natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.·
Orders the Hellenic Republic to pay the costs.»
Generaladvokat P. Léger fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling") den 20. juni 1996.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 20 June 1996.
Hans forslag til afgørelse lød således:
He proposed that the Court:
»Jeg skal derfor foreslå Domstolen, at det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser efter artikel 5 i Rådets direktiv 89/665/EØF af 21. december 1989 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende anvendelsen af klageprocedurerne i forbindelse med indgåelse af offentlige indkøbs- samt bygge- og anlægskontrakter, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, som var nødvendige for at efterkomme direktivet på området for indgåelse af offentlige indkøbskontrakter.
«Declare that, by not adopting within the prescribed period the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 89/665/EEC of 21 December 1989 on the coordination of the laws, regulations and administrative provisions relating to the application of review procedures to the award of public supply and public works contracts, the Hellenic Republic has failed to fulfil its obligations under Article 5 of that directive;
Endvidere skal jeg foreslå, at Den Hellenske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger i henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2.«
Order the Hellenic Republic to pay the costs.»
Sag T-353/94 Postbank NV / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Konkurrence
Case T-353/94 Postbank NV ν Commission of the European Communities Competition
»Konkurrence — administrativ procedure — meddelelse af klagepunkter og høringsprotokollat — beslutning hvorved Kommissionen har accepteret, at en i forhold til en administrativ procedure udenforstående virksomhed under en sag ved nationale domstole fremlægger disse dokumenter — retsakt der kan indbringes for Fællesskabets retsinstanser — tavshedspligt — forretningshemmeligheder* (Første Udvidede Afdeling)
(Competition — Administrative procedure —Notification of the statement of objections and the minutes of the hearing — Commission decision allowing third parties to the administrative procedure to produce those documents in national legal proceedings —Measure against which an action may be brought — Professional secrecy — Business secrets) (First Chamber, Extended Composition)
Faktiske omstændigheder og retsforhandlinger
Facts against certain banks, one of which was the applicant.
Sagens behandling for Kommissionen
Procedure before the Commission
Kommissionen fremsatte begæringer om oplysninger til NVB og andre nederlandske banker i henhold til artikel 11 i forordning nr. 17.
The Commission sent requests for information to the NVB and other Netherlands banks under Article 11 of Regulation No 17.
Den 14. juni 1993 rettede Kommissionen en meddelelse af klagepunkter vedrørende GSA-aftalen til NVB og fastsatte høringen af de berørte parter til den 28. oktober 1993.
On 14 June 1993 it sent the NVB a statement of objections concerning the GSA agreement and arranged for a hearing of the parties concerned to be held on 28 October 1993.
Sagerne for de nationale domstole og begæringen om fremlæggelse for disse af dokumenter fra den administrative procedure, der verserer for Kommissionen
— The proceedings before the national courts and the request for authorization to produce before those courts documents from the administrative procedure before the Commission
Postbank NV (herefter »Postbank«), der har hjemsted i Nederlandene, er deltager i »Gemeenschappelijke Stortings — en Acceptgiro Procedure« (den fælles procedure vedrørende behandling af giroindbetalingskort, herefter »GSA-aftalen«).
Postbank NV (hereinafter «Postbank»), a company established in the Netherlands, is a party to the «Gemeenschappelijke Stortings - en Acceptgiro Procedure» (Convention on a common procedure for the processing of payment and transfer orders, hereinafter «the GSA agreement»).
Denne aftale er indgået mellem en række nederlandske banker og indfører en fælles procedure for behandling af giroindbetalingskort ved hjælp af optisk læsbare, fortrykte indbetalingsblanketter.
The GSA agreement was concluded by a number of Netherlands banks and establishes a common procedure for processing payment and transfer orders on the basis of pre-printed forms which can be read by an optical reader.
Den 10. juli 1991 blev aftalen anmeldt til Kommissionen af Nederlandse Vereniging van Banken (den nederlandske banksammenslutning, herefter »NVB«) i henhold til artikel 4 i Rådets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, første forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86 (herefter »forordning nr. 17«).
On 10 July 1991 the GSA agreement was notified to the Commission by the Nederlandse Vereniging van Banken (Netherlands Association of Banks, hereinafter «the NVB») under Article 4 of Regulation No 17 of the Council of 6 February 1962, First regulation implementing Articles 85 and 86 of the Treaty (OJ, English Special Edition 1959-62, p. 87, hereinafter «Regulation No 17»).
