natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Generaladvokat F. G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 23. marts 1994.
Advocate General Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 23 March 1994
Pedro Magdalena Fernández / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Personalesag
Case C­452/93 Ρ Pedro Magdalena Fernandez ν Commission of the European Communities Staff case
»Appel — tjenestemænd — udlandstillæg — tjenestemanden må ikke have haft varig bopæl i den medlemsstat, hvor tjenestestedet er beliggende* (Tredje Afdeling)
(Appeal — Officials — Expatriation allowance — Lack of habitual residence in the Member State to which the official is posted) (Third Chamber)
PE) / Rådet og Kommissionen Landbrug
PE ν Council and Commission Agriculture
»Fælles markedsordning f or kom — ansvar uden for kontraktforhold* (Femte Afdeling) overskred nærmere angivne maksimumstoleranceværdier for radioaktivitet ved indførsel, ikke kunne antages at opfylde de betingelser, der var fastsat for interventionsopkøb, og heller ikke de betingelser, der var fastsat for ydelse af eksportrestitutioner.
(Common organization of the markets in cereals - Non-contractual liability) (Fifth Chamber) applicable to imports may have been regarded as satisfying the conditions for intervention buyingin or for obtaining export refunds.
Ved stævning af 29. maj 1991 havde KYDEP anlagt sag med påstand om, at Rådet for Den Europæiske Union og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilpligtedes at erstatte det tab, KYDEP havde lidt som folge af institutionernes retsstridige handlinger og undladelser i forbindelse med de fællesskabsbestemmelser, der blev udstedt som følge af ulykken på kernekraftværket i Tjernobyl.
By application lodged on 29 May 1991, the Koinopraxia Enoseon Georgikon Synetairismon Diacheiríséos Enchorion Proionton Syn. PE (KYDEP) was seeking compensation from the Council of the European Union and the Commission of the European Communities for damage suffered owing to the wrongful acts and omissions of the abovementioned institutions in the context of the Community rules adopted following the nuclear accident at Chernobyl.
KYDEP gjorde nærmere gældende, at den omtvistede telexmeddelelse var retsstridig som middel til at forbyde, at landbrugsprodukter, hvis radioaktivitet overskrider nærmere angivne toleranceværdier, blev tilbedt til intervention, og at der blev ydet eksportrestitutioner for sådanne produkter.
In that connection KYDEP argued that the telex in question constituted an unlawful means of prohibiting the submission for intervention of agricultural products whose radioactivity level exceeds certain tolerances or the grant of export refunds for such products.
Over for Kommissionen påtalte KYDEP forst, at Kommissionen havde sendt en telexmeddelelse, hvorved de nationale myndigheder blev underrettet om, at landbrugsprodukter, som
In the event that the telex did not constitute a binding legal instrument, KYDEP argued that the matters stated in the telex were inaccurate and likely to occasion loss to traders.
For så vidt som telexmeddelelsen ikke måtte være en bindende retsakt, anførte KYDEP, at oplysningerne i telexmeddelelsen var ukorrekte og kunne påføre de erhvervsdrivende et tab.
does not in fact depend on the manner in which trade in those products is carried on.
Den risiko, som kontaminerede produkter frembyder for den menneskelige sundhed, afhænger ikke af, hvorledes handelsstrømmene med de pågældende produkter forløber.
KYDEP went on to criticize the Commission for imposing after the Chernobyl accident a coresponsibility levy on wheat produced in Greece although it was not merchantable
Endelig påtalte KYDEP over for Kommissionen og Rådet forskellige undladelser, nemlig at Rådet ikke eller for sent havde udstedt bestemmelser om interventionsopkøb og om eksportrestitutioner, ikke havde fastsat bestemmelser om støtte til græsk korn kontamineret som følge af Tjernobyl-ulykken, og at Kommissionen for sent havde fremsat forslag til en endelig ordning med hensyn til radioaktiv kontaminering af levnedsmidler.
Finally, KYDEP alleged various omissions by the Commission and the Council. The Council, it said, did not adopt, or delayed in adopting measures concerning intervention buying and export refunds, and made no provision for financial aid in favour of Greek cereals contaminated as a result of the Chernobyl accident The Commission, it said, delayed for too long in proposing definitive rules concerning radioactive contamination of foodstuffs.
Ifølge Kommissionen blev hele den græske kornproduktion i 1986 og 1987, hvor problemet med hensyn til radioaktivitet forelå, enten forarbejdet og brugt på det indenlandske marked eller eksporteret i form af kerner til tredjelande.
