natgillin/translations-raw huggingface dataset:
»Traktatens artikel 39, hvori det i stk. 1 hedder, at den fælles landbrugspolitik bl. a. har til formål at sikre landbrugsbefolkningen en rimelig levestandard, især ved en forhøjelse af de individuelle indkomster for de i landbruget beskæftigede perso­ner, udelukker ikke, at de forskellige sektorer inden for landbruget kan behandles forskelligt, hvorved det dog stadig er en betingelse, at en sådan forskellig behand­ling ikke sker vilkårligt, men støttes på objektive kriterier.
333 community, in particular by increasing the individual earnings of persons engaged in agriculture, Article 39 does not exclude the possibility of differences of treat­ment between the various sectors of agricultural activity, always provided that such differences of treatment are not arbitrary and are based on objective criteria.
Nødvendigheden af i givet fald at behandle forskellige grupper af landbrugsbefolk­ningen forskelligt anerkendes i andet stykke i artikel 39, hvori bestemmes, at 'ved udarbejdelsen af den fælles landbrugspolitik ... tages der hensyn til : a) landbrugs­erhvervets særlige karakter, der følger af landbrugets sociale struktur og naturbetin­gede forskelle mellem de forskellige landbrugsområder'.
The need for different treatment of various classes of the agricultural community, in appropriate cases, is acknowledged in Article39(2), which provides that: 'In working out the common agricultural policy... account shall be taken of... the par­ticular nature of agricultural activity, which results from the social structure of agri­culture and from structural and natural disparities between the various agricultural regions.'
Selv om traktatens artikel 40, stk. 3, forbyder enhver forskelsbehandling af produ­center eller forbrugere både på fællesskabsplan og inden for en enkelt medlemsstat, kan en uens behandling ikke betragtes som en forbudt forskelsbehandling, med­mindre den fremstår som vilkårlig.«
Although Article 40 (3) of the Treaty prohibits any discrimination between produc­ers within the Community, and even within a single country of the Community, dif­ferent treatment could be regarded as constituting prohibited discrimination only if it appears to be arbitrary."
Dom af 13. juni 1978: sag 139/77, Denkavit/Finanzamt Warendorf, Sml.
Judgment of 13 June 1978, Case 139/77, Denkavit ν Finanzamt Warendorf, [1978] ECR 1317, 1332 (Opinion: Reischl, p. 1335).
»... den, der landbrugsmæssigt driver dyreopdræt eller kvæghold i den tyske skatterets forstand, anvender foderstoffer, der for størstedelens vedkommende stammer fra egen bedrift, hvorfor han særligt er underkastet de med jordbrug for­bundne usikkerhedsmomenter.
"... because they use fodder which is mostly their own farm produce, agricultur­al livestock breeders and keepers within the meaning of German tax law are subject in particular to the risks inherent in working the soil.
Derimod er den i den nævnte lovgivnings forstand industrielle dyreopdrætter/ kvægholder, der køber størstedelen af de nødvendige foderstoffer på det nationale eller internationale marked, ikke udsat for de samme risici, men kan ved en op­skrivning af den nationale valuta købe foderstoffer i udlandet til fordelagtige priser.
On the other hand, industrial livestock breeders and keepers within the meaning of German tax law are not exposed to the same risks, as they buy the feedingstuffs needed for their animals mostly on either the national or the international market, and if their national currency is revalued they are able to obtain them abroad at ad­vantageous prices.
Det kan derfor ikke anses som forskelsbehandling, at der i tysk skatteret sondres mellem landbrugsmæssigt dyreopdræt/kvæghold på grundlag af et forhold mellem antal dyr og udnyttet landbrugsareal, og at regeringen for Forbundsrepublikken Tyskland har valgt denne sondring som objektivt, omend skønsmæssigt fastsat kri­terium for tildeling af den støtte, som nævnte regering blev beføjet til at yde i med­før af forordning nr. 2464/69.«
Accordingly, the distinction between agricultural livestock breeders and keepers and industrial livestock breeders and keepers, which German tax law makes by lay­ing down a ratio between the head of livestock and the utilized agricultural area and which the Government of the Federal Republic of Germany adopted as an objec­tive, albeit unmodulated, criterion as regards the granting of the aid which it is em­powered to grant by the provisions of Regulation No 2464/69, cannot be classified as discriminatory."