Under den administrative procedure blev aftalen ændret, navnlig dens bestemmelser om takster.
During the administrative procedure it was amended, in particular as regards its scale of charges.
I 1992 anlagde NUON Veluwse Nutsbedrijven NV (herefter »NUON«) og Maatschappij Elektriciteit en Gas Limburg NV (herefter »Mega Limburg«), der er offentlige virksomheder, som benytter den i GSA-aftalen fastsatte indbetalingsblanket, to sager ved Arrondissementsrechtbank, Amsterdam, mod henholdsvis Postbank og ABN Antro Bank NV (herefter »ABN«), hvorunder de anfægtede lovligheden af den nye ordning vedrørende taksterne for disse formularer.
In 1992, NUON Veluwse Nutsbedrijven NV (hereinafter «NUON») and Maatschappij Elektriciteit en Gas Limburg NV (hereinafter «Mega Limburg»), public utilities which use the transfer form provided for by the GSA agreement, brought two actions before the Arrondissementsrechtbank te Amsterdam (District Court, Amsterdam), one against Postbank and the other against ABN Amro Bank NV (hereinafter «ABN»), challenging the legality of the new scale of charges for the use of those forms.
Efter anmeldelsen modtog Kommissionen flere klager fra brugere af den pågældende type indbetalingsblanketter.
Following the notification, the Commission received several complaints from users of the transfer form concerned.
Arrondissementsrechtbank frifandt de sagsøgte ved domme af 20. januar og 7. april 1993.
The Arrondissementsrechtbank dismissed the actions by judgments of 20 January and 7 April
Ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 22. oktober 1994 har sagsøgeren anlagt nærværende sag og nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning, der er indeholdt i dens skrivelse af 23. september 1994 (herefter »beslutningen«), samt af den bekræftende beslutning af 3./4. oktober 1994.
By letter of 30 September 1994, Postbank asked the Commission to reverse its decision contained in its letter of 23 September 1994.
Sideløbende hermed tillod Kommissionen de to virksomheder at overvære høringen den 28. oktober 1993, skønt de ikke formelt er klagere i den administrative procedure, der verserer for den.
At the same time, the Commission authorized the two undertakings to attend the hearing of 28 October 1993 even though they were not, formally, complainants in the administrative procedure pending before it.
For at give dem mulighed for at forberede sig til denne høring tilsendte Kommissionen dem ved skrivelse af 4. oktober 1993 den fulde ordlyd af meddelelsen af klagepunkter af 14. juni 1993, men uden bilag.
To enable them to prepare for the hearing, the Commission forwarded to them, by letter of 4 October 1993, the complete version of the statement of objections of 14
I skrivelsen præciserede den, at oplysningerne i denne meddelelse kun måtte anvendes som led i forberedelsen af høringen. Den understregede, at »oplysningerne ikke må benyttes til andre formål, f.eks. til retssager«, og at »udenforstående ikke må få kendskab til dem på nogen måde«.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 22 October 1994, the applicant brought the present action for annulment of the Commission decision contained in its letter of 23 September 1994 (hereinafter «the decision») and the decision of 3/4 October 1994 confirming it.
Det første og det andet anbringende, henholdsvis at sagen er anlagt for sent, og at der ikke f oreligger en bebyrdende retsakt
June 1993, but without its annexes. Its letter made it clear that the information contained in the statement of objections could be used only in preparation for the hearing and certainly «not for any other purpose, especially in legal proceedings» and that it was «forbidden to allow third parties ... access to it» in any way whatsoever.
Ved skrivelse af 27. oktober 1993 og under høringen den 28. oktober 1993 protesterede NVB mod, at Kommissionen havde bragt den fulde ordlyd af meddelelsen af klagepunkter til udenforståendes kundskab uden først at have givet sammenslutningen af banker mulighed for at udtale sig om et sådant skridt.
By letter of 27 October 1993 and at the hearing of 28 October 1993, NVB objected to the fact that the Commission had disclosed the statement of objections, in its complete version, to third parties without first giving the association of banks an opportunity to gives its views on the matter.
Ifølge sagsøgte må denne sag afvises især af to grunde.
According to the defendant, this action is inadmissible essentially for two reasons.
Dels er beslutningen kun en fortolkende beslutning, som ikke har nogen bindende retsvirkning.
