natgillin/translations-raw huggingface dataset:
På grund af deres art og deres formål er statistiske oplysninger uundgåeligt tilnærmelsesvise og afspejler derfor kun med en begrænset grad af præcision virkelige forhold.
The Court observed that in view of their nature and objective, the statistical data were inevitably approximative and accordingly reflected only to a limited degree the actual situation.
Ifølge Kommissionen blev den fejlmargen, som netop skyldes anvendelse af sådanne oplysninger, i dette tilfælde betydeligt reduceret af de korrektioner, som Kommissionen foretog af sammenligningsgrundlaget for de oplysninger fra forskellige kilder, som den modtog, og de drøftelser, som den førte herom med de nationale myndigheder.
According to the Commission, the margin of error due precisely to the use of such data had been considerably reduced in the present case by adjustments which it had made on the basis of comparisons between data of different origin which it has obtained and from discussions which it had conducted on that topic with the national authorities.
Domstolen konstaterede herved, at den nederlandske regering, som ikke blev modsagt på dette punkt af Kommissionen, med rette havde anført, at alle de oplysninger, som Kommissionen havde anvendt, stammede fra den nederlandske administrations tal.
The Court observed in that respect that the Netherlands Government had rightly pointed out, and had not been contradicted by the Commission on that point, that all the data which the Commission had used originated in figures from the Netherlands authority.
Sammenligning af oplysninger fra samme kilde kunne dog ikke anses for en garanti for objektivitet.
The Court stated that comparison of data having the same origin could not be regarded as a guarantee of objectivity.
Domstolen bemærkede, at anvendelse af statistikker i sig selv ikke kan anses for et kriterium for ensartet kontrol af transaktioner, der skal finansieres af EUGFL, og som er udført i medlemsstaterne, når hver stat fører regnskab over disse transaktioner på forskellig måde.
The Court stated that the sole recourse to statistics could not be regarded as a uniform criterion for checking transactions carried out in the Member States and chargeable to the EAGGF since each State audited such transactions differently.
Domstolen bemærkede i denne forbindelse blot, at den måde, hvorpå Nederlandene bogførte eksporttransaktioner, er meget forskellig fra den måde, der anvendes i andre medlemsstater.
In that respect, it sufficed to point out that the method adopted in the Netherlands for auditing exports differed appreciably from that adopted in the other Member States.
Det måtte derfor antages, at den statistiske metode kun kan anvendes af Kommissionen som en af de indirekte kontrolforanstaltninger, som nævnes i artikel 9, stk. 1, i forordning nr. 729/70.
The Court therefore considered that the statistical method could be used by the Commission only as one of the indirect means of checking referred to in Article 9(1) of Regulation No 729/70.
Men under alle omstændigheder kan denne metode, som i øvrigt ikke er tilstrækkeligt pålidelig til at tjene som grundlag for afslutningen af regnskaberne over de landbrugsudgifter, som afholdes af EUGFL, ikke træde i stedet for den metode, der nævnes i samme forordnings artikel 5, nemlig "gennemgang af årsregnskab med de for dets afslutning nødvendige bilag".
In any event, however, that method, which did not have a sufficient degree of reliability to serve as the basis for clearing the accounts of the agricultural expenditure chargeable to the EAGGF, could not replace that provided for in Article 5 of Regulation No 729/70, namely checking the "annual accounts, accompanied by the documents required for making up the balance sheets".
Følgelig var Kommissionen ikke berettiget til at berigtige de tal, der var tilstillet den af medlemsstaterne, blot fordi disse ikke var i overensstemmelse med de statistiske oplysninger, som den var i besiddelse af.
Consequently, the Commission was not entitled to adjust the figures forwarded by the Member States on the sole ground that they did not agree with the statistical data which it had.
Kommissionens beslutning 90/644/EØF af 30. november 1990 om afslut ning af medlemsstaternes regnskaber over de udgifter for regnskabsåret 1988, der er finansieret gennem Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, annulleres, for så vidt den går ud på, at et beløb på 708 540 HFL ikke skal afholdes af EUGFL.
Commission Decision 90/644/EEC of 30 November 1990 on the clearance of the accounts presented by the Member States in respect of the expenditure for 1988 of the Guarantee Section of the European Agricultural Guidance and Guarantee Fund (EAGGF) is annulled in so far as it has not charged to the EAGGF the sum of HFL 708 540;
Det Forenede Kongerige og Den Franske Republik betaler deres egne omkostninger.
The United Kingdom and the French Republic are ordered to bear their own costs."