Udsendelse 1/mans 1983
Issue 1/March ¡983
7. »Som Domstolen [tidligere har udtalt] ... forudsætter de i traktatens artkel40 nævnte mål, dvs. indførelsen af en fælles landbrugspolitik og en fælles ordning af markederne for landbrugsvarer, vedtagelse af fælles regler og kriterier for produ­center og forbrugere af landbrugsvarer, hvorfor de udelukker enhver forskelsbe­handling begrundet i nationaliteten eller i hjemstedet.
EEC ­ AGRICULTURE ­ COMMON ORGANIZATION OF THE MARKETS organization of agricultural markets, presuppose the adoption of common rules and criteria for producers and consumers of agricultural products and the consequent exclusion of any discrimination based on nationality or locality.
Under denne synsvinkel kan de forskellige led i en fælles ordning af markederne, såsom bl. a. beskyttelsesforanstaltninger, tilskud og støtte, kun varieres regionalt eller efter andre produktions­ eller forbrugsvilkår på grundlag af objektive kriterier, som sikrer en rimelig fordeling af fordele og ulemper mellem de heraf berørte uden sondring mellem de forskellige medlemsstaters landområder.
In this light the various elements in the common organization of the markets — pro­tective measures, aids, subsidies, and the like — may be distinguished according to the areas and other conditions of production or consumption only [on the basis of objective criteria] which ensure a proportionate distribution of advantages and dis­advantages for those concerned without distinguishing between the territory of Member States.
Princippet om forbudet mod forskelsbehandling af Fællesskabets producenter eller forbrugere er derfor et af traktatens grundlæggende principper, som skal overholdes af enhver ret.«
Therefore the principle of non­discrimination between producers or consumers within the Community is one of the fundamental principles of the Treaty which must be observed by any court."
Forbudet mod forskelsbehandling, jfr. artikel 40, stk. 3, 2. afsnit, der kun vedrø­rer de af fællesskabsretten dækkede områder, finder ikke anvendelse på en national regulering med opkrævning af en afgift på landbrugsprodukter omfattet af en fælles markedsordning, når reguleringen hverken er omfattet af prisdannelsesmekanis­merne i medfør af fællesskabsreglerne eller udgør et indgreb i disse mekanismer.
The prohibition of discrimination laid down in the second subparagraph of Arti­cle 40 (3) of the EEC Treaty, which extends only to those areas covered by Com­munity law, is inapplicable to a national measure providing for the levying of a pe­cuniary charge on agricultural products governed by a common organization of the market whenever such a measure does not come within the machinery of price for­mation covered by the Community rules and does not constitute an intervention in that machinery.
Dom af 28. marts 1979: sag 222/78, ICAP/Beneventi, Sml. 1979, s. 1163, jfr. s. 1178 (Forslag: Mayras, s. 1181).
Judgment of 28 March 1979, Case 222/78, ICAP ν Beneventi, [1979] ECR 1163, cf. p. 1178 (Opinion: Mayras, p. 1181).
Ydelse af en præmie til produktionen af en enkelt industrigren med udelukkelse af en konkurrerende gren kan ikke sidestilles med en forskelsbehandling i den i trak­taten forudsatte betydning, hvis præmien er blevet indført for at afbøde de særlige
The granting of a production premium to one branch of industry to the exclu­sion of a competing branch does not amount to discrimination within the meaning of the second subparagraph of Article 40 (3) of the Treaty if the premium has been introduced for the purpose of obviating the special difficulties found to exist in the sector in question following the trend, unfavourable to that sector, of economic fac­tors, such as the value of the by­products of both of the principal products.
