natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Præjudiciel »Forordning (EØF) nr. 1408/71 -ydelse ved arbejdsløshed -forordning (EØF) nr. 1612/68 — social fordel — forskelsbehandling begrundet i nationalitet — bopælsbetingelse* (Femte Afdeling) oppebar derefter en ydelse ved arbejdsløshed i Tyskland.
Preliminary ruling (Regulation (EEC) No 1408/71 - Unemployment benefit - Regulation - Social advantage — Discrimination based on nationality — Residence (Fifth Chamber)
Han ansøgte desuden de nederlandske myndigheder om en ydelse i henhold til godtgørelsesordningen.
Netherlands authorities to receive a benefit under the Compensation Rules.
Ved mellemafgørelse af 22. februar 1996, har Nederlandenes Raad van State forelagt to præjudiciellespørgsmålvedrørendefortolkningen af artikel 4 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983, samt af artikel 7 i Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 af 15. oktober 1968.
That application was rejected by decision of 28 August 1991 on the ground that, not being resident in the Netherlands, Mr Meints was not entitled to any benefit.
Ansøgningen blev afslået ved afgørelse af 28. august 1991 med henvisning til, at Meints, som ikke boede i Nederlandene, ikke havde ret til ydelsen.
6), and of Article 7 of Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of 15 October 1968.
Meints indbragte sagen for Arrondissementsrechtbank, Haag, som ved dom af 15. februar 1995 frifandt sagsøgte.
Mr Meints brought proceedings before the Arrondissementsrechtbank (District Court), The Hague, which, by judgment of 15 February 1995, ruled that his action was unfounded.
Spørgsmålene er blevet rejst under en sag mellem Meints og ministeren for Landbrug, Naturforvaltning og Fiskeri (Minister van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij) i anledning af, at denne har afslået at yde Meints en ydelse til arbejdstagere i landbruger, der er blevet arbejdsløse som følge af foranstaltningerne til nedlæggelse af deres tidligere arbejdsgivers landbrugsjord.
Those questions were raised in the context of a dispute between Mr Meints and the Minister van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij (Minister for Agriculture, Nature Conservancy and Fisheries) concerning the Minister's refusal to grant Mr Meints a benefit payable to agricultural workers made redundant following the setting aside of land belonging to their former employer.
Ved anke af 6. marts 1995 indbragte Meints dommen for Nederlandenes Raad van State.
On 6 March 1996, Mr Meints appealed against that judgment to the Nederlandse Raad van State.
For denne ret har han i det væsentlige gjort gældende, at afslaget på at tildele ham den omtvistede ydelse med henvisning til, at han bor i Tyskland, er uforenelig enten med forordning nr. 1408/71 eller med forordning nr. 1612/68.
In his appeal, he submits, essentially, that the refusal to grant him the benefit in issue on the ground that he is resident in Germany is incompatible with either Regulation No 1408/71 or Regulation No 1612/68. Question 1
Meints, der er tysk statsborger, arbejdede i en nederlandsk landbrugsbedrift, men havde samtidig bopæl i Tyskland.
Mr Meints, a German national, worked on a farm in the Netherlands while continuing to reside in Germany.
Det første spørgsmål
In addition, he applied to the
Med dette spørgsmål spørger den nationale ret reelt, om forordning nr. 1408/71 finder
By this question, the national court seeks to know, in substance, whether Regulation No 1408/71 applies to a compensation scheme, such as that in issue in the main proceedings, under which agricultural workers, whose contract of employment has been terminated as a result of the setting aside of land belonging to their
sidstnævnte kun er en af betingelserne for udbetaling.
It is thus intended as a redundancy payment made from public funds in the context of support measures relating to cessation of economic activities.
Desuden svarer ydelsens formål til formålet med en afskedigelsesgodtgørelse finansieret af det offentlige i forbindelse med foranstaltninger, der ledsager ophør af økonomisk virksomhed.
former employer, receive a benefit in the form of a single payment, the amount of which is determined solely by the age of the recipient and which must be repaid if the recipient is reemployed by his former employer within 12 months following the termination of his contract of employment.
Begrebet social fordel
Concept of social advantage
En ydelse som den i hovedsagen omtvistede kan ikke betragtes som en ydelse, der vedrører en af de risici, som udtrykkeligt er anført i artikel 4, stk 1, i forordning nr. 1408/71.
