natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Vi har i høj grad værdsat Deres skarpe juridiske tankegang, Deres sunde dømmekraft og frem for alt Deres jordbundne måde at gribe problemer an på samt Deres veludviklede humoristiske sans.
We have highly appreciated your quicklegal mind, your sound judgment, and above all, your down-to-earth approach toproblems and your well-developed senseof humour.
Sådanne talenter er meget vigtige i en domstol, hvor forskelle i retstraditioner af og til medfører kontroverser, der kan gøre det vanskeligt at finde en rimelig løsning eller et sammenhængende ræsonnement.
Such talents are veryimportant in a Court where differences in legal tradition may sometimes give riseto controversiesmaking difficult the way to an equitable solution or to a coherent reasoning.
Derfor vil jeg gerne slutte af med at citere vores fælles landsmand, Piet Hein, en dansk kunstner med mange talenter og således også rigt facetteret intellekt, der i mange år har arbejdet i England:
Therefore I should like to conclude with a quotation from our commoncountryman, Piet Hein, Danish artist of many talents and thus another versatileintellect, who for many years has worked in England:
»Den, som kun tar spøg for spøg og alvor kun alvorligt, han og hun har faktisk fattet begge dele dårligt.«
'Taking fun as simply fun and earnestness in earnest shows howthoroughly thou none of the two discernest.'
Ved at acceptere sandheden i dette lille digt og ved at bevise dets værdi i Deres relationer til Deres kolleger har De været med til at åbne døre i Domstolens elfenbenstårn.
By accepting the truth in this little poem and by proving its value in your relationswith your colleagues you have let a fresh breeze into the ivory tower of the Court.
Vi er sikker på, at De vil gøre det samme i House of Lords.
We trust that vou will do the same in the House of Lords.
Vi takker Dem for den tid, vi har været sammen med Dem og Deres hustru Odile, og vi ønsker jer begge al mulig medgang og glæde i fremtiden.
We thank you for the time we have been with you and with your wife Odile andwe wish you both every possible success and much happinessin the future.
Jeg giver nu for sidste gang ordet til afdelingsformand Sir Gordon Slynn.
For the last time, I give the floor to Sir Gordon Slynn, President of Chamber.
Dommer Sir Gordon Slynn's afskedstale
Address by Judge Sir Gordon Slynn on the occasion of his departure
Hr. præsident, jeg takker Dem varmt for Deres venlige afskedsord. Ved en lejlighed som denne tror jeg, at det er godt at erindre sig dommer Frankfurter's ord: »A little flattery is good for you as long as you don't inhale«.
Mr President, I thank you warmly for your kind valedictory words.
Jeg vil gerne understrege »som ven«, da det mere og mere er blevet klart for mig, at en harmonisk hverdag i en domstol som vores i høj grad afhænger af det faglige venskab, der sommetider udvikler sig til et personligt venskab mellem dens medlemmer.
I underline friend' since increasingly one becomesaware that the smooth running of a Court like ours depends verymuch on the professional friendship, sometimes warming into personal friendship,which develops between its members.
Hr. præsident, De sagde, at De ville give mig ordet for sidste gang.
Mr President, you said that you were asking me to speak for the last time.
Hvis jeg tager imod den underforståede udfordring til at indtræde i den eneste tilbageværende rolle i denne Domstol, som jeg endnu ikke har udfyldt, er det måske ikke for sidste gang.
If Iaccept your implied challenge to perform the only remaining function which canbe performed in this Court which I have not yet performed, it may not be for thelast time.
Jeg er meget fristet af udsigten til at vende tilbage som procederende part, om ikke for andet, så for at forsøge at løsne de bånd, som traktatens artikel 173 i sin nuværende udformning lægger på enkeltpersoner.
I am very attractedby the prospect of coming back as a litigant inperson, if only to loosenthe bondswith which Article 173 of our Treaty presentlyties the individual.
En af de store dommere i Domstolen, Pierre Pescatore, sagde engang til mig, at denne lejlighed er den eneste chance, en dommer i Domstolen får til at tale på egne vegne.
One of the great judges of our Court, Pierre Pescatore, once said to me that thisoccasion was the only chance a judge of this Court had to speak out alone.
Dette er på en måde sandt, selv om jeg, når jeg ser på de lærde artikler, som mine kolleger frembringer, ikke er sikker på, at det er hele sandheden.
In asense that is true, although when I look at the very learned articles which someof my colleagues are able to produce I am not sure that it is absolutelytrue. true.
Om det bør være sandheden er et andet spørgsmål.
Whether it should be true is a different matter.