Sag C-60/92: Otto BV mod Postbank NV
Annul the contested decision to the extent sought in the application;
Præjudiciel "Konkurrence - retten til forsvar - national retssag vedrørende anvendelsen af EØF-traktatens artikel 85 og 86." (Domstolens plenum)
Case C-60/92: Otto BV v Postbank NV 10 November 1993 Preliminary ruling (Competition - Respect for the rights of the defence - National procedure concerning the application of Articles 85 and 86 of the EEC Treaty) (Full Court)
Ved kendelse af 11. februar 1992, registreret på Domstolens Justitskontor den 28. februar 1992, havde Arrondissementsrechtbank, Amsterdam, stillet et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af EØF-traktatens artikel 5 og af de almindelige fællesskabsretlige principper for procedurer vedrørende anvendelsen af traktatens artikel 85 og 86.
By order of 11 February 1992, registered on 28 February 1992, the Arrondissementsrechtbank Amsterdam referred a question to the Court for a preliminary ruling on the interpretation of Article 5 of the EEC Treaty and the general principles of Community law governing the procedures relating to the application of Articles 85 and 86 of the Treaty.
Otto BV er en postordrevirksomhed.
Otto operated a mail-order firm.
Omkring halvdelen af de betalinger, virksomhedens kunder foretager, sker fra kundernes konti hos Postbank NV til Otto BV's konti hos Postbank.
Approximately one-half of the payments made by Otto's customers were effected by means of Giro transfer slips from Postbank accounts into accounts held by Otto at the same bank.
Betalingerne sker ved benyttelse af fortrykte giroindbetalingskort ("acceptgiro's"). Der er sammenlagt tale om ca. en million giroindbetalingskort, som hvert år behandles af Postbank.
The transactions were effected by means of a pre-printed "acceptgiro (transfer slip)".
Efter at Postbank havde givet Otto BV meddelelse om, at banken fra 1. juli 1991 ville debitere Otto BV et beløb på 0,45 HFL pr. indbetalingskort, fremsatte Otto BV for Arrondissementsrechtbank, Amsterdam, begæring om foretagelse af en forberedende vidneafhøring med henblik på et eventuelt søgsmål ved samme retsinstans mod Postbank for en adfærd i strid med EØF-traktatens artikel 85 og 86.
Upon being informed by Postbank of its intention to charge HFL 0.45 for the processing of each Giro transfer slip from 1 July 1991, Otto instituted interlocutory proceedings for the hearing of witnesses in order to establish certain facts prior to the action which it intended to bring before the same court against Postbank for conduct contrary to Articles 85 and 86 of the EEC Treaty.
Otto BV ønskede ledende medarbejdere hos Postbank afhørt som vidner.
For that purpose, Otto cited as witnesses members of the executive staff of Postbank.
Efter reformen af Wetboek van Burgerlijke Rechtsvordering (den nederlandske civilproceslov) i 1988 har en part, der afhøres som vidne, pligt til at af give forklaring, medmindre han derved udsætter sig selv eller sine nærmeste for strafforfølgning i anledning af en lovovertrædelse.
Since the reform of the Netherlands Code of Civil Procedure which took place in 1988 a party who is a witness is generally required to give evidence unless he can claim exemption where, in particular, his evidence might expose him or his close relatives to criminal proceedings for a crime or other offence.
Postbank modsatte sig vidneafhøringen under henvisning til, at de nederlandske processuelle regler - i det omfang de medførte en forpligtelse til at give de af Otto BV ønskede oplysninger - var uforenelige med et almindeligt fællesskabsretligt princip.
In its defence, the Postbank alleged that the Netherlands Rules of Procedure, in so far as they compel it to produce the data requested by Otto, were incompatible with a general principle of Community law.
Domstolen bemærkede herefter, at det forelagte spørgsmål måtte forstås således, at det ønskedes oplyst, om den samme begrænsning i en virksomheds forpligtelse til at besvare spørgsmål måtte gælde i henhold til fællesskabsretten - under hensyn til retten til forsvar - såfremt der var tale om en civil sag for en national ret vedrørende anvendelsen af EØF-traktatens artikel 85 og 86.
The Court considered that the question thus sought to know whether the same restriction in relation to the obligation on an undertaking to answer questions, applied under Community law in regard to the rights of the defence in national civil procedure relating to the application of Articles 85 and 86 of the Treaty.
Herom udtalte Domstolen, at fællesskabsretten - i en sag, som den her omhandlede hovedsag, der udelukkende angår forholdet mellem private parter og hverken direkte eller indirekte kan føre til, at en offentlig myndighed pålægger en sanktion - ikke indebærer en forpligtelse til at give en part adgang til ikke at afgive svar, såfremt besvarelsen vil indebære en erkendelse af en overtrædelse af konkurrencereglerne.
