natgillin/translations-raw huggingface dataset:
31 Kommissionen har under retsmødet præciseret, at den formentlig har gjort sig skyldig i en teknisk tilsidesættelse af traktatens artikel 175, men at den ikke kunne gøre andet i den foreliggende sag.
31 At the hearing the Commission stated that it is probably guilty of a technical infringement of Article 175 of the Treaty but that there was no other course it could have taken in this case.
Den har tilføjet, at sagsøgeren har krav på en afgørelse af, om der foreligger en tilsidesættelse af traktatens artikel 86 eller ej, men at den i lyset af omstændighederne ikke har ønsket at afvise en klage, som kunne være berettiget.
It added that the applicant is entitled to a decision as to the existence or otherwise of an infringement of Article 86 of the Treaty, but in view of the circumstances it did not wish to reject the complaint, which might be well founded.
Kommissionen har ligeledes anerkendt, at den samtidige anvendelse af traktatens artikel 86 og 92 ikke er udelukket, men har tilføjet, at det ville udgøre et ressourcetab at undersøge tilsidesættelsen af begge bestemmelser sideløbende.
The Commission also conceded that Articles 86 and 92 of the Treaty are not mutually exclusive but it added that it would be wasteful of resources to investigate infringement of those two articles simultaneously.
Indledningsvis er det nødvendigt at afklare formålet med den i stævningen indeholdte påstand om passivitet.
It is appropriate to clarify at the outset the purpose of the claim for a declaration of failure to act.
Med denne påstand ønskes det fastslået, at Kommissionen har udvist retsstridig passivitet i forbindelse med behandlingen af sagsøgerens klage af 7. juli 1994, idet der var forløbet seks måneder, efter at sagsøgeren den 2. februar 1998 afgav sine bemærkninger til Kommissionens skrivelse af 19. december 1997 i henhold til artikel 6 i forordning nr. 99/63.
That claim seeks a declaration of failure on the part of the Commission to act in relation to the complaint lodged by the applicant on 7 July 1994 on the ground that six months had elapsed since the applicant submitted, on 2 February 1998, its observations on the Commission's letter of 19 December 1997 under Article 6 of Regulation No 99/63.
Idet Kommissionen under retsmødet har erkendt, at den formentlig har gjort sig skyldig i en teknisk tilsidesættelse af traktatens artikel 175, har den ikke bestridt, at formålet med påstanden om passivitet er det ovenfor nævnte.
At the hearing, the defendant, conceding that it was probably guilty of a technical infringement of Article 175 of the Treaty, did not dispute the fact that the purpose of the claim was as described above.
Desuden har sagsøgeren, som svar på et skriftligt spørgsmål fra Retten, bekræftet, at stævningen kun omhandler Kommissionens eventuelle passivitet i forbindelse med behandlingen af klagen i henhold til traktatens artikel 86.
Moreover, in response to a written question from the Court, the applicant confirmed that its application is concerned solely with failure by the Commission to act in relation to examination of its complaint from the point of view of Article 86 of the Treaty.
Med henblik på afgørelsen af, om påstanden om passivitet kan tages til følge, skal det undersøges, om Kommissionen, på det tidspunkt, hvor den blev opfordret til at handle i traktatens artikel 175's forstand, havde en pligt til at handle (Rettens dom af 15.9.1998, sag T-95/96, Gestevisión Telecinco mod Kommissionen, Sml. II, s. 3407, præmis 71).
34 In order to adjudicate on the merits of the claim for a declaration of failure to act, it is necessary to verify whether, when the Commission was served with a formal request under Article 175 of the Treaty, it was under an obligation to act (Case T­95/96 Gestevisión Telecinco ν Commission [1998] ECR II­3407, paragraph 71).
Det følger af retspraksis, at en skrivelse til klageren, der opfylder betingelserne i artikel 6 i forordning nr. 99/63, udgør en stillingtagen som omhandlet i traktatens artikel 175, stk. 2 (Domstolens dom af 18.10.1979, sag 125/78, GEMA mod Kommissionen, Sml. s. 3173, præmis 21).
According to case­law, a letter addressed to a complainant which is in conformity with the requirements of Article 6 of Regulation No 99/63 constitutes a definition of position within the meaning of the second paragraph of Article 175 of the Treaty (Case 125/78 GEMA ν Commission [1979] ECR 3173, paragraph 21).
En sådan stillingtagen bringer Kommissionens passivitet til ophør (dommen i sagen Guérin automobiles mod Kommissionen, præmis 30 og 31).
