natgillin/translations-raw huggingface dataset:
31 Sagsøgeren har påberåbt sig en undskyldelig fejltagelse, der imidlertid kun kan begrunde en forlængelse af en ufravigelig søgsmålsfrist, såfremt der er tale om usædvanlige omstændigheder, og navnlig tilfælde, hvor den pågældende institu-
31 The excusable error relied on by the applicant in order to obtain an extension of a mandatory time­limit for bringing an action concerns only exceptional circum­stances in which, in particular, the conduct of the institution concerned has been,
EVANS M.FL. MOD KOMMISSIONEN tion har udvist en adfærd, der enten i sig selv eller i afgørende omfang må antages at kunne fremkalde en vildfarelse hos en borger (Domstolens dom af 15.12.1994, sag C-195/91 P, Bayer mod Kommissionen, Sml. I, s. 5619, præmis 26).
EVANS AND OTHERS V COMMISSION either alone or to a decisive extent, such as to give rise to a pardonable confusion in the mind of the party concerned (Case C-195/91 P Bayer v Commission [1994] ECR 1-5619, paragraph 26).
Det fremgår imidlertid klart af bestemmelserne i EKSF-traktatens artikel 33, stk. 3, og artikel 15, stk. 2, at søgsmålsfristen i annullationssøgsmål begynder at løbe ved meddelelsen af den beslutning af individuel art, der anfægtes, til den virksomhed eller virksomhedssammenslutning, som beslutningen er rettet til.
It is clear from the combined provisions of the third paragraph of Article 33 and the second paragraph of Article 15 of the ECSC Treaty that the period prescribed for bringing an action for annulment begins to run from the time when the individual decision under challenge is notified to the undertaking or association of undertakings to which it is addressed.
Beslutningen blev forskriftsmæssigt meddelt sagsøgeren, og det påhvilede derfor denne at tage kontakt med sine advokater for sammen med dem at tage stilling til, hvilke skridt der måtte tages i anledning af beslutningen, og således eventuelt at benytte sig af adgangen til at anlægge sag under iagttagelse af den søgsmålsfrist, der gjaldt for sagsøgeren.
Since the Decision was duly notified to the applicant, it was for the applicant to contact its advisers in order to agree with them on the steps to be taken in response to the Decision and to exercise its right of action within the period prescribed for that purpose.
Selv om sagsøgerens advokater som anført af sagsøgeren ikke fra Kommissionen modtog en kopi af beslutningen, burde risikoen herfor eller for en bortkomst af forsendelser sendt som almindelig post have foranlediget sagsøgeren til straks at give dem de instrukser, hvormed sagsøgerens interesser bedst kunne varetages.
Even if, as the applicant claims, its solicitors did not receive a copy of the Decision from the Commission, the risk of an oversight, or that a letter sent by ordinary post might be lost, should have prompted the applicant to give them appropriate instructions without delay for the defence of its interests.
Sagsøgeren har derfor ved alene at henholde sig til sine advokaters initiativer ikke udvist den adfærd, der kan forventes af en normalt påpasselig borger.
In relying entirely on the initiative of its solicitors, the applicant therefore did not conduct itself in the manner of a reasonably diligent party.
På baggrund heraf kan angivelsen »cc: T. Llewellyn Jones« på beslutningen ikke udgøre en usædvanlig omstændighed, der kan bevirke, at den vildfarelse, som sagsøgeren befandt sig i, bliver undskyldelig.
In those circumstances, the fact that the Decision bears the indorsement 'cc: T. Llewellyn Jones' cannot constitute an exceptional circumstance such as to render the applicant's error excusable.
Sagsøgerens argumentation skal derfor forkastes og sag T-162/98 afvises.
It follows that the applicant's arguments must be rejected as unfounded and the action in Case T-162/98 dismissed as inadmissible.
Den anlagte sag skal uanset sagsøgernes henvisning til EKSF-traktatens artikel 35 kvalificeres som et annullationssøgsmål i henhold til EKSF-traktatens artikel 33, hvilket bekræftes af ordlyden af sagsøgernes første påstand.
Notwithstanding the applicants' reference to Article 35 of the ECSC Treaty, their action must be classified as an action for annulment under Article 33 of the ECSC Treaty, as is confirmed by the first head of their claim for relief.
Da SWSMA ikke har bestridt, at beslutningen blev meddelt sammenslutningen den 5. august 1998, kan sagsøgerne ikke med føje gøre gældende, at Bernhard John Llewellyn ikke havde fuldmagt til på sammenslutningens vegne at kvittere for modtagelsen af den skrivelse, som beslutningen indeholdt.
