natgillin/translations-raw huggingface dataset:
"Såfremt en medlemsstat i medfør af artikel 7, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring fastsætter en pensionsalder, der er forskellig for mænd og kvinder, for så vidt angår ydelse af alders- og arbejdsophørspensioner, er den undtagelse, der kan gøres i medfør af ordene "eventuelle følger heraf for andre ydelser" i artikel 7, stk. 1, litra a), begrænset til de former for forskelsbehandling, som findes i de andre ordninger vedrørende ydelser, og som nødvendigvis og objektivt set står i forbindelse med forskellen i pensionsalder."
"Where, pursuant to Article 7(l)(a) of Directive 79/7, a Member State prescribes different retirement ages for men and women for the purposes of granting old-age and retirement pensions, the scope of the permitted derogation, defined by the words 'possible consequences thereof for other benefits', contained in Article 7(l)(a) is limited to the forms of discrimination existing under the other benefit schemes which are necessarily and objectively linked to the difference in retirement age."
- 11 - mænd og kvinder for så vidt angår ydelse af alders- og arbejdsophørspensioner, tillader bestemmelsen med hensyn til andre sociale sikringsydelser kun de former for forskelsbehandling, som nødvendigvis og objektivt set står i forbindelse med forskellen i pensionsalder.
Article 7(1)(a) of Directive 79/7/EEC is to be interpreted as meaning that, where a Member State lays down different pensionable ages for men and women for the purposes of granting old-age ore retirement pensions, only such discrimination in relation to other social security benefits as is necessarily and objectively linked with the difference of pensionable age is permissible.
Efter artikel 7, stk. 1, litra a), i direktiv 79/7/EØF kan en medlemsstat ikke udelukkende påberåbe sig statistiske oplysninger vedrørende den erhvervsaktive befolkning med henblik på at retfærdiggøre, at mænd og kvinder behandles forskelligt med hensyn til andre ydelser end alders- og arbejdsophørspensioner.
Article 7(1)(a) of Directive 79/7/EEC does not authorize the Member State to rely only upon statistical data concerning the working population in order to justify differences of treatment between men and women regarding benefits other than old-age and retirement pensions.
Efter direktiv 79/7/EØF kræves det, at medlemsstaterne behandler personer af forskelligt køn, som befinder sig i samme situation, ens, og at der derfor i givet fald skal anvendes samme aldersgrænse for tilkendelse af ydelser ved invaliditet."
Directive 79/7/EEC requires the Member States to treat in the same way people of different sexes who are in the same situation and therefore, where appropriate, to apply the same age-limit for the grant of invalidity benefits."
Sag C-19/92:
31 March 1993
Dieter Kraus mod Land Baden-Württemberg 31.3.1993 Præjudiciel "Retten til at betegne sig med en akademisk grad, som er erhvervet på grundlag af et universitetsstudium, der går videre end en kandidatuddannelse - betingelse i en medlemsstats lovgivning for at betegne sig med en akademisk grad fra en anden medlemsstat, hvorefter der skal indhentes forudgående godkendelse hertil" (Domstolens plenum)
(Preliminary ruling - Use of a postgraduate university degree - National legislation making the use by nationals of a university degree or diploma obtained in another Member State subject to prior authorization) (Full Court)
Ved kendelse af 19. december 1991 indgået til Domstolen den 24. januar 1992 havde Verwaltungsgericht Baden-Württemberg forelagt Domstolen et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen navnlig af EØF-Traktatens artikel 48 for at kunne vurdere, om det er foreneligt med fællesskabsretten, at en medlemsstat i sin lovgivning stiller krav om, at dens egne statsborgere skal indhente forud gående godkendelse til at anvende en akademisk grad inden for medlemsstatens eget område, som er erhvervet fra en anden medlemsstat på grundlag af et universitetsstudium, der går videre end en kandidatuddannelse.
By order of 19 December 1991, which was received at the Court Registry on 24 January 1992, the Verwaltungsgericht referred a question for a preliminary ruling on the interpretation in particular of Article 48 of the Treaty in order to decide whether legislation of a Member State which requires its nationals to obtain permission before using, in its territory, a postgraduate academic title acquired in another Member State is compatible with Community law.
Spørgsmålet var blevet rejst under en tvist mellem den tyske statsborger Dieter Kraus og Land Baden-Württemberg ved Ministeriet for Videnskab og Kunst. Tvisten vedrørte ministeriets afslag på at anerkende, at det ikke var nødvendigt at indhente den forudgående godkendelse, som eller kræves efter tysk lov, til at benytte den videregående akademiske grad, som Dieter Kraus havde erhvervet i Det Forenede Kongerige.