Such a definition of position terminates the Commission's failure to act (Guérin Automobiles ν Commission, cited above, paragraphs 30 and 31).
Det følger endvidere af fast praksis, at når klageren har afgivet sine bemærkninger til den meddelelse, som er fremsendt i overensstemmelse med artikel 6 i forordning nr. 99/63, har Kommissionen pligt til enten at indlede en procedure mod den, der klages over, eller at træffe en endelig beslutning om at afvise klagen, der kan anfægtes under et annullationssøgsmål for Fællesskabets retsinstanser (dommen i sagen Guérin automobiles mod Kommissionen, præmis 36).
It is also settled case­law that, when a complainant has submitted his observations on the notification under Article 6 of Regulation No 99/63, the Commission is required either to initiate a procedure against the person who is the subject of the complaint or to adopt a definitive decision rejecting the complaint, which may be the subject of an action for annulment before the Community judicature (Guérin Automobiles ν Commission, paragraph 36).
Det følger af samme praksis, at Kommissionens endelige beslutning i overens stemmelse med god forvaltningsskik skal træffes inden for en rimelig frist efter modtagelsen af klagerens bemærkninger (dommen i sagen Guérin automobiles mod Kommissionen, præmis 37).
According to the same case­law, the Commission's definitive decision must, in accordance with the principles of good administration, be adopted within a reasonable time after receipt by the Commission of the complainant's observa­tions (Guérin Automobiles ν Commission, paragraph 37).
Det må vurderes ud fra hver enkelt sag, om varigheden af den administrative procedure kan anses for rimelig, herunder navnlig den sammenhæng, hvori sagen indgår, de forskellige led i den administrative procedure, som Kommissionen skulle gennemføre, parternes adfærd under sagens behandling, sagens komplek-
The question whether the duration of an administrative proceeding is reasonable must be determined in relation to the particular circumstances of each case and, in particular, its context, the various procedural stages to be followed by the Commission, the conduct of the parties in the course of the procedure, the
I den foreliggende sag blev sagsøgerens klage indgivet den 7. juli 1994.
In this case the applicant's complaint was lodged on 7 July 1994.
Sagsøgeren afgav den 2. februar 1998 sine bemærkninger til meddelelsen af 19. december 1997, som blev fremsendt i overensstemmelse med artikel 6 i forordning nr. 99/63.
The applicant submitted on 2 February 1998 its observations on the notification of 19 December 1997 sent to it pursuant to Article 6 of Regulation No 99/63.
Opfordringen til en stillingtagen blev fremsat den 2. juni 1998, og stævningen blev indgivet til Retten den 7. august 1998.
The formal request for the Commission to act was made on 2 June 1998 and the application was lodged at the Court of First Instance on 7 August 1998.
Heraf følger, at der på det tidspunkt, hvor Kommissionen blev opfordret til at tage stilling i overensstemmelse med traktatens artikel 175, og på tidspunktet for indgivelsen af stævningen, var forløbet henholdsvis fire og seks måneder fra modtagelsen af sagsøgerens bemærkninger.
It follows that when the Commission was requested to act under Article 175 of the Treaty and when the application was lodged, periods of four and six months respectively had elapsed as from receipt of the applicant's observations.
Med henblik på vurderingen af, om disse perioder var tilstrækkelige, skal det undersøges, hvad Kommissionen burde have foretaget sig i dette tidsrum.
In order to decide whether those periods were sufficient, it is necessary to consider what the Commission should have done during that time.
Som anført af Retten i dommen af 10. juli 1990 (sag T-64/89, Automec mod Kommissionen, Sml. II, s. 367, præmis 45, 46 og 47), består proceduren for undersøgelsen af en klage af tre på hinanden følgende faser.
As the Court of First Instance observed in Case T-64/89 Automec v Commission [1990] ECR II-367, paragraphs 45 to 47, the procedure for examining a complaint comprises three successive stages.
Under den første fase, som påbegyndes efter klagens indgivelse, indsamler Kommissionen de oplysninger, der er nødvendige for at tage stilling til klagen.
During the first stage, following the submission of the complaint, the Commission collects the information which it needs to enable it to decide how it will deal with the complaint.
Under denne fase kan der bl.a. ske en uformel udveksling af synspunkter og oplysninger mellem Kommissionen og klageren for at klargøre de faktiske og retlige omstændigheder, som ligger til grund for klagen, og for at give klageren mulighed for at uddybe sine påstande, eventuelt under hensyntagen til Kommissionens første reaktion herpå.