According to the Commission, the whole of the Greek cereal production for 1986 and 1987, the years in which the problem of radioactivity arose, was either processed and consumed on the internal market or exported in the form of grain to nonmember countries.
Kommissionen understregede, at sådanne transaktioner kunne gennemføres som følge af, at radioaktivitetsgraden falder betragteligt ved forarbejdning af kontamineret korn, eller når det blandes med andet korn.
The Commission stressed that those operations were made possible by the fact that the level of radioactivity diminishes considerably on the processing of contaminated cereals or their admixture to other cereals.
Såfremt medlemsstaterne satte sig ud over Kommissionens fortolkning i den omtvistede telexmeddelelse, kunne de nemlig frygte, at deres udgifter vedrørende de pågældende landbrugsprodukter ikke ville blive afholdt af EUGFL.
KYDEP did not rebut or even challenge these factual statements by the Commission. The Greek cereals were therefore to be regarded as having entered the channels of trade, thus satisfying the condition for the imposition of the coresponsibility levy.
Det måtte herefter antages, at de pågældende mængder græsk korn faktisk var indgået i omsætningskæden, og at det opfyldte betingelsen for, at der kunne opkræves en medansvarsafgift tages stilling til at Kommissionens uforenelig med
The Member States were at risk, had they ignored the interpretation given by the Commission in the telex at issue, of having the reimbursement of their expenditure incurred for the agricultural products in question refused by the EAGGF.
Der måtte herefter anbringenderne om, telexmeddelelse var fællesskabsretten.
ΙΠ — The alleged omissions by the Council and the Commission
Domstolen bemærkede først, at Kommissionen som vogter af fællesskabsretten og som forvaltningsmyndighed for EUGFL har beføjelse til at gøre medlemsstaterne opmærksom på de fællesskabsretlige regler, de skal anvende, og som led i samarbejdet med de nationale myndigheder meddele sin egen fortolkning heraf.
As the guardian of Community law and managing authority of the EAGGF, the Commission had the power to remind the Member States of the Community rules which they are obliged to apply and in the context of its collaboration with the national authorities to give its own interpretation of those rules.
Domstolen bemærkede først, at på baggrund af de særlige omstændigheder, der gjorde sig gældende som følge af Tjernobyl-ulykken, og som var usædvanlige dels ved, at der var tale om en hidtil ukendt og alvorlig trussel for forbrugernes sundhed, dels ved, at der ikke forelå videnskabelige oplysninger, som kunne danne grundlag for en nøjagtig vurdering af følgerne af en sådan ulykke, havde Rådet som led i den fælles landbrugspolitik først gradvis, og
In view of the particular circumstances prevailing following the Chernobyl accident which were typified both by the novelty and gravity of the threat hanging over the health of consumers and by the lack of scientific knowledge which might have enabled the consequences of such an accident to be accurately assessed, the Council could do no more in the framework of the common agricultural policy than proceed on a step-by-step basis as and when the requisite information for determining the maximum levels of radioactivity permissible in the marketing of the contaminated agricultural products became available.
For så vidt angik spørgsmålet om ydelse af en særlig økonomisk støtte bemærkede Domstolen blot, at som Rådet med rette havde anført, er Rådet hverken efter traktaten eller efter forordning nr. 2727/75 forpligtet til at træffe økonomiske foranstaltninger med henblik på umiddelbart at erstatte tab, producenter måtte lide som følge af naturkatastrofer eller andre usædvanlige begivenheder.
As to the grant of special financial aid, it was sufficient for the Court to state, as the Council rightly contended, that neither the Treaty nor Regulation No 2727/75 require the Council to adopt financial measures in direct compensation of the losses suffered by the producers following natural catastrophes or other exceptional occurrences.
KYDEP anførte, at da Rådet ikke havde truffet særlige foranstaltninger for kornsektoren i Grækenland, havde det forskelsbehandlet græsk område, som i forhold til resten af Fællesskabet var langt hårdere ramt af følgerne af Tjernobylulykken.
KYDEP maintained that, by not adopting special measures in favour of the cereals sector in Greece, the Council discriminated against Greek territory which was affected by the consequences of the Chernobyl accident much more than the rest of the Community.
Det i traktatens artikel 40, stk. 3, andet afsnit, fastsatte princip var således blevet tilsidesat
The principle laid down in the second paragraph of Article 40(3) was therefore infringed.