Jeg tror, at vi har en tendens til at gå ud fra, at det bør være sandt.
I think we tend to take it forgranted that it should be true, whether through personal idiosyncrasyor as an
stiller det blot, om ikke også der for denne Domstol kommer en dag, hvor fællesskabsretten vil blive rigere og udvikle sig hurtigere, hvis der var adgang til at afgive dissens, naturligvis på betingelse af, at der til stadighed udvises en udpræget tilbageholdenhed.
enrichedand time savedby allowing different opinions to be expressed, subjectof course to a substantialand regular doseof self-restraint. At the very least itshould be considered whether one opinion expressingvarious grounds of dissentshould not be allowed.
Jeg vil derfor kun fremføre tre bemærkninger.
I, therefore, want to say just three things.
For det første kommer der for enhver, der har mulighed for at blive i mere end én periode — hvilket medlemsstaterne efter min opfattelse bør anse for hovedreglen snarere end for undtagelsen, kommer det tidspunkt, hvor beslutningen om at blive eller rejse skal træffes.
In the first place, for everyonewho has the chance to stay here for more than onemandate, which in my view the Member States should regard as the rule ratherthan the exception,the moment of decision to stay or not to stay must arise.
Nutiden er måske mere end nogensinde et tidspunkt, hvor man er stærkt fristet til at blive. Selv om mange af fællesskabsrettens grundlæggende principper allerede er fastlagt for længe siden, har vi i de seneste måneder set en ny udvikling på mange områder: tilpasning af gamle idéer til nye omstændigheder; konstitutionelle spørgsmål af grundlæggende betydning; sociale spørgsmål, som kan have så stor betydning for borgernes liv.
Thepresent is a time perhaps more than ever when there is a strong pull to stay here.Even if many of the great principles of Community law have already been laiddown long ago, we have seen in recent months so many new developments; therefinement of old ideas in changing circumstances;constitutional issues offundamental importance; social questions which can have such a far-reachingeffect on the lives of individuals.
For en jurist er det, selv om han ikke missionerer for et eller andet specielt føderalistisk ideal, en udfordring og en spændende intellektuel opgave at deltage i alt dette.
To take part in all of this as a lawyer, even for one who is not a missionary forany particular federalideal, is a challenge and, indeed, an intellectualexcitement. excitement.
Der er imidlertid for én, som har været advokat og dommer i sit hjemland, et stærkt incitament til at gå i den anden retning.
There is, however, for one who has been an advocate and a judge in his owncountry, a strong pull in a different direction.
De nationale domstoles rolle er — måske mere end nogensinde - afgørende ved fortolkningen og anvendelsen af fællesskabsretten. Så længe der ikke oprettes et parallelt system af føderale domstole i Fællesskabet, kan de nationale retters rolle kun have stigende betydning.
Again, perhaps more than ever,the role of the national courts in the interpretation and application of Communitylaw is crucial" Short of establishing a parallel set of federal courts throughout the Community, that role of the national courts can only go on increasing inimportance.
Af denne grund, og bortset fra mine personlige overvejelser, tror jeg, at der i Fællesskabet er en måske enestående lejlighed til for nationale dommere at deltage i Domstolens arbejde og derefter vende tilbage til deres nationale domstole med kendskab til - måske kun ved gensidig påvirkning — den underliggende filosofi,
For that reason, and leaving asideany personal considerations, I believe that inthe Community there is an opportunity, perhaps a unique opportunity, for nationaljudges to participatein the work of this Court and then to return to their nationalcourts, aware, if only by a process of osmosis, of the underlying philosophy
som er vejledende for Domstolen i de afgørelser, der træffes.
which guides this Court in the decisions which it takes.
Sagt på en anden måde er det lige så vigtigt at bringe Fællesskabet ind i Storbritannien, som det er at bringe Storbritannien ind i Fællesskabet.
Put anotherway, takingthe Community into Britain is as significant as taking Britain into the Community.
Hr. præsident, min personlige løsning af dette dilemma forklarer, hvorfor vi er samlet her i dag.
The final solution for me, Mr President, of this tug of war explainswhy we arehere today.
Jeg vil imidlertid tilføje, at selv om nationale domstole har meget at bidrage med, er det i sidste instans denne Domstols rolle, der er dominerende for så vidt angår fællesskabsretten.
I would add, however, that even if national courts have much to contribute,in thelast analysis it is the role of this Court which is predominant in relation to Community law.
Det er i mange år blevet sagt, at Domstolen har en tung arbejdsbyrde. Den er efter min opfattelse på nuværende tidspunkt urimelig tung.