A benefit such as that in issue in the main proceedings cannot be regarded as relating to one of the risks expressly listed in Article 4(1) of Regulation No 1408A71.
Blandt de i denne artikel nævnte sociale sikringsgrene er den eneste, der kunne være relevant i denne sag, således den gren, der vedrører ydelser ved arbejdsløshed.
Of the branches of social security listed in that article, only that relating to unemployment benefits could be relevant here.
Med den første del af andet spørgsmål spørger den nationale ret reelt, om en ydelse som den i hovedsagen omtvistede, der udbetales som en engangsydelse til arbejdstagere i landbruget, hvis arbejdskontrakt er ophørt som følge af deres tidligere arbejdsgivers nedlæggelse af landbrugsjord, kan betegnes som en social fordel efter betydningen i artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 1612/68.
By the first part of its second question, the national court seeks to know, in substance, whether a benefit which, like that in issue in the main proceedings, takes the form of a single payment to agricultural workers whose contract of employment has been terminated as a result of the setting aside of land belonging to their former employer may be classified as a social advantage within the meaning of Article 7(2) of Regulation No 1612/68.
En »ydelse ved arbejdsløshed« efter betydningen i artikel 4, stk. 1, litra g), i forordning nr. 1408/71 kan kun antages at foreligge, når ydelsen har til formål at erstatte arbejdsløn, der er bortfaldet som følge af arbejdsløshed, og at bidrage til den arbejdsløses underhold.
In order to be classified as an 'unemployment benefit' within the meaning of Article 4(l)(g) of Regulation No 1408/71, a benefit must be intended to replace the remuneration lost by reason of unemployment and thereby provide for the maintenance of the unemployed person.
Det er ikke tilfældet med en ydelse som den i hovedsagen omtvistede, der er karakteriseret ved samtlige nedenstående træk
That is not the case with regard to a benefit such as that in issue in the main proceedings, which is defined by the following characteristics.
Det antages i fast retspraksis, at »sociale fordele« omfatter de rettigheder, det være sig med eller uden tilknytning til en arbejdskontrakt, som tilkommer enhver indenlandsk arbejdstager, i det væsentlige på grund af hans objektive status som arbejdstager, eller allerede fordi han har bopæl på det nationale område, og hvis udstrækning til også at gælde arbejdstagere med statsborgerskab i andre medlemsstater må antages at kunne fremme disses mobilitet inden for Fællesskabet.
It has consistently been held that 'social advantages'should be interpreted as meaning all advantages which, whether or not linked to a contract of employment, are generally granted to national workers because of their objective status as workers or by virtue of the mere fact of their residence on the national territory, and whose extension to workers who are nationals of other Member States therefore seems likely to facilitate the mobility of such workers within the Community.
For det første er ydelsens modtager pligtig at tilbagebetale den, såfremt han på ny ansættes hos sin tidligere arbejdsgiver inden for en periode på tolv måneder efter ophøret af arbejdskontrakten.
Secondly, neither entitlement to the benefit nor the amount thereof is related to the length of the period of unemployment, since entitlement arises simply where the former contract of employment has been terminated and the recipient is unemployed when he receives the benefit.
Som Domstolen tillige har fastslået i dom af 21. juni 1988, Lair, består visse rettigheder, der beror på vandrende arbejdstageres status som arbejdstagere, fortsat, selv om de pågældende ikke længere er i beskæftigelse.
Furthermore, as the Court held in Lair ν Universität Hannover migrant workers are guaranteed certain rights linked to the status of worker even when they are no longer in an employment relationship.
For det andet er hverken retten til at modtage ydelsen eller dens størrelse afhængig af arbejdsløshedens varighed, eftersom det for at være berettiget til den er tilstrækkeligt, at den tidligere arbejdskontrakt er ophørt, og at modtageren er arbejdsløs, når han modtager ydelsen.
Thirdly, the benefit in issue is not a recurrent payment but is paid as a single fixed sum varying only in relation to the age of the applicant.
En ydelse som den omtvistede, der tildeles på betingelse af, at der har bestået et arbejdsforhold, som kort forinden er ophørt, opfylder disse betingelser. Retten til ydelsen er indholdsmæssigt forbundet med modtagernes objektive status som arbejdstagere.