Dom af 12. juli 1979: sag 166/78, Italien/Rådet, Sml. 1979, s. 2575, Smdrg.
Judgment of 12 July 1979, Case 166/78, Italy ν Council, [1979] ECR 2575, Summary, para. 5, cf. p.
5, jfr. s. 2600 (Forslag: Reischl, s. 2602).
2600 (Opinion: Reischl, p. 2602).
11. »...det lighedsprincip, som navnlig er nedfældet i EØF­traktatens artikel40, stk. 2,2. afsnit, og som forbyder enhver form for forskelsbehandling inden for de fæl­les markedsordninger, indtager en særlig vigtig plads blandt de fællesskabsretlige regler, som skal beskytte privates interesser.«
11. "... the principle of equality, embodied in particular in the second subparagraph of Article 40 (3) of the EEC Treaty, which prohibits any discrimination in the com­mon organization of the agricultural markets, occupies a particularly important place among the rules of Community law intended to protect the interests of the indi­vidual."
1979, s. 2955, 2973, — foren, sager 241, 242, 245­250/78, DGV/Rådet og Kommissionen, Sml. 1979, s. 3017, 3038,
— Joined Cases 241, 242, 245 to 250/78, DGV ν Council and Commhsion, [1979] ECR 3017, 3038
— foren, sager 261 og 262/78, Interquell Stärke­Chemie/Rådet og Kommissio­nen, Sml. 1979, s. 3045, 3064, og
— Joined Cases 261 and 262/78, Interquell Stärke­Chemie ν Council and Com­mhsion, [1979] ECR 3045, 3064 — Joined Cases 64 and 113/76, 167 and 239/78, 27, 28 and 45/79, Dumortier
Jfr. tilsvarende: Dom af 25. maj 1978: foren, sager 83 og 94/76, 4, 15 og 40/77, HNL/Rådet og Kommissionen, Sml. 1978, s. 1209, 1223 (Forslag: Capotorti, s. 1226).
See also: Judgment of 25 May 1978, Joined Cases 83 and 94/76, 4, 15 and 40/77, Bayrische HNL ν Council and Commhsion, [1978] ECR 1209, 1224 (Opinion: Capotorti, p. 1226).
Der er ikke tale om forskelsbehandling, jfr. EØF­traktatens artikel 40, stk. 3, når to industrigrene behandles forskelligt på grund af objektive forskelle mellem de si­tuationer, i hvilke disse industrigrene befinder sig.
Different treatment of industries which is to be explained by objective differ­ences between the situations of those industries cannot constitute discrimination within the meaning of Article 40 (3) of the EEC Treaty.
Der foreligger heller ikke forskelsbehandling i den førnævnte artikels forstand, når Rådet ved vedtagelsen af foranstaltninger af almen interesse ikke tager hensyn til de kommercielle muligheder og til den interne politik i hver enkelt virksomhed.
Nor is there discrimination within the meaning of that provision when in adopting measures of general interest the Council does not take account of the different situa­tions between those industries due to their commercial choices and internal policy.
Dom af 29. oktober 1980: sag 139/79, Maizena/Rådet, Sml. 1980, s. 3393, Smdrg.
Judgment of 29 October 1980, Case 139/79, Maizena ν Council, [1980] ECR 3393, Summary, para.4, cf. p.
Jfr. tilsvarende: Dom af 27. september 1979: sag 230/78, Eridania/Land­ og skovbrugsministeriet, Sml. 1979, s. 2749, 2767 (Forslag: Warner, s. 2773).
See also: Judgment of 27 September 1979, Case 230/78, Eridania ν Minhter for Agriculture and Forestry, [1979] ECR 2749, 2767 (Opinion: Warner, p. 2773).
På grund af dette system giver den fælles markedsordning Fællesskabets producenter fordelen af et prisniveau, der er betydeligt højere end det prisniveau, der hersker på verdensmarkedet.