That question arose in the course of proceedings between Mr Dieter Kraus, a German national, and Land Baden-Württemberg, represented by the Ministry for Science and Art, concerning that Ministry's refusal to accept that use of the postgraduate university title which Mr Kraus had obtained in the United Kingdom did not come under the system of prior permission, laid down by German law.
Ansøgningen om godkendelse til at betegne sig med en udenlandsk akademisk grad i Tyskland skal indgives på en særlig formular, vedlagt visse bilag.
On the other hand, German nationals who have acquired a university title at a foreign institution of higher education must, in order to make use of that title in the Federal Republic, request permission from the competent ministry in the relevant Land.
I Land Baden-Württemberg skal ansøgeren desuden erlægge et administrativt gebyr på 130 DM.
In the Land of Baden-Würtemberg the applicant must, furthermore, pay an administrative duty of DM 1230.
Sagsøgeren i hovedsagen studerede jura i Tyskland og bestod i 1986 sin første statseksamen i jura.
Mr Kraus studied law in Germany and in 1986 passed the first State examination in law.
I 1988 erhvervede han den akademiske grad "Master of Laws (LL.M.,)" efter videregående universitetsstudier ved universitetet i Edinburgh (Det Forenede Kongerige).
He then did a postgraduate course at the University of Edinburgh and on 26 November 1988 obtained a Master of Laws (LLM).
I 1989 indsendte Dieter Kraus en kopi af sin akademiske grad fra universitetet i Edinburgh til Ministeriet for Videnskab og Kunst i Land Baden-Württemberg og anmodede om bekræftelse på, at han herefter var berettiget til at betegne sig med graden i Tyskland.
In 1989 Mr Kraus submitted a copy of his degree certificate from the University of Edinburgh to the Baden-Württemberg Ministry for Science and Art and requested confirmation that, having done so, there was nothing further to prevent him from using his foreign academic title in Germany.
Ministeriet svarede ham, at hans ansøgning alene kunne imødekommes, såfremt han formelt ansøgte om den tilladelse, som kræves efter tysk lov og anvendte det ansøgningsskema, som benyttes hertil, vedlagt en bekræftet kopi af det pågældende eksamensbevis.
The ministry replied that his request could only be granted if he applied, using the application form and enclosing an officially certified copy of the certificate in question, for formal permission to use his foreign academic title, pursuant to the German legislation.
Dieter Kraus fremsendte herefter en bekræftet kopi af sit eksamensbevis fra universitetet i Edinburgh, men nægtede at indgive en formel ansøgning om tilladelse med den begrundelse, at kravet om tilladelse til at betegne sig med en akademisk grad, som er opnået i en anden medlemsstat, udgjorde en hindring for den frie bevægelighed for personer og desuden var en forskelsbehandling efter EØF-Traktaten, fordi der ikke kræves en sådan tilladelse til at betegne sig med en grad fra en højere uddannelsesinstitution i Tyskland.
Mr Kraus sent an officially certified copy of the degree from Edinburgh University, refusing nevertheless to submit an application for formal permission on the ground that the requirement to obtain permission before using an academic title acquired in another Member State constituted an impediment to free movement of persons as well as discrimination prohibited by the EEC Treaty, since such authorization was not required as a condition for using a title awarded by a German institution.
Domstolen bemærkede, at det fremgik af de sagsakter, som den nationale ret havde fremsendt sammen med den præjudicielle forelæggelse for Domstolen, at det i det væsentlige ønskedes oplyst, om Traktatens artikel 48 og 52 skal fortolkes således, at de er til hinder for, at en medlemsstat forbyder en af sine egne statsborgere, som har erhvervet en akademisk grad fra en anden medlemsstat på grundlag af et universitetsstudium, som går videre end en kandidatuddannelse, at han betegner sig med denne grad på den pågældende medlemsstats område uden at have opnået forudgående godkendelse hertil fra myndighederne.
It appeared to the Court from the file submitted to it that the question referred by the national court sought to know, essentially, whether Articles 48 and 52 of the Treaty must be interpreted as meaning that they preclude a Member State from prohibiting its own nationals, who have been awarded a postgraduate university degree in another Member State, from using that academic title in its territory without having obtained the appropriate administrative authorization.