The Court took the view that since in the main proceedings it was a question of procedure exclusively concerning the private relationships between individuals which could not lead directly or indirectly to the imposition of a penalty by a public authority, Community law did not require that a party should have the option of refusing to give answers which might admit the existence of an infringement of the rules of competition.
En sådan garanti tager nemlig i det væsentlige sigte på at beskytte en privat part mod undersøgelsesforanstaltninger, som en offentlig myndighed har truffet beslutning om med det formål at få den pågældende til at erkende en adfærd, der er knyttet strafferetlige eller administrative sanktioner til.
Such an assurance was basically intended to protect the individual against measures of inquiry ordered by the public authority to induce an admission of the existence of conduct exposing him to criminal or administrative penalties.
Oplysninger, der er fremskaffet under en sådan national retssag kan ganske vist blive bragt til Kommissionens kundskab, særlig af en part der har interesse heri.
The information obtained in the context of such national proceedings might well be brought to the knowledge of the Commission, in particular by the party concerned.
Det følger imidlertid af Domstolens praksis, at Kommissionen - i øvrigt på samme måde som en national myndighed - ikke har ret til at benytte oplysningerne som bevis for en overtrædelse af konkurrencereglerne under en procedure, der kan føre til pålæggel se af sanktioner, eller som et forhold, der kan begrunde, at der indledes en undersøgelse med henblik på en sådan procedure.
However, the Commission, like, moreover, a national authority, might not use such information as a means of evidence of an infringement of the rules of competition in the context of proceedings capable of leading to penalties, or as evidence justifying the initiation of an inquiry prior to such proceedings.
"Fællesskabsretten forpligter ikke en national ret, der skal tage stilling til en begæring om foretagelse af en forberedende vidneafhøring med henblik på en civil retssag, til at anvende princippet om, at en virksomhed ikke har pligt til at besvare spørgsmål, såfremt besvarelsen vil indebære en erkendelse af en overtrædelse af konkurrenceregi erne."
"Community law does not require the national court, when assessing an application which seeks an order for a provisional examination of witnesses pending the initiation of civil proceedings, to apply the principle that an undertaking is not obliged to answer certain questions if the answer thereto constitutes an admission that the competition rules have been infringed."
Generaladvokat C. Gul mann fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 15. juni 1993.
Mr Advocate General Gulmann delivered his Opinion at the sitting of the Court on 15 June 1993.
Han foreslog Domstolen at besvare spørgsmålet således:
He proposed that the Court should answer as follows:
"En national ret, der skal tage stilling til en begæring om foretagelse af en forberedende vidneafhøring med henblik på en civil retssag, er ikke efter fællesskabsretten forpligtet til alt anvende princippet om, at en virksomhed ikke har pligt til at besvare spørgsmål, såfremt besvarelsen vil indebære en erkendelse af en overtrædelse af konkurrencereglerne."
"A national court which has to rule on a claim for the hearing of witnesses prior to proceedings of civil law is not bound by Community law to apply the principle according to which an undertaking is not required to answer questions where its answer involves admission of an infringement of the rules of competition."
Sag C-39/92: Petróleos de Portugal Petrogal, SA mod Correia, Simões & Companhia, Limitada m.fl. 10.11.1993 Præjudiciel "Konkurrence ­ gruppefritagelse ■ eksklusiv købsaftale ­ aftalens gyldighedsperiode ­ ugyldighed ­virkninger" (Første Afdeling) Ved kendelse af 22. marts 1991, indgået til Domstolen den 13. februar 1992, havde Tribunal Cível da Comarca de Lisboa stillet et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af EØF­traktatens artikel 85, stk. 2, og af artikel 12, stk. 1, litra c), i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1984/83.
Case C-39/92: Petróleos de Portugal - Petrogal SA ν Correia, Simões & Companhia, Limitada and Another 10 November 1993 Preliminary ruling (Competition - Exemption by category - Exclusive purchasing agreement -Duration of the agreement - Nullity - Effects) (First Chamber) By order of 22 March 1991, received at the Court on 13 February 1992, the Tribunal Cível da Comarca de Lisboa referred a question for a preliminary ruling on the interpretation of Article 85(2) of the EEC Treaty and Article 12(1)(c) of Commission Regulation (EEC) No 1984/83.