Since SWSMA does not deny that it received notification of the Decision on 5 August 1998, the applicants cannot validly claim that Bernard John Llewellyn was not qualified to receive the letter containing the Decision on behalf of the association.
Såfremt søgsmålsfristen som hævdet af sagsøgerne skal beregnes fra den 10. august 1998, på hvilken dato en af sagsøgerne fra en tredjemand modtog en kopi af beslutningen, ville den omhandlede søgsmålsfrist på en måned ifølge EKSF-traktatens artikel 33, stk. 3, efter forlængelse med ti dage under hensyn til afstanden, være udløbet den 20. september 1998. Da denne dato faldt på en
Should it be the case that the one-month period for bringing an action laid down by the third paragraph of Article 33 of the ECSC Treaty, plus the ten-day extension of time on account of distance, must be calculated from 10 August 1998, the date on which one of the applicants is said to have received a copy of the Decision from a third party, that period would have expired on 20 September
Når stævningen blev indgivet på sidstnævnte dato, ville sagen således være anlagt på den foreskrevne frists sidste dag.
The action, which was brought by application lodged on 21 September 1998, would therefore have been brought on the last day of the prescribed period.
41 En part kan imidlertid til støtte for sine påstande kun påberåbe sig forhold, der har en så konkret og udførlig karakter, at Retten i al fald kan anse dem for troværdige, og modparten hensigtsmæssigt bestride dem og eventuelt modbevise dem.
41 However, a party may only put forward, in support of its claims, facts which are sufficiently specific and detailed for the Court to regard them, at the very least, as credible and to enable the opposing party to contest them in an effective manner and, if appropriate, to submit evidence in rebuttal.
Med dette krav til argumentationen, der vedrører faktiske oplysninger, som alene er tilgængelig for sagsøgerne, skal det undgås, at Retten træffer afgørelse vedrørende rent teoretiske forhold eller forhold, der er konstrueret alene af hensyn til den konkrete sag.
That requirement as to the facts to be adduced, which relates to matters known only to the applicants, ensures that the Court does not come to rule on circumstances which are purely theoretical or are contrived solely for the purposes of the action.
Retten har anmodet sagsøgerne om for det første at angive, hvem den tredjemand, fra hvilken én af dem modtog en kopi af beslutningen, er, og for det andet at oplyse, hvem sagsøgeren er, og for det tredje præcist at beskrive omstændighederne i forbindelse med denne modtagelse, samt den måde, som de øvrige sagsøgere blev bekendt med beslutningen på.
The Court first of all requested the applicants to identify the third party through whom one of them allegedly received a copy of the Decision; secondly, to identify the applicant in question; and thirdly, and finally, to describe the exact circumstances in which it came to be received, and exactly how the Decision became known to the other applicants.
Sagsøgerne har givet følgende besvarelse af disse spørgsmål:
The applicants gave the following replies to those questions:
Kommissionen meddelte beslutningen alene til SWSMA, og denne blev end ikke tilstillet sammenslutningens advokater, der først blev bekendt med den den 8. september 1998, og det er derfor usandsynligt, at en af sagsøgerne den 10. august 1998 modtog en kopi af beslutningen fra en uidentificeret tredjemand.
Given that the Commission notified the Decision only to SWSMA and that the Decision was not even sent to SWSMA's solicitors, who did not learn of it until 8 September 1998, it seems unlikely that, as has been asserted, one of the applicants received a copy of the Decision on 10 August 1998 from an unidentified third party.
Besvarelsen af Rettens spørgsmål har desuden uddybet denne utroværdighed.
The answers given to the questions put by the Court make that lack of credibility only more apparent.
Det fremgår faktisk af deres knappe og undvigende formulering, at Mostyn Jones
What emerges from the laconic and evasive terms in which
EVANS M.FL. MOD KOMMISSIONEN præcist husker, at han modtog en kopi af beslutningen på en bestemt dag, der angives at være den dag, på hvilken søgsmålsfristen skal begynde at løbe, men alligevel har glemt, hvem den person, han modtog beslutningen fra, var, ligesom han også har glemt omstændighederne i forbindelse med denne modtagelse.
EVANS AND OTHERS V COMMISSION those answers are couched is that, whilst Mr Mostyn Jones remembers the exact date on which he received a copy of the Decision, that date being the alleged starting point of the period prescribed for bringing the action, he has forgotten both the identity of the person from whom, and the circumstances in which, he received it.
Mostyn Jones har kun uddybet disse oplysninger med en oplysning om, at han mener at have modtaget dokumentet fra en af de personer, der repræsenteres af Sarah Llewellyn Jones, der er advokat for SWSMA.