Herom udtalte Domstolen, at arbejdskraftens frie bevægelighed og etableringsretten, som sikres ved Traktatens artikel 48 og 52, er grundlæggende friheder i Fællesskabets system, som ikke ville kunne gennemføres fuldt ud, såfremt medlemsstaterne kunne undlade at anvende EF-rettens bestemmelser på egne statsborgere, som har benyttet de muligheder, som disse rettigheder giver, og som i kraft heraf har erhvervet faglige kvalifikationer i en anden medlemsstat end den, hvori de er statsborgere.
Freedom of movement for workers and the right of establishment which are guaranteed by Articles 48 and 52 of the Treaty constitute fundamental liberties in the Community order.
Denne betragtning anså Domstolen også for gyldig, når en statsborger fra én med lemsstat i en anden medlemsstat har erhvervet en i forhold til grunduddannelsen supplerende akademisk grad, som han ønsker at kunne benytte efter at være vendt tilbage til sit hjemland.
They could not be fully implemented if Member States could refuse those provisions of Community law to benefit
- 13 - grad, der går videre end en kandidatuddannelse, kan betegne sig med denne grad i andre medlemsstater end den, hvor graden er erhvervet, bevarer medlemsstaterne principielt kompetencen til at fastsætte betingelserne for at betegne sig med en sådan grad på deres eget område.
13 those of their nationals who used the facility provided by that law and who have acquired, thanks to them, professional qualifications in a Member State other than that whose nationality they possess.
Domstolen konkluderede, at det ikke i sig selv er uforeneligt med tvingende krav i fællesskabsretten, at en medlemsstat fastsætter en procedure for meddelelse af administrativ godkendelse til at anvende en akademisk grad fra en anden medlemsstat, som er erhvervet på grundlag af et universitetsstudium, der går videre end en kandidatuddannelse, og at medlemsstaten iværksætter strafferetlige sanktioner, såfremt denne procedure ikke overholdes.
In view of the lack of harmonization of the conditions under which a person who has been awarded a postgraduate university degree may make use of that diploma in Member States other than that in which the academic title was awarded, a Member State may, in principle, define the rules to be applied to the use of such a title within their territory.
Domstolen besvarede det forelagte spørgsmål således:
The Court ruled that:
"EØF-Traktatens artikel 48 og 52 skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for, at en medlemsstat forbyder en af sine egne statsborgere, som har erhvervet en akademisk grad fra en anden medlemsstat på grundlag af et universitetsstudium, som går videre end en kandidatuddannelse, at han betegner sig med denne grad på den pågældende medlemsstats område uden at have opnået forudgående godkendelse hertil fra myndighederne. Betingelserne herfor er dog, at godkendelsesproceduren alene har til formål at sikre kontrol med, at den akademiske grad, som er erhvervet på grundlag af et universitetsstudium, der går videre end en kandidatuddannelse, er retmæssigt tildelt, at proceduren ikke er for vanskelig, og at der ikke kræves et urimeligt gebyr herfor, at ethvert afslag på godkendelse kan indbringes for domstolene, at den pågældende får kendskab til begrundelsen for afslaget, og at de sanktioner, som er fastsat, såfremt godkendelsesproceduren ikke overholdes, står i rimeligt forhold til forseelsens grovhed."
"Articles 48 and 52 of the EEC Treaty must be interpreted as meaning that they do not preclude a Member State from prohibiting one of its own nationals who holds an academic title acquired through postgraduate studies and awarded in another Member State from using that title in its territory without obtaining administrative authorization for that purpose, provided that the authorization procedure is solely intended to verify whether the academic title acquired through postgraduate studies was duly awarded, that the procedure is easily accessible and is not subject to the payment of excessive administrative charges, that any decision of refusal is open to judiei al review, that the person concerned may ascertain the grounds for that decision and that the penalties prescribed for non-observance of the authorization procedure are not disproportionate to the seriousness of the offence."
Generaladvokat W. Van Gerven fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet den 13. januar 1993.
Mr Advocate General Van Gerven delivered his Opinion at the sitting on 13 January 1993 .
Han foreslog Domstolen at besvare det forelagte spørgsmål på følgende måde:
He proposed that the Court should rule as follows:
Nationale forskrifter, hvorefter anvendelsen af en universitetsgrad, som er erhvervet i en anden medlemsstat, og som ikke umiddelbart giver adgang til et erhverv, er betinget af en tilladelse, er uforenelige med forbuddet mod forskelsbehandling i EØF-Traktatens artikel 48 i det omfang, kravet om tilladelse udgør en begrænsning for en arbejdstager i artikel 48's forstand for så vidt angår beskæftigelse, aflønning og øvrige arbejdsvilkår.
