natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den foreløbige retsbeskyttelse, som de nationale retsinstanser skal yde borgerne i henhold til fællesskabsretten, kan ikke være forskellig, alt efter om det gøres gældende, at gennemførelsen af en national forvaltningsakt udstedt på grundlag af en fællesskabsforordning skal udsættes, eller at der skal træffes bestemmelse om foreløbige forholdsregler, hvorved der sker en nærmere fastlæggelse eller bestemmelse til den pågældendes fordel af den omtvistede retstilstand eller retsstilling.
The Court held in Zuckerfabrik that suspension of enforcement of a national administrative measure adopted in implementation of a Community regulation may be granted by a national court only if that court entertains serious doubts as to the validity of the Community act and, where the validity of the contested measure is not already in issue before the Court of Justice, itself refers that question to the Court; if there is urgency and a threat of serious and irreparable damage to the applicant; and if the national court takes due account of the Community interest.
I Zuckerfabrik-dommen fastslog Domstolen, at der kun kan træffes bestemmelse om foreløbige forholdsregler, såfremt den nationale ret ud fra de faktiske og retlige omstændigheder, som sagsøgerne har påberåbt sig, må lægge til grund, at der er begrundet tvivl med hensyn til gyldigheden af den fællesskabsforordning, der er hjemmel for den anfægtede forvaltningsakt.
Since the power of national courts to order interim relief corresponds to the jurisdiction reserved to the Court of Justice by Article 186 in the context of actions brought under Article 173 of the Treaty, those national courts may grant such relief only on the same conditions as apply when the Court of Justice is dealing with an application for interim measures.
Det er nemlig kun, såfremt der er en virkelig mulighed for, at det vil blive fastslået, at forordningen er ugyldig - en afgørelse, som alene Domstolen kan træffe - at der kan træffes bestemmelse om foreløbige forholdsregler.
Those conditions must be observed when a national court orders any interim relief, including a positive measure rendering the regulation whose validity is challenged provisionally inapplicable as regards the individual.
Denne betingelse indebærer, at det ikke er tilstrækkeligt, at den nationale retsinstans anmoder Domstolen om præjudicielt at træffe afgørelse om forordningens gyldighed, idet den
In that respect the Court held in Zuckerfabrik, on the basis of settled case-law, that interim measures may be ordered only where they are urgent, that is to say, where it is necessary for them to be adopted and take effect before the decision on the substance of the case, in order to avoid serious and irreparable damage to the party seeking them.
I modsætning til, hvad den spanske og den italienske regering har gjort gældende, har sådanne foreløbige forholdsregler ikke efter deres karakter større betydning for Fællesskabets retsorden end udsættelse af gennemførelsen af en national forvaltningsakt, der er udstedt på grundlag af en forordning.
In Zuckerfabrik the Court held that interim measures may be adopted only if the factual and legal circumstances relied on by the applicants are such as to persuade the national court that serious doubts exist as to the validity of the Community regulation on which the contested administrative measure is based. Only the possibility of a finding of invalidity, a matter
af den retsakt, som er genstand for begæringen om foreløbige forholdsregler, vil kunne påføre sagsøgeren endelige tab, der ikke vil kunne genoprettes, såfremt fællesskabsretsakten senere kendes ugyldig.
It must in this connection consider whether immediate enforcement of the measure with respect to which the application for interim relief is made would be likely to result in irreversible damage to the applicant which could not be made good if the Community act were to be declared invalid.
nationale retsinstans herudover, når den træffer bestemmelse om den pågældende foreløbige forholdsregel, skal angive grundene til, at den skønner, at Domstolen vil fastslå, at forordningen er ugyldig.
affect the validity of that regulation, the national court can no longer order interim measures or must revoke existing measures, unless the grounds of illegality put forward before it differ from the pleas in law or grounds of illegality rejected by the Court in its judgment.
Den nationale retsinstans skal herved tage hensyn til omfanget af de skønsmæssige beføjelser, der efter Domstolens praksis er tillagt fællesskabsinstitutionerne inden for de pågældende områder.
The same applies if the Court of First Instance, in a judgment which has become final and binding, has dismissed on the merits an action for annulment of the regulation or a plea of illegality.
