natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det franske selskab Ideal Standard anlagde sag om krænkelse af ophavsretten og illoyal konkurrence mod selskabet Ideal Clima, der havde hjemsted i Italien, samt to andre franske selskaber, ved Tribunal de commerce de Paris.
The French company Ideal Standard brought proceedings before the Tribunal de Com­nerce, Paris, against Ideal Clima, a company whose seat was in Italy, and two other French companies for infringement of copyright and unfair competition.
Ideal Standard gjorde gældende, at en radiator, som de sagsøgte havde udstillet på »Salon ínter­Clima« i Paris, var en
It alleged that ι radiator displayed by the defendants at the "Salon Inter­Clima" in Paris was a copy of )ne of its own designs, protected under the French Law of 1 1 March 1957 on literary ind artistic property.
Udsendelse 3/december 1985
A person who suffered loss as a result of an of­ in· 3 December 1985
Den, der har lidt skade som følge af en strafbar handling (délit) kan kræve genoprettelse både ved kriminalretterne og ved civilretterne.
(continued I) fence might seek compensation before the criminal or civil courts.
Selv om sagsøgeren havde anlagt sagen ved civilretten, udgjorde de forhold, der lå til grund for sagen, dog stadig væk en strafbar handling.
Even though the plaintiff had preferred to take civil proceedings, the circumstances nevertheless consti­tuted an offence.
Artikel 46 i den nye franske civil­proceslov fandt derfor anvendelse.
Article 46 of the Nouveau Code de Procédure Civile was therefore appli­cable.
1-5.5 — A 1 Dom af 22. november 1978 '), sag 33/78, Etablissements Somafer SA mod Saar-Ferngas AG (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberlandesgericht Saarbrücken), Sml. 1978, s. 2183 (Forslag til afgørelse fra generaladvokat H. Mayras, s. 2195)
1­5.5 — A 1 Judgment of 22 November 1978,' Case 33/78, Etablissements Somafer SA ν Saar­Ferngas AG [1978] ECR 2183 (Preliminary ruling requested by the Oberlandesgericht Saarbrücken) Advocate General: H. Mayras (p.2194)
Kompetence — specielle kompetenceregler — »sager vedrørende driften af en filial, et agentur eller en lignende virksomhed (artikel 5, nr. 5) — selvstændig fortolkning — bestemmelsen af disse begreber — den nationale domstols beføjelser
Jurisdiction — Special jurisdiction — Disputes "arising out of the operations of a branch, agency or other establishment" (Article 5 (5)) — Independent interpretation — Definition of those concepts — Powers of the national court
Det franske selskab Somafer skulle for Saarland bortsprænge en bunker, i hvis umiddelbare nærhed der løb to gasledninger, der tilhørte det tyske selskab Saar-Ferngas AG.
Somafer, a French company, carried out blasting work on a bunker on behalf of the Saarland. In the immediate vicinity of the bunker there were two gas mains belonging to Saar­Ferngas AG, a German company.
I denne forbindelse anlagde selskabet sag ved Landgericht Saarbrücken mod det franske selskab, der havde hjemsted i Frankrig, men i Saarland (Forbundsrepublikken Tyskland) havde et kontor eller kontaktsted (der på firmaets brevpapir betegnedes som »Vertretung für Deutschland«).
To that end it brought proceedings in the Landgericht Saarbrücken against the French undertaking, whose principal place of business was in France, al­though it had in the Saarland ( Federal Republic of Germany) an office or place of con­tact (described on its notepaper as "Representation for Germany").
Det sag søgte selskab gjorde gældende, at Landgericht manglede kompetence, hvilket anbringende Landgericht forkastede ved mellemdom. Denne dom appellerede sagsøgte til Oberlandesgericht Saarbrücken.
The defendant raised a preliminary objection to the Court's jurisdiction, which the Landgericht dis­missed by way of interlocutory judgment.
Oberlandesgericht forelagde ved kendelse af 21. februar 1978 Domstolen følgende tre spørgsmål vedrørende fortolkningen af domskonventionens artikel 5, nr. 5 :
By an order dated 21 February 1978 that court referred to the Court of Justice the following three questions on the interpretation of Article 5 (5) of the Convention:
') Processprog: Tysk.
— Language ti( the Case: German.
(fortsat I) c) selvstændigt, dvs. efter konventionens mål og opbygning samt de alminde lige principper, som kan udledes af de samlede nationale retssystemer (Dom stolens dom af 14. oktober 1976 — Eurocontrol, NJW 1977, s. 498,490)?