The only piece of information provided by Mr Mostyn Jones is that he thinks he obtained the document from one of the persons represented by Sarah Llewellyn Jones, SWSMA's adviser.
Dette stemmer imidlertid ikke overens med Bernhard John Llewellyn's udtalelser, hvoraf det fremgår, at han intet yderligere foretog sig efter modtagelsen af den skrivelse, der indeholdt beslutningen, og lader sig desuden ikke forene med oplysningen om, at SWSMA's advokater først blev bekendt med beslutningen den 8. september 1998.
That, however, runs counter to the statements of Bernard John Llewellyn, who says that he took no further action following the receipt by him of the letter containing the Decision, and to the fact that the Decision did not come to the attention of SWSMA's solicitors until 8 September 1998.
Af det anførte følger, at sagsøgerne ikke tilstrækkelig udførligt og overbevisende har kunnet angive den begyndelsesdato for søgsmålsfristen, der ville have gjort det muligt at anse deres søgsmål for rettidigt anlagt.
It follows that the applicants have been unable to make out a sufficiently detailed and convincing case for their claim that the starting point of the period prescribed for initiating proceedings was such as to enable the Court to hold that their action was brought in time.
Denne sag skal derfor afvises, idet det er ufornødent at behandle Kommissionens andre formalitetsindsigelser og at tage stilling til begæringen om retshjælp og begæringerne om intervention.
That action must therefore be dismissed as inadmissible and there is no need to consider the other pleas raised by the Commission in support of its objection of inadmissibility or to rule on the application for legal aid or the applications for leave to intervene.
50 I henhold til procesreglementets artikel 87, stk. 2, pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt påstand herom.
50 Under Article 87(2) of the Rules of Procedure, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party's pleadings.
Sagsøgerne har tabt sagen, og det bør derfor i overensstemmelse med Kommissionens påstande pålægges dem at betale sagens omkostninger.
Since the applicants have been unsuccessful, they should be ordered to pay the costs, as applied for by the Commission.
RETTEN (Anden Afdeling)
THE COURT OF FIRST INSTANCE (Second Chamber) hereby orders:
Sag T-182/98
Case T-182/98
UPS Europe SA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
UPS Europe SA v Commission of the European Communities
»Statsstøtte — skrivelse fra Kommissionen til en klager — anfægtelig retsakt — afvisning«
(State aid — Letter from the Commission to a complainant — Act open to challenge — Inadmissibility)
Rettens kendelse (Femte Udvidede Afdeling) af 30. september 1999
Order of the Court of First Instance (Fourth Chamber, Extended Composition), 30 September 1999
Annullationssøgsmål — akter, der kan være genstand for søgsmål — retsakt, der kan anfægtes af ophavsmanden til en klage vedrørende statsstøtte — skrivelse fra Kommissionen til en klager om, at Kommissionen ikke vil iværksætte proceduren i henhold til traktatens artikel 93, stk. 2 (nu artikel 88, stk. 2, EF) — ikke omfattet — afvisning
Actions for annulment — Actionable measures — Measure open to challenge by the author of a complaint alleging State aid — Commission letter informing the complainant of its refusal to initiate the procedure provided for in Article 93(2) of the Treaty (now Article 88(2) EC) — Not an actionable measure — Inadmissible
(EF-traktaten, art. 93, stk. 2 (nu art. 88, stk. 2, EF), og art. 173 (efter ændring nu art. 230 EF))
(EC Treaty, Art. 93(2) (now Art. 88(2) EC) and Art. 173 (now, after amendment, Art. 230 EC))
Annullationssøgsmål — akter, der kan være genstand for søgsmål — begreb — akter, der fremkalder bindende retsvirkninger — foreløbig skrivelse til ophavsmanden til en klage vedrørende statsstøtte — ikke omfattet — afvisning (EF-traktaten, art. 93 (nu art. 88 EF) og art. 173 (efter ændring nu art. 230 EF)) klager gengive indholdet af en sådan beslutning, selv om den ikke er sendt til den pågældende medlemsstat.
Actions for annulment — Actionable measures — Meaning — Measures binding legal effects — Holding letter addressed to the author of a complaint State aid — Not an actionable measure — Inadmissible
Der foreligger kun retsakter eller beslutninger, som kan gøres til gen stand for et annullationssøgsmål i med før af traktatens artikel 173 (efter ændring nu artikel 230 EF), når foran staltningerne har retligt bindende virkninger, som kan berøre sagsøgerens interesser gennem en væsentlig ændring af hans retsstilling.