Spørgsmålet var blevet rejst under en sag, som førtes mellem på den ene side Petrogal og på den anden side Correia, Simões & Companhia, Limitada (herefter benævnt "videreforhandleren"), og Correia, Sousa & Crisóstomo, Limitada, som følge af, at videreforhandleren ensidigt havde opsagt en aftale, der var indgået den 17. maj 1982 for et tidsrum af 15 år, dvs. indtil den 17. maj 1997. I henhold til aftalens artikel 1 havde Petrogal forpligtet sig til at levere brændstof og smøremidler til videreforhandleren, som på sin side havde forpligtet sig til at aftage produkterne for at videresælge dem på sin tankstation.
That question was raised in proceedings between Petrogal and Correia, Simões & Companhia, Limitada (hereinafter referred to as the "retailer") and Correia, Sousa & Crisóstomo, Limitada, following the unilateral termination by the retailer of a contract concluded on 17 May 1982 for a period of 15 years, that is until 17 May 1997. Under Article 1 of the contract, Petrogal had undertaken to supply fuel and oil to the retailer which undertook to buy them in order to resell them in its service station.
Videresælgeren opsagde aftalen den 14. maj 1990, og Petrogal gjorde derefter under en sag ved Tribunal Cível da Comarca de Lisboa gældende, at aftalen var blevet misligholdt.
The agreement was terminated by the retailer on 14 May 1990. Petrogal brought proceedings against it before the Tribunal Cível da Comarca de Lisboa for non-performance of its obligations.
"En aftale vedrørende en tankstation, der forud for datoen for Kongeriget Spanien og Den Portugisiske Republiks tiltrædelse er indgået for et ubestemt tidsrum eller for mere end ti år, er omfattet af den gruppefri­tagelse, der er fastsat i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1984/83 af 22. juni 1983 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af eksklusive købsaftaler, jf. forordningens artikel 15, stk. 3 og 4, når aftalen opfylder de herom fastsatte betingelser, bortset fra betingelsen om gyldighedsperiode i artikel 12, stk. 1, litra c).
"A service-station agreement concluded prior to the accession of the Kingdom of Spain and the Portuguese Republic for an indefinite duration or for a period of more than ten years may fall within the exemption by category provided for by Commission Regulation (EEC) No 1984/83 of 22 June 1983 on the application of Article 85(3) of the Treaty to categories of exclusive purchasing agreements in accordance with Article 15(3) and (4) thereof where it satisfies the conditions other than that of duration referred to in Article 12(1)(c)."
Såfremt der ­ i strid med artikel 12 i forordning (EØF) nr. 1984/83 af 22. juni 1983 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af eksklusive købsaftaler ­ i en aftale om en tankstation, jf. forordningens artikel 10, er optaget en bestemmelse om, at aftalen er indgået for et ubestemt tidsrum eller for mere end ti år, indebærer det, når betingelserne i forordningens artikel 15, stk. 3, ikke er opfyldt, at forordningen ikke finder anvendelse på aftalen.
The stipulation of an indefinite duration or for a period of more than ten years, in breach of Article 12 of Regulation (EEC) No 1984/83 of 22 June 1983 on the application of Article 85(3) of the Treaty to categories of exclusive purchasing agreements, in a service-station contract within the meaning of Article 10 of the regulation results, when the conditions of Article 15(3) of the regulation are not satisfied, in the regulation not applying to the contract.
En sådan aftale strider mod EØF-traktatens artikel 85, stk. 1, når betingelserne i denne bestemmelse er opfyldt.
Such a contract infringes Article 85(1) of the EEC Treaty if the conditions laid down therein are fulfilled.
Ugyldighedsvirkningen efter EØF-Traktatens artikel 85, stk. 2, gælder kun de dele af en aftale, som strider mod forbuddet i EØF-traktatens artikel 85, stk. 1.
Automatic nullity under Article 85(2) of the EEC Treaty is confined to aspects of a contract which infringe the prohibition in Article 85(1) of the EEC Treaty.
Det tilkommer den nationale retsinstans på grundlag af national ret at afgøre, hvilke virkninger ugyldigheden har for de øvrige dele af aftalen."
Is it for the national court to rule according to the provisions of its own law on the consequences of such nullity on the other aspects of the contract."
Traktatbrud - overtrædelse af EØF-traktatens artikel 48 og artikel 1 og 4 i Rådets forordning nr. 1612/68 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet - belgisk lovgivning om et register over matroser i handelsflåden, hvorefter stillinger inden for søfarten, bortset fra stillingerne som skibsfører og førstestyrmand, er forbeholdt belgiske statsborgere.