That stage may include an informal exchange of views between the Commission and the complainant with a view to clarifying the factual and legal issues with which the complaint is concerned and to allowing the complainant an opportunity to expand on his allegations, as the case may be in the light of any initial reaction from the Commission.
Under den anden fase tilkendegiver Kommissionen i en meddelelse til klageren i henhold til artikel 6 i forordning nr. 99/63, af hvilke grunde den ikke mener at kunne tage begæringen til følge, og giver denne lejlighed til at fremsætte sine eventuelle bemærkninger inden for en af Kommissionen fastsat frist.
In the second stage, in the notification prescribed by Article 6 of Regulation No 99/63, the Commission informs the complainant of the reasons for which it considers that there are insufficient grounds for upholding the complaint and invites it to submit any comments it may have within a time-limit which it fixes for that purpose.
Under den tredje fase af proceduren gør Kommissionen sig bekendt med klagerens bemærkninger.
In the third stage of the procedure, the Commission takes cognisance of the observations submitted by the complainant.
Selv om artikel 6 i forordning nr. 99/63 ikke giver udtrykkelig mulighed herfor, har Kommissionen efter forløbet af denne fase pligt til enten at indlede en procedure mod den, der klages over, eller at træffe en endelig
Although Article 6 of Regulation No 99/63 does not expressly so provide, at the end of that stage the Commission is required either to initiate a procedure against the subject of the complaint or to
41 I den foreliggende sag, hvor sagsøgeren den 2. juni 1998 i henhold til traktatens artikel 175 havde opfordret Kommissionen til at tage stilling til klagen, udgjorde gennemgangen af klagen den tredje og sidste fase.
41 In the present case, when on 2 June 1998 the applicant sent to the Commission a formal request to act within the meaning of Article 175 of the Treaty, requesting it to take a position on its complaint, the procedure for examination of the complaint was in its third and final stage.
Kommissionen havde 47 måneder tidligere modtaget klagen over, at der forelå en tilsidesættelse af traktatens artikel 86, og havde allerede påbegyndt behandlingen af sagen.
The Commission had received the complaint alleging infringement of Article 86 of the Treaty 47 months earlier and had already undertaken an investigation of the case.
Dermed skal der med henblik på en undersøgelse af, om den tid, der forløb fra sagsøgerens afgivelse af bemærkninger efter Kommissionens meddelelse i henhold til artikel 6 i forordning nr. 99/63 og klagerens opfordring til Kommissionen om at tage stilling, er rimelig, tages hensyn til de forløbne år med efterforskning, til den aktuelle status i undersøgelsen og til parternes generelle indstilling til sagen.
Consequently, in considering whether the period between the lodgment of the applicant's observations following the notification under Article 6 of Regulation No 99/63 and the sending of the formal request to the Commission is acceptable, it is appropriate to take account of the years already spent on the investigation, the present state of the investigation of the case and the attitudes of the parties considered as a whole.
Det følger heraf, at Kommissionen, på det tidspunkt, hvor den blev opfordret til at tage stilling, havde pligt til enten at indlede en procedure mod den, der var klaget over, eller at træffe en endelig beslutning om at afvise klagen.
It follows that, when served with the formal request, the Commission was required either to initiate a procedure against the person who was the subject of the complaint or to adopt a definitive decision rejecting the complaint.
Den var ikke forpligtet til at genoptage sagen.
It should not have resumed its examination of the complaint.
På den baggrund kan Kommissionens argumentation om, at beslutningen om revurdering af sagen først blev truffet, efter at den havde modtaget sagsøgerens bemærkninger på baggrund af meddelelsen i henhold til artikel 6 i forordning nr. 99/63, og at det ikke med rimelighed kunne forventes af Kommissionen, at den havde afsluttet sine undersøgelser på dette stade, idet den kort forinden havde besluttet sig for at koncentrere sig om overtrædelsen af traktatens artikel 86, ikke tiltrædes.
Therefore, the Commission's defence to the effect that reconsideration of the situation was embarked upon only after it received the applicant's observations following the notification under Article 6 of Regulation No 99/63 and that it could not be reasonably expected to have completed its analysis by that stage, shortly after having decided to focus on infringement of Article 86 of the Treaty, cannot be accepted.