National legislation which requires prior authorization for the mere use of a university degree or diploma acquired in another Member State which does not provide direct access to a profession is incompatible with the prohibition of discrimination laid down in Article 48 of the EEC Treaty inasmuch as that requirement of an authorization hinders workers within the meaning of Article 48 as regards remuneration and other conditions of work and employment.
Nationale forskrifter som de under punkt 1 nævnte er under alle omstændigheder uforenelige med EØF-Traktatens artikel 7 i det omfang, de gør fuldførelsen af en erhvervsuddannelse i en anden medlemsstat mindre tillokkende for medlemsstatens egne statsborgere end fuldførelsen af en erhvervsuddannelse medlemsstaten selv."
National regulations such as that described in Paragraph 1 are in any event incompatible with Article 7 of the EEC Treaty in so far as they render professional training in another Member State less attractive for its nationals than professional education in their own Member State.
Præjudiciel "Differentieret eksportrestitution - oksekød - fortoldningsattest" (Fjerde Afdeling)
(Preliminary ruling - Variable export refund - Beef and veal - Customs entry certificate) (Fourth Chamber)
Ved kendelse af 20. december 1991 indgået til Domstolen den 30. januar 1992 havde Finanzgericht Hamburg forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 6, stk. 2, og artikel 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 885/68 samt artikel 20, stk. 1, og 3, litra b), i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2730/79.
By order of 20 December 1991, which was received at the Court Registry on 30 January 1992, the Finanzgericht Hamburg referred a question to the Court for a preliminary ruling on the interpretation of Article 6(2) and Article 4 of Council Regulation (EEC) No 885/68, and 20(1) and (3)(b) of Commission Regulation (EEC) No 2730/79.
Firmaet Möllmann havde fået forudbetalt nogle differentierede eksportrestitutioner.
Moll mann received advance payment of a variable export refund.
Den 16. maj 1984 udførte firmaet oksekød til Ægypten.
On 16 May 1984 it had exported beef to Egypt.
Skibet anløb Alexandria i løbet af juni 1984, hvor de ægyptiske myndigheder udtog nogle prøver af oksekødet med henblik på sundhedskontrol inden indførslen.
The vessel arrived at the beginning of June 1984 at Alexandria where the Egyptian authorities took samples of the beef intended for importation for the purpose of veterinary health inspections.
Den 15. juni 1984 fremlagde firmaet for Hauptzollamt en udateret ægyptisk fortoldningsattest vedrørende indførslen til Ægypten.
On 15 June 1984 the applicant submitted to the defendant an undated Egyptian customs entry certificate relating to importation into Egypt.
Det fremgik af tre dokumenter, som var forsynet med senere datoer end den 15. juni 1984, at resultaterne af sundhedsundersøgelserne var negative, og at det blev bestemt, at kødet skulle reeksporteres.
According to documents bearing dates later than 15 June 1984, the results of the veterinary inspection had proved negative and therefore the beef had been rejected.
Hauptzollamt pålagde herefter firmaet at tilbagebetale det beløb, som det havde fået udbetalt i eksportrestitutioner. Den sag, som firmaet anlagde ved Finanzgericht Hamburg, drejede sig om, hvorvidt kødet kunne antages at være kommet frem på det ægyptiske marked.
Subsequently, the Hauptzollamt requested Möllmann to reimburse the amount it had received by way of export refund.
- 15 - eksportrestitutioner for landbrugsprodukter skal fortolkes således, at beviset for indførsel i et tredjeland ikke kan anses for ført, når der er begrundet tvivl om, hvorvidt den vare, som er angivet i fortoldningsattesten i henhold til artikel 20, stk. 3, i forordning nr. 2730/79, også virkelig er nået frem til markedet i bestemmelseslandet."
"Article 6(2) of Council Regulation (EEC) No 885/68 of 28 June 1968, in conjunction with Article 4 of that regulation, laying down general rules for granting export refunds on beef and veal and criteria for fixing the amount of such refunds, and Article 20(1) of Commission Regulation (EEC) No 2730/79 of 29 November 1979 laying down common detailed rules for the application of the system of export refunds on agricultural products must be interpreted as meaning that importation into a non­member country may be considered not to have been proven if reasonable doubts have arisen as to the actual access to the market of the country of destination of the product indicated on the entry certificate referred to in Article 20(3) of Regulation No 2730/79."
Generaladvokat Claus Gulmann fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet den 17. december 1992.
Mr Advocate General Gulmann delivered his Opinion at the sitting on 17 December 1992.