Only a measure which produces binding legal effects such as to affect the interests of an applicant by bringing about a distinct change in his legal position is an act or decision which may be the subject of an action for annulment under Article 173 of the Treaty (now, after amendment, Article 230 EC).
Dette gælder også beslutninger af denne art vedrørende statslige foran staltninger, der ifølge klageren er udtryk for statsstøtte i strid med trak taten, og hvoraf det fremgår, at Kom missionen ikke agter at iværksætte proceduren i henhold til artikel 93, stk. 2 (nu artikel 88, stk. 2, EF), enten fordi den skønner, at de påtalte foran staltninger ikke er udtryk for statsstøtte som forudsat i traktatens artikel 92 (efter ændring nu artikel 87 EF), eller fordi den finder, at foranstaltningerne er forenelige med fællesmarkedet.
That is also the case where such decisions concern State measures to which objection is taken in complaints, on the ground that they constitute State aid contrary to the Treaty, and the Commission refuses to initiate the procedure under Article 93(2) thereof (now Article 88(2) EC) because it considers either that the measures complained of do not constitute State aid within the meaning of Article 92 of the Treaty (now, after amendment, Article 87 EC) or that they are compatible with the common market.
Når Kommissionen træffer sådanne beslutninger og i overensstemmelse med sin pligt til at udvise god forvaltningsskik giver klagerne meddelelse herom, er det den til den pågældende medlemsstat rettede beslutning, som en klager i givet fald må anfægte under et annullationssøgsmål, og ikke den skrivelse, hvorved klageren får meddelelse om beslutningen. gen.
Where the Commission adopts such a decision and proceeds, in accordance with its duty of sound administration, to inform the complainants of its decision, it is the decision addressed to the Member State which must form the subjectmatter of any action for annul ment which the complainant may bring, not the letter to that complainant informing him of the decision.
Desuden kan retsakter eller beslutninger, hvis tilblivelse omfatter flere stadier, navnlig som afslutning på en intern procedure, principielt kun anfægtes, hvis det drejer sig om foran staltninger, som definitivt fastlægger institutionens standpunkt som afslut ning på denne procedure, modsat foreløbige foranstaltninger, der har til for mål at forberede den endelige beslutning. ning.
Furthermore, in the case of acts or decisions drawn up in a procedure involving several stages, and particularly at the end of an internal procedure, it is only those measures which definitively determine the position of the institution upon the conclusion of that procedure which are open to challenge and not intermediate measures whose purpose is to prepare for the final decision.
Selv om adressaten for en beslutning, hvorved undersøgelsen af en støtteforanstaltnings forenelighed med trakta ten afsluttes, altid er den pågældende medlemsstat, kan en skrivelse til en
Even though a decision terminating the investigation as to the compatibility with the Treaty of an aid measure is always addressed to the Member State concerned, a communication addressed to a complainant may outline the terms
En skrivelse, hvorved Kommissionen uden at foretage en bedømmelse af de faktiske omstændigheder i forhold til traktatens artikel 92 (efter ændring nu artikel 87 EF) meddeler ophavsmanden
A letter in which the Commission does not characterise the facts with regard to Article 92 of the Treaty (now, after
UPS EUROPE MOD KOMMISSIONEN til en klage vedrørende statsstøtte, dels at den ikke agter at iværksætte proceduren for undersøgelse af den pågæl dende statsstøtte i henhold til trakta tens artikel 93 (nu artikel 88 EF), dels at den ikke vil udelukke, »at [sagen] kan indeholde aspekter af statsstøtte«, har ingen retsvirkninger.
UPS EUROPE V COMMISSION amendment, Article 87 EC), hut informs the author of a complaint concerning State aid that it has no intention of initiating, for the time being, a procedure under Article 93 of the Treaty (now Article 88 EC) and that it does not 'preclude the possibility that State aid aspects might be involved in the case' does not have any legal effects.