By virtue ofthat machinery the common organization of the market gives the Community producers the advantage of a level of prices substantially higher than the level of prices prevailing on the world market.
Ganske vist bestemmes de priser, der opnås af de enkelte producenter, indirekte af samspillet mellem markedsinterventio­nen og ordningen for Fællesskabets eksterne handel, men til trods herfor kan det ikke antages, at prissystemet giver den enkelte handlende garanti for, at hans produk­ter vil kunne sælges netop til de priser, der er fastsat ved fællesskabsreglerne.
It is true that the prices obtained by individual producers are indirectly determined by the combination of intervention in the market and the arrangements for the Com­munity's external trade, but in spite ofthat it is not possible to take the view that the price system guarantees to individual traders that their produce will be disposed of at the precise price level determined by Community rules.
Det føl­ger heraf, at dette prisniveau, udtrykt i regningsenheder, ikke udgør en størrelse, som kan bruges som grundlag for en sammenligning med de priser, der opnås af en produ­cent på markedet, med henblik på at påvise eksistensen af en vis skade.«
As a result, that level, ex­pressed in units of account, does not constitute a value which could be used as a basis for comparison with the prices obtained by a producer on the market with a view to demonstrating that certain damage has been caused."
Dom of 4. marts 1980: sag 49/79, Pool/Rådet, Sml. 1980, s. 569, 581 (Forslag: Reischl, s. 583).
Judgment of 4 March 1980, Case 49/79, Pool ν Council, [1980] ECR 569, 581 (Opin­ion: Reischl, p. 583).
EØF ­ LANDBRUG ­ FÆLLES MARKEDSORDNINGER
EEC-AGRICULTURE-COMMON ORGANIZATION OF THE MARKETS
Importafgifter
Import levies
Den præferencestilling, der på et givet tidspunkt, i kraft af særlige regler om fast­sættelse af importafgifter, er givet visse mejeriprodukter, som importeres fra tredje­land, tilægger ikke en importør en velerhvervet ret til at bevare de heraf flydende for­dele.
The preferential treatment enjoyed, by virtue of a special system of levy-fixing, at a particular time by certain agricultural products imported from nonmember coun­tries does not confer upon an importer a vested right to demand that the advantages which he has thereby derived be maintained.
Fællesskabet bør til enhver tid — bortset fra forpligtelser, som måtte være indgået over for tredjelande — bevare sin frihed til at fastsætte importvilkårene for landbrug­sprodukter fra tredjelande under hensyn til den fælles markedsordning for landbru­get og de krav, dets handelspolitik stiller.
Without prejudice to undertakings which may have been entered into with nonmember countries, the Community must always reserve its freedom to determine the conditions of importation for agricultural products originating in nonmember countries, having regard to the common organization of the agricultural markets and to the needs of its commercial policy.
1977, s. 2031, jfr. s. 2045 (Forslag: Reischl, s. 2048).
2045 (Opinion: Reischl, p. 2047).
»... formålet med landbrugsimportafgiften [er] at udligne forskellen mellem pri­sen på verdensmarkedet og den højere pris i Fællesskabet.
2. "... the aim of the agricultural levy is to compensate for the difference between the price on the world market and the higher Community price.
Sidstnævnte skal hovedsagelig beskytte og stabilisere det fælles marked og navnlig forhindre, at prisudsving på verdensmarkedet indvirker på Fællesskabets interne marked.«
The levy is primarily intended to protect and stabilize the Community market, in par­ticular by preventing price fluctuations on the world market from affecting prices within the Community."
»... de myndigheder, der skal pålægge importafgiften, hvad enten det er toldvæse­net eller det kompetente interventionsorgan, [kan] ikke fremskynde eller [udskyde] fastsættelsen af importafgiften ud over den i fællesskabsbestemmelserne fastsatte dato.«
"... the authority responsible for the application of the levies, whether this be the customs administration or the competent intervention body, cannot advance or delay the determination of the rate of levy beyond the date prescribed by the Community provisions."