Hertil bemærkede Domstolen, at henset til det omtvistede sagsforholds komplicerede og tekniske karakter samt til de få videnskabelige oplysninger vedrørende de maksimalt tilladte niveauer for radioaktivitet i levnedsmidler, som Kommissionen rådedeover, da Tjernobyl-ulykken indtraf - hvilket KYDEP ikke havde bestridt -kunne en periode på tretten måneder til at fremkomme med et forslag til en endelig ordning på fællesskabsplan ikke anses for urimelig.
In view of the complex and technical nature of the subject-matter and the paucity of scientific knowledge available to the Commission at the time of the Chernobyl accident with regard to permissible levels of radioactivity in foodstuffs, difficulties which KYDEP does not contest, a period of thirteen months to submit a proposal for definitive Community rules could not be regarded as excessive.
En sådan adfærd kunne følgelig ikke pådrage Fællesskabet ansvar.
Accordingly, the Community could not incur liability as a result of the manner in which this situation was addressed.
Domstolen bemærkede, at Grækenland ikke var det eneste område, som blev alvorligt ramt gennem Tjernobylulykken.
In fact Greece was not the only region to have been seriously affected by the Chernobyl accident.
Som det fremgik af de statistiske oplysninger, Kommissionen havde fremlagt for Domstolen, var to områder i Fællesskabet, nemlig Sydtyskland og Norditalien, blevet udsat for en endnu højere radioaktivitet end Grækenland.
As is apparent from the statistics supplied by the Commission to the Court, two regions of the Community, namely the south of Germany and the north of Italy were subjected to even greater radioactivity than Greece.
KYDEP, som hverken havde fremlagt statistiske eller andre former for oplysninger, hvorefter kontamineringsgraden for landbrugsprodukter, navnlig hvede, havde været højere i Grækenland end i resten af
KYDEP had supplied no figure or other information to show that the level of contamination of agricultural products, in particular wheat, was higher in Greece than in the rest of the Community.
De sagsøgte frifindes.
The application is dismissed as inadmissible;
Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.*
The applicant is ordered to pay the costs.»
Generaladvokat W. Van Gerven fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling) den 15. september 1993.
Advocate General Van Gerven delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 15 September 1993
•de sagsøgte blev frifundet, og at KYDEP blev pålagt at betale sagens omkostninger.«
«Dismiss KYDEP's application and order KYDEP to pay the costs.»
Sag C-293/93 Ludomira Neeltje Barbara Houtwipper Frie varebevægelser
Ludomira Neeltje ν Barbara Houtwipper Free movement of goods
Præjudiciel »Frie varebevægelser ædle metaller — obligatorisk holdighedsstemphng* (Femte Afdeling) importmedlemsstaten, gør de indførslerne vanskeligere og mere bekostelige.
Preliminary ruling (Free movement of goods — Precious metals - Compulsory hallmark) (Fifth Chamber)
De indebærer nemlig, at en importør skal medvirke, at der skal betales vederlag til kontrolorganerne, og at der opstår forsinkelser i forhandlingen af varerne, som påvirker disses respektive omkostninger.
State, rendered the imports more difficult and costly. As the German Government observed, it requires action by an importer, the payment of fees to the supervising authority and leads to delays in marketing the products, which increase the costs of those products.
Ved dom af 17. maj 1993, indgået til Domstolen den 24. maj 1993, havde arrondissementsrechtbank, Zutphen (Nederlandene), stillet et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af EØF-traktatens artikel 30 og 36 for at kunne tage stilling til, om Waarborgwet af 1986 (nederlandsk lov vedrørende garanti af ædelmetalarbejder, herefter benævnt »Waarborgwet«) var forenelig med fællesskabsretten.
By order of 17 May 1993, received at the Court on 24 May 1993, the Arrondissementsrechtbank, Zutphen (Netherlands), referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Articles 30 and 36 of the EEC Treaty to enable it to assess the compatibility with Community law of the Waarborgwet 1986 (the Netherlands Law on guaranteed standards for precious metals, hereinafter «the Waarborgwet»).
Imidlertid er forpligtelsen for importøren til at påføre arbejder af ædle metaller et holdighedsstempel, dvs. et stempel, der angiver mængden af anvendt rent ædelmetal, principielt egnet til at sikre en effektiv forbrugerbeskyttelse og fremme god handelsskik.
However, the requirement that an importer cause to be affixed on articles of precious metal a hallmark indicating their fineness, that is the quantity of pure precious metal used, was in principle of a nature such as to ensure effective protection for consumers and to promote fair trading.