A benefit such as that in issue, the payment of which is dependent on the prior existence of an employment relationship which has recently come to an end, meets those conditions, since entitlement to the benefit is intrinsically linked to the recipients' objective status as workers.
Med den anden del af det andet spørgsmål ønsker den nationale ret reelt klarlagt, om en medlemsstat kan gøre ydelsen af en social fordel i artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 1612/68's
By the second part of its second question, the national court seeks to know, in substance, whether a Member State may make payment of a social advantage within the meaning of Article 7(2) of Regulation No 1612/68 dependent on the
For det fjerde indgår ydelsen blandt de ydelser ved arbejdsløshed, der hjemles i den nationale socialsikringsordning, hvorved retten til de
It is clear, moreover, from the documents before the Court, that the main purpose of the benefit in issue is to provide support with regard to the social consequences of the structural
forstand betinget af, at modtagerne bor på den pågældende stats nationale område.
condition that recipients be resident within its territory.
vandrende end indenlandske arbejdstagere og dermed risikerer navnlig at stille de vandrende arbejdstagere ringere.
is a consequent risk that it will place the former at a particular disadvantage (O'Flynn, cited above, paragraph 20).
En national retsforskrift må, medmindre den er objektivt begrundet og står i rimeligt forhold til det tilstræbte formål, anses for at medføre indirekte forskelsbehandling, når den efter selve sin karakter er egnet til i højere grad at berøre
This is true of a residence condition such as that in issue in the main proceedings, which can be more easily met by national workers than by those from other Member States.
Dette er tilfældet med en bopælsbetingelse som den i hovedsagen omtvistede, der lettere opfyldes af de indenlandske arbejdstagere end af arbejdstagerne fra de andre medlemsstater.
Unless it is objectively justified and proportionate to its aim, a provision of national law must be regarded as indirectly discriminatory if it is intrinsically liable to affect migrant workers more than national workers and if there
En ydelse som den i hovedsagen omtvistede, der udbetales som en engangsydelse til arbejdstagere i landbruget, hvis arbejdskontrakt er ophørt som følge af deres tidligere arbejdsgivers nedlæggelse af landbrugsjord, må betegnes som en social fordel i artikel 7, stk 2, i forordning nr. 1612/68's forstand.
A benefit which takes the form of a single payment to agricultural workers whose contract of employment has been terminated as a result of the setting aside of land belonging to their f ormer employer is to be classified as a social advantage within the meaning of Article 7(2) of Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community.
En medlemsstat kan ikke gøre tildeling af en social fordel i artikel 7, stk 2, i forordning nr. 1612/68's forstand betinget af, at modtagerne af fordelen har bopæl på denne stats nationale område*
A Member State may not make payment of a social advantage within the meaning of Article 7(2) of Regulation No 1612/68 dependent on the condition that recipients be resident within its territory.'
Lenz fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling^ den 16. september 1997.
Lenz delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 16 September 1997.
En ydelse, der udbetales ifølge godtgørelsesordningen, skal anses for en social fordel efter betydningen i artikel 7, stk 2, i forordning nr. 1612/68.
(2) A benefit under the compensation scheme must be considered to be a social advantage within the meaning of Article 7(2) of Regulation No 1612/68.
Herved må betingelsen om, at den pågældende arbejdstager er bosat i Nederlandene, betragtes som en sondring på grundlag af nationalitet, der er forbudt ved nævnte forordnings artikel 7.«
In that regard, the condition requiring the worker concerned to be resident in the Netherlands is to be considered to be a distinction on grounds of nationality, prohibited by Article 7 of that regulation.'
Sag C-62/96 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Den Hellenske Republik Fri bevægelighed for personer
Case C-62/96 Commission of the European Communities ν Hellenic Republic Freedom of movement for persons
— betingelse om ejerens nationalitet*
Registration of vessels — Nationality
Det fremgår af Domstolens praksis, at for så vidt angår de fartøjer, der anvendes i forbindelse med udøvelsen af økonomisk virksomhed, skal enhver medlemsstat under udøvelsen af sin kompetence til at fastlægge betingelserne for at tildele et skib sin »nationalitet« overholde forbuddet mod forskelsbehandling af medlemsstaternes statsborgere på grundlag af nationalitet, samt at traktatens artikel 52 er til hinder for en betingelse, hvorefter fysiske personer, som er ejere eller befragtere af et skib, og — såfremt der er tale om et selskab — selskabsdeltagere og bestyrelsesmedlemmer skal have en bestemt nationalitet.