The workload of the Court has been said for years to be heavy.It is, as I see it, at this point of time unreasonablyburdensome.
Medlemsstaterne kan ret hurtigt afhjælpe denne situation.
Member Statescan do something to remedy the situation without delay.
En overførsel af alle sager, der anlægges af fysiske og juridiske personer til Retten i Første Instans, ville lette noget, måske tilstrækkeligt som en begyndelse, og en gennemførelse af en sådan foranstaltning kræver ikke alt for megen energi fra medlemsstaternes side.
To transfer all casesbegun by individuals, human or corporate, to the Court of First Instance wouldgive some relief, perhaps at the beginning sufficient relief, and it does notdemand too much energyon the part of Member States to put that into operation.
Men vi bør nu planlægge fremtiden og ikke nutiden.
But planning for the future, not for the present, should begin now.
Hvis det er rigtigt, at Fællesskabet ved udgangen af dette århundrede har 20 medlemsstater, og en dag måske endda 30, vil det ikke være tilstrækkeligt at lappe på procedurer og judiciel ligevægt.
If it is rightthat by the end of the century there would be 20 Member States in the Community, and maybe one day even 30 Member States in the Community, thentinkering with procedures and jurisdictional balancewill not be enough.
Efter min opfattelse bør der ske radikal nytænkning omkring denne meget vigtige Domstols opgave og organisation.
Theremust, it seems to me, be a radical rethink of the function and the organization ofthis highly important Court.
Og dette er efter min mening ikke alene Domstolens opgave.
And this, in my view, should not be a task for the Court alone.
Der er behov for, at repræsentanter for universitetsjurister, dommere og praktiserende jurister i medlemsstaterne deltager sammen med medlemmerne af denne Domstol.
It needs theparticipation of representatives of academiclawyers, of judges, of practitionersof the Member States as well as of Members of this Court.
Jeg tror ikke, at denne opgave kan vente til meget senere.
I do not believe thatthis is something to leave until later.
Der er efter min mening tale om en vigtig etape efter Maastricht og før udvidelsen.
It seems to me to be an essential step in thepost-Maastricht pre-enlargement era.
Jeg er nu kommet til min anden bemærkning.
I turn to my second point.
Dr. Johnson udtalte i en skrivelse til Boswell:
Dr Johnsonsaid, in a letter to Boswell:
Man er meget klar over, hvad man vil savne, men endnu mere klar over, hvor afhængige hvert medlem af denne Domstol har været og stadig er af »hele holdet«.
what one will miss, but even more one comes to realizehow very dependent eachMember of this Court has been and is on the team as a whole.
Min gæld til mine referendarer, mine sekretærer og min chauffør er åbenbar og direkte.
One's debt toone's Legal Secretaries, to one's administrativeassistants, to one's driver isobvious and immediate.
Jeg er overordentlig taknemmelig, og jeg håber ikke, at det vil blive betragtet som uengelsk, når jeg siger, at jeg i dag er meget rørt over at se, at alle de medarbejdere i Domstolen, som har arbejdet for mig, er samlet her, og at flere af mine tidligere referendarer er kommet langvejs fra for at være til stede her i eftermiddag.
Mine is very great to JacquelineMinor, Jean-Yvesde Car a and Michael Wilderspin as my last röförendaires, to JohnHambly, Victoria Carter, Evelyne Saurenand Graham Paul as my assistants and driver at the end.I hope it will not be thought too un-Englishif I say how very touchedI have beentoday that not only these but all the members of the Court's staff who haveworked with me should have assembled and that a number of my formerröförendaires should have come so far to be present this afternoon.
Sammen med de medarbejdere, der arbejder direkte sammen med én, er de kendte stemmer i den engelske og franske tolkekabine blevet til venners stemmer, selv om der er tale om usynlige venner.
But in addition to the immediate personal staff who work with them, the familiarvoices in the English and French booths have become like those of friends, evenif of invisible friends.
Jeg har i årenes løb overtaget visse udtryk fra dem, og omvendt er jeg meget glad for, at de nu, når der er tale om præjudicielle forelæggelser i henhold til artikel 177, taler om »court a quo« og ikke om »a quo court«.
I have fgund over the years that I have picked up somephrases from them, and in return I am very glad that on Article 177 referencesthey now talk of the court a quo rather than of the a quo court. That took me along time to achieve.
Det har taget mig lang tid at opnå dette, og det er måske mit eneste varige bidrag til arbejdet i Domstolen.
But many others known by sight, even if sometimesunknown by name, should realizethat one is fully aware of their contribution to the work of a Member of the Court.