(b) under the law of the States concerned (qualification according to the law to be applied in the main action); or
Skal der herved — som f.eks. efter tysk ret (jfr. §21 i 'Zivilprozessordnung', Baumbach, 36. udgave, note 2 A; Stein-Jonas, 19. udgave, note 112; Oberlandesgericht Köln, NJW 73 '), 1834, Oberlandesgericht Breslau HRR 39, nr. 111) - an vendes bestemte civilretlige ansvarsprincipper, der gælder i tilfælde, hvor der udadtil, dvs. over for godtroende tredjemand, gives udseende af, at der består en filial eller et agentur, således at den, som vækker en sådan formodning, skal be handles, som om han driver en filial eller et agentur?«
In this connexion are the principles governing liability for holding oneself out in law to others, i.e. to third parties, to be applied to the question whether there is in fact a branch or agency, with the legal consequences that anyone who creates the appearance of such a situation is to be treated as having operated a branch or agency — as is for example the case under German law (cf. Article 21 of the Zivilprozeßordnung [Code of Civil Procedure]) Baumbach, 36th Edition, Note 2 A, Stein-Jonas, 19th Edition, Note 112; Oberlandesgericht Köln, Neue Juristische Wochenschrift 1953, 1834, Oberlandesgericht Breslau Höchstrichterliche Rechtsprechung 1939 (Case No 111)?"
Domstolen udtalte herom (i præmisserne 3—14):
The Court of Justice held (paragraphs 3 to 14 of the decision) as follows:
»Vedrørende det første spørgsmål
"The first question
3 Det første spørgsmål er, om kompetencebetingelserne 'vedrørende driften af en filial, et agentur eller en lignende virksomhed', i konventionens artikel 5, nr. 5 [skal] bestemmes a) efter retten i den stat, hvor sagen anlægges, eller b) efter retten i vedkommende stater (bestemmelse efter den ret, der skal anven des i hovedsagen) eller c) selvstændigt, dvs. efter konventionens mål og opbygning samt de almindelige principper, som kan udledes af de samlede nationale retssystemer (De europæiske Fællesskabers Domstols dom af 14. oktober 1976, Eurocontrol NJW, 1977, s. 489, 490)2)?
(c) independently, i.e. in accordance with the objectives and system of the said Convention and also with the general principles of law which stem from the corpus of the national legal system (Judgment of 140ctober 1976 in Case 29 76 LTU Lufttransportunternehmen GmbH A Co. KG v Eurocontrol [1976] ECR 1541 ')?''
4 Konventionen, som er indgået i henhold til EØF-traktatens artikel 220, skal, som det udtrykkeligt anføres i præamblen, gennemføre den nævnte artikels bestemmelser om forenkling af formaliteterne vedrørende gensidig anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser samt inden for Fællesskabet styrke retsbeskyttelsen for de der bosiddende personer; med henblik på at afskaffe hindringerne for de retlige forbindelser og for løsningen af tvister, der følger af borgerligretlige, herunder handelsretlige forbindelser inden for Fællesskabet, indeholder konventionen bl.a. regler, som gør det muligt at bestemme, hvilke af medlemsstaternes retter, der er kompetente i sådanne sager, og som let ter anerkendelsen og fuldbyrdelsen af retsafgørelser; konventionen skal følgelig fortolkes ud fra såvel sit eget indhold og formål som ud fra dens sammenhæng med traktaten.
4 The Convention, concluded pursuant to Article 220 of the EEC Treaty, is in tended according to the express terms of its preamble to implement the provisions ofthat article on the simplification of formalities governing the reciprocal recogni-
6 Begreberne i sætningen 'i sager vedrørende driften af en filial, et agentur eller en lignende virksomhed', som udpeger den ret, der er kompetent efter artikel 5, nr. 5, har et forskelligt indhold fra en kontraherende stat til en anden, ikke alene i de re spektive lovgivninger, men også ved anvendelsen af bilaterale konventioner vedrørende anerkendelse og fuldbyrdelse af udenlandske retsafgørelser.
The meaning of the words 'dispute arising out of the operations of a branch, agency or other establishment', which are the basis of the jurisdiction given by Article 5 (5), are different from one Contracting State to another, not only in the respective laws but also in the application given to bilateral conventions on the recognition and enforcement of foreign judgments.