(Failure of a Member State to fulfil its obligations requirement for the owner) (Fifth Chamber) activity, each Member State must, in exercising its powers for the purpose of defining the conditions for the grant of its 'nationality' to a vessel, comply with the prohibition of discrimination against nationals of Member States on grounds of nationality, and that a condition which stipulates that where a vessel is owned or chartered by natural persons they must be of a particular nationality and, in the case of a company, the shareholders and directors must be of that nationality is contrary to Article 52 of the Treaty.
Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 6. marts 1996 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 6, 48,52, 58 og 221 samt artikel 7 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1251/70 af 29. juni 1970 og i henhold til artikel 7 i Rådets direktiv 75/34/EØF af 17. december 1974, ved at opretholde en række lovbestemmelser, der begrænser retten til registrering i de græske skibsregistre til skibe, som for mere end 50%'s vedkommende ejes af græske statsborgere eller af græske juridiske personer, hvis kapital for samme procentdels vedkommende ejes af græske statsborgere.
By application lodged at the Court Registry on 6 March 1996, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by maintaining in force legislative provisions which restrict the right to registration in the Greek shipping registers to vessels more than half the shares in which are owned by Greek nationals or owned by Greek legal persons more than half of whose capital is held by Greek nationals, the Hellenic Republic has failed to fulfil its obligations under Articles 6, 48, 52, 58 and 221 of the EC Treaty, Article 7 of Regulation (EEC) No 1251/70 of the Commission of 29 June 1970 and Article 7 of Council Directive 75/34/EEC of 17 December 1974.
For så vidt angår de fartøjer, som ikke anvendes i forbindelse med udøvelsen af økonomisk virksomhed, udtalte Domstolen i ovennævnte dom af 12. juni 1997 i sagen Kommissionen mod Irland, at fællesskabsretten garanterer enhver statsborger fra en medlemsstat såvel retten til at rejse ind i en anden medlemsstat for dér at udøve lønnetbeskæftigelse eller selvstændig virksomhed som retten til at bo dér efter at have udøvet en sådan virksomhed.
As regards vessels not used for the pursuit of an economic activity, the Court held in Commission ν Ireland, cited above, paragraph 13, that, under Community law, every national of a Member State is assured of freedom both to enter another Member State in order to pursue an activity as an employed or self-employed person and to reside there after having pursued such an activity.
Imidlertid er adgangen til fritidsaktiviteter i denne medlemsstat en naturlig følge af retten til fri bevægelighed.
Access to leisure activities available in that State is a corollary to freedom of movement.
Kommissionen fremsatte den 27. juli 1993 en begrundet udtalelse vedrørende betingelserne for ret til at føre græsk flag på alle former for skibe i det græske skibsregister, vedrørende begrænsningerne for så vidt angår ansættelse på græske fiskefartøjer af søfolk, der er statsborgere i andre medlemsstater, og vedrørende betingelserne for udstedelse af tilladelser til svampefiskeri.
The Commission issued a reasoned opinion on 27 July 1993 concerning the conditions for granting the Greek flag to vessels of all types in the Greek shipping register, the restrictions on the employment of crew members from other Member States on Greek fishing vessels and the conditions for granting licences for sponge fishing.
Den Hellenske Republik besvarede denne begrundede udtalelse.
The Court concluded that registration by such a national of a pleasure craft in the host Member State falls within the scope of the Community provisions relating to freedom of movement for persons.
Kommissionen anlagde nærværende sag, fordi svaret vedrørende betingelserne for at give alle former for skibe græsk nationalitet ikke var tilfredsstillende.
It is clear from those decisions that as regards vessels used for the pursuit of an economic
Heraf udledte Domstolen, at en sådan statsborgers registrering i værtslandet af et lystfartøj henhører under bestemmelserne i fællesskabsretten vedrørende den frie bevægelighed for personer.