For det tredje, hr. præsident, har jeg med velberådet hu talt engelsk, men ikke for på nogen måde at provokere.
In the third place, Mr President, I have spokenin English deliberately,but notin any senseof provocation.
Jeg har gjort det delvis, fordi det er det eneste sprog, hvor jeg er sikker på at vide, hvad jeg siger, og dernæst fordi hvert medlem af Domstolen i dag — i modsætning til for elleve år siden — forstår tilstrækkelig engelsk til, at jeg kan tillade mig at tale på dette sprog.
I have done it partly because it is the only language in which I can be sure that I know what I have said. And partly, because today,as opposedto 11 years ago, every member of our Court understands Englishsufficiently for me to be able to speak in English on an occasion such as this.
Men selv om jeg har talt på engelsk, vil jeg gerne slutte af med et kort citat på fransk af en forfatter, som jeg beundrer meget; citatet er bemærkelsesværdigt på det nuværende stadium i vores udvikling.
But although I have spokenin English, I would like to conclude with one shortpassage in French a passage from an author whom I greatly admire, which seems to me to be significant at the present stageof our development.
Hr. præsident, jeg tror at vi alle her i Domstolen har påtaget os en opgave af uvurderlig betydning.
Mr President, I consider that we have all in this Court been engagedin anexercise of infinite importance.
Jeg er Dem og Deres kolleger meget taknemmelig for den venlighed, som De har vist mig i disse elleve et halvt år. Tak.
I am very grateful to you and to your colleaguesfor the kindness which they have shown me over the last eleven and a half years.Thank you.
Tale holdt af Domstolens præsident, Ole Due, i anledning af dommer Edward's tiltræden
Address by Ole Due, President of the Court of Justice, on the occasion of theentry into office of Judge Edward as Judge at the Court of Justice
Jeg må igen konstatere, at afskedens forstemthed som altid forsødes af ankomsten af nye kolleger, og denne gang har det nye medlem af Domstolen allerede været til stede i to et halv år som dommer ved Retten i Første Instans.
Once again, the sadness of farewells is softenedby the arrival of new colleaguesand, on this occasion,the new Member of the Court has already been here twoand a half years as Judge at the Court of First Instance.
Det er anden gang, at Domstolen modtager et medlem af skotsk oprindelse.
It is the second time that the Court receivesa member of Scottish origin.
De træder i den tidligere præsident for Domstolen Lord Mckenzie Stuart's fodspor.
Youare following in the footstepsof Lord Mackenzie Stuart, former president of the Court.
Jeg er sikker på, at han ikke kunne forestille sig en bedre efterfølger end Dem.
I am sure that he could think of no better successor than you.
Det er ikke uden grund, at skotske jurister har spillet en vigtig rolle som fortolkere af fællesskabsretten.
It is not without reason that Scottish lawyers have played an important role asinterpreters of Community law.
Skotsk ret danner et forbindelsesled mellem Common Law og Romerretten.
The law of Scotlandforms a link between the Common Law and continental law.
Det er således kun naturligt, at skotske jurister er tiltrukket af den symbiose af forskellige retskulturer og traditioner, som fællesskabsretten som ny retsorden frembyder.
It is therefore only natural that Scottishlawyers are artractedby the symbiosisof different legal cultures and traditionspresented by the new legal order which is Community law.
Deres karriere som Barrister og Queen's Counsel, som repræsentant for advokatstanden, som forsker og som forfatter har bragt Dem i en stadig tættere kontakt med fællesskabsretten, indtil De endelig blev professor i emnet europæiske institutioner og direktør for Europa-Instituttet i Edinburgh.
Community law until finally you became Professor of European Institutions and Director of the Europa Institute in Edinburgh.
Deres udnævnelse til dommer ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans og nu til dommer ved Domstolen kan ikke begrundes bedre.
Your appointment as Judge at the Court of First Instance of the Community and now as Judge at the Court of Justice could not be better iustified.
Vi ser alle frem til at arbejde sammen med Dem.
We are all looking forward to working with you.
Før jeg anmoder Dem om at aflægge ed og underskrive den højtidelige erklæring, vil jeg gerne byde velkommen til Deres efterfølger, Christopher Bellamy, Queen's Counsel, som ved talrige lejligheder har mødt for Domstolen i vigtige og meget komplicerede sager.
Before asking you to take the oath and to sign the solemn declaration,I wouldlike, on behalf of the Court, to greet your successor, Christopher Bellamy QC, who, on numerous occasions, has appeared before the Court of Justice inimportant and highly complicated cases.