Dette er grunden til, at Domstolen allerede har udtalt, at en medlemsstat ikke kan foreskrive en ny stempling af varer indført fra en anden medlemsstat, hvor de lovligt er bragt i omsætning og stemplet i overensstemmelse med denne stat lovgivning, når de oplysninger, som gives ved denne stempling, uanset deres form, er ligeværdige med dem, der foreskrives af importmedlemsstaten, og er forståelige for forbrugerne i denne stat
The market for articles of precious metal was the subject of differing national rules, in particular with regard to the acceptable standards of fineness, the type and number of hallmarks, the maximum tolerance with regard to the amount of precious metals in alloys, and the methods of supervising hallmarks.
Markedet for arbejder med ædle metaller er reguleret med indbyrdes afvigende nationale bestemmelser, bla. vedrørende de tilladte holdigheder, stemplernes art og antal, den maksimalt tilladte holdighed af ædle metaller i legeringer og metoder til kontrol af stempler.
That is why the Court stated that a Member State cannot require a fresh hallmark to be affixed to products imported from another Member State in which they have been lawfully marketed and hallmarked in accordance with the legislation of that State, where the information provided by that hallmark, in whatever form, is equivalent to that prescribed by the Member State of importation and intelligible to consumers of that State.
Det tilkom den nationale ret at tage stilling til, om stempling af arbejder af ædle metaller indført fra andre medlemsstater var blevet foretaget af et organ, som gav garantier for uafhængighed, idet disse garantier ikke nødvendigvis skulle være sammenfattende med dem, der var fastsat i de nationale bestemmelser.
Legislation, such as the Waarborgwet, which requires articles of precious metal imported from other Member States, in which they are lawfully traded and hallmarked in accordance with the legislation of those States, to be given an additional hallmark in the importing Member
Domstolen udtalte, at når sådanne bestemmelser - som Waarborgwet — foreskriver, at arbejder af ædle metaller, som indføres fra andre medlemsstater, hvor de lovligt er bragt i omsætning og stemplet i overensstemmelse med disse staters lovgivning, atter skal stemples i
It was for the national court to examine whether the hallmarking of articles of precious metal imported from other Member States has been carried out by a body providing guarantees of independence, those guarantees not necessarily having to be the same as those required by the national legislation.
Traktatens artikel 30 skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for anvendelse af nationale bestemmelser, hvorefter det erforbudt at bringe arbejder af ædle metaller
Article 30 of the Treaty must be interpreted as meaning that it does not preclude the application of national rules prohibiting the sale of articles of precious metal not bearing a hallmark indicating theirfineness in accordance with those rules, provided
i omsætning, som ikke er forsynet med det i bestemmelserne foreskrevne holdighedsstempel; dette gælder dog kun i det omfang, arbejderne i med lovgivningen i eksportmedlemsstaten ikke er forsynet med stempler, som er Uge sã oplysende som stemplerne ifølge importmedlemsstatens lovgivning, og som er forståelige for forbrugerne i sidstnævnte stal
that those articles do not bear a hallmark, in accordance with the legislation of the Member State of exportation, containing information which is equivalent to that provided by the hallmarks required by the núesof the Member State of importation and which is intelligible to consumers in that Member State.
Mår nationale bestemmelser foreskriver, at stemplet skal påføres af et uafhængigt organ, kan forhandling af arbejder af ædle metaller indført fra andre medlemsstater ikke forbydes, såfremt disse arbejder j'akusk er blevet stemplet af et uafhængigt organ i eksportmedlemsstaten.
Where national rules require the hallmark to be affixed by an independent body, the marketing of articles of precious metal imported from otiter Member States may not be prohibited if those articles have in fact been hallmarked by an independent body in the Member State ofexportation. exportation.
De bedømmelser af de faktiske omstændigheder, som er nødvendige for at fastslå, om de oplysninger, som stemplet giver, er ligeværdige, skal foretages af den nationale ret, som det ligeledes tilkommer at fastslå, om arbejderne af ædle metaller er bævet stemplet af et uafhængigt organ i eksportmedlemsstaten.
The findings of fact required in order to determine the equivalence of the information provided by the hallmark are a matter for the national court, which must also examine whether the articles of precious metal have been hallmarked by an independent body in the Member State ofexportation. exportation.