Hertil kommer, at den nationale ret, som inden for rammerne af sin kompetence skal anvende fællesskabsrettens regler, er forpligtet til at sikre, at fællesskabsretten anvendes fuldt ud, således at retten i tilfælde af usikkerhed med hensyn til gyldigheden af fællesskabsforordninger skal tage hensyn til Fællesskabets interesse i, at afgørelsen om at undlade at anvende disse forordninger træffes på et forsvarligt grundlag.
Furthermore, a national court called upon to apply, within the limits of its jurisdiction, the provisions of Community law is under an obligation to ensure that full effect is given to Community law and, consequently, where there is doubt as to the validity of Community regulations, to take account of the interest of the Community, namely that such regulations should not be set aside without proper guarantees.
Den nationale ret, der har fået forelagt en begæring om foreløbige forholdsregler, skal for at opfylde denne forpligtelse først og fremmest undersøge, om den omtvistede fællesskabsretsakt ved ikke straks at blive bragt i anvendelse mister enhver effektiv virkning.
In order to comply with that obligation, the national court to which an application for interim relief has been made must first examine whether the Community act in question would be deprived of all effectiveness if not immediately implemented.
Den nationale ret kan således i en sag om foreløbige forholdsregler kun indrømme og opretholde de foreløbige forholdsregler, så længe Domstolen ikke har fastslået, at gennemgangen af de præjudicielle spørgsmål intet har frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af den pågældende forordning.
They may therefore invoke damage affecting a whole sector of their economy, in particular when the contested Community measure may entail unfavourable repercussions on the level of employment and the cost of living.
Da de nationale retters beføjelse til at anordne foreløbige forholdsregler svarer til Domstolens kompetence i henhold til traktatens artikel 186 i søgsmål, der indbringes i medfør af artikel 173, bør de nationale retter kun give sådanne forholdsregler på de samme betingelser som i sager om foreløbige forholdsregler for Domstolen.
The national court, when called upon to protect the rights of individuals, may indeed assess the extent to which refusal to order an interim measure may be liable to have a serious and irreparable effect on important individual interests.
Den nationale retsinstans er herved forpligtet til at overveje, hvilke konsekvenser den foreløbige forholdsregel vil kunne få for den ordning, der ved forordningen er blevet indført i hele Fællesskabet.
In that respect the national court must take account of the damage which the interim measure may cause the legal regime established by that regulation for the Community as a whole.
Den nationale retsinstans må tage hensyn til på den ene side de samlede virkninger, der vil blive tale om, såfremt en lang række retsinstanser på tilsvarende grundlag ligeledes træffer bestemmelse om foreløbige forholdsregler, og på den anden side de særlige forhold i den begærendes situation, som adskiller ham fra andre berørte erhvervsdrivende.
It must consider, on the one hand, the cumulative effect which would arise if a large number of courts were also to adopt interim measures for similar reasons and, on the other, those special features of the applicant's situation which distinguish him from the other operators concerned.
Domstolen har såledesved Zuckerfabrik-dommen fastslået, at det fremgår af fast retspraksis, at foreløbige forholdsregler kun kan anordnes, såfremt der foreligger uopsættelighed, hvilket vil sige, at forholdsreglerne nødvendigvis skal besluttes og have retsvirkninger, før hovedsagen afgøres, for at undgå, at den begærende part udsættes for et alvorligt og uopretteligt tab.
However, if an applicant is unable to show a specific situation which distinguishes him from other operators in the relevant sector, the national court must accept any findings already made by the Court of Justice concerning the serious and irreparable nature of the damage.
Når den omstændighed, at der træffes bestemmelse om foreløbige forholdsregler, vil kunne give anledning til et økonomisk tab for Fællesskabet, skal den nationale ret desuden have adgang til at afkræve sagsøgeren de fornødne garantier, f.eks. sikkerhedsstillelse eller deponering.
If the grant of interim relief represents a financial risk for the Community, the national court must also be in a position to require the applicant to provide adequate guarantees, such as the deposit of money or other security.
Med hensyn til skadens art bemærkes, at Domstolen gentagne gange har fastslået, at et rent økonomisk tab principielt ikke kan anses for uopretteligt. Det tilkommer imidlertid den ret, der behandler sagen om foreløbige forholdsregler, at undersøge omstændighederne i hvert enkelt tilfælde.
The national court's obligation to respect a decision of the Court of Justice applies in particular to the Court's assessment of the Community interest and the balance between that interest and that of the economic sector concerned.
