natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I denne forbindelse bemærkede Domstolen, at blandt de formål, der forfølges med forordning nr. 2333/92, er beskyttelse af oprindelsesbetegnelser eller angivelser af vines geografiske oprindelsessted et formål af almen interesse. For at opnå dette formål kunne Rådet
The second and third subparagraphs of Article 6(5) of Regulation No 2333/92 apply to aM producers of sparkling wines in the Community with the exception of those who are entitled to use the registered designation 'Champagne'.
»Gennemgangen af det præjudicielle spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 6, stk 5, andet og tredje afsnit, i Rådets forordning (EØF) nr. 2333/92 af 13. juli 1992 om fastsættelse af almindelige regler for betegnelse og præsentation af mousserende vine og mousserende vine tilsat kulsyre.·
Examination of the question submitted has not revealed any factor of such a kind as to affect the validity of the second and third subparagraphs of Article 6(5) of Council Regulation (EEC) No 2333/92 of 13 July 1992 laying down general rules for the description and presentation of sparkling wines and aerated sparküng wines.
Generaladvokat C. Gulmann fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet ("Domstolens plenum) den 13. juli 1994.
Advocate General Gulmann delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 13 July 1994.
»Gennemgangen af det forelagte spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 6, stk. 5, andet og tredje afsnit, i forordning (EØF) nr. 2333/92.«
Examination of the question submitted has not revealed any factor of such a kind as to affect the validity of the second and third subparagraphs of Article 6(5) of Council Regulation (EEC) No 2333/92.
Sag C-401/93 GoldStar Europe GmbH / Hauptzollamt Ludwigshafen Frie varebevægelser
Case C-401/93 Goldstar Europe GmbH ν Hauptzollamt Ludwigshafen Free movement of goods
Præjudiciel »Fælles toldtarif — mecadecks — tarifering — almindelig tariferingsbestemmelse 2 a) — væsentligste kendetegn — forordning (EØF) nr. 2275/88 — ugyldighed* (Første Afdeling) ændring af forordning (EØF) nr. 2275/88 om tarifering af visse varer i den kombinerede nomenklatur, i det omfang, de to forordninger vedrører tariferingen af varer i pos. 8521 10 39 i den kombinerede nomenklatur.
Those questions were raised in proceedings on the tariff classification of magnetic tape drive mechanisms for video recorders.
Spørgsmålene er blevet rejst under en tvist om tariferingen af nogle produkter til fremdrivning
It also includes the two video heads (reading and recording), the audio head, the
Ved kendelse af 27. august 1993 indgået til Domstolens den 14. september s.a. har Finanzgericht Rheinland-Pfalz forelagt tre præjudiciellespørgsmålvedrørendefortolkningen og gyldigheden af Kommissionens forordning (EØF) nr. 2275/88 af 25. juli 1988 om tarifering af visse varer i den kombinerede nomenklatur og fortolkningen af Kommissionens forordning (EØF) nr. 3085/91 af 21. oktober 1991 om
By order of 27 August 1993, received at the Court on 14 September 1993, the Finanzgericht Rheinland-Pfalz (Rhineland-Palatinate Finance Court) referred to the Court for a preliminary ruling three questions on the interpretation and validity of Commission Regulation (EEC) No 2275/88 of 25 July 1988 concerning the classification of certain goods in the combined nomenclature and on the interpretation of Commission Regulation (EEC) No 3085/91 of 21 October 1991 amending Regulation (EEC) No 2275/88 concerning the classification of certain goods in the combined nomenclature, to the extent that those two regulations relate to the classification of goods in subheading 8521 10 39 of the combined nomenclature.
af magnetbånd, videobåndoptagere.
assembly for a video recording or reproducing apparatus'.
Varerne i pos. 8521 i den kombinerede nomenklatur er nemlig beskrevet som »apparater« til optagelse og gengivelse af video, hvorimod den tarifering, som Kommissionen foretog ved forordning nr. 2275/88, vedrører »mekaniske komponenter til apparater til optagelse og gengivelse af video«.
The other components of a video recorder consist essentially of the power supply, the housing and, in particular, the electronic circuits.
Med det første spørgsmål ønsker den forelæggende ret i det væsentlige oplyst, om forordning nr. 2275/88 var gyldig, for så vidt mecadecks ved forordningen blev tariferet i pos.
It must be observed that although the mechanical components which make up a mecadeck are essential as regards the specific manner in which a video recorder functions, the electronic components are also indispensable.
8521 10 39, dvs. den position, som gælder for færdige apparater til optagelse og gengivelse af video med magtnetbånd.