Tværtimod burde Kommissionen rimeligvis have været i stand til enten at indlede en procedure mod den, der var klaget over, eller at træffe en endelig beslutning om at afvise klagen, medmindre den kunne godtgøre, at der forelå helt særlige omstændigheder, der kunne retfærdiggøre, at der medgik så lang tid (dommen i sagen Gestevisión Telecinco mod Kommissionen, præmis 81).
On the contrary, the Commission should, on a reasonable view, have been in a position either to initiate a procedure against the person who was the subject of the complaint or to adopt a definitive decision rejecting the complaint, unless there were exceptional circumstances, demonstrated by it, justifying the lapse of the periods of time mentioned above (Gestevisión Telecinco, cited above, paragraph 81).
Det må imidlertid fastslås, at ingen af de af Kommissionen fremførte anbringender berettiger Kommissionen til ikke at handle inden for de pågældende frister.
However, none of the arguments put forward by the Commission can justify its failure to take action within the periods concerned.
Desuden har Kommissionen ikke benægtet, at den har pligt til at handle.
Moreover, the Commission does not deny its obligation to act.
Endvidere har Kommissionen som svar på et spørgsmål fra Retten bekræftet, at der på datoen for retsmødet ikke var truffet nogen konkret foranstaltning, efter at sagsøgeren havde afgivet bemærkninger til skrivelsen af 19. december 1997, for så vidt angår klagen i henhold til traktatens artikel 86.
Similarly, in response to a question put to it by the Court, the Commission confirmed that by the time of the hearing no specific measure had been taken following the applicant's observations on the letter of 19 December 1997 with respect to its complaint in relation to Article 86 of the Treaty.
Således har Kommissionen erkendt, at den endnu ikke har indledt nogen procedure mod den, der klages over, eller truffet nogen endelig beslutning om at afvise klagen.
Thus, it conceded that it has still not initiated a procedure against the person who is the subject of the complaint or adopted a definitive decision rejecting the complaint.
Under retsmødet har den endda erkendt, at dens indsats i den foreliggende sag ikke er »imponerende«, og at der åbenbart foreligger en tilsidesættelse af traktatens artikel 175.
At the hearing it even admitted that it has not acted 'in an impressive manner' in this case and that, manifestly, there has been an infringement of Article 175 of the Treaty.
Det følger af ovenstående, at Kommissionen den 2. august 1998, ved udløbet af fristen på to måneder fra modtagelsen af opfordringen til at handle den 2. juni 1998, befandt sig i en tilstand af retsstridig passivitet, idet den havde undladt enten at indlede en procedure mod den, sagsøgeren havde klaget over ved klage indgivet den 7. juli 1994, eller at træffe en endelig beslutning om at afvise klagen.
It follows from the foregoing considerations that on 2 August 1998, upon the expiry of the period of two months following its receipt, on 2 June 1998, of the request for it to act, the Commission was in a position of having failed to act as a result of its failure to initiate a procedure against the person who was the subject of the applicant's complaint, which was lodged on 7 July 1994, or to adopt a definitive decision rejecting that complaint.
På denne baggrund skal der gives sagsøgeren medhold i påstanden om passivitet i forbindelse med traktatens artikel 86.
Consequently, the claim for a declaration of failure to act in relation to Article 86 of the Treaty must be held to be well founded.
Påstanden om, at Kommissionen pålægges en frist på én måned til at handle i overensstemmelse med traktatens artikel 176
The request that a time-limit of one month be imposed for the Commission to take action under Article 176 of the Treaty
Sagsøgeren har under retsmødet nedlagt påstand om, at Retten pålægger Kommissionen en frist på én måned til at gennemføre de nødvendige foran staltninger som følge af dommen i overensstemmelse med traktatens artikel 176, stk. 1.1 modsat fald ser sagsøgeren sig nødsaget til at anlægge en ny sag i henhold til traktatens artikel 175.
At the hearing the applicant asked the Court to impose on the Commission a time-limit of one month to take the measures required following the judgment in accordance with the first paragraph of Article 176 of the Treaty. Otherwise, the applicant submits, a further action under Article 175 of the Treaty would be necessary.
Sagsøgeren finder, at påstanden kan antages til realitetsbehandling som følge af den brede formulering af den tredje påstand i stævningen.
The applicant submits that its request is admissible having regard to the general nature of the third head of claim in its application.
I den forbindelse har Kommissionen gjort gældende, at Retten ikke er kompetent til at pålægge en sådan forpligtelse.
The Commission contends that the Court of First Instance has no jurisdiction to impose such an obligation.
Denne påstand må afvises.
This request must be rejected as inadmissible.