Secondly, the argument of the Hellenic Government that its legislation is not an obstacle to the activities of nationals of other Member States is not relevant under the second paragraph
Det bemærkes, at det af den græske regering fremførte om, at dens lovgivning ikke er til hinder for virksomhed, som udøves af statsborgere fra andre medlemsstater, er irrelevant i forhold til traktatens artikel 52, stk 2.
of Article 52 of the Treaty.
Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.*
Orders the Hellenic Republic to pay the costs.' '
Generaladvokat G. Tesauro fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling') den 25. september 1997.
Advocate General G. Tesauro delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 25 September 1997.
·— det fastslås, at Den Hellenske Republik ved at opretholde en række lovbestemmelser, som begrænser retten til indregistrering af skibe i det græske skibsregister og retten til at føre græsk flag til skibe, som for mere end 50%'s vedkommende tilhører græske statsborgere eller græske juridiske personer, hvis kapital for samme andels vedkommende af indehaves græske statsborgere, har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler det i henhold til traktatens artikel 6, 48, 52, 58 og 221 samt artikel 7 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1251/70 af 29. juni 1970 og artikel 7 i Rådets direktiv 75/34/EØF af 17. december 1974.
1 declare that, by maintaining in force legislative provisions which restrict the right to registration in the Greek shipping registers and the right to the Greek flag to vessels more than half the shares in which are owned by Greek nationals or owned by Greek legal persons more than half of whose capital is held by Greek nationals, the Hellenic Republic has failed to fulfil its obligations under Articles 6, 48, 52, 58 and 221 of the EC Treaty, Article 7 of Regulation (EEC) No 1251/70 of the Commission of 29 June 1970 on the right of workers to remain in the territory of a Member State after having been employed in that State and Article 7 of Council Directive 75/34/EEC of 17 December 1974, order the Hellenic Republic to pay the costs.'
Sag C-137/96 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Forbundsrepublikken Tyskland Tilnærmelse af lovgivningerne
Case C-137/96 Commission of the European Communities ν Federal Republic of Germany Approximation of laws
27. november 1997 af direktiv
State to fulfil its obligations
»Traktatbrud — manglende gennemførelse (Femte Afdeling) sammenfaldende med direktivets bestemmelser, at færdiggørelsen af ændringsforslaget er blevet vanskeliggjort af visse fortolkningsproblemer, og endelig at harmoniseringen af samhandlen med plantebeskyttelsesmidler, som omhandlet i direktivets artikel 10, ikke kan få virkning, så længe der ikke er optaget et eneste aktivt stof i direktivets bilag I.
(Failure of a Member 91/414IEEC) (Fifth Chamber) already contains provisions which broadly overlap with those of the Directive; that completion of the draft amendment has been complicated by certain difficulties of interpretation; and, lastly, that the harmonization of trade in plant protection products, as provided for in Article 10 of the Directive, cannot produce any effects so long as no active substances have been listed in Annex I to the Directive.
Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 24. april 1996 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten ved ikke inden for den fastsatte frist at have vedtaget alle de love og administrative bestemmelser, som er nødvendige for at gennemføre Rådets direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 (herefter »direktivet«) i den nationale retsorden.
By application lodged at the Court Registry on 24 April 1996, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by not adopting within the period prescribed all the laws, regulations and administrative provisions necessary for the transposition into domestic law of Council Directive 91/414/EEC of 15 July 1991 (hereinafter 'the Directive'), the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under the EC Treaty.
Til det første punkt skal det blot bemærkes, at den gældende tyske lovgivning ikke på nogen måde kan antages at sikre gennemførelsen af direktivet, hvis artikel 23, stk. 1, andet afsnit, udtrykkeligt pålægger medlemsstaterne at sætte bestemmelser i kraft, som indeholder en henvisning til direktivet, eller som ledsages af en sådan henvisning.
Pursuant to Article 23(1) of the Directive, the Member States must bring into force the provisions necessary to comply with the Directive within two years following notification thereof.
I henhold til direktivets artikel 23, stk. 1, sætter medlemsstaterne de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest to år efter dets meddelelse.
On the first point, suffice it to note that the German legislation in force cannot in any way be regarded as ensuring transposition of the Directive, which, in Article 23(1), second subparagraph, expressly requires the Member States to adopt provisions containing a reference to that Directive or accompanied by such reference.