Failure of a Member State to fulfil its obligations - Infringement of Article 48 of the EEC Treaty and Articles 1 and 4 of Council Regulation No 1612/68 on freedom of movement for workers within the Community - Belgian legislation concerning a pool of merchant navy seamen and reserving seamen's jobs, other than those of master and second master, to Belgian nationals.
"at tage Kommissionens påstande til følge."
"uphold the Commission's claims."
Sag C-316/91: Parlamentet mod Rådet
Case C-316/91: Parliament ν Council
Generaladvokat F. G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 10. november 1993.
Mr Advocate General Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Court on 10 November 1993.
Det var hans opfattelse, at
He was of the opinion that:
Generaladvokat F. G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (plenum) den 10. november 1993.
Mr Advocate General Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Court on 10 November 1993.
Hans forslag til afgørelse lød således:
He was of the opinion that the Court should:
Hilti pålægges at betale sagens omkostninger, herunder Bauco's omkostninger."
Order Hilti to pay the costs, including the costs incurred by Bauco."
Fortolkning af EØF-traktatens artikel 86 og 90 - begrebet virksomhed -Organisation européenne pour la sécurité de la navigation aérienne (Eurocontrol).
Interpretation of Articles 86 and 90 of the EEC Treaty - Definition of undertaking - European organization for the safety of air navigation (Eurocontrol)
Generaladvokat G. Tesauro fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 10. november 1993.
Mr Advocate General Tesauro delivered his Opinion at the sitting of the Court on 10 November 1993.
Han foreslog Domstolen at besvare det forelagte spørgsmål således:
He proposed that the Court should reply as follows:
"Et internationalt organ som Eurocontrol, der har til opgave for visse staters regning at administrere kontrollen med lufttrafikken og at opkræve gebyrer for trafikreguleringen som simpel mandatar for de kontraherende stater, er ikke en virksomhed som omhandlet i EØF-traktatens artikel 86 og 90."
"An international body such as Eurocontrol, responsible for managing air navigation control on behalf of certain States and for the collection of route fees as a mere agent of the contracting States, does not constitute an undertaking within the meaning of Articles 86 and 90 of the EEC Treaty."
Traktatbrud - manglende gennemførelse inden den fastsatte frist af direktiv 90/490/EØF om ændring af visse bilag til Rådets direktiv 77/93/EØF om for anstaltninger mod indslæbning i medlemsstaterne af skadegørere på planter eller planteprodukter og direktiv 90/506/EØF om ændring af bilag IV til samme direktiv.
Failure of Member State to fulfil its obligations - Failure to transpose within the stipulated period Directive 90/490/EEC amending certain annexes to Council Directive 77/93/EEC on protective measures against the introduction into the Member States of organisms harmful to plants or plant products and Directive 90/506/EEC amending Annex IV thereto.
"at tage Kommissionens påstande til følge".
"Uphold the Commission's claims."
Generaladvokat W. Van Gerven fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Tredje Afdeling) den 10. november 1993.
Mr Advocate General Van Gerven delivered his Opinion at the sitting of the Third Chamber on 10 November 1993.
Han foreslog Domstolen at besvare de forelagte spørgsmål således:
He proposed that the Court should reply as follows:
"Artikel 12, stk. 2, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1371/84 af 16. maj 1984 ■ i den oprindelige version og som ændret ved forordning (EØF) nr. 3005/85 af 29. oktober 1985, hvorefter der er tale om artikel 12, stk. 4 ­ og artikel 15, stk. 4, i Kommissionens forord­ning (EØF) nr. 1546/88 af 3. juni 1988 skal fortolkes således, at opkøberen af mælk ­ ved anvendelse af formel A, som beskrevet i artikel 5c, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 804/68 ­ ikke kan anses for skyldner af tillægsafgift, heller ikke såfremt der skyldes et beløb i form af tillægsafgift på mælk som følge af en nedsættelse med tilbagevirkende gyldighed af referencemængden, som beror på en fejl, begået af opkøberen, dennes medarbejdere eller befuldmægtigede."
"Article 12(2) of Commission Regulation (EEC) No 1371/84 of 16 May 1984, in its original version and as amended and renumbered by Regulation (EEC) No 3005/85 of 29 October 1985 to become Article 12(4), and Article 15(4) of Commission Regulation (EEC) No 1546/88 of 3 June 1988 must be interpreted as meaning that where formula A, as described in Article 5c(l) of Regulation (EEC) No 804/68, is applied the purchaser of milk cannot be regarded as chargeable to the levy even where as a result of the retroactive reduction of the reference quantities due to the misconduct of the purchaser, his associates or managers, an amount is still due as additional milk levy."