natgillin/translations-raw huggingface dataset:
11 fællesskabsbestemmelser på tidspunktet for de faktiske omstændigheder, var det udelukkende de relevante nationale bestemmelser, der var afgørende for, hvilke oplysninger, der må betragtes som bindende med henblik på manglende opkrævning af beløb, der normalt skal erlægges, hvilke myndigheder der kan give sådanne oplysninger samt hvilken procedure der skal følges med henblik på at få dem.
The first subparagraph of Article 5(1) of Council Regulation (EEC) No 1697/79 must be interpreted as meaning that, in the absence of specific Community rules at the relevant date, determination of the information which must be regarded as binding for the purposes of non-recovery of amounts normally due, the authorities empowered to provide that kind of information and the procedure to be adopted for obtaining it are matters solely for the relevant national law.
I relation til anvendelsen af artikel 5, stk. 1, første led, i forordning nr. 1697/79 er det uden betydning, om debitor med rimelighed kunne forventes at have opdaget den pågældende fejl; den betingelse er blandt dem, der skal være opfyldt med henblik på en anvendelse af samme forordnings artikel 5, stk. 2. Denne bestemmelse kan den erhvervsdrivende påberåbe sig, forudsat at alle de deri fastsatte betingelser er opfyldt, og såfremt fejlen skyldes ikke bindende oplysninger."
For purposes of applying the first subparagraph of Article 5(1) of Regulation No 1697/79 the fact that the error in question could or could not have been reasonably discovered by the person liable is irrelevant; that condition is one of the prerequisites for the application of Article 5(2) of Regulation No 1697/79 and the operator may rely on it provided that all the conditions governing it are satisfied and the error is not based on mandatory information."
Fortolkning af EØF-Traktatens artikel 52, 53, 54, 56, 57, 60, 63, 65 og 85 og af Rådets første direktiv 80/1263/EØF om indførelse af et EF-kørekort - nationale bestemmelser, hvorefter køreskoler kun må give køreundervisning i den kommune, hvor de har hjemsted.
Interpretation of Articles 52, 53, 54, 56, 57, 60, 63, 65 and 85 of the EEC Treaty and the First Council Directive on the introduction of a Community driving licence -- National legislation requiring driving schools to give their instruction within the boundaries of the commune where they are established.
Generaladvokat Francis G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse for Anden Afdeling den 13. februar 1992
Mr Advocate General Francis G. Jacobs delivered his opinion at the sitting of the Second Chamber on 13 February 1992
Han foreslog følgende besvarelse:
He proposed that the Court should answer the questions as follows:
Bestemmelser i en medlemsstat, hvorefter retten til at give køreundervisning på vejene i en bestemt kommune er en eneret, der er tillagt køreskoler, som har hjemsted på kommunens område, er ikke i sig selv uforenelig med EØF-Traktatens artikel 85, stk. 1, sammenholdt med dens artikel 5, stk. 2.
A law of a Member State which grants the exclusive right to provide driving instruction on the roads of a particular district to schools which are licensed to provide such instruction and which are situated within that district, is not in itself incompatible with Article 85(1) of the EEC Treaty in conjunction with the second paragraph of Article 5.
Traktatens bestemmelser om fri etableringsret og fri udveksling af tjenesteydelser omfatter ikke en situation, som er helt intern for en medlemsstat, som f.eks. når en statsborger i den pågældende stat, som er beskæftiget på en køreskole med hjemsted dér, giver køreundervisning til personer, der er hjemmehørende i den pågældende stat.
The provisions of the Treaty relating to the freedom of establishment and the freedom to provide services do not apply to a situation which is purely internal to a Member State, such as where a national of that State who is employed by a school established therein provides driving instruction to persons coming from that State.
En medlemsstat skal sikre, at personer, som forbereder sig til en af staten organiseret køreprøve, har mulighed for at modtage køreundervisning på veje, der svarer til dem, hvor prøven faktisk finder sted, uanset om prøven er i fuld overensstemmelse med de krav, der er fastsat i artikel 6, stk. 1, og i bilag II til Rådets første direktiv 80/1263/EØF af 4. december 1980.
A Member State must ensure that persons preparing for the driving test set by that State are not prevented from receiving driving instruction on roads similar to those upon which the test is actually held, whether or not the test fully conforms to the requirements laid down by Article 6(1) and Annex II of the First Council Directive 80/1263/EEC of 4 December 1980.