1. »Reglerne om forudfastsættelse af restitutionen tilsigter at give Fællesskabets eks­portører sikkerhed for, hvilket restitutionsbeløb de vil oppebære på det tidspunkt, da den påregnede eksportforretning gennemføres, for så vidt dette faktisk sker før udlø­bet af licensens gyldighedsperiode.
"The aim of the rules relating to the advance fixing of the refunds is to enable Community exporters to be certain of the amount of the refund for which they may qualify when the exports under consideration take place, in so far as they are actually carried out before the expiry of the period of validity of the licence.
Reglerne om forudbetaling af restitutioner, som er indført ved forordning nr. 441/69'), skal sikre, således som det navnlig fremgår af forordningens anden, tredje og femte betragtning, at såvel basisprodukter fra Fællesskabet, der skal eks­porteres til tredjelande efter forarbejdning, som fællesskabsprodukter, der skal eksporteres i uændret stand, ligestilles med produkter fra tredjelande, der omfattes af toldprocedurerne med aktiv forædling, toldoplag eller frizoner.
As is shown, in particular, by the second, third and fifth recitals, the system for ad­vance payment of refunds set up by Regulation No 441/69' seeks to ensure, both as regards Community basic products intended for export to third countries after pro­cessing and for Community products intended for export unprocessed, equality of treatment with products originating in third countries and allowed to benefit from the inward processing arrangements and from the bonded warehouse or free zone procedures.
Denne fordel er ikke et nødvendigt led i reglerne om forudfastsættelse af restitutioner, og de to ... ordninger, reglerne om forudfastsættelse og reglerne om forudbetaling af restitutioner, forfølger derfor forskellige formål og indgår ikke i et og samme re­gelkompleks.
The grant of such a benefit is not a necessary element of the scheme for the advance fixing of the refunds, since the two groups of rules in question, those dealing with the advance fixing of the refunds and those covering their advance payment, pursue separate aims and cannot be assimilated to one another.
Når henses til denne sondring, må det antages, at selv om en indehaver af en eks­portlicens med forudfastsat restitution, når eksporten finder sted, har en velerhvervet ret til at oppebære den forudfastsatte restitution, for så vidt eksporten faktisk gen­nemføres på de betingelser, der gælder ifølge fællesskabsreglerne, har han ikke i medfør af denne licens noget krav på, at reglerne om forudbetaling af restitutionen finder anvendelse på ham efter de på datoen for licensens udstedelse gældende vil­kår.«
Having regard to that distinction, although the holder of an export licence fixing the refund in advance has an established right to receive the refund fixed in advance when the export is carried out, in so far as it actually takes place under the conditions laid down by the Community rules, he cannot acquire from the issue of that licence a right to have the system for advance payment of the refund applied to him in ac­cordance with the rules in force on the day of issue of the licence."
Dom af 26. januar 1978: foren, sager 44­51/77, Union Malt/Kommissionen, Sml. 1978, s. 57, 78 f. (Forslag: Mayras, s. 83).
Judgment of 26 January 1978, Joined Cases 44 to 51/77, Union Malt ν Commhsion, [1978] ECR 57, 79 (Opinion: Mayras, p. 84).
') Rådets forordning (EØF) nr. 441/69 af 4. marts 1969 om supplerende hovedregler for ydelse af eksportrestitu­tioner til de produkter, for hvilke der gælder en ordning med en enhedspris, og som udføres i uforandret stand eller i form af visse varer, som ikke henhører under traktatens bilag II (EFT 1969 I, s. 84).
Regulation (EEC) No 441/69 of the Council of 4 March 1969 laying down additional general rules for grant­ing export refunds on products subject to a single price system, exported unprocessed or in the form of certain goods not covered by Annex II to the Treaty (Official Journal, English Special Edition 1969 (IX p. 91).