I sag T-182/98,
In Case T-182/98,
UPS Europe SA, Bruxelles, ved advokaterne Tom R. Ottervanger, Rotterdam, og Dirk Arts, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Loeff, Claeys og Verbeke, 5, rue Charles Martel, sagsøger, mod
UPS Europe SA, a company incorporated under Belgian law, established in Brussels, represented by Tom R. Ottervanger, of the Rotterdam Bar, and Dirk Arts, of the Brussels Bar, with an address for service in Luxembourg at the chambers of Loeff.Claeys and Verbeke, 5 Rue Charles Martel, applicant, ν
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved James Flett, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg, sagsøgt,
Commission of the European Communities, represented by James Flett, of its Legal Service, acting as Agent, with an address for service in Luxembourg at the office of Carlos Gómez de la Cruz, also of its Legal Service, Wagner Centre, Kirchberg, defendant,
UPS EUROPE MOD KOMMISSIONEN angående en påstand om annullation af Kommissionens skrivelse af 2. oktober 1998 (reference D/54021), har
APPLICATION for the annulment of the Commission's letter of 2 October 1998 (Ref. D/54021),
DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS RET I FØRSTE INSTANS (Fjerde Udvidede Afdeling) sammensat af afdelingsformanden, R.M. Moura Ramos, og dommerne R. Garc ía-Valdecasas, V. Tiili, P. Lindh og P. Mengozzi, justitssekretær: H. Jung, afsagt følgende
THE COURT OF FIRST INSTANCE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES (Fourth Chamber, Extended Composition), composed of: R.M. Moura Ramos, President, R. Garcia-Valdecasas, V. Tiili, P. Lindh and P. Mengozzi, Judges,
Sagens faktiske omstændigheder
Factual background
Sagsøgeren er et selskab i »United Parcel Service«-koncernen (UPS), som driver verdensomspændende virksomhed med udbringning af pakker.
The applicant is one of the companies in the United Parcel Service group ('UPS') which distributes parcels throughout the world.
Selskabet har kontorer i alle De Europæiske Fællesskabers medlemsstater, herunder i Tyskland.
It has offices in all the Member States of the European Community, including Germany.
Ved skrivelse af 7. juli 1994 indgav det sagsøgende selskab en klage til Kommissionen, hvori det anmodede den om at indlede en sag med henblik på bl.a. at fastslå, at Deutsche Bundespost, nu Deutsche Post AG (det tyske
By letter of 7 July 1994 the applicant sent a complaint to the Commission asking it to initiate a procedure to establish inter alia that abusive conduct by the Deutsche Bundespost, now Deutsche Post AG ('Deutsche Post'), on the postal
Da selskabet ikke modtog noget svar angående den statsstøtte, som var blevet påtalt i klagen, bad det ved skrivelse af 11. maj 1995 Kommissionen om at svare inden den 20. maj 1995.
Since the applicant had received no answer on the State aid issues raised in its complaint, by letter of 11 May 1995 it asked the Commission to reply before 20 May 1995.
Kommissionen svarede ved skrivelse af 18. maj 1995, hvori sagsøgeren blev anmodet om at fremkomme med beviser til støtte for påstandene om statsstøtte.
By letter of 18 May 1995 the Commission replied, asking the applicant to produce evidence in support of its allegations of State aid.
I en skrivelse af 27. juli 1995 fremlagde sagsøgeren de ønskede oplysninger og anmodede atter Kommissionen om at gøre brug af sine undersøgelsesbeføjelser i henhold til traktatens artikel 93, stk. 2.
The applicant produced the information required in a letter dated 27 July 1995 and again asked the Commission to use its investigatory powers under Article 93(2) of the Treaty.
Den 2. august 1995 svarede Kommissionen, at det var nødvendigt at vurdere resultatet af den undersøgelse, som var blevet foretaget af Generaldirektoratet for Konkurrence (GD IV), direktorat B, »taskforce for 'kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser'«, inden de tyske myndigheder eventuelt blev anmodet om at fremsætte deres bemærkninger til den statsstøtte, som måske forelå.
On 2 August 1995 the Commission replied that it would need to review the outcome of the investigation conducted by Directorate B, Merger Task Force, of the Directorate-General for Competition (DG IV) before it could consider the possibility of asking the German authorities for their observations concerning possible State aid.
Ved skrivelse af 16. november 1995 forhørte sagsøgeren sig om resultaterne af denne undersøgelse.
By letter of 16 November 1995, the applicant inquired about the outcome of the review.
Sagsøgeren understregede atter, at man syntes at stå over for
It reiterated that there appeared to be a case of State aid and that the
UPS EUROPE MOD KOMMISSIONEN et tilfælde af statsstøtte, og at Kommissionen, som bedre kunne indsamle yderligere oplysninger, burde gøre brug af sine undersøgelsesbeføjelser til at undersøge sagen nærmere.
Commission, being in a much better position than itself to collect further details, should use its investigative powers to examine the matter.
Den 19. november 1996 sendte sagsøgerens advokat Kommissionen en skrivelse, hvori han opfordrede Kommissionen til at handle, idet han udtrykkeligt henviste til EF-traktatens artikel 175 (nu artikel 232 EF).
On 19 November 1996 counsel for the applicant sent a letter to the Commission calling upon it to act and expressly referring to Article 175 of the EC Treaty (now Article 232 EC).