Direktivet medfører ikke andre forpligtelser med hensyn til stedet for køretimerne.
The directive does not impose any other obligation relating to the location of driving instruction.
Udgivet af Informationstjenesten ved De Europæiske Fællesskabers Domstol, L-2925 Luxembourg.
Published by the Information Service of the Court of Justice of the European Communities, L-2925 Luxembourg
ARBEJDET VED DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS DOMSTOL
Week of 17 to 21 February 1992
Frie varebevægelser Sag C­30/90
Case C-30/90Commission ν United Kingdom Free movement of goods
Kommissionen mod Det Forenede Kongerige Frie varebevægelser Sag C­5/91 ; · · · ; · · : Antoniettta Di Prinzio mod Office national des pensions Fri bevægelighed for personer Sag C­54/90 Weddel & Co. BV mod Kommissionen Tjenestemænd II - FORStAG TIL AFGØRELSE
Antonietta Di Prinzio ν Office National des Pensions Free movement of persons
Forslag til afgørelse fra generaladvokat Claus Gulmann
THIS BULLETIN IS PREPARED BY THE INFORMATION SERVICE OF THE COURT OF JUSTICE IN ORDER TO SUPPLY READERS WITH RAPID INFORMATION ON THE WORK OF THE INSTITUTION.
DENNE PUBLIKATION UDARBEJDES AF DOMSTOLENS INFORMATIONSTJENESTE MED HENBLIK PA EN HURTIG ORIENTERING OM INSTITUTIONENS ARBEJDE. DOMMENE OG DE FREMSATTE FORSLAG TIL AFGØRELSE OFFENTLIGGØRES SENERE I "SAMLING AF AFGØRELSER", SOM ER ENESTE GYLDIGE UDGAVE.
HOWEVER, ONLY THE COMPLETE TEXT OF THE JUDGMENTS AND OPINIONS PUBLISHED LATER IN THE REPORTS OF CASES BEFORE THE COURT OF JUSTICE AND THE COURT OF FIRST INSTANCE IS AUTHENTIC.
Ved stævning indgivet den 27. juli 1989 havde Kommissionen anlagt sag med påstand om, at det blev fastslået, at Den Italienske Republik har tilside­sat sine forpligtelser i henhold til EØF­Traktatens artikel 30, idet der i henhold til kongelig dekret nr. 1127, som affattet i henhold til dekret nr. 849 fra Republikkens præsident, kan meddeles tvangslicens, når indehaveren af et patent på en industriel opfindelse eller på nye plantesorter ikke udnytter patentet ved en produktion på italienske område.
By application lodged on 27 July 1989 the Commission brought an action for a declaration that, by providing by way of Royal Decree No. 1127, as amended by Decree No. 849 of the President of the Republic, for the grant of compulsory licences where the proprietor of a patent for an industrial invention or the obtaining of new plant varieties did not exploit the patent by production on Italian territory, the Italian Republic had failed to comply with its obligations under Article 30 of the EEC Treaty.
Kommissionen havde gjort gældende, at bestemmelserne i det pågældende de­kret fremmer indenlandsk produktion, idet der herved sker en forskels­behandling af den situation, at patentet udnyttes i form af indførsler på nationalt område.
According to the Commission, the provisions of the decree in question favoured national production by discriminating against the exploitation of the patent by way of importation into the national territory.
Sådanne bestemmelser, som medfører, at patenthaveren tilskyndes til at producere på nationalt område i stedet for at indføre fra andre medlemsstaters område, er foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative indførselsrestriktioner.
Provisions of that kind, the effect of which was to encourage the proprietor of the patent to produce within that territory rather than importing from other Member States, constituted measures having an effect equivalent to quantitative restrictions on imports.
Domstolen bemærkede først, at selv om sanktionen som følge af en manglende eller utilstrækkelig udnyttelse af patentet kan antages at være det nødven­dige modstykke til den territoriale eneret, der er tillagt ved patentet, er der ingen hensyn vedrørende patentets særlige genstand, som kan begrunde, at de omtvistede bestemmelser medfører en forskelsbehandling mellem den situation, at patentet udnyttes i form af en produktion på indenlandsk område, og den, at det udnyttes i form af import fra andre medlemsstaters område.