Traktatens artikel 30 er tü hinder for anvendelse af nationale bestemmelser, som forbyder forhandling af arbejder af ædle metaller, som ikke bærer nogen angivelse af frernstillingsdatoen, men som er indført fra andre medlemsstater og dér lovligt forhandles uden denne angivelse.·
Article 30 of the Treaty precludes the application of national rules which prohibit the marketing of articles of precious metal which do not indicate the date of their manufacture, where those articles have been lawfully marketed without that indication in other Member States, from which they have been imported.»
Generaladvokat C Gulmann fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling) den 9. juni 1994.
Advocate General Gulmann delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 9 June 1994
Han foreslog Domstolen at give folgende svar:
He proposed that the Court should rule as follows:
»Traktatens artikel 30 er ikke til hinder for, at nationale bestemmelser, som forbyder forhandling af ædelmetalarbejder, der ikke er undersøgt af et i staten etableret uafhængigt organ, og af dette er forsynet med stempler om arbejdernes holdighed, anvendes på ædelmetalarbejder, der importeres fra en anden medlemsstat, hvor de lovligt er bragt i omsætning.
«Article 30 of the Treaty does not prevent national rules prohibiting the sale of articles of precious metal which have not been examined and provided with hallmarks as to the standard of fineness of the article by an independent body established in that State from being applied to articles of precious metal imported from another Member State where they are lawfully marketed.
Sådanne bestemmelser kan dog ikke anvendes på arbejder, der importeres fra en anden medlemsstat hvor de lovligt er bragt i omsætning, såfremt de i denne stat er prøvet af et uafhængigt organ og af dette er forsynet med tilsvarende stempler, der er lige så oplysende som stemplerne ifølge importmedlemsstatens lovgivning og lige så forståelige for denne stats forbrugere.«
Such rules cannot however be applied to articles imported from another Member State where they are lawfully marketed if they have in that State been assayed by an independent body and provided by it with the appropriate hallmarks containing information equivalent to that provided by the hallmarks prescribed by the rules of the Member State of importation and are as intelligible to consumers of that State.»
»Bruxelles-konventionen — artikel 13 og 14 — kompetence i sager om forbrugerkontrakter medkontrahent, der ikke har bopæl i en kontraherende stat·
(Brussels Convention —Articles 13 and 14 —Jurisdiction over consumer contracts — Contract with a party not domiciled in a Contracting State) (Fifth Chamber)
Ved kendelse af 25. maj 1993 indgået til Domstolen den 16. juni 1993 havde Bundesgerichtshof forelagt en række præjudicielle spørgsmål om fortolkningen af konventionens artikel 13 og 14.
By order of 25 May 1993, received at the Court on 16 June 1993, the Bundesgerichtshof (Federal Court of Justice) referred to the Court for a preliminary ruling a number of questions on the interpretation of Articles 13 and 14 of that Convention.
Spørgsmålene var blevet rejst under sager anlagt af Wolfgang Brenner, som er selvstændig snedkermester, og af Peter Noller, som er ansat som tekstiltekniker, begge med bopæl i ForbundsrepublikkenTyskland, mod Dean Witter Reynolds Ine, et børsmæglerselskab med hjemsted i New York.
Those questions were raised in separate proceedings between Mr Brenner, a selfemployed master joiner, and Mr Noller, employed as a textile technician, both domiciled in the Federal Republic of Germany and Dean Witter Reynolds Inc., a firm of brokers based in New York.
I artikel 4, stk. 1, hedder det, at »såfremt sagsøgte ikke har bopæl på en kontraherende stats område, afgøres retternes kompetence i hver enkelt kontraherende stat efter statens egen lovgivning, dog med forbehold af bestemmelserne i artikel 16«.
According to the first paragraph of Article 4, «if the defendant is not domiciled in a Contracting State, the jurisdiction of the courts of each Contracting State shall, subject to the provisions of Article 16, be determined by the law of that State».
Artikel 16 fastsætter regler om enekompetence i sager om rettigheder over fast ejendom samt om leje eller forpagtning af fast ejendom, i sager om gyldighed, ugyldighed eller opløsning af selskaber eller juridiske personer, i sager om gyldigheden af indførelse i offentlige registre, i sager om registrering eller gyldighed af patenter, varemærker, mønstre og modeller samt andre lignende rettigheder og i sager om fuldbyrdelse af retsafgørelser.
Article 16 lays down rules for exclusive jurisdiction in proceedings which have as their object rights in rem in immovable property or tenancies of immovable property, the validity of the constitution, the nullity or the dissolution of companies or other legal persons, the validity of entries in public registers, the registration or validity of patents, trademarks, designs or other similar rights, and in proceedings concerned with the enforcement of judgments.