natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ved kendelse af 18. maj 1989, indgået til Domstolen den 10. juli s.a., havde House of Lords forelagt to præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen « fællesskabsretten og nationale domstoles beføjelser til at anordne foreløbig« forholdsregler, såfremt de rettigheder, der omtvistes, hævdes at bestå i henhold til fælleskabsretten.
By a judgment of 18 May 1989, which was received at the Court on 10 July 1989, the House of Lords referred for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Community law and concerning the scope of the power which national courts had to grant interim relief in cases where rights claimed under Community law were at issue.
Spørgsmålene var stillet under en tvist mellem Secretary of State for Transport og selskabet Factortame Ltd. og andre selskaber, som er stiftet i henhold til Det Forenede Kongeriges lovgivning, men som i det væsentlige kontrolleres af spanske interesser, og som ifølge det oplyste ejer eller administrerer 95 fiskerfartøjer, der sejler under britisk flag.
Those questions arose in the course of proceedings between the Secretary of State for Transport, on the one hand, and, on the other, Factortame Ltd and a number of other companies incorporated under the laws of the United Kingdom but under mainly Spanish control, which owned or managed 95 fishing vessels flying the British flag.
Ifølge den britiske regering blev ændringen gennemført for at bringe den såkaldte "quota hopping"-praksis til ophør, dvs. den praksis, hvorefter fartøjer, der sejler under britisk flag, men som ikke reelt er britiske, "hugger" fiskekvoter, der er tildelt D < Forenede Kongerige. Da deres 95 fiskerfartøjer ikke opfyldte en eller flere af betingelserne for registrering i medfør af den nye lov, og de derfor ville blive frataget rette til at drive fiskeri med virkning fra den 1. april 1989, gjorde de pågældende selskaber med en begæring om domstolsprøvelse gældende, at 1988-loven er uforenelig med fællesskabsretten.
In view of the fact that their 95 fishing vessels failed to meet one or more of the conditions of registration imposed by the new legislation and therefore faced the prospect of being no longer allowed to engage in fishing as from 1 April 1989, the undertakings in question challenged, by way of an application for judicial review, the compatibility of the 1988 Act with Community law.
Herefter besluttede Queen's Bench Division, Divisional Court, at forelægge er præjudiciel anmodning for Domstolen vedrørende ovennævnte fællesskabsretlige problemer og afsagde som en foreløbig forholdsregel kendelse om, at 1988-loví ikke skulle finde anvendelse over for sagsøgerne.
As a result of that application, the Divisional Court of the Queen's Bench Division decided to seek a preliminary ruling from the Court of Justice on the questions of Community law at issue and ordered, by way of an interim measure, that the application of the 1988 Act should be suspended in respect of the applicants.
House of Lords, hvortil sagen blev kæret, fastslog, at i henhold til britisk ret havde britiske domstole ikke beføjelse til at sætte en af Parlamentet vedtaget lov ud af kraft, selv om den hævdedes at være uforenelig med fællesskabsretten.
A further appeal was brought before the House of Lords, which held that British courts were not empowered under national legislation to order that an Act of Parliament be suspended on the ground of its alleged inconsistency with Community law.
House of Lords rejste herefter det spørgsmål, om britiske domstole, uanset ovennævnte nationale regel, havde beføjelse til at anordne foreløbige for holdsregler mod det offentlige i henhold til fællesskabsretten.
The House of Lords then addressed the question of whether British courts had the power, Irrespective of that rule of national law, to grant interim measures against the Crown on the basis of Community law.
House of Lords udsatte derfor sagen på Domstolens afgørelse af, om en national domstol i henhold til fællesskabsretten er beføjet eller forpligtet til at beskytte de rettigheder, en part gør krav på i henhold til fællesskabsretlige bestemmelser, der har direkte virkning, uanset den nationale domstol efter nationale bestemmelser ikke har beføjelse til at yde en sådan beskyttelse.
It therefore decided to stay the proceedings until the Court of Justice had given a ruling on whether Community law empowered or obliged national courts to grant interim measures in order to protect rights claimed by one of the parties under directly effective provisions of Community law, even though national courts had no power under domestic law to accord protection of that kind.
Domstolen bemærkede hertil først, at den i dom af 9. marts 1978, Simmenthal (sag 106/77, Sml. s. 629) har fastslået, at det fremgår af princippet om fællesskabsrettens forrang, at de bestemmelser i Traktaten og retsakter fra institutionerne, som gælder umiddelbart, for medlemsstaternes nationale ret alene i medfør af deres ikrafttræden bevirker, at enhver modstridende bestemmelse i den eksisterende nationale lovgivning bliver uanvendelig.
The Court first pointed out in that regard that in its judgment of 9 March 1978 1n Simmenthal (Case 106/77, [1978] ECR 629), it had ruled that, In accordance with the principle of the precedence of Community law, provisions of the Treaty and directly applicable measures of the Institutions had the effect in their relationship with the national law of the Member States of rendering automatically inapplicable, merely by virtue of their entry into force, any conflicting provision of national law.
I samme dom fastslog Domstolen endvidere, at enhver bestemmelse i en national retsorden eller enhver lovgivningsmæssig, administrativ eller retslig praksis, som har til følge, at fællesskabsrettens virkning begrænses ved, at den dommer, der er kompetent til at anvende fællesskabsretten, frakendes mulighed for, når han anvender denne, at foretage, hvad der kræves for at udelukke nationale lovgivningsbestemmelser, der måtte udgøre en - endog midlertidig -hindring for fællesskabsreglernes fulde virkning, derfor er uforenelig med de krav, der følger af selve fællesskabsrettens natur.
The Court had also ruled in that judgment that any provision of a national legal system or any legislative, administrative or judicial practice which might impair the effectiveness of Community law by withholding from the national court having jurisdiction to apply such law the power to do everything necessary at the moment of its application to set aside national legislative provisions which might prevent, even temporarily, Community rules from having full force and effect, were incompatible with the requirements which were the wery essence of Community law.
Domstolen tilføjede, at fællesskabsrettens gennemslagskraft også ville blive svækket tilsvarende, såfremt en national retsregel kunne afskære den retsinstans, der behandler en sag vedrørende fællesskabsretten, fra at anordne foreløbige forholdsregler med henblik på at sikre den fulde virkning af den afgørelse, den skal træffe med hensyn til, om der består rettigheder, der kan gøres gældende i henhold til fællesskabsretten.
The Court added that the full effectiveness of Community law could be just as much impaired if a rule of national law could prevent a court seised of a dispute governed by Community law from granting Interim relief in order to ensure the full effectiveness of the judgment to be given on the existence of the rights claimed under Community law.
Heraf følger, at en national retsinstans, der under sådanne omstændigheder ville anordne foreløbige for holdsregler, medmindre den var afskåret herfra på grundlag af en national retsregel, er forpligtet til at undlade at anvende en sådan regel.
It followed that a court which in those circumstances would have granted interim relief, had it not been for a rule of national law, was obliged to set aside that rule.
Domstolen bemærkede afslutningsvis, at en sådan fortolkning underbygges af den ordning, der er indført ved EØF-Traktatens artikel 177, hvis nyttevirkning ville blive svækket, såfremt den nationale retsinstans, der udsætter sagen på Domstolens besvarelse af det præjudicielle spørgsmål, ikke kunne anordne foreløbige forholdsregler, indtil den havde truffet afgørelse på grundlag af Domstolens svar.
That interpretation was reinforced by the system established under Article 177 of the EEC Treaty, the effectiveness of which would be Impaired if a national court which had stayed proceedings pending the reply from the Court of Justice to the question referred to it for a preliminary ruling were unable to grant interim relief until It had delivered its judgment based on the reply given by the Court of Justice.
- 5 - forholdsregler, er en national retsregel, skal undlade at bringe den pågældende retsregel i anvendelse."
"Community law must be interpreted as meaning that a national court which, in a case before It concerning Community law, considers that the sole obstacle which precludes it from granting interim relief is a rule of national law must set aside that rule."
Generaladvokat Gui seppe Tesauro havde fremsat forslag til afgørelse den 17. maj 1990. '
Mr Advocate General Tesauro delivered his Opinion at the sitting on 17 Mav 1990.
Han foreslog følgende besvarelse:
He proposed that the Court should reply as follows:
Den forpligtelse, der i henhold til fællesskabsretten påhviler nationale retsinstanser, og hvorefter de skal sikre en effektiv domstolsbeskyttelse af rettigheder, private er tillagt direkte i henhold til fællesskabsbestemmelser, omfatter også en forpligtelse til at sikre en foreløbig og uopsættelig beskyttelse af rettigheder, der påberåbes i henhold til sådanne fællesskabsretlige bestemmelser, om fornòdent, og såfremt de faktiske og retlige betingelser herfor er opfyldt, ved at afvente Domstolens endelige afgørelse og eventuelle præjudicielle fortolkning.
The obligation imposed by Community law on the national court to ensure the effective judicial protection of rights directly conferred on the individual by provisions of Community law includes the obligation, if the need arises and where the factual and legal preconditions are met, to afford interim and urgent protection to rights claimed on the basis of such provisions of Community law, pending a final determination and any interpretation by way of a preliminary ruling given by the Court of Justice.
I mangel af en harmonisering på fællesskabsplan tilkommer det hver enkelt medlemsstats retsorden at fastsætte de nærmere processuelle regler og betingelser for foreløbig beskyttelse af rettigheder, som private har i henhold til umiddelbart anvendelige fællesskabsretlige bestemmelser, dog under forudsætning af, at sådanne regler og betingelser ikke bevirker, at en foreløbig udøvelse af de påberåbte rettigheder ikke herved bliver umulig, og de ikke er mindre gunstige end dem, der er fastsat med henblik på beskyttelse af de rettigheder, private har i henhold til nationale bestemmelser, idet enhver national bestemmelse eller praksis, der afføder en sådan retsvirkning, er uforenelig med fællesskabsretten".
In the absence of Community harmonization, it Is the legal system of each Member State which determines the procedural methods and preconditions for the interim protection of rights vested in individuals by virtue of provisions of Community law having direct effect, on condition that those methods and preconditions do not make it impossible to exercise on an interim basis the rights claimed and are not less favourable than those provided for in order to afford protection to rights founded on national provisions, any provision of national law or any national practice having such an effect being incompatible with Community law."
Sag C-177/89: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Italienske Republik 19.6.1990
Case C-177/89: Commission of the European Communities ν Italian Republic - 19 June 1990 (Free movement of goods - Measure having equivalent effect - Marketing of food extracts of animal or vegetable origin)
Ved stævning af 22. maj 1989 havde Kommissionen for De Europæiske Fællesskabe anlagt sag med påstand om, at det statueredes, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser efter EØF-Traktatens artikel 30 samt Rådets direktiv 79/112/EØF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler bestemt til den endelige forbruger samt om reklame for sådanne levnedsmidler, idet den for afsætningen i Italien af animalske og vegetabilske levnedsmiddelekstrakter og lignende produkter, som lovligt fremstilles og sælges i andre medlemsstater, har fastsat begrænsninger med hensyn til sammensætning, betegnelse og emballage, og endvidere gjort afsætningen betinget af en forudgående tilladelse samt for etiketteringen af de pågældende produkter fastsat visse krav, der er uforenelige med gældende fællesskabsret.
By an application lodged at the Court Registry on 22 May 1989, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by subjecting the marketing in Italy of food extracts and similar products of animal or vegetable origin lawfully manufactured and marketed in other Member States, to restrictions relating to the composition, description and packaging of those products, and also by requiring previous authorization for such marketing and Imposing requirements regarding labelling which were incompatible with the relevant Community rules, the Italian Republic had failed to fulfil its obligations under Article 30 of the EEC Treaty and Council Directive 79/112 on the approximation of the
Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser efter EØF-Traktatens artikel 30, idet den for afsætningen i Italien af levnedsmiddelekstrakter og lignende produkter, som lovligt fremstilles og sælges i andre medlemsstater, har fastsat begrænsninger med hensyn til sammensætning, betegnelse og emballage samt gjort afsætningen betinget af en forudgående tilladelse.
By subjecting the marketing in Italy of food extracts and similar products of animal or vegetable origin lawfully manufactured and marketed in other Member States to restrictions relating to the composition, description and packaging of those products, and also by requiring previous authorization for such marketing, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Article 30 of the EEC Treaty;
Generaladvokat Marco Darmon fremsatte forslag til afgørelse den 16. maj 1990.
Mr Advocate General Marco Darmon delivered his Opinion at the sitting on 16 Mav 1990.
Han foreslog følgende domskonklusion: "Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser efter EØF-Traktatens artikel 30, idet indførsler af levnedsmiddelekstrakter, herunder kødekstrakter og suppeterninger, fra andre medlemsstater, hvor de lovligt fremstilles og sælges, er omfattet af en ordning om ministeriel tilladelse samt underlagt begrænsninger med hensyn til de pågældende varers sammensætning, betegnelse og emballage".
He concluded that "by making imports of extracts, concentrated soups or cubes of animal or vegetable origin intended to be used as foodstuffs, imported from other Member States, in which they have been lawfully manufactured and marketed, subject to a requirement to obtain an authorization from the Minister and to restrictions relating to the composition, description and packaging of those products, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Article 30 of the EEC Treaty".
Han foreslog endvidere, at den sagsøgte medlemsstat dømtes til at betale samtlige sagens omkostninger, herunder omkostningerne med hensyn til den del af traktatbrudssøgsmålet, som Kommissionen havde frafaldet".
He proposed that the Court should "order the defendant Member State to pay the costs, including those arising from heads of claim In respect of which the Commission withdrew its application".
Sag C-152/88: Sofrimport SARL nod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
Case C-152/88:
26.6.1990 "Handelspolitik - fællesskabsretlige beskyttelsesforanstaltninger - handel med tredjelande - spiseæbler med oprindelse i Chile" (Femte Afdeling)
Sofrimport ν Commission of the European Communities - 26 June 1990 (Trade policy - Protective measures - Trade with non-member countries -Dessert apples originating In Chile) (Fifth Chamber)
Ved stævning, indgivet til Domstolens Justitskontor den 26. maj 1988, havde det franske selskab Sofrimport SARL, som er importør af frisk frugt, anlagt sag med påstand om annullation af Kommissionens forordninger (EØF) nr. 962/88, nr. 984/88 og nr. 1040/88, samt om, at Det Europæiske Økonomiske Fællesskab dømmes til at erstatte selskabets tab som følge af anvendelsen af disse forordninger.
By an application lodged at the Court Registry on 26 May 1988 Sofrimport S.à r.l., a company incorporated under French law which was an importer and wholesaler of fresh fruit, brought an action for the annulment of Commission Regulations (EEC) No. 962/88, No. 984/88 and 1040/88 and for an order that the European Economic Community pay compensation for the loss suffered as a result of those regulations.
Sofrimport havde den 31. marts 1988 i Chile indskibet en last spiseæbler, som var bestemt til indførsel i Fællesskabet.
On 31 March 1988 Sofrimport shipped from Chile a cargo of dessert apples for import into the Community.
8 dage fØr skibets ankomst til Marseille den 20. april 1988 med denne last havde virksomheden til det franske interventionsorgan, OnifIhor, indgivet en ansøgning om importlicenser for dette parti, jfr. kravet herom i Kommissionens forordning nr. 346/88.
Eight days before the arrival, on 20 April 1988, of the ship transporting that cargo at Marseille, it lodged an application with the French intervention agency, Oniflhor, for Import licences for those goods, in accordance with the requirements laid down by
Oniflhor havde den 18. april 1988 afslået at udstede de pågældende licenser under henvisning til forordningerne nr. 962/88 og nr. 984/88, hvorved Kommissionen som en beskyttelsesforanstaltning for perioderne 15. til 22. april og 18. til 29. april havde suspenderet udstedelsen af importlicenser f spiseæbler med oprindelse i Chile.
Commission Regulation No. 346/88. On 18 April 1988 Oniflhor refused to issue the licences, on the basis of Regulations No. 962/88 and 984/88, by which the Commission suspended from 15 to 22 April and from 18 to 29 April respectively, as a protective measure, the issue of import licences for dessert apples originating in Chile.
Lasten af æbler blev derfor transitoplagret i Marseilles havn indtil den 10. juni 1988, hvor Domstolens præsident ved kendelse stillede anvendelsen af forordningerne nr. 962/88, nr. 984/88 og nr. 1040/88 i bero, for så vidt ang det pågældende parti.
The cargo of apples was therefore stored in transit in the port of Marseille until 10 June 1988, the date of the order by which the President of the Court suspended the application of Commission Regulations No. 962/88, No. 984/88 and No. 1040/88 with regard to the apples in question.
Sofrimport gjorde under sagen gældende, at Kommissionen havde tilsidesat artikel 3, stk. 3, i Rådets forordning nr. 2707/72 af 19. december 1972 om fastsættelse af betingelserne for anvendelse af beskyttelsesforanstaltninger markedsordningen for frugt og grønsager, idet den i forbindelse med vedtagelsen af foranstaltningerne ikke havde taget hensyn til de særlige forhold, der gjorde sig gældende for varer, som allerede var undervejs til Fælles skabet.
Sofrimport based Its action on an alleged breach of Article 3 (3) of Council Regulation No. 2707/72 of 19 December 1972 laying down the conditions for applying protective measures for fruit and vegetables, inasmuch as the Commission had failed, in adopting such measures, to take account of the special position of products in transit to the Community.
Det hedder i domskonklusionen:
The Court gave the following interlocutory judgment:
Kommissionens forordninger (EØF) nr. 962/88 og nr. 984/88 af hhv. 12. og 14. april 1988 om suspension af udstedelsen af importlicenser for spiseæbler med oprindelse i Chile og Kommissionens forordning nr. 1040/88 af 20. april 1988 om fastsættelse af importmængderne for spiseæbler med oprindels i tredjelande og om ændring af forordning nr. 962/88 annulleres for så vidt angår varer på vej til Fællesskabet.
Commission Regulations (EEC) No. 962/88 and No. 984/88 of 12 and 14 April 1988 suspending the issue of import licences for dessert apples originating in Chile and Commission Regulation (EEC) No. 1040/88 of 20 April 1988 fixing quantities of imports of dessert apples originating in third countries and amending Regulation (EEC) No. 962/88 are declared void in so far as those regulations concern products in transit to the Community;
Annullationspåstanden i øvrigt tages ikke til følge.
For the rest, the application for annulment is dismissed;
Det Europæiske Økonomiske Fællesskab dømmes til at erstatte det tab, Sofrimport SARL har lidt ved anvendelsen af forordningerne nr. 962/88, nr. 984/88 og nr. 1040/88.
The European Economic Community is ordered to make good the damage suffered by Sofrimport S.à r.l. as a result of the application of Regulations No. 962/88, No. 984/88 and No. 1040/88;
Af de pågældende beløb svares renter 8% p.a. fra datoen for nærværende dom.
Interest at the annual rate of 8% shall be paid on the amount payable as from the date of this judgment;
Inden 12 måneder efter domsafsigelsen meddeler parterne Domstolen størrelsen af de efter fælles aftale fastsatte erstatningsbeløb.
The parties shall inform the Court within 12 months from the delivery of this judgment of the amounts of compensation arrived at by agreement;
Såfremt en sådan aftale ikke kommer i stand, meddeler parten inden 12 måneder efter domsafsigelsen Domstolen deres påstan opgjort i tal.
In the absence of agreement the parties shall transmit to the Court within 12 months from the delivery of this judgment a statement of their views with supporting figures;
Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes."
Mr Advocate General Tesauro delivered his Opinion at the sitting on 22 November 1989.
Generaladvokat Giuseppe Tesauro fremsatte forslag til afgørelse den 22. november 1989.
He proposed that the Court should declare the application inadmissible.
" - sagen afvises; for det tilfælde, at Domstolen beslutter at realitetsbehandle sagen, skal jeg foreslå:
However, if the Court declared the application admissible, he suggested that it should:
- at påstanden om annullation af forordning nr. 962/88, forordning nr. 984/88 og artikel 2 i forordning nr. 1040/88 tages til følge;
Uphold the application for the annulment of Regulation No. 962/88, Regulation No. 984/88 and Article 2 of Regulation No. 1040/88;
- at Fællesskabet dømmes til at erstatte det tab, som disse ulovlige retsakter har medført, idet parterne for så vidt angår fastsættelsen af erstatningsbeløbet henvises til at indgå en aftale herom, eller Domstolen, såfremt en aftale ikke kommer i stand, fastsætter beløbets størrelse ved en senere afgørelse".
Declare that the Community was liable for the damage arising from those unlawful measures, leaving determination of the amount of compensation to be agreed by the parties, or, if no agreement was reached, to be determined in a subsequent decision of the Court.
Ved kendelse af 14. december 1988, indgået til Domstolen den 12. januar 1989, havde Pretura di Copparo forelagt et præjudcielt spørgsmål vedrørende gyldigheden af artikel 4b i Rådets forordning nr. 2727/75 samt af Kommissionens forordning nr. 1432/88.
By order of 14 December 1988, which was received at the Court on 12 January 1989, the Pretura [Magistrates' Court], Copparo, referred a question to the Court for a preliminary ruling on the validity of Article 4b of Council Regulation (EEC) No. 2727/75 and Commission Regulation (EEC) No. 1432/88.