8 Rækkevidden og grænserne for den beføjelse, der er indrømmet sagsøger ved arti kel 5, nr. 5 beror på en bedømmelse af de særlige faktorer — det være sig i forholdet mellem hovedselskabet og dets filialer, agenturer eller lignende virksomheder eller i forholdet mellem en af de sidstnævnte enheder og tredjemand — der skaber den særlige tilknytning, der er grunden til, at sagsøger kan vælge et undtagelsesværneting i forhold til artikel 2; der er altså pr. definition tale om faktorer, der vedrører to enheder etableret i for skellige kontraherende stater, men som på trods heraf skal kunne bedømmes ens,
The scope and limits of the right given to the plaintiff by Article 5(5) must be de termined by the particular facts which either in the relations between the parent body and its branches, agencies or other establishements or in the relations between one
Udsendelse 3/december 1985
Issue 3 December 198.5
(fortsat 3) såvel i forhold til hovedvirksomheden som til den eller de repræsentationer, som ho vedvirksomheden har oprettet i andre medlemsstater samt i forhold til den tredje part, med hvilken der via disse repræsentationer indgås retshandler ; ønsket om at sikre retssikkerheden samt ligestillingen mellem parternes rettigheder og forpligtelser i forhold til muligheden for at fravige hovedreglen om værneting i artikel 2 nødvendiggør en selvstændig og hermed for alle de kontraherende stater fælles fortolkning af begreberne i konventionens artikel 5, nr. 5, som er genstand for den præjudicielle anmodning.
It is by definition a question of factors concerning two entities established in different Contracting States but which in spite of this must be considered in the same way, whether from the point of view of the parent body or of an extension or extensions which the parent body has established in the other Member States or from that of the third parties with whom legal re lations are created through such extensions. In these circumstances the need to en sure legal certainty and equality of rights and obligations for the parties as regards the power to derogate from the general jurisdiction of Article 2 requires an independent interpretation, common to all the Contracting States, of the concepts in Article 5(5) of the Convention which are the subject of the reference for a preliminary ruling.
Vedrørende det andet og det tredje spørgsmål
The second and third questions
9 Såfremt det pågældende udtryk skal fortolkes selvstændigt, er det andet spørgsmål, hvilke fortolkningskriterier der gælder i henseende til beslutningskompetencen (bl.a. til indgå forretningsaftaler) samt i henseende til omfanget af den ydre indretning; ning; det tredje spørgsmål er, om der ved fortolkningen heraf 'som f.eks. efter tysk ret (jf. § 21 i 'Zivilprozessordnung'), Baumbach 36. udgave, note 2 A Stein-Jonas, 19. udgave, note 112; Oberlandesgericht Köln NJW 73, 1834, Oberlandesgericht Breslau HRR 39, nr. 111) [skal] anvendes visse civilretlige ansvarsprincipper, der gælder i et tilfælde, hvor der udadtil, det vil sige over for godtroende tredjemand gives ud seende af, at der består en filial eller et agentur, således at den, som vækker denne for modning, skal behandles, som om han driver en filial elleret agentur'?
9 In the event of the words referred to being interpreted independently, the second question asks what criteria apply with reference to the capacity to take independent decisions (inter alia to enter into contracts) and also to the extent of the outward manifestation.
io Disse to spørgsmål vil være at besvare under ét.
The third question asks
12 for så vidt angår det første punkt forudsætter begrebet filial, agentur eller en lig nende virksomhed, at der foreligger et centrum for erhvervsudøvelsen, som udadtil varigt fremtræder som en repræsentation for hovedvirksomheden, med en ledelse og materielt udstyret således, at det kan forhandle med tredjemand, således at denne, skønt han ved, at der eventuelt opstår en retlig forbindelse med den i udlandet hjemmehørende hovedvirksomhed, ikke behøver at henvende sig direkte til denne, men kan indgå aftaler på det centrum for erhvervsudøvelsen, som repræsentationen udgør;
M Having regard to the fact that the concepts referred to give the right to derogate from the principle of jurisdiction of Article 2 of the Convention their interpretation must show without difficulty the special link justifying such derogation. Such special link comprises in the first place the material signs enabling the existence of the branch, agency or other establishment to be easily recognized and in the second place the connexion that there is between the local entity and the claim directed against the parent body established in another Contracting State.