Ved vurderingen af, om betingelserne for at træffe bestemmelse om foreløbige forholdsregler er opfyldt, er den nationale retsinstans efter traktatens artikel 5 forpligtet til at lægge afgørelser til grund, som Fællesskabets retsinstanser har truffet vedrørende de spørgsmål, der er omtvistede for den nationale retsinstans.
When assessing the conditions for the grant of interim relief, the national court is obliged under Article 5 of the Treaty to respect what the Community court has decided on the questions at issue before it.
Har Domstolen således truffet afgørelse om frifindelse i et annullationssøgsmål indbragt til prøvelse af den pågældende forordning, eller har
Thus if the Court of Justice has dismissed on the merits an action for annulment of the regulation in question or has held, in the context of a reference for a preliminary ruling on validity, that the reference disclosed nothing to
Medlemsstaterne kan således påberåbe sig en skade, der rammer en hel sektor inden for deres økonomi, herunder navnlig for så vidt den anfægtede fællesskabsordning vil kunne få negative følger for beskæftigelsen og leveomkostningerne.
Article 189 of the Treaty is to be interpreted as not precluding national courts from granting interim relief to settle or regulate the disputed legal positions or relationships with reference to a national administrative measure based on a Community regulation which is the subject of a reference for a preliminary ruling on its validity.
Det samme gælder, såfremt Retten i Første Instans ved en dom, der har fået formel retskraft, har truffet afgørelse om frifindelse i et annullationssøgsmål indbragt til prøvelse af forordningen eller om, at en ulovlighedsindsigelse ikke kan tages til følge.
(1) that court entertains serious doubts as to the validity of the Community act and, if the validity of the contested act is not already in issue before the Court of Justice, itself refers the question to the Court ofJustice; Justice;
Såfremt sagsøgeren ikke kan gøre særlige forhold gældende i sin situation, som adskiller ham fra de øvrige erhvervsdrivende inden for den pågældende sektor, er den nationale retsinstans dog forpligtet til at lægge den vurdering til grund, som Domstolen allerede har anlagt med hensyn til, hvorvidt skaden må anses for alvorlig og uoprettelig.
(2) there is urgency, in that the interim relief is necessary to avoid serious and irreparable damage being caused to the party seeking the relief;
Forholdet er det, at Domstolen under en sag omhandlende den samme faktiske situation som den, der ligger til grund for tvisten for den nationale retsinstans, har fastslået, at de medlemsstater, der har anlagt annullationssøgsmål vedrørende forordningen, har ansvaret for de, navnlig økonomiske og sociale, interesser, der på nationalt plan anses for generelle, og at medlemsstaterne i denne egenskab kan anlægge sag med henblik på at
(4) in its assessment of all those conditions, it respects any decisions of the Court of Justice or the Court of First Instance ruling on the lawfulness of the regulation or on an application for interim measures seeking similar interim relief at Community level'
EF-traktatens artikel 189 skal fortolkes således, at den ikke afskærer de nationale domstole fixt at træffe bestemmelse om foreløbige forholdsregler, som fastlægger eller bestemmer den omtvistede retstilstand eller retsstilling i förbindelse med en national forvaltningsakt udstedt på grundlag af en fællesskabsforordning, der er genstand for en præjudiciel forelæggelse med henblik på en afgørebe om dens gyldighed.
A national court may prescribe the necessary interim measures against an administrative measure adopted on the basis of a Community regulation.
En national forholdsregler, såfremt den finder, at der er begrundet tvivl om fællesskabsforordningens gyldighed, og den, såfremt spørgsmålet om den anfægtede forordnings gyldighed ikke allerede er blevet forelagt Domstolen, selv forelægger Domstolen delte spørgsmål
Such measures against an administrative measure adopted on the basis of a Community regulation may however be prescribed only in so far as the national court entertains serious doubt as to the validity of the Community regulation and, should the question not already have been brought before the Court of Justice, the national court itself refers that question to the Court of Justice, and on condition that there is urgency and a risk of serious and irreparable damage to the applicant and that the national court takes due account of the Community's interests.
såfremt der foreligger uopsættelighed i den forstand, at de foreløbige forholdsregler er nødvendige for at forhindre, at den part, der begærer dem, risikerer et alvorligt og uopretteligt tab såfremt den tager behørigt hensyn til Fællesskabets interesse såfremt den ved sin vurdering af, hvorvidt disse betingelser er opfyldt, respekterer afgørelserfru Domstolen eller Retten i Første Instans, hvorved der er f oretaget en prøvelse af forordningens lovlighed, samt kendelser, hvorved der er blevet truffet afgørelse om begæringer om tilsvarende foreløbige forholdsregler på fællesskabsplan.« «
By order of 1 December 1993 received at the Court Registry on 14 December 1993, the Verwaltungsgericht (Administrative Court) Frankfurt am Main referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the validity of Title IV and Article 21(2) of Council Regulation (EEC) No 404/93.