First, the contested decision is merely an interpretative decision without any binding legal effect.
Dels påvirker den på ingen måde sagsøgerens retsstilling, da den ikke gør indgreb i Postbank's retsstilling, navnlig i beskyttelsen af de forretningshemmeligheder og fortrolige oplysninger, der hævdes at stå i meddelelsen af klagepunkter.
Secondly; it does not in any way affect Postbank's legal position since it does not detract from the protection of the business secrets and confidential information allegedly contained in the statement of objections.
Ved skrivelse af 30. august 1994 anmodede NUON og Mega Limburg Kommissionen om at »give dem tilladelse« til for Gerechtshof, Amsterdam, at fremlægge den version af meddelelsen af klagepunkter, som Kommissionen havde tilsendt dem, samt protokollatet af høringen af 28. oktober 1993.
By letter of 30 August 1994, NUON and Mega Limburg asked the Commission to «authorize them» to produce to the Gerechtshof te Amsterdam the version of the statement of objections which the Commission had forwarded to them and the minutes of the hearing of 28 October 1993.
En kopi af denne skrivelse blev sendt med almindelig post til Postbank, som oplyser at have modtaget den den 27. september 1994.
Contrary to the defendant's contention, the letter of 23 September 1994 contains a decision and directly affects Postbank's interests.
Dels har den delvis tilbagekaldt Kommissionens beslutning i skrivelsen af 4. oktober 1993, fordi den har ophævet det ved denne beslutning pålagte forbud mod at anvende meddelelsen af klagepunkter under sager ved de nationale domstole.
First, it partially withdrew the Commission's decision contained in its letter of 4 October 1993 since it removed the latter's prohibition of using the statement of objections in national legal proceedings.
Dels indeholder den i anledning af en begæring fra NUON og Mega Limburg om at opnå »tilladelse« til at fremlægge meddelelsen af klagepunkter og høringsprotokollatet for Gerechtshof, Amsterdam, en vurdering fra Kommissionen, hvorefter der ikke er noget til hinder for, at disse dokumenter fremlægges for de nationale domstole.
Secondly, in response to a request from NUON and Mega Limburg for «authorization» to produce the statement of objections and the minutes of the hearing to the Gerechtshof te Amsterdam, it indicated that the Commission saw no obstacle thereto.
Den 23. september 1994 tilsendte NUON og Mega Limburg Gerechtshof, Amsterdam, en kopi af meddelelsen af klagepunkter (uden høringsprotokollatet) og underrettede sagsøgeren herom.
By fax of 23 September 1994, DG IV informed NUON and Mega Limburg that the earlier restriction contained in the letter of 4 October 1993 concerning the «use in national legal proceedings of the version of the statement of objections that (had) been forwarded (to them) appeared unfounded and (was) therefore inoperative».
Ved skrivelse af 30. september 1994 anmodede Postbank Kommissionen om at omgøre den beslutning, der er indeholdt i dens skrivelse af 23. september 1994.
On 23 September 1994, NUON and Mega Limburg forwarded a copy of the statement of objections (without the minutes of the hearing)
Hvad i øvrigt angår det af Kommissionen anførte om, at der ikke er gjort noget indgreb i sagsøgerens interesser, navnlig dennes forretningshemmeligheder, hører dette til sagens realitet og ikke til dens formalitet.
Moreover, as regards the Commission's contention that the interests of the applicant, and in particular its business secrets, have not been affected, that is a question not of the admissibility of this action but of substance.
Det tredje anbringende om sagsøgerens manglende søgsmålsinteresse
The third plea of inadmissibility: the applicant has no interest in bringing an action
I betragtning af denne beslutnings rækkevidde og den omstændighed, at flere virksomheder er i besiddelse af bla. meddelelsen af klagepunkter, er det ikke udelukket, at de vil kunne anvende dokumentet under andre sager ved de nationale domstole.
Therefore, in view of the scope of that decision and the fact that several undertakings are in possession of, in particular, the statement of objections, it is quite possible that they may use them in other national proceedings.
Når henses hertil har sagsøgeren fortsat en aktuel interesse i at opretholde nærværende søgsmål.
Against that background, the applicant retains a present interest in pursuing the present action.
Følgelig er tvisten ikke uden genstand.
Consequently, the action has not become devoid of purpose.