»Ordningen med restitutioner ved udførsel til tredjelande er — når bortses fra særlige overvejelser vedrørende det enkelte produkt — blevet etableret for at sikre fæl­lesskabseksportører et prisniveau, som kan sammenlignes med fællesmarkedets, hvil­ket for visse produkter vil sige langt over prisniveauet på verdensmarkedet. Som Domstolen har understreget det i dommen i sag 6/78 om tiltrædelsesudligningsbe­løb, ville det være uforeneligt med princippet om fællesskabspræferencen, såfremt fællesskabseksportøren ikke kunne oppebære restitutionen efter varens ødelæggelse under transporten på grund af force majeure. Hvis eksportøren selv skulle bære dette tab, eller hvis han skulle forsikre mod en sådan risiko, ville han befinde sig i en ugun­stig konkurrencesituation i forhold til en sælger fra et tredjeland, hvilket ordningen med restitutioner netop har til formål at forhindre.«.
"... the system of refunds on exports to nonmember countries was introduced in order to ensure that, subject to special considerations relating to the different products, Community exporters would enjoy a level of prices similar to that within the Community market and accordingly, for certain products, significantly higher than the level of prices on the world market. ... it would be incompatible with the principle of Community preference for the exporter in the Community to be refused the refund after the goods had perished in transit as a result of force majeure.
»... anvendelsen af fællesskabsbestemmelser om eksportrestitutioner påhviler de hertil udpegede nationale organer, og ... Kommissionen ... har [ikke] kompetence til at træffe afgørelse vedrørende bestemmelsernes fortolkning, men ... har [kun] mulighed for at tilkendegive sin opfattelse, som ikke er bindende for de nationale myndigheder.«
4. "... the application of Community provisions on export refunds is a matter for the national bodies appointed for this purpose and ... the Commission has no power to take decisions on their interpretation but may only express its opinion, which is not binding upon the national authorities."
Den differentierede eksportrestition udbetales forudsat, at det godtgøres, at pro­duktet har nået den destination, for hvilken restitutionen var fastsat, hvilket forud­sætter, at produktet er blevet fortoldet og er overgået til fri omsætning på bestem­melsesstedet.
A varied export refund is payable provided it is proved that the product has reached the destination for which the refund was fixed, which implies that the goods must have been cleared through customs and put into free circulation at the destina­tion.
Et dokument som f. eks. et konossement er ikke noget bevis på varernes ankomst til destinationen i henhold til de relevante fællesskabsbestemmelser, selv om det bærer påtegningen 'freight prepaid' og indeholder oplysninger svarende til de i en eksportli­cens indeholdte.
A document such as a bill of lading, even one bearing the words "freight prepaid" and containing declarations identical to those of the export licence, cannot constitute proof of the arrival of goods at the destination within the meaning of the relevant Community rules.
Jfr. tilsvarende: Dom af 2. marts 1977: sag 44/76, Eier­Kontor/Rådet og Kommissionen, Sml. 1977, s. 393, 408 (Forslag: Reischl, s. 410).
See also: Judgment of 2 March 1977, Case 44/76, Milch-, Fett- und Eier-Kontor v Council and Commission, [1977] ECR 393, 408 (Opinion: Reischl, p. 410).
Import­ og eksportlicenser — forudfastsættelses­attester
Import and export licences and advance-fixing certificates
1. »Artikel 20 i forordning nr. 193/75') bestemmer, at den kompetente myndighed i de tilfælde, hvor en indførsel eller en udførsel ikke kan gennemføres inden for licen­sens gyldighedsperiode på grund af force majeure, enten kan ophæve forpligtelsen til at importere eller eksportere og frigive sikkerhedsstillelsen eller forlænge licensens gyldighedsperiode.
"Article 20 of Regulation No 193/75' provides that where as a result οι force ma­jeure importation or exportation cannot be effected during the period of validity of the licence or certificate, the competent agency shall either cancel the obligation to import or export, the security being released, or extend the period of validity of the licence or certificate.