Generaladvokat M.B. Elmer fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 5. juli 1995.
In accordance with the Community legislation, the Atlanta companies, which were traditional importers of third-country bananas, received from the Bundesamt provisional import quotas for third-country bananas for the period from 1 July to 30 September 1993.
Han foreslog Domstolen at besvare de forelagte spørgsmål således:
Since they considered that the Regulation had limited their import possibilities, the Atlanta companies lodged complaints with the Bundesamt.
»1) En national domstol kan foreskrive de fornødne foreløbige forholdsregler over for en forvaltningsakt, der er udstedt i henhold til en fællesskabsforordning.
The Verwaltungsgericht Frankfurt am Main, hearing the application against the rejection of those complaints, stayed the proceedings and referred the following questions to the Court for a preliminary ruling:
3) Gennemgangen af de forelagte spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af Rådets forordning (EØF) nr. 404/93 af 13. februar 1993 om den fælles markedsordning for bananer.«
In answering those questions, it should be noted that the Federal Republic of Germany brought an action for annulment of the Regulation, in which it relied on a number of pleas in law which cover most of the national court's questions on the validity of the Regulation.
Præjudiciel »Bananer —fælles markedsordning — importordning —prøvelse af gyldighed« (Domstolens plenum)
Neither the order for reference nor the observations submitted to the Court have added anything new to alter the Court's findings in that judgment.
Ved kendelse af 1. december 1993 indgået til Domstolen den 14. december 1993 har
Article 21(2) of the Regulation discontinues the annual duty-free import quota for bananas enjoyed by the Federal Republic of Germany under the Protocol annexed to the Implementing Convention on the Association of the Overseas
har besluttet at udsætte disse sager og at forelægge Domstolen en række præjudicielle spørgsmål:
Treaty on the ground that the Council did not provide an appropriate statement of its reasons for raising the import duty and subdividing the tariff quota, that point was not addressed by the Court in its judgment in Germany ν Council, cited above, and must therefore be examined in the present proceedings.
Inden for rammerne af dette kontingent gælder der en nultold ved import af ikke-traditionelle AVS-bananer og en told på 100 ECU pr. ton ved import af tredjelandsbananer. Uden for kontingentet opkræves der en told på 750 ECU pr. ton ved import af ikke-traditionelle AVS-bananer og en told på 850 ECU pr. ton ved import af tredjelandsbananer.
In the case of the regulation which is the subject of the Verwaltungsgericht's questions, the Court notes, firstly, that the eleventh recital in the preamble makes it clear that imports not falling within the tariff quota are to be subject to sufficiently high rates of duty to permit Community production and imports of traditional ACP bananas to be disposed of in acceptable conditions.
Der er hverken i forelæggelseskendelsen eller i indlæggene for Domstolen blevet frembragt nye forhold, der kan ændre den vurdering, som Domstolen anlagde i nævnte dom.
Secondly, the 13th and 14th recitals in the preamble to the Regulation unequivocally show the reasons by which the Council was guided in defining the criteria for subdividing the tariff quota.
Hvad angår litra c) i det første spørgsmål — for så vidt der herved rejses spørgsmål om, hvorvidt der er sket en tilsidesættelse af traktatens artikel 190 derved, at Rådet ikke i tilstrækkelig grad har angivet nogen begrundelse for forhøjelsen af importtolden og for opdelingen af toldkontingentet — bemærkes, at dette spørgsmål ikke blev undersøgt af Domstolen i ovennævnte dom i sagen Tyskland mod Rådet, hvorfor det bør gennemgås under nærværende sag.
Consequently, the argument that the Regulation is invalid because of an inadequate statement of reasons, contrary to Article 190 of the Treaty, must also be rejected.
I overensstemmelse med de fællesskabsretlige regler fik Atlanta m.fl., der traditionelt har importeret tredjelandsbananer, af Bundesamt tildelt foreløbige importkontingenter for tredjelandsbananer for perioden 1. juli - 30. september 1993.