Det første anbringende om tihidesættebe af traktatens artikel 214 og artikel 20 i forordning nr. 17
The first plea: alleged infringement of Article 214 of the Treaty and Article 20 of Regulation No 17
Det tredje anbringende vedrørende sagsøgerens manglende søgsmålsinteresse er åbenbart ugrundet.
The third plea of inadmissibility, alleging that the applicant has no interest in bringing proceedings, is manifestly unfounded.
Fremlæggelse af meddelelsen af klagepunkter under en sag ved de nationale domstole, som Postbank ikke er part i, medfører nemlig henlæggelse af eventuelt fortrolige oplysninger på samme måde som fremlæggelse af det samme dokument i en national retssag, som sagsøgeren er part i.
Production of the statement of objections in national proceedings to which Postbank is not a party involves the transmission of information, which may be confidential, in the same way as production of the same document in national proceedings to which the applicant is a party.
Følgelig er det uden betydning, at Postbank ikke er part i den ene af de to sager ved de nationale domstole.
Therefore, the fact that Postbank is not a party to one of the abovementioned actions before the national courts is irrelevant as regards its interest in bringing an action.
Det fjerde anbringende om, at sagen er uden genstand
The first part of the first plea: alleged infringement of Article 20(1) of Regulation No 17
Det første anbringendes første del vedrørende tilsidesættelse af artikel 20, stk. 1, i forordning nr. 17
The fourth plea of inadmissibility: the dispute has become devoid of purpose
Med første del af første anbringende har sagsøgeren gjort gældende, at der er sket en tilsidesættelse af artikel 20, stk. 1, i forordning nr. 17, som indeholder et forbud mod at bruge de oplysninger, der er indhentet i medfør af artikel 11,12,13 og 14, til et andet formål end det med undersøgelsen eller kontrollen tilsigtede.
In the first part of its first plea, the applicant alleges infringement of Article 20(1) of Regulation No 17, which prohibits the use of information acquired under Articles 11, 12, 13 and 14 for a purpose other than that for which it was sought.
Dette forbud indebærer, at Kommissionen og de nationale myndigheder er afskåret fra at anvende disse oplysninger, som de lovligt er i besiddelse af, til et andet formål end det, hvortil de blev indhentet.
That prohibition renders it impossible for the Commission and the national authorities lawfully in possession of such information to use it for a reason other than that for which it was obtained.
De retssager, under hvilke virksomhederne NUON og Mega Limburg har fremlagt meddelelsen af klagepunkter i overensstemmelse med den anfægtede beslutning, er afsluttet ved domme afsagt af Gerechtshof, Amsterdam, den 16. februar 1995.
In this case, the national proceedings in which NUON and Mega Limburg produced the statement of objections following the contested decision were brought to an end by the judgments of the Gerechtshof te Amsterdam of 16 February 1995.
Disse domme er endelige, da ingen af parterne har anket til Nederlandenes Hoge Raad.
Those judgments are final since none of the parties brought an appeal before the Hoge Raad der Nederlanden (Supreme Court of the Netherlands).
Desuden fremgår det af sagen, at Gerechtshof ikke har taget meddelelsen af klagepunkter i betragtning ved domsafsigelsen.
Furthermore, it is apparent from the documents before the Court that the Gerechtshof took no account of the statement of objections in giving judgment.
Postbank's processuelle stilling er derfor på ingen måde blevet påvirket af fremsendelsen af de pågældende dokumenter.
Postbank's legal position has thus not been affected in any way by the transmission of the documents in question.
Følgelig har sagsøgeren heller ikke godtgjort at have nogen aktuel eller potentiel interesse i forbindelse med de retssager ved de nationale domstole, hvorunder NUON og Mega Limburg har fremlagt dette dokument i overensstemmelse med Kommissionens beslutning.
Therefore, the applicant no longer has any present or potential interest in relation to the national proceedings in which NUON and Mega Limburg produced that document following the Commission decision.
Ved afgørelsen af, om artikel 20, stk. 1, i forordning nr. 17 i et tilfælde som dette medfører en forpligtelse for Kommissionen til at forbyde de virksomheder, som institutionen har tilsendt dokumenter fra den administrative procedure, at fremlægge dem under en sag ved de nationale domstole, må denne artikel fortolkes på baggrund af det princip om loyalt samarbejde, som i henhold til traktatens artikel 5 gælder i forholdet mellem medlemsstaterne og institutionerne.