The Court pointed out in that regard that while the sanction of the absence or inadequacy of exploitation of the patent could be regarded as the necessary consideration for the territorial exclusivity conferred by the patent, there was, on the other hand, no reason connected with the specific purpose of the patent which could justify the distinction drawn by the contested provisions between exploitation of the patent in the form of production within the national territory and exploitation by way of importation from other Member States.
En sådan forskelsbehandling er, fortsatte Domstolen, ikke begrundet i specifikke hensyn vedrørende den industrielle og kommercielle ejendomsret, men i lovgivers ønske om at tilgodese indenlandsk produktion.
The real reasons for such a distinction lay, not in the specific requirements of industrial and commercial property, but rather in the desire on the part of the national legislature to favour national production.
Et sådant hensyn, som bevirker, at Fællesskabets formål ikke nås, kan ikke anvendes som begrundelse for en begrænsning af samhandelen mellem medlemsstaterne.
Such a purpose, the effect of which was to frustrate the objectives of the Community, could not be accepted as justification for a restriction on trade between Member States.
Domstolen bemærkede afslutningsvis, at under alle omstændigheder kan hver­ken artikel 5 i Pariser­konventionen af 183 til beskyttelse af industriel ejendomsret eller ønsket om en skærpet konkurrence mellem de forskellige erhvervsdrivende gennem en begrænsning af de enerettigheder, der tillægges ved patenter, begrunde foranstaltninger, som i kraft af deres diskrimine­rende karakter er i strid med Traktaten.
Neither Article 5 of the Paris Convention of 1883 for the Protection of Industrial Property nor the desire to ensure increased competition
Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EØF-Traktatens artikel 30 ved at hjemle mulighed for meddelelse af tvangslicens, når et patent på en industriel opfindelse eller på nye plantesorter ikke udnyttes i form af en produktion på italiensk område, og patentet udnyttes i form af import fra andre medlemsstater.
By envisaging the possibility of the grant of compulsory licences where a patent for an industrial invention or the obtaining of new plant varieties is not exploited by production in the national territory and where the patent is exploited by importation from other Member States the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Article 30 of the EEC Treaty;
Kongeriget Spanien, Det Forenede Kongerige og Republikken Portugal bærer deres egne omkostninger."
The Kingdom of Spain, the United Kingdom and the Portuguese Republic shall bear their own costs."
Generaladvokat Walter Van Gerven havde fremsat forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 13. december 1991
Mr Advocate General Van Gerven delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 13 December 1991.
Der blev givet Kommissionen medhold, at Den Italienske Republik dømtes til at betale Kommissionens omkostninger, og at Kongeriget Spanien, Det Forenede Kongerige og Republikken Portugal dømtes til at bære deres egne omkostninger.
Leave the Kingdom of Spain, the United Kingdom and the Portuguese Republic to bear their own costs."
Sag C-30/90: Kommissionen mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
Case C-30/90 Commission ν United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland - 18 February 1992
Ved stævning indgivet den 30. januar 1990 havde Kommissionen anlagt sag med påstand om, at det blev fastslået, at Det Forenede Kongerige har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EØF-Traktatens artikel 30, idet det i Patents Aet af 1977 er fastsat, at der kan meddeles tvangslicens, såfremt et patent ikke udnyttes i rimeligt omfang i Det Forenede Kongerige, eller såfremt efterspørgslen efter det patenterede produkt i Det Forenede Kongerige i det væsentlige dækkes ved import.
By application lodged at the Court Registry on 30 January 1990, the Commission brought an action for a declaration that by, providing under the Patents Act 1977 for the grant of compulsory licences where a patent was not worked in the United Kingdom to the fullest extent that was reasonably practicable or where demand for the patented product in the United Kingdom was being met to a substantial extent through importation, the United
Kommissionen havde gjort gældende, at bestemmelserne i Patents Aet fremmer indenlandsk produktion, idet der herved sker en forskelsbehandling af den situation, at patentet udnyttes i form af indførsler på nationalt område.
According to the Commission, the provisions of the Patents Act favoured national production by discriminating against the exploitation of the patent by way of importation into the national territory.
Sådanne bestemmelser, som medfører, at patenthaveren tilskyndes til at producere på nationalt område i stedet for at indføre fra andre medlemsstaters område, er foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative indførselsrestriktioner.
Such provisions, the effect of which was to encourage the proprietor of the patent to produce within the national territory rather than to import from the territory of other Member States, constituted measures having equivalent effect to quantitative restrictions on imports.
For så vidt angår Domstolens argumentation henvises til ovennævnte sag C-235/89.