"Det bevis for indførsel, der føres ved fremlæggelse af den i artikel 20, stk. 3, i forordning nr. 2730/79 nævnte fortoldningsattest, er afkræfteligt og kan ikke anses for ført, hvor der foreligger begrundet tvivl om, hvorvidt den omhandlede vare er nået frem til markedet i bestemmelses landet og bragt i omsætning dér."
"Proof of importation provided by production of the customs entry certificate referred to in Article 20(3) of Regulation No 2730/79 may be refuted and may not be considered duly administered if there are reasonable doubts as to the fact that the product in question has had actual access to the market of the territory of destination in order to be marketed there."
Forenede sager C-89/85, C-104/85, C-114/85, C-116/85, C-117/85 og C-125/85 - C-129/85: A. Ahlström Osakeyhtiö m.fl. mod Kommissionen
Joined Cases C-89/85, C-104/85, C-114/85, C-116/85, C117/85 and C-125/85 to C-129/85 A. Ahlström Osakeyhtiö ν Commission 31 March 1993
Præjudiciel "Samordnet praksis mellem virksomheder i tredjelande vedrørende salgspriser over for købere i Fællesskabet" (Femte Afdeling)
(Preliminary ruling - Concerted practices between undertakings established in non-member countries affecting selling prices to purchasers established in the Community)) (Fifth Chamber)
Ved en række stævninger indleveret mellem den 4. og 30. april 1985 havde sagsøgerne i medfør af EØF-Traktatens artikel 173, stk. 2, anlagt sag med påstand om annullation af Kommissionens beslutning 85/202/EØF af 19. december 1984 om en procedure i henhold til EØF-Traktatens artikel 85.
By different applications lodged at the Court Registry between 4 and 30 April 1985, the applicants brought actions under the second paragraph of Article 173 of the EEC Treaty for a declaration that Commission Decision 85/202/EEC of 19 December 1984 relating to a proceeding under Article 85 of the EEC Treaty was void.
I den anfægtede beslutning (herefter benævnt "beslutningen") havde Kommissionen fastslået, at 40 cellulose-producenter og tre af disses erhvervssammenslutninger havde overtrådt Traktatens artikel 85, stk. 1, ved at anvende en samordnet praksis vedrørende priserne.
In the contested decision (hereinafter referred to as "the decision"), the Commission found that forty wood pulp producers and three of their trade associations had infringed Article 85(1) of the Treaty by concerting on prices.
Blandt de 43 adressater for beslutningen blev 36 pålagt bøde.
Fines were imposed on thirty six of the forty three addressees of the decision.
Det stod kunden frit for at købe en større eller mindre mængde af det vareparti, som han havde fået reserveret, og der kunne forhandles om prisnedsættelser i forhold til den annoncerede pris.
The product which gave rise to the alleged concertation was bleached sulphate pulp, obtained by the chemical processing of cellulose and used for the production of high-quality papers.
De "kvartalsmæssige prisannonceringer" havde karakter af en fast handelspraksis på det europæiske cellulosemarked.
Pulp producers commonly concluded with their customers long-term supply contracts which could last for up to five years.
Efter denne ordning meddelte producenterne nogle uger eller undertiden nogle dage før begyndelsen af hvert kvartal deres kunder eller agenter de priser, som de ønskede at opnå for hver enkelt type cellulose i løbet af kvartalet.
Under that system, some weeks or, at times, some days before the beginning of each quarter, producers communicated to their customers and agents the prices which they wished to obtain in the quarter in question for each type of pulp.
De endelige priser, som blev faktureret kunderne (herefter benævnt "transaktionspriser") kunne svare til eller ligge under de annoncerede priser, såfremt der blev ydet rabatter eller forskellige former for betalingslempelser.
The definitive prices invoiced to customers (hereinafter referred to as "the transaction prices") could be either identical to the announced prices or lower where rebates or different kinds of payment concessions were granted to purchasers.
OVERTRÆDELSEN SOM FØLGE AF DEN GENERELLE SAMORDNING AF DE FAKTISKE SALGSPRISER
THE INFRINGEMENT RELATING TO GENERAL CONCERTATION ON TRANSACTION PRICES
Sagsøgerne gjorde gældende, at kontradiktionsprincippet var blevet tilsidesat i det væsentlige på tre forskellige måder.
According to the applicants, the rights of the defence had been infringed essentially in three ways.
For det første var klagepunktet om den samordnede praksis vedrørende transaktionspriserne ikke nævnt i den meddelelse om klagepunkter, som blev tilsendt sagsøgerne.
First of all, the complaint of concertation on transaction prices was not referred to in the statement of objections which was transmitted to the applicants.