Retten har ikke kompetence til at give fællesskabs institutionerne påbud (Rettens kendelse af 12.11.1996, sag T-47/96, SDDDA mod Kommissionen, Sml. II, s. 1559, præmis 45).
The Court of First Instance has no jurisdiction to issue directions to the Community institutions (order of the Court of First Instance in Case T-47/96 SDDDA ν Commission [1996] ECR II-1559, paragraph 45).
Således har Retten efter traktatens artikel 175 alene mulighed for at fastslå, at der foreligger en retsstridig passivitet.
Consequently, pursuant to Article 175 of the Treaty, the Court may only declare that there has been an unlawful failure to act.
Herefter påhviler det i henhold til traktatens artikel 176 den pågældende institution at gennemføre de foranstaltninger, der er nødvendige til at opfylde Rettens dom.
It is then incumbent on the institution concerned, under Article 176 of the Treaty, to take the measures necessary to comply with the judgment of the Court.
51 I henhold til procesreglementets artikel 87, stk. 2, pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt påstand herom.
51 Under Article 87(2) of the Rules of Procedure, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party's pleadings.
52 Kommissionen har tabt sagen og bør derfor dømmes til at betale sagsøgerens omkostninger i overensstemmelse med sagsøgerens påstand herom.
52 Since the Commission has been unsuccessful, it must be ordered to pay the costs incurred by the applicant, as applied for by the latter.
RETTEN (Fjerde Afdeling)
THE COURT OF FIRST INSTANCE (Fourth Chamber) hereby:
Sag T-l 1/99
Case T-11/99
Léon Van Parys NV m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
Léon Van Parys NV and Others v Commission of the European Communities
»Landbrug — fælles markedsordning — bananer — annullationssøgsmål — individuelt berørt — lukket kreds af erhvervsdrivende — afvisning«
(Agriculture — Common organisation of the markets — Bananas — Action for annulment — Individual concern — Closed group of economic operators — Inadmissibility)
Rettens kendelse (Femte Afdeling) af 15. september 1999
Order of the Court of First Instance (Fifth Chamber), 15 September 1999. . II-2655
Annullationssøgsmål — fysiske eller juridiske personer — retsakter, der berører dem umiddelbart og individuelt — forordning om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 404/93 for så vidt angår ordningen for indførsel af bananer til Fællesskabet — ordning, der gælder for såvel traditionelle erhvervsdrivende som for nye erhvervsdrivende — sag anlagt af traditionelle erhvervsdrivende, der varetager en betydelig del af indførslerne fra samme tredjestat — afvisning
Actions for annulment — Natural or legal persons — Measures of direct and individual concern to them — Regulation laying down detailed rules for the implementation of Regulation No 404/93 regarding imports of bananas into the Community — Rules applicable to both 'traditional operators' and 'newcomers' — Action brought by traditional operators responsible for a significant number of the imports from a particular non-member country — Inadmissible
(EF-traktaten, art. 173, stk. 4 (efter ændring nu art. 230, stk. 4, EF); Rådets forordning nr. 404/93; Kommissionens forordning nr. 2362/98)
(EC Treaty, Art. 173, fourth para, (now, after amendment, Art. 230, fourth para., EC); Council Regulation No 404/93; Commission Regulation No 2362/98)
Et annullationssøgsmål anlagt af traditionelle importører af bananer, som hører til en koncern i en tredjestat, hvor en væsentlig del af de bananer, der indføres til Fællesskabet, kommer fra, til prøvelse af forordning nr. 2362/98 om gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 404/93 for så vidt angår ordningen for indførsel til bananer til Fællesskabet, må afvises.
An action for annulment is inadmissible when brought by traditional operators — banana importers who belong to a group from a non-member country which accounts for a significant volume of the bananas imported into the Community — in respect of Regulation No 2362/98 laying down detailed rules for the implementation of Regulation No 404/93 regarding imports of bananas into the Community.
erhvervsdrivende samt de nye erhvervsdrivende, som opfylder de betingelser, der stilles i forordning nr. 2362/98, har ret til at ansøge om licenser til import af bananer med oprindelse i lande, som har fået tildelt en del af toldkontingentet, således at sag søgerne, der er traditionelle erhvervsdrivende, er berørt af de pågældende bestemmelser på grundlag af objektive omstændigheder, som er fastlagt i forordningen, og som er relevante i forhold til dennes formål.
the necessary conditions laid down in Regulation No 2632/98 are entitled to apply for import licences for bananas originating in the countries to which part of the tariff quota was allocated.