To determine whether, in a case such as this, Article 20(1) of Regulation No 17 imposes an obligation on the Commission to prohibit any undertakings to which it has transmitted certain documents relating to the administrative procedure from producing them in national legal proceedings, it is necessary to interpret that article in the light of the principle of sincere cooperation which, by virtue of Article 5 of the Treaty, governs relations between the Member States and the institutions.
Imidlertid finder Retten, at således som sagsøgeren har anført gentagne gange skriftligt og under den mundtlige forhandling, må selskabets interesse i annullation af beslutningen vurderes i relation til den pågældende retsakts generelle rækkevidde. Den anfægtede beslutning må følgelig fortolkes således, at den ikke vedrører fremlæggelse af disse dokumenter fra den administrative procedure under en bestemt sag ved de nationale domstole, men snarere deres fremlæggelse for enhver national domstol.
The principle of sincere cooperation inherent in Article 5 of the Treaty requires the Community institutions, and above all the Commission, which is entrusted with the task of ensuring application of the provisions of the Treaty, to give active assistance to any national judicial authority dealing with an infringement of Community rules.
Princippet om loyalt samarbejde, som følger af artikel 5, forpligter fællesskabsinstitutionerne, navnlig Kommissionen, som skal drage omsorg for gennemførelsen af traktatens bestemmelser, til aktivt at bistå enhver national domstol, som medvirker ved forfølgningen af overtrædelser af fællesskabsbestemmelser.
However, the Court considers that, as the applicant suggested on several occasions in writing and at the hearing, its interest in having the decision annulled must be examined in relation to the general scope of the measure in question. The contested decision must therefore be interpreted as relating not to the transmission of those documents from the administrative procedure for the purposes of a specific national action but rather to their production in any national court.
I forbindelse med en procedure i henhold til fællesskabsrettens konkurrenceregler indebærer dette princip bl.a., som det fremgår af Domstolens praksis, at en national domstol har mulighed for at rette forespørgsel til Kommissionen vedrørende en eventuel procedure, som denne institution har indledt, og for at få de oplysninger om økonomiske og retlige omstændigheder, som denne institution kan meddele.
In proceedings for the application of the Community competition rules, this principle implies in particular, as held by the Court of Justice, that the national court is entitled to seek information from the Commission on the state of any procedure which the Commission may have set in motion and to obtain from that institution such economic and legal information as it may be able to supply to it.
Hvad angår den ret, som Postbank har til under sager ved nationale domstole at varetage sine interesser, bemærkes, at selv om den omstændighed, at en af parterne i denne sag fremlægger dokumenter, som indeholder de nævnte oplysninger, kan svække de virksomheders stilling, som er berørt af disse, påhviler det den nationale domstol på grundlag af nationale processuelle bestemmelser at sikre, at disse virksomheders ret til at varetage deres interesser beskyttes.
As far as the rights of the defence of Postbank in the national proceedings are concerned, it must be pointed out that even if production by one of the parties to those proceedings of documents containing the abovementioned information is capable of weakening the position of the undertakings to which the information relates, it is nevertheless for the national court to guarantee, on the basis of national rules of procedure, that the rights of defence of such undertakings are protected.
Når der i en sådan situation f.eks. er tale om et tilfælde som det foreliggende, kan den nationale domstol bl.a. tage hensyn til, at den opfattelse, som Kommissionen har fremsat i meddelelsen af klagepunkter, er af foreløbig karakter, og at der er mulighed for at udsætte den ved den nationale domstol verserende sag i afventning af, at Kommissionen tager endelig stilling.
In that connection, in a case, for example, like this one, the national court may inter alia take account of the provisional nature of the opinion expressed by the Commission in the statement of objections and of the possibility of suspending the national proceedings pending adoption by the Commission of a final position.
Den angiveligt skadelige virkning af, at visse dokumenter fremlægges for de nationale domstole, kan følgelig på ingen måde berettige, at Kommissionen simpelthen forbyder en sådan fremlæggelse.
The allegedly harmful effect of transmitting certain documents to the national courts certainly cannot therefore justify an outright prohibition by the Commission of such transmission.
I modsætning til, hvad sagsøgeren har anført, falder et sådant samarbejde mellem Kommissionen og de nationale domstole imidlertid uden for anvendelsesområdet for forordning nr. 17.
Contrary to the applicant's assertion, such cooperation between the Commission and the national courts falls outside the scope of Regulation No 17.