•Consideration of Title IV and Article 21(2) of Council Regulation (EEC) No 404/93 of 13 February 1993 on the common organization of the market in bananas, in the light of the grounds of the order for reference, has disclosed no factor of such a kind as to affect their validity.'
Under henvisning til, at forordningen begrænsede selskabernes importmuligheder, indgav Atlanta m.fl. klager til Bundesamt.
See Case C-465/93 cited above.
Domstolen besvarede de forelagte spørgsmål således:
9.11.1995 by Regulation States)
»Gennemgangen i lyset af bemærkningerne i forélaeggeheskendelsen af afsnit IV og artikel 21, stk 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 404/93 af 13. februar 1993 om den fælles markedsordning for bananer har intet frembragt, der kan rejse tvivl om deres gyldighed.«
Preliminary ruling (Social security —Article 6 of Regulation (EEC) No 1408/71 — Replacement (EEC) No 1408/71 of social security conventions concluded between Member (Full Court) provides that, as regards persons and matters covered by the regulation, it replaces any social security convention binding two or more Member States exclusively.
Generaladvokat M.B. Elmer fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet ("Domstolens plenum) den 5. juli 1995.
By order of 30 November 1993, received at the Court on 20 December 1993, the Sozialgericht Speyer (Social Court, Speyer) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 6 of Regulation (EEC) No 1408/71 of the Council, as amended and updated by Council Regulation (EEC) No 2001/83, and of Articles 48(2) and 51 of the EC Treaty.
Præjudiciel »Social sikring — artikel 6 i forordning (EØF) nr. 1408/71 — reglen om at forordning nr. 1408/71 træder i stedet for overenskomster om social sikring, der er afsluttet medlemsstater« (Domstolens plenum) der var tilbagelagt i Frankrig, endnu ikke var oplyst.
Mr Thévenon and the Sozialamt appealed against that decision to the Sozialgericht Speyer, claiming that the pension should have been calculated in accordance with the provisions of the Franco-German convention, it being more advantageous to the recipient of the pension.
Ved kendelse af 30. november 1993, indgået til Domstolen den 20. december 1993, har Sozialgericht Speyer forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 6 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83, og fortolkningen af EF-traktatens artikel 48, stk. 2, og artikel 51.
They refer in that regard to the judgment of the Court in Case C-227/89 Rònfeldt [1991] ECR 1-323, in which it was held that Articles 48 and 51 of the Treaty preclude the loss of social security advantages for the workers concerned which would result from the inapplicability, following the entry into force of Regulation No 1408/71, of conventions operating between two or more Member States and incorporated in their national law.
Jean-Louis Thévenon, der er fransk statsborger og født i 1950, var beskæftiget og omfattet af den sociale sikringsordning, først i Frankrig fra 1964 til 1977 og derefter i Tyskland.
Article 6 of Regulation No 1408/71 provides that, subject to the provisions of Articles 7, 8 and 46(4), Regulation No 1408/71 is to replace, as regards persons and matters which it covers, the provisions of any social security convention binding two or more Member States.
Stadt Speyer, Sozialamt, indgav i sin egenskab af social bistandsinstitution begæring om ændring af denne afgørelse.
In its capacity as the institution responsible for social assistance, the Sozialamt of the city of Speyer applied for a review of that decision.
Sozialamt gjorde gældende, at de perioder, som Jean-Louis Thévenon havde tilbagelagt i Frankrig, skulle tages i betragtning ved beregningen af hans tyske pension i henhold til bestemmelserne i den almindelige overenskomst om social sikring, der blev afsluttet mellem Forbundsrepublikken Tyskland og Den Franske Republik den 10. juli 1950 (herefter benævnt »den fransk-tyske overenskomst«), idet denne ikke er blevet opsagt.
It argued that the periods completed by Mr Thévenon in France had to be taken into account in calculating his German pension in accordance with the provisions of the general social security convention concluded between the Federal Republic of Germany and the French Republic on 10 July 1950 (hereinafter 'the Franco-German convention'), since that convention had not been denounced.
Landesversicherungsanstalt afviste begæringen med den begrundelse, at den fransk-tyske overenskomst var blevet afløst af forordning nr.
The Landesversicherungsanstalt rejected that application on the ground that the Franco-German convention had been replaced as a result of Article 6 of Regulation No 1408/71, which