13 for så vidt angår det andet punkt, er det desuden nødvendigt, at tvistens gen stand vedrører driften af en filial, et agentur eller en lignende virksomhed; begrebet driften omfatter dels tvister om rettigheder og forpligtelser inden for eller uden for kontraktforhold i forbindelse med den egentlige forvaltning af pågældende
12 As regards the first issue, the concept of branch, agency or other establishment implies a place of business which has the appearance of permanency, such as the ex tension of a parent body, has a management and is materially equipped to negotiate business with third parties so that the latter, although knowing that there will if necessary be a legal link with the parent body, the head office of which is abroad, do not have to deal directly with such parent body but may transact business at the place of business constituting the extension.
14 det oven for anførte gør en særskilt besvarelse af det tredje spørgsmål overflødig.« dig.«
14 The above considerations make it unnecessary to answer the third question."
Begrebet filial, agentur eller en lignende virksomhed forudsætter, at der foreligger et centrum for erhvervsudøvelsen, som udadtil varigt fremtræder som en repræsentation for hovedvirksomheden, med en ledelse og materielt udstyret så ledes, at det kan forhandle med tredjemand, således at denne, skønt han ved, at der eventuelt opstår en retlig forbindelse med den i udlandet hjemmedhørende hovedvirksomhed, ikke behøver at henvende sig direkte til denne, men kan ind gå aftaler på det centrum for erhvervsudøvelsen, som repræsentationen udgør.
The concept of branch, agency or other establishment implies a place of business which has the appearance of permanency, such as the extension of a parent body, has a management and is materially equipped to negotiate business with third parties so that the latter, although knowing that there will if necessary be a legal link with the parent body, the head office of which is abroad, do not have to deal directly with such parent body but may transact business at the place of business constituting the extension.
Begrebet »driften« omfatter:
The concept of Operations' comprises:
— dels tvister om rettigheder og forpligtelser inden for eller uden for kon traktforhold i forbindelse med den egentlige forvaltning af pågældende agentur, filial eller lignende virksomhed, såsom tvister vedrørende lejemålet af den ejendom, hvorpå disse enheder er etableret, eller ansættelse af det dér beskæftigede personale;
(i) actions relating to rights and contractual or non-contractual obligations concerning the management properly so-called of the agency, branch or oth er establishment itself such as those concerning the situation of the building where such entity is established or the local engagement of staff to work there;
— dels tvister vedrørende de forpligtelser, det oven for beskrevne centrum for erhvervsudøvelsen har påtaget sig på hovedvirksomhedens vegne, og som skal opfyldes i den kontraherende stat, hvor det er etableret, samt tvister vedrørende forpligtelser uden for kontraktforhold, som er en følge af den virksomhed, som vedkommende filial, agentur eller lignende virksomhed i den oven for angivne betydning på hovedvirksomhedens vegne har påtaget sig på det sted, hvor det er etableret.
(ii) actions relating to undertakings which have been entered into at the abovementioned place of business in the name of the parent body and which must be performed in the Contracting State where the place of business is es tablished and also actions concerning non-contractual obligations arising from the activities in which the branch, agency or other establishment within the above defined meaning, has engaged at the place in which it is established on behalf of the parent body.
(fortsat 5)
'continued 5)
1­5.5 — A 2 Dom af 18. marts 1981 [tredje afdeling]1), sag 139/80, Blanckaert & Willems PVBA mod Trost (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof) Sml. 1981, s. 819 (Forslag til afgørelse fra generaladvokat G. Reischl, s. 831)
1­5.5 — A 2 Judgment of 18 March 1981 (Third Chamber), Case 139/80, Blanckaert & Willems PVBA ν Trost [1981] ECR 819 (Preliminary ruling requested by the Bundesgerichtshof) Advocate General : G. Reischl (p. 831 ) Jurisdiction — Special jurisdiction — "Dispute arising out of the operations of a branch, agency or other establishment" (Article 5(5)1 — The terms "agency" and "other establish­ment" — Commercial agent under German law — Exclusion — Conditions
Den belgiske møbelfabrik firma Blanckaert & Willems, sagsøgte i hovedsagen (herefter benævnt Blanckaert) stod ifølge de af firmaet afgivne oplysninger fra 1960 i forretnings­forbindelse med det tyske møbelagentur (Möbelagentur) Hermann Bey (herefter be­nævnt Bey), der i Forbundsrepublikken Tyskland skulle oprette et salgsnet for Blan­ckaert­møbler. Under udførelsen af denne opgave sluttede Bey i Blanckaert's navn med sagsøgeren Trost kontrakt om repræsentationer i området Rhein­Ruhr, Eifel, Süd­West­falen. Ifølge kontrakten skulle Trost indgå aftaler direkte i Blanckaert's navn, og ville fra Blanckaert modtage en provision på 5%. Kontrakten forpligtede Trost til at frem­sende de ordrer, som hun havde opnået for Blanckaert, via Bey i Aachen. For netop disse ordrer, som Blanckaert således fik tilsendt via Bey, fik Bey fra Blanckaert en »ekstra provision«, der sædvanligvis tildeles repræsentanter, der leder og kontrollerer andre af en virksomheds repræsentanter. I december 1976 opsagde Blanckaert kontrakten med Trost, hvilket førte til, at Trost an­lagde sag med påstand om betaling af provision og erstatning.
