was not responsible for the erroneous issuing of the certificates, which had encouraged it to enter into substantial contracts.
"Artikel 24 og 25 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3719/88 af 16. november 1988 om fælles gennemførel_~3bestemmelser for import- og eksportlicenser samt forudfastsættelsesattester er ikke til hinder for, at en erhvervsdrivende, der har fået udstedt importlicenser, som utvivlsomt ikke skulle have været udstedt, anlægger erstatningssag mod den udstedende myndighed, eller for at der under en sådan erstatningssag bl.a. tages hensyn til den berettigede forventning, som disse licenser har skabt hos ved kommende erhvervsdrivende.
"Articles 24 and 25 of Commission Regulation (EEC) No 3719/88 of 16 November 1988 laying down common detailed rules for the application of the system of import and export licences and advance fixing certificates for agricultural products, do not preclude a possible action for damages against the issuing agency brought in accordance with national law by the holder of import licences which both parties agree should not have been issued, in the course of which account is taken inter alia of the 1 egiti mate reliance placed in the aforementioned certificates by the trader.
Et krav som det i hovedsagen omhandlede om efteropkrævning af en del af de importafgifter, der er udbetalt den erhvervsdrivende, er omfattet af bestemmelsen i artikel 5 i Rådets for ordning (EØF) nr. 1697/79 af 24. juli 1979 om efteropkrævning af import eller eksportafgifter, der ikke er opkrævet hos debitor for varer, der er angivet til en toldprocedure, som medfører en forpligtelse til at betale sådanne afgifter.
An action for the postel earance recovery of part of the import levies, such as the one at issue in the main proceed!ngs , falls within the scope of Article 5 of Council Regulation (EEC) No 1697/79 of 24 July 1979 on the postclearance recovery of import duties or export duties which have not been required of the person liable for payment on goods entered for a customs procedure involving the obligation to pay such duties.
Det tilkommer den nationale domstol at afgøre, om samt lige betingelser for at anvende bestemmelserne i stk. 2 i nævnte artikel 5 er opfyldt."
It is for the national court to establish whether all the conditions prescribed for the appi i cation of Article 5(2) have been fulfilled".
Generaladvokat C. Gulmann fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet den 24. juni 1Q92.
Mr Advocate General C. Gulmann delivered his Opinion at the sitting of 24 June 1992.
Hans forslag til afgørelse lød således:
He proposed that the Court answer the questions as follows:
Artikel 24 og 25 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3719/88 om fæl les gennemførelsesbestemmelser for import- og eksportlicenser samt forudfastsættelsesattester for landbrugsprodukter udelukker ikke, at der i en sag om efteropkrævning af importafgifter kan tages hensyn til sagsøgtes anbringender om velerhvervede rettigheder, eller at der kan gives sagsøgte medhold i en påstand om erstatning.
Articles 24 and 25 of Commission Regulation (EEC) No 3719/88 laying down common detailed rules for the application of the system of import and export licences and advance fixing certificates for agricultural products do not preclude account from being taken, in a case concerning postclearance recovery of import duties, of the defendant's submissions regarding vested rights, and do not preclude the defendant from making a successful claim for compensation.
20 a) Et krav om efteropkrævning af importafgifter som de i sagen omhandlede er omfattet af bestemmelsen i artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning nr. 1697/79/EØF om efteropkrævning af import- eller eksportafgifter, der ikke er opkrævet hos debitor for varer, der er angivet til en toldprocedure, som medfører en forpligtelse til at betale sådanne afgifter.
Artide 5(2) of Council Regulation (EEC) No 1697/79 on the postclearance recovery of import duties or export duties which have not been required of the person liable for payment on goods entered for a customs procedure involving the obligation to pay such duties.
b) Efteropkrævning kan ikke ske, når betingelserne i forordningens artikel 5, stk. 2, er opfyldte.
Postclearance recovery cannot be made if the conditions set out in Article 5(2) have been satisfied.
Det tilkommer den nationale domstol at foretage den endelige vurdering af, om udstedelsen af forudfastsættelsesattesterne er udtryk for en fejl, som selskabet ikke med rimelighed kunne forventes at have opdaget, og om selskabet har handlet i god tro, idet der herved bl.a. skal tages hensyn til fejlens karakter, selskabets erfaring og den agtpågivenhed, selskabet har udøvet.
It is ultimately a matter for the national court to decide whether the issue of the advance-fixing certificates was an error which could reasonably have been detected by the company and whether the company acted in good faith, account thereby being taken, inter alia, of the nature of the error, the experience of the company and the degree of care which it exercised.
Der findes ikke fællesskabsretlige regler eller grundsætninger, der udelukker, at der kan gives selskabet medhold i dets påstand om erstatning."
There are no rules or principles of Community law which preclude the company from bringing a successful claim for compensation".
Retten
ORDER
"Konkurrence - sag om foreløbige forholdsregler - sikrende retsmidler"
(Competition - Action for interim measures - Interim protective measures)
Ved stævning indleveret den 13. april 1992 havde SPO samt 28 andre sammen slutninger anlagt sag med påstand om, at det blev fastslået, at den beslutning, som Kommissionen havde truffet den 5. februar 1992 - og hvorved Kommissionen konstaterede, at SPO's vedtægter, dens ensartede reglementer til fastsættelse af priser og dens etiske regler er overtrædelser af EØF-Traktatens artikel 85, stk. 1, for så vidt de har til formål at organisere markedet for udbud og at ændre betingelserne for kommercielle transaktioner på et grundlag, som ikke er et resultat af den frie konkurrence, og pålagde de pågældende 28 sammenslutninger bøder på i alt 22.498.000 ECU - er en nullitet, hhv. med påstand om annullation.
By an application lodged on 13 April 1992, the SPO and 28 other associations brought an action for a declaration that the decision adopted by the Commission on 5 February 1992 by which the Commission found that the statutes, its uniform rules for determining prices and its code of honour fell within the scope of the ban laid down in Article 85(1) of the EEC Treaty in so far as they sought to organize the supply side of the market and to alter trading conditions on bases not resulting from the free play of competition and imposed fines on the 28 associations concerned amounting to ECU 22 498 000, was non-existent or void.
Ved særskilt dokument registreret samme dag fremsatte sagsøgerne endvidere begæring om foreløbige forholdsregler, principalt om udsættelse af den anfægtede beslutnings gennemførelse, subsidiært om udsættelse af gennemførelsen af beslutningens artikel 1, stk. 1 og 2, artikel 2, 3 og 5 og desuden udsættelse, uden at afvente Kommissionens indlæg, af gennemførelsen af
By a separate document received on the same day, the applicants also lodged an application both for interim relief in the form of a complete suspension of the operation of the contested decision or, in the alternative, in the form of the suspension of the operation of Article 1(1) and (2) and Articles 2, 3 and 5 of the aforementioned decision, and for the suspension of the operation of Articles 3(3) and 5 of the decision, without waiting for the Commission's observations, pending a decision on the application for interim relief.
SPO er en sammenslutning af byggevirksomhedssammenslutninger, hvis formål er af fremme og drive en velordnet konkurrence, at forhindre og bekæmpe utilbørlig adfærd ved tilbudsgivning og fremme en sund prisdannelse.
The SPO was an association open to associations of undertakings in the building and construction industry whose object was to promote and administer orderly competition, to prevent improper conduct in price tendering and to promote the formation of economically-justified prices.