Arvefølgen i Retten i Første Instans er således sikret på bedst mulig måde.
Thus, also in the Court of First Instance, the succession is ensured in the best possible way.
Jeg skal nu anmode først dommer Edward og derefter dommer Bellamy om at aflægge ed og underskrive den højtidelige erklæring, således som det kræves i de to procesreglementer.
I now call on, first Mr Edward, followed by Mr Bellamy, to take the oath andsign the solemn declaration provided for in the Rules of Procedure of the Court of Justice and of the Court of First Instance.
Tale holdt af Rettens præsident, José Luís da Cruz Vilaça, i anledning af dommer David Edward's fratræden og dommer Christopher Bellamy's tiltræden
Address by Jos6 Lufs da Cruz Vilagao President of the Court of First Instance, on the occasion of the departure of Judge Edward from the Courtof Fir:st Instance and the entry into office of Mr Bellamy as Judge at the Court of First Instance
Hr. præsident, De herrer dommere, Deres excellencer, Mine damer og herrer.
Mr President and Members of the Court of Justice.Your Excellencies, Ladies and Gentlemen,
Retten i Første Instans oplever i dag for første gang i dens korte historie, at sammensætningen ændres.
Today, for the first time in its short history, the Court of First Instance isundergoing a change in its composition.
Netop derfor er dagen i dag af særlig betydning.
This is an especially significant momentfor us.
David Edward's afgang er et betydeligt tab for Retten.
The departure of David Edward constitutesan inestimableloss for the Court of First Instance.
Men det er på samme tid et tab, som gør Retten ære, at en af de dommere, som har været med fra første færd, bliver udnævnt til Fællesskabets højeste retsinstans, Domstolen.
However, at the same time, it is a loss which brings us honourto see one of our colleagues who has been with us from the beginning appointedto the Court of Justice, the supreme court of the Community legal order.
David Edward's intelligens, erfaring og entusiasme har præget Retten.
David Edward leaveson the Court of First Instance the mark of his intelligence,his experience and his enthusiasm.
Hans udsøgte juridiske evner, sans for det væsentlige, når problemerne skal analyseres, og i høj grad hans organisationstalent og den edb-virus, han har podet os med, vil gå over i Rettens historie.
His qualities as a fine jurist, his sensefor for what is essential when analysing each problem, as well as his organizational talent
Jeg skal også fremhæve de væsentlige bidrag, han har ydet ved fastlæggelsen af hovedlinjerne i Rettens virksomhed og udarbejdelsen af vores procesreglement.
Court of First Instance. I must also emphasize his great contribution towards thedefinition of the outlines of the work of the Court of First Instance and thedrawing up of our Rules of Procedure.
At sige her, at David Edward på fremragende måde har løst de opgaver, han har fået pålagt af Retten, er en selvfølgelighed, selv om hans erfaring på forhånd virkede respektindgydende.
That David Edward was able to respond remarkably to the requirements of theduties which were entrusted to him at the Court of First Instance is somethingwhich was predictable in the light of his experience.
Jeg skal blot nævne, at han - foruden universitetskarrieren og forfatterskabet til vigtige fællesskabsretlige værker — er en fremragende advokat: Han er tidligere formand for Rådet for Advokaterne i De Europæiske Fællesskaber, og hans kvalifikationer anerkendes enstemmigt af de parter, som han har repræsenteret for Domstolen, Det Forenede Kongerige, Kommissionen, Rådet for Advokaterne i De Europæiske Fællesskaber og en stor virksomhed, der er til stede på det fælles marked.
Allow me to note that David Edward, besidesbeing an academic and an author of important works in the fieldof Community law, was a brilliant advocate.
Vi har nydt godt af David Edward's talent og viden og hans indstilling i det daglige, en kyndig blanding af et praktisk syn på tingene og den sans for traditioner, som gør den anden side af Kanalen så tiltrækkende. Hans omhu med
Formerly President of the Consultative Committee of the Bars and Law Societies of the EC (CCBE), theunanimous recognition of his qualities is perfectly conveyedby the parties herepresented before the Court of Justice:the United Kingdom, the Commission,the CCBE and a large company operating within the Community market.
at finde den retfærdige og afbalancerede løsning i hver eneste sag, den betydning, han tillægger den direkte kontakt med parterne - ofte i form af livlige dialoger med advokater og befuldmægtigede under retsmøderne - har været til megen gavn for Retten.
Hisconcern to find the just and balanced solution in each case, the importance which he attaches to direct contact with the parties, often in the form of lively dialoguewith the advocates and agents during hearings,have greatly benefited the Courtof First Instance.