For the reasoning of the Court, see Case C-235/89 above.
Det Forenede Kongerige har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EØF-Traktatens artikel 30 ved at behandle den situation, at efterspørgslen efter det patenterede produkt på det indenlandske marked dækkes ved import fra andre medlemsstater, som et tilfælde, hvor der kan meddeles tvangslicens som følge af en utilstrækkelig udnyttelse af patentet.
By treating a case where demand for the patented product is satisfied on the domestic market by imports from other Member States as a case where a compulsory licence may be granted for insufficiency of exploitation of the patent, the United Kingdom has failed to fulfil its obligations under Article 30 of the EEC Treaty;
Det Forenede Kongerige betaler sagens omkostninger."
The United Kingdom is ordered to pay the costs."
Generaladvokat Walter Van Gerven havde fremsat forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 13. december 1991
Mr Advocate General Van Gerven delivered his Opinion at the sitting of the Full court on 13 December 1991
18.2.92 "Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende - beregning af ydelserne - alders- og efterladtepension - nationale antikumulationsregler - fortolkning af artikel 46 i forordning (EØF) nr. 1408/71" (Anden Afdeling)
(Social security for migrant workers - Calculation of benefits - Retirement and survivor's pension - National rules for prevention of overlapping benefits - Interpretation of Article 46 of Regulation (EEC) No 1408/71) (Second Chamber)
Ved dom af 21. december 1990, indgået til Domstolen den 10. januar 1991, havde Tribunal du travail de Mons forelagt tre præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 46 i Rådets forordning nr. 1408/71.
By judgment of 21 December 1990, which was received at the Court on 10 January 1991, the Tribunal du Travail (Labour Court), Mons, submitted
Spørgsmålene var blevet rejst under en sag mellem ovennævnte parter vedrørende beregningen af Antonietta Di Prinzio's ægtefælles alderspension og, efter at han var afgået ved døden, af den efterladtepension, arbejdstagerens enke var berettiget til.
Those questions had arisen in the course of proceedings between the abovementioned parties concerning the calculation of the retirement pension due to the husband of Mme Di Prinzio and, following his death, the survivor's pension due to his widow.
En medlemsstats kompetente institution er forpligtet til at anvende artikel 46 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selv stændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som affattet ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983, når den skal fastsætte de ydelser, der tilkommer en vandrende arbejdstager, som opfylder alle betingelserne for at modtage fuld alderspension i denne stat, og som i en anden medlemsstat oppebærer en invalidepension, der ikke er konverteret til alderspension, selv om arbejdstageren ifølge den første stats lovgiv
The competent institution of a Member State is required to apply Article 46 of Regulation (EEC) No 1408/71 of the Council of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons and their families moving within the Community as codified by Council Regulation (EEC) No 2001/83 of 2 June 1983 when awarding benefits due to a migrant worker who satisfies all the conditions of entitlement for a full retirement pension in that State and also receives an invalidity pension that has not been converted into a retirement pension in another Member State, even in a case where the worker has not reached the retirement age prescribed under the legislation of the first State for entitlement to benefits in respect of periods of insurance or employment completed in the second Member State.
Når en vandrende arbejdstager opfylder betingelserne for at erhverve ret til alderspension alene ifølge én medlemsstats lovgivning -hvorefter der ved fastsættelsen af pensionen er taget hensyn til de perioder med effektiv beskæftigelse eller hermed ligestillede perioder, der er tilbagelagt i denne medlemsstat, forhøjet med et vist antal fiktive år for en periode inden erhvervelse af retten til ydelserne - og når arbejdstageren i en anden medlemsstat forud for denne beskæftigelse har tilbagelagt en forsikrings- eller beskæftigelsesperiode, der i denne stat giver ret til en invalidepension, som ikke er konverteret til alderspension, skal beregningen i henhold til artikel 46 i ovennævnte forordning nr. 1408/71 af den alderspension, der tilkommer arbejdstageren, foretages således: a)
In accordance with Article 46 of Regulation No 1408/71, the retirement pension due to a migrant worker where the latter satisfies the conditions prescribed for entitlement to a full retirement pension solely under the domestic law of a Member State, which took into consideration in order to make up that pension the years during which the worker was actually employed in that Member State or years treated as such, together with a number of notional years in respect of a period ante-dating the worker's entitlement to benefits, and where, before that employment, the worker completed a period of insurance or employment in another Member State, in respect of which he is entitled in that State to an invalidity pension not converted into a retirement pension, must be calculated as follows:
Fastsættelse af størrelsen af den selvstændige ydelse, jf. artikel 46, stk. 1, første afsnit, i forordning nr. 1408/71, som svarer til størrelsen af den pension, der skal udbetales i henhold til den medlemsstats lovgivning, hvor ydelserne ønskes udbetalt, uden at perioder tilbagelagt i en anden medlemsstat kan nedsættes med det antal fiktive år, hvormed perioderne med effektiv beskæftigelse eller hermed ligestillede perioder i henhold til den lovgivning, den kompetente institution anvender, er forhøjet.
