natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Vougioukas har herved gjort gældende, at artikel 4, stk. 4, i forordning nr. 1408/71 må fortolkes i overensstemmelse med traktatens artikel 48, stk. 4, og derfor kun bør finde anvendelse på de tjenestemænd, som omfattes af denne fravigelse af princippet om arbejdskraftens frie bevægelighed.
Those questions were raised in proceedings between Mr Vougioukas, a Greek national, and the Idrima Koinonikon Asphalisseon (Social Security Institution; hereinafter 'the IKA'), following the kilter's refusal to lake into account, for the purpose of Mr Vougioukas's acquisition of old-age pension entitlement, periods between 1964 and 1969 during which he worked in public hospitals in the Federal Republic of Germany.
Dette argument kan ikke tiltrædes.
It should be observed in that regard that the subject-matter of the two provisions is different.
Spørgsmålet er blevet rejst under en sag, som en græsk statsborger Vougioukas har anlagt mod Idryma Koinonikon Asfalisseon (social sikringsinstitution, herefter benævnt »IKA«), fordi sidstnævnte ved fastsættelsen af Vougioukas' alderspension havde afslået at tage hensyn til perioder mellem 1964 og 1969, i hvilke Vougioukas havde arbejdet på offentlige hospitaler i Forbundsrepublikken Tyskland.
Article 48(4) of the Treaty provides only that Member States may exelude nationals of other Member States from access to certain posts in the public service, whereas Article 4(4) of Regulation No 1408/71 excludes, in general terms, special schemes lor civil servanis and persons treated as such from the coordination of social security schemes under that regulation.
Første spørgsmål
Question I
Det bemærkes hertil, at indholdet af disse to bestemmelserer forskelligt.
The objectives of the two provisions are also different.
Traktatens artikel 48, stk. 4, fastsætter alene, at en medlemsstat kan udelukke andre medlemsstaters statsborgere fra ansættelse i den offentlige administration, medens artikel 4, stk. 4, i forordning nr. 1408/71 generelt undtager de særlige ordninger for tjenestemænd og dermed ligestillede personer fra
Article 48(4) of the Treaty takes account of the legitimate interest which Member States have in reserving to their own nationals a range of posts connected with the exercise of
forordningens sociale samordningen af sikringsordninger.
powers conferred by public law and with the protection of general interests, whereas Article 4(4) of Regulation No 1408/71 is intended to take account of the special features of schemes for civil servants in the Member States.
51, idet artikel 4, stk. 4, indebærer, at der ved fastsættelsen af pensionsrettigheder ikke kan tages hensyn til beskæftigelsesperioder, som en person omfattet af en særlig ordning for tjenestemænd eller dermed ligestillede personer, såsom en fastansat læge ved IKA, har tilbagelagt ved et offentligt hospital i en anden medlemsstat, skønt den nationale lovgivning muliggør hensyntagen hertil, når perioderne er blevet tilbagelagt på nationalt område i tilsvarende institutioner.
According to Mr Vougioukas, Article 4(4) of Regulation No 1408/71 is contrary to Articles 48 and 51 of the Treaty, since its scope is wider than that of Article 48(4).
Med sit andet spørgsmål anmoder den nationale ret Domstolen om at fortolke begrebet »særlige ordninger for tjenestemænd og dermed ligestillede personer« i artikel 4, stk. 4, i forordning nr. 1408/71.
By its second question, the national court asks the Court to interpret the expression 'special schemes for civil servants' in Article 4(4) of Regulation No 1408/71.
Hertil bemærkes, at med henblik på at sikre, al den ved traktatens artikel 48 knæsatte ret til fri bevægelighed faktisk kan udøves, er Rådet i medfør af traktatens artikel 51 pligtigt til aï indføre en ordning, hvorefter arbejdstagerne kan overvinde de vanskeligheder, de eventuelt stilles overfor på grund af nationale regler om social sikring.
It should be observed that, in order to safeguard the effective exercise of the right to freedom of movement enshrined in Article 48 of the Treaty, the Council is required, under Article 51 thereof, to set up a system to enable workers to overcome obstacles with which they might be confronted in national social security rules.
Rådet har principielt opfyldt denne pligt med vedtagelsen af forordning nr. 1408/71.
In principle, the Council carried out that duty by introducing Regulation No 1408/71.