The essential character of a video recorder is.to be found in the combination of the mechanical and electronic components.
I den forbindelse bemærkes, at de mekaniske komponenter i en mecadeck ganske vist er nødvendige for, at en videobåndoptager kan fungere på sin særlige måde, men at de elektroniske komponenter er lige så nødvendige.
The Commission takes the view that a mecadeck constitutes the essential part of a video recorder, because it contains in itself all the components of the apparatus which are characteristic of its function, namely video recording and reproduction.
Desuden indeholder en mecadeck to videohoveder (til optagelse og gengivelse), et tonehoved, et slettehoved samt en kapstan, som regulerer båndets tempo.
That argument cannot be accepted.
De øvrige komponenter i videobåndoptageren består hovedsagelig af det elektriske udstyr, kassen og navnlig de elektroniske kredsløb. Kommissionen anfører, at mecadeck'en udgør den væsentligste bestanddel af kassettebåndoptageren, fordi den i sig selv indeholder alle de komponenter, som er karakteristiske for apparatets funktion, nemlig at optage og gengive video.
The description of the goods in heading 8521 of the combined nomenclature refers to video recording or reproducing 'apparatus', whereas the classification by the Commission in Regulation No 2275/88 refers to a 'mechanical
Under hensyn til, at den kombinerede nomenklatur bygger på en sondring mellem apparater, på den ene side, og dele af apparater, på den anden side, og i betragtning af de elektroniske komponenters afgørende betydning kunne Kommissionen ikke med føje antage, at de mekaniske komponenter til en mecadeck i sig selv i det væsentlige fremtræder som en videobåndoptager, således at de kan tariferes under samme position som de færdige videobåndoptagere.
In view of the distinction;drawn in the combined nomenclature between apparatus and parts of apparatus, and in view of the obvious importance of the electronic components,, the Commission could not reasonably consider that the mechanical assembly of a mecadeck on its own had the essential character of a video recorder, enabling it to be classified under the same tariff heading as complete video recorders.
Generaladvokat F.G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Første Afdeling) den 21. september 1994.
Advocate General Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the First Chamber) on 21 September 1994.
Han var af den opfattelse, at de forelagte spørgsmål burde besvares på følgende måde:
He considered that the reply should be as follows:
Gennemgangen af de forelagte spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af bestemmelse 9 i bilaget til Kommissionens forordning (EØF) nr. 2275/88.
Consideration of the question raised has disclosed no factor of such a kind as to affect the validity of Item 9 of the annex to Commission Regulation (EEC) No 2275/88.
Kommissionens forordning (EØF) nr. 3085/91 har ikke tilbagevirkende gyldighed i den forstand, at den er anvendelig på indførsler forud for sin ikrafttræden.
Commission Regulation (EEC) No 3085/91 does not have retroactive effect so as to be applicable to goods imported before it entered into force.
Præjudiciel »Ligebehandling af mænd og kvinder — bibeskæftigelse på deltid forskelsbehandling* (Femte Afdeling)
It considers that drawing a pension must be treated in the same way as pursuing a main occupation, that Mrs Grau-Hupka is therefore employed part-time in a secondary activity and that she is therefore not covered by the collective agreement.
Ved kendelse af 12. maj 1993, indgået til Domstolen den 21. maj 1993, har Arbeitsgericht Bremen forelagt to præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af EØF-traktatens artikel 119, Rådets direktivet 75/117/EØF af 10. februar 1975 (herefter benævnt »ligelønsdirektivet«) samt Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 (herefter benævnt »direktivet om lige adgang til beskæftigelse«).
By order of 12 May 1993, which was received at the Court on 21 May 1993, the Arbeitsgericht (Labour Court) Bremen referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Article 119 of the EEC Treaty, Council Directive 75/117/EEC of 10 February 1975 on the approximation of the laws of the Member States relating to the application of the principle of equal pay for men and women (hereinafter referred to as 'the equal pay directive') and Council Directive 76/207/EEC of 9 February 1976 on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to employment, vocational training and promotion, and working conditions (hereinafter referred to as 'the equal access directive').
skrivelse af 14. december 1992 anmodede hun derfor sin arbejdsgiver om at få samme timeløn som tidligere.
Mrs Grau-Hupka then pursued her claim before the Arbeitsgericht Bremen.
Ved skrivelse af 21. december 1992 afviste Stadtgemeinde Bremen hendes anmodning under henvisning til kollektivoverenskomstens § 3, litra n), hvorefter denne ikke finder anvendelse på ansatte, hvis arbejde er en bibeskæftigelse.