(a) the amount of the independent pension must be determined pursuant to the first subparagraph of Article 46(1) of Regulation No 1408/71, that amount being equal to that of the pension due under the legislation of the Member State where the award of benefits is claimed, but without the periods completed in another Member State being deductible from the number of notional years added, in accordance with the legislation which the competent
Fastsættelse af den forholdsmæssigt beregnede ydelse, jf. artikel 46, stk. 2, i forordning nr. 1408/71, under hensyntagen til alle de fiktive perioder inden forsikringsbegivenhedens indtræden, hvormed perioderne med effektiv beskæftigelse eller hermed ligestillede perioder i henhold til den lovgivning, den kompetente institution anvender, er forhøjet.
(b) the amount of the pro rata benefit must be determined pursuant to Article 46(2) of Regulation No 1408/71, taking into account all the notional periods prior to the materialization of the risk added, in accordance with the legislation which the competent institution administers, to the years of actual employment or years treated as such;
Sammenligning af det selvstændige ydelsesbeløb med det for holdsmæssigt beregnede ydelsesbeløb, jf. artikel 46, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 1408/71, idet den kompetente institution skal tage det højeste af disse ydelsesbeløb i betragtning.
(c) the amount of the independent benefit and the amount of the pro rata benefit must be compared, pursuant to the second subparagraph of Article 46(1) of Regulation No 1408/71, the competent institution being obliged to take the highest of those amounts into consideration;
Fastsættelse af det regulerede ydelsesbeløb, jf. artikel 46, stk. 3, i forordning nr. 1408/71, idet den kompetente institution i påkommende tilfælde skal foretage en nedsættelse af den selvstændige ydelse ved herfra at trække beløbet af de ydelser, der er beregnet ifølge artikel 46, stk. 1 og 2, i forordning nr. 1408/71, såfremt den selvstændige ydelse over skrider den i artikel 46, stk. 3, første afsnit, nævnte øvre grænse.
(d) the amount of the adjusted benefit must be determined pursuant to Article 46(3) of Regulation No 1408/71, the competent institution being obliged, if necessary, to reduce the independent benefit by deducting from it the total of the benefits calculated in accordance with the provisions of Article 46(1) and (2) of Regulation No 1408/71 in so far as the benefit exceeds the ceiling referred to in the first subparagraph of Article 46(3);
- 6 - artikel 46 i forordning nr. 1408/71, idet det højeste af disse beløb skal tages i betragtning."
(e) the amount resulting from full application of the national law applicable, including its rules for the prevention of overlapping benefits, must be compared with the amount arrived at after the calculation pursuant to Article 46 of Regulation No 1408/71, the higher of those amounts to be taken into consideration."
Generaladvokat Marco Darmon fremsatte forslag til afgørelse i Anden Afdeling den 10. december 1991
Mr Advocate General Darmon delivered his Opinion at the sitting of the Second Chamber on 10 December 1991.
Når en arbejdstager modtager alderspension i henhold til en medlems stats lovgivning og en ikke-omregnet invalidepension i henhold til en anden medlemsstats lovgivning, er fastsættelsen af disse pensioner omfattet af artikel 46 i forordning nr. 1408/71.
Where a worker is entitled to an old-age pension under the legislation of a Member State and an invalidity pension which has not been converted under the legislation of another Member State, the award of those pensions is a matter within the purview of Article 46 of Regulation No 1408/71.
Det er uden betydning for anvendelsen af denne bestemmelse, at arbejdstageren ikke har nået den pensionsalder, der i den anden medlemsstat kræves for udbetaling af ydelserne.
For the application of that article, the fact that the person has not reached the retirement age prescribed for the award of the benefits in the second Member State is immaterial.