Den omstændighed, at en social sikringsordning udelukkende finder anvendelse på tjenestemænd og dermed ligestillede personer, er ikke tilstrækkeligt til, at ordningen kan opfattes som »særlig« efter betydningen i forordning nr. 1408/71.
The fact that a social security scheme applies exclusively to civil servants and persons treated as such is not sufficient for it to be regarded as 'special' within the meaning of Regulation No 1408/71.
En sådan opfattelse må også bero på andre objektive kriterier, såsom — muligheden af eller vanskeligheden ved — på grund af den særlige karakter af den pågældende ordning — at lade den være omfattet af reglerne i forordning nr. 1408/71.
That should also depend on other, objective, criteria such as the impossibility or difficulty - given the specific nature of such a scheme — of making it subject to the rules in Regulation No 1408/71.
Det må dog fastslås, at fællesskabslovgiver endnu ikke har truffet de foranstaltninger, der er nødvendige for at udvide det saglige anvendelsesområde for forordning nr. 1408/71 til særlige ordninger for tjenestemænd og dermed ligestillede personer, hvorfor forordningens artikel 4, stk. 4, indebærer, at der eksisterer en stor lakune i fællesskabssamordningen af de sociale sikringsordninger.
The Community legislature, however, has not yet adopted the measures necessary to extend the material scope of Regulation No 1408/71 to special schemes for civil servants and persons treated as such, with the result that Article 4(4) of the regulation leaves a considerable lacuna in the Community coordination of social security schemes.
Fællesskabslovgiver har med vedtagelsen af artikel 4, stk. 4, i forordning nr. 1408/71 ønsket, at de sociale sikringsordninger, som medlemsstaterne har indført for hele eller en del af deres personale i deres offentlige administrationer, ikke omfattes af samordningen af de almindelige ordninger for arbejdstagere.
As the Advocate General pointed out at point 15 of his Opinion, by adopting Article 4(4) of Regulation No 1408/71, the Community legislature intended to exempt social security schemes established by Member States for all or some of the staff of their public authorities from the coordination of the general schemes applicable to other workers.
Under alle omstændigheder må det fastslås, at Rådet ved ikke at have truffet nogen samordningsforanstaltning på området siden udløbet af overgangsperioden for arbejdskraftens frie bevægelighed ikke fuldstændig har opfyldt den forpligtelse, som påhviler det i henhold til traktatens artikel 51.
In any event, it must be concluded that, by not introducing any measure for coordination in that sector following the expiry of the transitional period provided for with regard to freedom of movement for workers, the Council has not fully discharged its obligation under Article 51 of the Treaty.
Tredje spørgsmål
Question 3
Disse omstændigheder kan imidlertid ikke påvirke gyldigheden af artikel 4, stk. 4, i forordning nr. 1408/71 for så vidt som Rådet, i betragtning af dets vide skøn ved valget af de mest egnede foranstaltninger for at nå det i traktatens artikel 51 tilsigtede resultat, for at
The foregoing does not, however, affect the validity of Article 4(4) of Regulation No 1408/71 since, having regard to its wide discretion regarding the choice of the most appropriate measures for attaining the objective of Article 51 of the Treaty, the Council remains at liberty, for the purpose of coordinating special schemes for civil servants and persons treated as such, to depart, in some respects at least, from the mechanisms currently provided for in Regulation No 1408/71.
Den nationale rets tredje præjudicielle spørgsmål er hovedsagelig, om artikel 4, stk. 4, i forordning nr. 1408/71, for så vidt som den udelukker særlige ordninger for tjenestemænd fra forordningens saglige anvendelsesområde, skal anses for at stride mod traktatens artikel 48 og
By its third question, the national court asks essentially whether Article 4(4) of Regulation No 1408/71, in so far as it excludes special schemes for civil servants from the scope of the regulation, must be regarded as contrary to Articles 48 and 51 of the Treaty, in so far as it entails refusal to take into account, for the acquisition of the right to a pension, periods of work by a person subject to a special scheme for civil servants or persons treated as such, such as an IKA staff doctor, in public hospitals in another Member State, where the relevant national legislation allows such periods to be taken into account if they have been completed in comparable establishments within that State.
sikre samordningen af de særlige ordninger for tjenestemænd og dermed ligestillede personer i hvert fald delvis kan fravige de fremgangsmåder, som på nuværende tidspunkt fremgår af forordning nr. 1408/71.
recognized as pensionable whereas comparable periods completed in public hospitals in other Member States may not be recognized as such.
En arbejdstager vil muligvis afholde sig fra at udøve sin ret til fri bevægelighed, når en national lovgivning bestemmer, at alene ved indenlandske offentlige hospitaler, kan anerkendes som pensionsgivende, mens tilsvarende perioder, der er tilbagelagt ved andre medlemsstaters offentlige hospitaler, ikke anerkendes.
The effect of such legislation is to establish different treatment for workers who have not exercised their right to freedom of movement by comparison with migrant workers which places the latter at a disadvantage, since the problem of recognition of periods completed in other Member States of the Community confronts only workers who have exercised their right to freedom of movement.
Den således fastlagte gyldighed af artikel 4, stk. 4, indebærer dog ikke, at en begæring om sammenlægning må afslås, når begæringen uden videre i medfør af traktatens artikel 48-51 kan imødekommes uden anvendelse af samordningsregler vedtaget af Rådet.
According to settled case-law, the provisions of the Treaty relating to freedom of movement for persons are intended to facilitate the pursuit by Community nationals of occupational activities of all kinds throughout the Community and preclude national legislation which might place Community nationals at a disadvantage when they wish to extend their activities beyond the territory of a single Member State.
Sådanne lovbestemmelser skaber en forskelsbehandling mellem de arbejdstagere, som ikke har udøvet deres ret til fri bevægelighed, og de vandrende arbejdstagere, til skade for de sidstnævnte, eftersom problemet om anerkendelse af perioder, der er tilbagelagt i andre medlemsstater i Fællesskabet, alene opstår for arbejdstagere, som har udnyttet deres ret til fri bevægelighed.
The objective of Articles 48 to 51 of the Treaty would not be attained if, as a result of exercising their right to freedom of movement, workers were to lose social security advantages granted to them by the legislation of a Member State: that might dissuade Community workers from exercising their right to freedom of movement and would therefore constitute an obstacle to that freedom.
Formålet med traktatens artikel 48-51 ville nemlig ikke nås, såfremt arbejdstagere, som har gjort brug af deres ret til fri bevægelighed, skulle miste de sociale fordele, som sikres dem ved en medlemsstats lovgivning. Dette ville kunne afholde EF-arbejdstagere fra at udøve deres ret til fri bevægelighed, hvilket vil være en hindring for at
Since the documents in this case disclose no factor affording objective justification for that difference in treatment between migrant workers and workers who have not exercised their right to freedom of movement, the difference must be regarded as discriminatory and it is therefore contrary to the fundamental rules of the Treaty seeking to ensure freedom of movement for workers.
I sagens oplysninger foreligger der intet, der objektivt kan berettige denne forskelsbehandling mellem vandrende arbejdstagere og arbejdstagere, som ikke har udnyttet deres ret til fri bevægelighed, således at forskellen må anses for diskriminerende og derfor i strid med traktatens grundlæggende regler om sikring af arbejdskraftens frie bevægelighed.
A worker is subject to precisely such dissuasion if national legislation provides that only periods completed in national public hospitals may be
Udtrykket »tjenestemænd· i artikel 4, stk. 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af 2 juni 1983, tager ikke udelukkende sigte på tjenestemænd, der omfattes af undtagelsen i traktatens artikel 48, stk 4, således som denne er blevet fortolket af Domstolen, men på alle tjenestemænd, der er ansat i en offentlig administration, og på dermed ligestillede personer.
The term "civil servants" in Article 4(4) of Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to self-employed persons and to members of their families moving within the Community, as amended and updated by Council Regulation (EEC) No 2001/83 of 2 June 1983, does not refer only to civil servants covered by the derogation provided for in Article 48(4) of the Treaty, as interpreted by the Court, but to all civil servants employed by a public authority and persons treated as such.
For at en ordning kan henføres under begrebet »særlig ordning« i artikel 4, stk 4, i forordning nr. 1408/71, er det tilstrækkeligt, at den pågældende sociale sikringsordning adskiller sig fra den almindelige sociale sikringsordning for arbejdstagere i den medlemsstat, i hvilken ordningen består, og at den direkte regulerer alle eller visse tjenestemandsgrupper, elierat den henviser til en i medlemsstaten allerede eksisterende social sikringsordning for tjenestemænd, uden at det herved er nødvendigt at tage andre forhold i betragtning.
In order to be regarded as "special" within the meaning of Article 4(4) of Regulation No 1408/71, it Ls sufficient — without there being any need to take other factors into consideration that the social security scheme in question is different from the general social security scheme applicable to employed persons in the Member Stale concerned and that all, or certain categories of, civil servants are directly subject to it, or that it refers to a social security scheme for civil servants already in force in that Member Slate.
Generaladvokat D. Ruiz-Jarabo Colomer fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 1. juni 1995.
Advocate General D. Ruíz-Jaraho Colomcr delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 1 June 1995.
Alle personer, som er beskæftiget af en offentlig forvaltning, og for hvilke den nationale lovgiver har fastsai en særskilt social sikringsordning, som de er forpligtet til at tilslutte sig, skal anses for 'tjenestemænd' i den i artikel 4, stk. 4, i forordning (EØF) nr. 1408/71 forudsatte betydning.
All persons employed by a public authority for whom the national legislature has provided their own social security scheme, to which they are bound to be affiliated, must be regarded as "civil servants" within the meaning of Article 4(4) of Regulation No 1408/71.
Dette således definerede begreb falder ikke sammen med de 'tjenestemænd', som er omfattet af undtagelsen i traktatens artikel 48, stk. 4.
That concept as so defined is not the same as that of "civil servants" covered by the derogation in Article 48(4) of the Treaty.
Følgelig er det ikke nødvendigt at undersøge, om den pågældende i det foreliggende tilfælde deltager i udøvelsen af offentlig myndighed.
It is, therefore, not necessary to examine whether, in this case, the person concerned exercised public authority.
Sociale sikringsordninger, som medlemsstaterne har oprettet for ansatte i deres offentlige forvaltning, og som disse er forpligtet til at tilslutte sig, skal anses for 'særlige ordninger for tjenestemænd og dermed ligestillede personer' som omhandlet i artikel 4, stk. 4, i forordning nr. 1408/71.
Social security schemes established by the Member States for persons employed by a public authority to which those persons are bound to be affiliated must be regarded as "special schemes for civil servants or persons treated as such" for the purpose of Article 4(4) of Regulation No 1408/71.
Nærværende sag har intet frembragt, som kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 4, stk. 4, i forordning nr. 1408/71.
Consideration of this case has disclosed no factor of such a kind as to affect the validity of Article 4(4) of Regulation No 1408/71.
En medlemsstat, som giver personer, der er tilsluttet en særlig ordning for tjenestemænd, mulighed for, mod betaling af et tilbagekøbsbidrag, at der med henblik på erhvervelse af ret til alderspension tages hensyn til perioder, hvor de har arbejdet for staten og for offentligretlige juridiske personer etableret på dens område, kan dog ikke under henvisning til denne bestemmelse nægte en af sine statsborgere ret til, at der på samme betingelser tages hensyn til perioder tilbagelagt i en anden medlemsstat som ansat i tilsvarende offentlige organer.«
Nevertheless, a Member State which affords persons affiliated to a special scheme for civil servants the opportunity, on making a special payment to purchase pension rights, to have account taken, for the purpose of entitlement to a retirement pension, of periods worked for the State and for public legal persons in that Stale, cannot rely on that provision in order to deny to one of its nationals the right to have account taken, under the same terms, of periods worked in another Member State for similar public bodies.'
Præjudiciel »Tillægsafgift på mælk — referencemængde til direkte salg· (Anden Afdeling)
(Second Chamber) levy referred to in Article 5c of Regulation (EEC) No 804/68 in the milk and milk products sector, and on the interpretation and validity, in particular in the light of the general principles of Community law, of Article 4(1) of Commission Regulation (EEC) No 1371/84 of 16 May 1984 laying down detailed rules for the application of
Der er derfor ikke i reglerne om tillægsafgift på mælk grundlag for den opfattelse om egetforbrug, som sagsøgte i hovedsagen har givet udtryk for.
the additional levy referred to in Article 5c of Regulation (EEC) No 804/68.
Hvis man ved egetforbrug forstår det forhold, at mælk afhændes på stedet, bemærkes, at denne betingelse ikke findes i artikel 12, litra h), i forordning nr. 857/84.
By its second question the Finanzgerieht asks whether Article 4(1) of Commission Regulation No 1371/84 discloses any factor of such a kind as to affect its validity, in so far as it does not allow for account to be taken of changes in the financial needs of the producer which are linked to the holding after expiry of the timelimit for registration for the purpose of obtaining a reference quantity for direct sales.
Hvis begrebet egetforbrug indebærer, at man forbruger egne produkter, er det tilstrækkeligt at fastslå, at den af eleverne konsumerede mælk ikke er fremstillet af dem, men af den sagsøgeren tilhørende landbrugsbedrift.
Those questions were raised in the course of proceedings between the Dominikanerinnen-Kloster Altenhohenau and the Hauptzollamt Rosenheim concerning the allocation of a reference quantity for the direct sale of milk produced on the agricultural holding belonging to the convent which was previously used for consumption by the pupils of the elementary and boarding school also run by the convent.
Det andet spørgsmål
First question
Ved kendelse af 6. april 1993 indgået til Domstolen den 17. maj 1993 har Finanzgericht München forelagt tre spørgsmål om fortolkningen af artikel 12, litra h), i Rådets forordning (EØF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EØF) nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk og mejeriprodukter og om fortolkningen og gyldigheden af artikel 4, stk. 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1371/84 af 16. maj 1984 om gennemførelsesbestemmelserne for den tillægsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i forordning (EØF) nr. 804/68 bl.a. under hensyntagen til fællesskabsrettens almindelige principper.
The first question therefore seeks to ascertain whether Article 12(h) of Regulation No 857/84 should be interpreted as meaning that milk deliveries made by an agricultural holding to the pupils and boarders of a school against payment of the price of the milk indirectly by inclusion in the boarding fees must be described as direct sale within the meaning of that provision or as own consumption, where the agricultural holding, the school and the boarding facilities are run by the same institution.
Med det andet spørgsmål ønsker den forelæggende ret oplyst, om artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 1371/84 indeholder elementer, der kan påvirke dens gyldighed, idet der i henhold til bestemmelsen ikke efter udløbet af fristen for registrering med henblik på tildeling af en referencemængde til direkte salg kan tages hensyn til efterfølgende driftsbetingede ændringer i producentens økonomiske forhold.
Thus even though the Member States have a certain discretion in fixing the timelimit for applications, any application lodged after the date laid down in the second subparagraph of Article 4(1) of Regulation No 1371/84, that is to say, 1 September 1984, which as regards the application made by the convent on 2 December 1991 was postponed to 31 December 1984 by the second subparagraph of Article 5(1) of Commission Regulation No 1546/88 of 3 June 1988 laying down detailed rules for the application of the additional levy referred to in Article 5c of Regulation No 804/68, repealing Regulation No 1371/84, must perforce be rejected.
Spørgsmålene er rejst under en sag, som et kloster, Dominikanerinnen-Kloster Altcnhohenau, har anlagt mod Hauptzollamt Rosenheim vedrørende tildeling af en referencemængde til direkte salg af mælk, som er fremstillet i en klosteret tilhørende landbrugsbedrift, og som tidligere var bestemt til levering til eleverne i den grundskole og det clevhjem, som klosteret drev.
It is clear from the wording of Article 12(h) of Regulation No 857/84, read in conjunction with Article 12(c), that there is direct sale to consumption whenever milk is sold by the producer to a third party without going through an undertaking treating or processing milk. Hence direct sale to consumption, within the meaning of Article 12(h) of Regulation No 857/84, requires only a transfer of milk, for consideration, from the producer to a third party, the mode of payment being immaterial.
Det første spørgsmål
Third question
Det første spørgsmål går således ud på, om artikel 12, litra h), i forordning nr. 857/84 skal fortolkes på den måde, at levering af mælk, som foretages af en landbrugsbedrift til en skoles elever og alumner mod indirekte betaling af mælkens pris, der er indeholdt i prisen for ophold på elevhjemmet, skal anses for direkte salg efter denne bestemmelse eller egetforbrug, når landbrugsbedriften, skolen og elevhjemmet ledes af samme institution.
Thus the argument put forward by the defendant in the main proceedings that this is a case of own consumption, so that the convent is not a producer, has no basis in the additional milk levy system.
Det fremgår af ordlyden af artikel 12, litra h), i forordning nr. 857/84 sammenholdt med artikel 12, litra c), at der er tale om direkte salg til forbrug, når mælk af producenten sælges direkte til tredjemand uden mellemkomst af en virksomhed, der behandler eller forarbejder mælken.
If 'own consumption' indicates that the milk is sold on the spot, it should be noted that that requirement does not feature in Article 12(h) of Regulation No 857/84.