In her action she challenged the validity of clause 3(n) of the collective agreement excluding persons pursuing a secondary activity from the scope of the agreement.
Stadtgemeinde Bremen er af den opfattelse, at det at modtage pension må sidestilles med udøvelse af et hovederhverv, og at Rita Grau-Hupka's deltidsarbejde følgelig må anses for bibeskæftigelse, hvorfor hun ikke er dækket af kollektivoverenskomsten.
She argued that the provision was incompatible with Paragraph 2(1) of the Beschäftigungsförderungsgesetz (a law containing measures to promote employment, hereinafter referred to as 'the BFG'), which prohibits employers from exercising any form of unequal treatment based on length of working hours as between full-time and part-time workers, save where justified by objective reasons.
Rita Grau-Hupka var fra 1956 til 1991 fuldtidsbeskæftiget som musiklærer på konservatoriet i Bremen. Siden 1991 har hun oppebåret den lovbestemte arbejdsophørspension samt en månedlig tillægspension som tidligere offentligt ansat.
Mrs Grau-Hupka worked full-time from 1956 to 1991 as a music teacher at the Bremen Academy of Music.
Selv om hun modtager pension, underviser hun fortsat, men nu på deltid.
Although she receives those benefits she continues to teach, but only part-time.
Efter dette afslag anlagde sagsøgeren sag ved Arbeitsgericht Bremen, hvorunder hun gentog sit krav.
The Arbeitsgericht considers that clause 3(n) of the collective agreement is not incompatible with Paragraph 2(1) of the BFG.
Under sagen har hun bl.a. gjort gældende, at kollektivoverenskomstens § 3, litra n), hvorefter denne ikke finder anvendelse på bibeskæftigede, er ugyldig.
The cases decided by the Bundesarbeitsgericht (Federal Labour Court) indicate that the 'objective reasons' referred to in Paragraph 2 of the BFG include the pursuit of a main occupation affording social security.
Ifølge sagsøgeren er bestemmelsen i strid med § 2, stk. 1, i Beschäftigungsförderungsgesetz (tysk lov om beskæftigelsesfremmende foranstaltninger, herefter benævnt »BeschFG«), der forbyder enhver form for forskelsbehandling mellem deltidsbeskæftigede og fuldtidsbeskæftigede som
The Arbeitsgericht points out that retirement pensions, whether statutory or from a pension fund, are intended to provide social security for the aged. The plaintiffs situation -as a pensioner — thus constitutes an Objective reason' for the purposes of Paragraph 2 of the BFG which justifies the difference in treatment
Siden Rita Grau-Hupka blev deltidsansat, får hun lavere løn end før.
Since she commenced working part-time her pay has been lower; she therefore wrote to her employer on 14 December 1992 asking to be paid by the hour as before.
følge af arbejdstidens længde, medmindre dette er objektivt begrundet.
as between full-time and part-time workers.
overgangsordning, jf. Sozialgesetzbuch § 249, hvorefter hun kun var berettiget til at medregne en periode på ét år for børnepasning.
It is therefore compatible with German law for Mrs Grau-Hupka to be paid for her part-time work at a lower rate than the normal one.
Arbeitsgericht har henvist til, at forholdsvis flere kvinder end mænd berøres af, at hele det tidsrum, der er medgået til børnepasning, ikke kan medregnes, eftersom det i den generation, der nu er på pension, næsten udelukkende var kvinder, der tog sig af børnene.
than men because, as regards the generation now in retirement, children's education was almost entirely the responsibility of women.
Det vil derfor hovedsagelig være kvinder, som modtager en nedsat arbejdsophørspension.
It is therefore for the most part women who draw a reduced pension.
Arbeitsgericht har på dette grundlag konkluderet, at der foreligger indirekte forskelsbehandling af kvinder som forbudt ifølge traktatens artikel 119 og ligelønsdirektivet.
The court concluded that there was indirect discrimination against women, which is prohibited by Article 119 of the Treaty and by the equal pay directive.
Den forelæggende ret har anført, at formålet med arbejdsophørspensioner er at yde ældre social sikkerhed, uanset om pensionen udbetales i henhold til lov eller af virksomhedernes pensionskasser.
The Arbeitsgericht considers, however, that the dispute raises questions of Community law which might defeat the outcome produced by the application of national case-law.
Sagsøgerens pensioniststatus er følgelig en »objektiv begrundelse« i henhold til BeschFG § 2 for en forskellig behandling af fuldtidsbeskæftigede og deltidsbeskæftigede.
The court did not explain whether the reduced retirement pension referred to in the second question was the statutory pension or the supplementary pension to which Mrs Grau-Hupka was entitled.
Det er således i overensstemmelse med tysk ret, når Rita Grau-Hupka's deltidsbeskæftigelse aflønnes lavere end efter overenskomsten.
The national legislation relied on by her concerns the statutory scheme, so that it may be assumed that the second question refers to the statutory pension.
Ifølge Arbeitsgericht rejser tvisten imidlertid nogle spørgsmål i forhold til fællesskabsretten, som i givet fald kan føre til at forkaste det resultat, der følger af national retspraksis.
It seeks to know whether it is incompatible with the principle of equal pay for men and women for receipt of a retirement pension to be assimilated to the pursuit of a main occupation affording social security if that pension has been reduced by loss of earnings as a result of bringing up children.
Den forelæggende ret har ikke oplyst, om den reducerede arbejdsophørspension, som det andet spørgsmål angår, er Rita Grau-Hupka's lovbestemte arbejdsophørspension eller hendes tillægspension. Da de nationale bestemmelser, som retten har henvist til, vedrører den lovbestemte pensionsordning, må det antages, at spørgsmålet angår hendes lovbestemte arbejdsophørspension.
In that case it must be pointed out that Council Directive 79/7/EEC on equal treatment in matters of social security in no way obliges the Member States to grant advantages in respect of old-age pension schemes to persons who have brought up children or to provide benefit entitlements where employment has been interrupted in order to bring up children.
Det andet præjudicielle spørgsmål
The German court explains that although in German law time spent bringing up children is taken into account in calculating retirement pensions (Paragraph 56 of the Sozialgesetzbuch — the German social security code — vol.
Hertil bemærkes, som anført af generaladvokaten, at Rådets direktiv 79/7/EØF ikke pålægger medlemsstaterne nogen form for pligt til at sikre personer, der har varetaget deres børns pasning, fordele i henseende til alderspension, eller til at sikre ret til ydelser på grundlag af perioder, i hvilke den erhvervsmæssige beskæftigelse har været afbrudt som følge af børnepasning.
VI, 'the SGB'), it was not the rule set out in Paragraph 56 which was applied in Mrs Grau-Hupka's case when her retirement pension was calculated in connection with her full-time employment: her position was governed by the transitional rules contained in Paragraph 249 of the SGB, according to which she could only claim one year spent bringing up her child.
Med det andet præjudicielle spørgsmål ønskes det navnlig oplyst, om princippet om lige løn til mænd og kvinder er til hinder for, at det at modtage en arbejdsophørspension sidestilles med udøvelse af en erhvervsmæssig hovedbeskæftigelse, hvortil der er knyttet en social sikring, når arbejdsophørspensionen er blevet nedsat på grund af indtægtsbortfald som følge af børnepasning.
Since Community law on equal treatment in matters of social security does not oblige Member States to take into account in calculating the statutory pension years spent bringing up children, it is not possible to regard as incompatible with the principle of equal pay for men and women, which is laid down in Article 119 of the Treaty and in the equal pay directive, the possibility of giving pay lower than the normal rate to a person who is in receipt of a pension and who thus enjoys social security, but whose pension has been reduced by loss of earnings as a result of time spent bringing up a child.
Rita Grau-Hupka's pension er nedsat, for så vidt som der ved pensionsberegningen kun delvis er taget hensyn til de fem år, hvori hun varetog sit barns opdragelse.
It is argued by the court that the failure to take into account all the years spent on a child's upbringing affects proportionately more women
Dafællesskabsbestemmelserneomligebehandling med hensyn til social sikring ikke forpligter medlemsstaterne til ved beregningen af den lovpligtige arbejdsophørspension at tage hensyn til tidsrum, der har været anvendt til børnepasning, kan den omstændighed, at en person, der som pensionsmodtager er socialt sikret, kan aflønnes med en lavere løn end normalt, selv om arbejdsophørspensionen er nedsat på grund af perioder med indtægtsbortfald som følge af børnepasning, ikke anses som værende i strid med princippet om lige løn til mænd og kvinder ifølge traktatens artikel 119 og ligelønsdirektivet.
It is not incompatible with the principle of equal pay for men and women laid down in Article 119 of the EEC Treaty and in Council Directive 75/117/EEC of 10 February 1975 on the approximation of the laws of the Member States relating to the application of the principle of equal pay for men and women to assimilate receipt of
Det er ufornødent at besvare det første præjudicielle spørgsmål
He considered that the following reply should be given:
Princippet om lige løn til mænd og kvinder i EØF-traktatens artikel 119 og i Rådets direktiv 75/117/EØF af 10. februar 1975 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om gennemførelse af princippet om lige løn til mænd og kvinder er ikke til hinder for, at det at modtage en arbejdsophørspension sidestilles med udøvelse af en erhvervsmæssig hovedbeskæftigelse, hvortil der er knyttet en social sikring selv om pensionen er nedsat på grund af perioder med indtægtsbortfald som følge af børnepasning. *
The principle of equal treatment for men and women as regards access to employment under Article 1(1) and Article 3 of Council Directive 76/207/EEC does not preclude a national law which prohibits any discrimination without objective reason against part-time employees from being interpreted as meaning that, where a part-time employee also has a main occupation providing him with a secure social position, that constitutes an objective reason for paying him less in respect of the part-time employment.
2) Princippet om lige løn til mænd og kvinder, jf. EØF-traktatens artikel 119 og Rådets direktiv 75/117/EØF af 10. februar 1975, er ikke til hinder for, at det at modtage en arbejdsophørspension anses for en hovedbeskæftigelse, selv om pensionen er nedsat på grund af perioder med indtægtsbortfald som følge af børnepasning, således at den pågældende aflønnes ringere ved sin deltidsansættelse end en person, som ikke har en erhvervsmæssig hovedbeskæftigelse.«
The principle of equal pay for men and women in Article 119 of the EEC Treaty and Council Directive 75/117/EEC of 10 February 1975 does not preclude the receipt of a pension from being treated as a main occupation if the pension is reduced by loss of earnings as a result of bringing up children, with the result that the person concerned receives a lower wage in respect of part-time employment than a person who does not have a main occupation.
Sag C-320/92 Ρ Società Finanziaria Siderurgica Finsider SpA / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Jern og stål
Case C-320/92 Ρ Finanziaria Finsider SpA ν Commission of the European Communities Iron and steel industry
»Appel EKSF — stålkvote som kan produceres og leveres på det fælles marked — overskridelse* (Anden Afdeling)
(ECSC appeal — Steel quota which may be produced and delivered in the common Exceeding quotas) (Second Chamber)
Finanziaria Siderurgica Finsider SpA (herefter benævnt »Finsider«) iværksat appel af dom
By application lodged on 28 July 1992, the Finanziaria Siderurgica Finsider SpA ('Finsider') brought an appeal against the judgment of 5 June 1992 in Finsider ν Commission in which the Court of First Instance refused, first, to annul the decision of the Commission of 21 March 1990 imposing a fine on the applicant for exceeding quotas and, secondly, to reduce the amount of that fine.
Ved appelskrift indleveret til Domstolens Justitskontor den 28. juli 1992 har Società
Commission Decision No 2794/80/ECSC of 31 October 1980 introduced a system of production quotas for certain steel products.
3485/88 og som følge heraf fastslog, at førstnævnte artikel 5 måtte annulleres af de samme grunde, som havde ført til, at den anden artikel 5 blev annulleret ved dom af 14. juli 1988 i sagerne Peine-Salzgitter m.fl. mod Kommissionen.
Finsider's view, the Court of First Instance had not disregarded the judgment in Hoogovens Groep and Others ν Commission.
afsagt den 5. juni 1992 af Retten i Første Instans i sagen Finsider mod Kommissionen, for så vidt Retten frifandt Kommissionen dels for Finsider's påstand om amodiation af Kommissionens beslutning af 21. marts 1990 om at pålægge Finsider en bøde for kvoteoverskridelse, dels underkendte selskabets påstand om nedsættelse af bøden.
Pursuant to Article 58(4) of the ECSC Treaty, the Commission found, by decision of 21 March 1990, that, without being authorized, Finsider had exceeded the quotas which had been assigned to it for the second quarter of 1988. The Commission imposed on the company a fine of ECU 2 153 550 by way of sanction.
Ved sidstnævnte dom blev artikel 5 imidlertid ikke annulleret i det omfang, den indeholdt beføjelser for Kommissionen til at fastsætte kvoterne, men kun i det omfang, den ikke indeholdt nogen mulighed for at fastsætte leveringskvoterne på et grundlag, som Kommissionen anså for rimeligt for de virksomheder, for hvilke forholdet mellem produktions- og leveringskvoten lå væsentligt under EF-gennemsnittet.
The second provision to which Finsider refers in its first plea in law, namely Article 17 of Decision No 194/88, which was also annulled in the judgment in Hoogovens Groep and Others ν Commission, authorized undertakings to convert a portion of the difference between the production and delivery quotas allocated to them into delivery quotas.