Blanckaert & Willems (hereinafter referred to as "Blanckaert"), a Belgian furniture manufacturer and the defendant in the main action, had according to its own statements had a business association since 1960 with the German undertaking Herman Bey (hereinafter referred to as "Bey"), a furniture agency (Möbelagentur), which it made re­sponsible for the establishment in the Federal Republic of Germany of a sales network for the furniture which Blanckaert manufactured. In performance of that obligation Bey, acting on behalf of Blanckaert, entered into a commercial agency with Trost, the plaintiff in the main action, for the Rhine and Ruhr, Eifel and South Westphalia area. Under the terms ofthat contract Trost was to work as the direct representative of Blanckaert and receive from the latter a commission of 5 V The contract stipulated that Trost was to transmit the orders she obtained from Blackaert through Bey at Aachen. On any such orders transmitted to it through Bey, Blanckaert would pay the latter the extra commission customarily given to commercial agents who are responsible for supervising other commercial agents of an undertaking. In December 1976 Blanckaert terminated its contract with Trost, leading to an action bv the latter for payment of commission and agent's adjustment fees.
Processprog: Tysk.
I — Language of the Case: German
Landgericht Aachen forkastede dette synspunkt, og erklærede sig inkompetent, hvor imod Oberlandesgericht Köln, hvortil sagen var blevet anket, fandt, at betingelserne for Landgericht Aachen's internationale kompetence var opfyldt, fordi Bey var et agentur for Blanckaert efter betydningen i konventionens artikel 5, og fordi de krævede beløb hidrørte fra agenturets drift.
The Landgericht Aachen did not accept that view and declined jurisdiction but the Oberlandesgericht Köln, hearing the appeal, held that the conditions for the inter national jurisdiction of the Landgericht Aachen were fulfilled because Bey was an agency of Blanckaert's within the meaning of Article 5 of the Convention and because the amounts claimed were attributable to the operation of that agency.
Under den herpå følgende revisionsankesag fastslog Bundesgerichtshof først, at Oberlandesgericht Köln med føje havde antaget, at både firma Bey og firma Trost havde ar bejdet for Blanckaert som »repræsentant (Handelsvertreter), nærmere bestemt som han delsagent (Vermittlungsvertreter), dvs. at begge som selvstændige erhvervsdrivende, jfr. Handelsgesetzbuch, § 84, stk. 1, til stadighed havde til opgave at formidle forretninger for en virksomhed, sagsøgte«, hvorefter det udtaltes, at Domstolen endnu ikke har af gjort spørgsmålet om, hvorvidt driften af et agentur eller en lignende virksomhed efter betydningen i konventionens artikel 5, nr. 5, omfatter repræsentanter, herunder navnlig en mellemmands (Vermittlungsvertreter) virksomhed efter betydningen i den oven nævnte tyske retsforskrift.
Hearing the appeal on a point of law, the Bundesgerichtshof held that the Oberlandesgericht Köln had rightly established that both Bey and Trost had worked for Blanckaert "as a commercial agent [Handelsvertreter] and more specifically as a business negotiator [Vermittlungsvertreter], that is to say, both were charged on a permanent basis with negotiating business on behalf of an undertaking, namely the defendant, as independent businessmen within the meaning of the first paragraph in Article 84 of the German Commercial Code [Handelsgesetzbuch]", and ruled that the question whether the opera tions of an agency or other establishment within the meaning of Article 5 (5) of the Con vention include the activities of a commercial agent, and more particularly those of a business negotiator within the meaning of the above-quoted provision of German law, had yet to be decided by the Court of Justice.
Bundesgerichtshof forelagde derefter Domstolen følgende spørgsmål:
The Bundesgerichtshof therefore decided to refer the following questions to the Court of Justice: