natgillin/translations-raw huggingface dataset:
[Det følger heraf], at oppebærer en arbejdstager pension udelukkende i henhold til national lovgivning, er forordning nr. 1408/71 ikke til hinder for, at den nationale lov­givning i sin helhed finder anvendelse på ham, herunder de nationale regler om for­bud mod dobbeltydelser, idet det dog er en betingelse, at viser den nationale lovgiv­ning sig at være mindre gunstig for arbejdstageren end ordningen med sammenlæg­ning og forholdsmæssig beregning, skal denne sidste anvendes, som foreskrevet i arti­kel 46, stk. 1, i forordning nr. 1408/71.«
Therefore ... so long as a worker is receiving a pension by virtue of national legisla­tion alone, the provisions of Regulation No 1408/71 do not prevent the national legis­lation, including the national rules against the overlapping of benefits, from being ap­plied to him in its entirety, provided that if the application of such national legisla­tion proves less favourable than the application of the rules regarding aggregation and apportionment those rules must, by virtue of Article 46(1) of Regulation No 1408/71, be applied."
1978, s. 717, 722 (Forslag: Warner, s. 694) og ­ dom af 16. maj 1979: sag 236/78, FNROM/Mura, Sml. 1978, s. 1819, 1828f. (Forslag: Warner, s. 1830).
694) — Judgment of 16 May 1979, Case 236/78, Fonds National de Retraite des Ou­vriers Mineurs ν Mura, [1979] ECR 1819, 1828 (Opinion: Warner, p. 1830).
»[Retspraksis vedrørende artikel 46, stk. 3, i forordning nr. 1408/71], som i første række omfatter de tilfælde, hvor en arbejdstager har været omfattet af lovgivninger om alderspension i to eller flere medlemsstater, er i medfør af artikel 40, stk. 1, blevet udvidet til også at omfatte invalidepensioner.
"[The case-law on Article 46 (3) of Regulation No 1408/71], which concerns in the first place cases in which a worker has been subject to the legislation of two or more Member States in the field of old-age insurance, has been extended without modification, by virtue of Article 40 (1), to cases of invalidity insurance.
Den samme virkning følger ... [af forordningens] artikel 43 i de tilfælde, hvor den ene af de to allerede opnåede invali­ditetsydelser ændres til en ydelse ved alderdom.
A similar ef­fect is produced by Article 43 [of the regulation] in cases where one of two invalidity benefits already acquired is converted into an old-age benefit.
Problemet i sagen er, om en anden løsning skal gælde for det ene tilfælde, hvor ændringen i en medlemsstat af invaliditetsydelsen har fundet sted, inden fastsættelsen af invaliditetsydelsen i en anden medlemsstat.
The problem in this case is to know whether a different solution must be found solely for a case in which the conversion of the invalidity benefit in one Member State took place before the award of the invalidity benefit in another Member State.
Det forhold, at der ikke findes nogen udtrykkelig bestemmelse om dette sidstnævnte tilfælde, må anses for en lakune i forordningen.
The absence of any express provision covering that type of case must be regarded as a lacuna.
Der findes ingen objektiv be­grundelse for at behandle dette tilfælde anderledes end de tilfælde, som udtrykkeligt er nævnt.
There is no objective reason to apply in that type of case a rule different from that applied in the cases expressly referred to.
Det er i alle tilfælde lige nødvendigt at beskytte de rettigheder, som tilkom­mer den pågældende udelukkende i medfør af den nationale lovgivning uden anven­delse af sammenlægning eller forholdsmæssig beregning og at bevare de fordele, som muligvis følger af denne ordning.
The protection of the rights which the person concerned possesses by virtue of national legislation alone, without having recourse to the system of aggregation and apportionment, and respect for any advan­tages resulting from that system, are mandatory principles applying equally in all sit­uations.
En systematisk fortolkning af forordningens be­stemmelser fører derfor til, at artikel 40, stk. 1, finder tilsvarende anvendelse på til­fælde som det foreliggende.
Consequently, the systematic interpretation of the provisions of the regula­tion enables Article 40 (1) to be applied by analogy to cases such as the present one.
Såfremt denne løsning ikke lægges til grund, måtte det antages, at Rådet ikke fuldstændigt havde opfyldt sin forpligtelse efter traktatens arti­kel 51 til at træffe de foranstaltninger vedrørende social tryghed, der er nødvendige for at gennemføre arbejdskraftens frie bevægelighed.«
If it were not possible to adopt that solution, it could even be said that the Coundl had failed to carry out completely the duty incumbent upon it, by virtue of Article 51 of the Treaty, to adopt such measures in the field of sodai security as are necessary to provide freedom of movement for workers."
6. »... det ... strider [ikke] mod fællesskabsbestemmelserne at kumulere en ydelse, der alene består ret til i medfør af national lovgivning på grundlag af nationale bi­dragsperioder, med en ydelse, der består ret til en anden medlemsstat i kraft af sam­menlægning, såfremt — som anført i artikel 27 [i forordning nr. 3] — perioderne 'ikke er sammenfaldende'.
6. "... the overlapping of a benefit acquired under national law alone on the basis of national contribution periods with a benefit acquired in another State by means of aggregation in a case where, as required by Article 27 [of Regulation No 3], the pe­riods of insurance 'do not overlap', does not constitute an advantage which is con­trary to Community law.
Hvis der ved sammenlægning erhverves en ret til pension, som ellers ikke ville bestå, beregnes den således erhvervede pension forholdsmæssigt alene efter den periode, der er tilbagelagt i den pågældende medlemsstat, og uden hensyntagen til perioder, der er tilbagelagt andetsteds.«
The advantage of aggregation is the acquisition of a right to a pension which would not otherwise arise, the pension acquired in this way being cal-
EØF — SOCIAL SIKRING ­ ALDERDOM OG DØDSFALD navnlig ikke på grundlag af forordningens artikel 28, stk. 4, nægte at bevilge en ar­bejdstager ydelser, som er beregnet efter nævnte forordnings artikler 27 og 28, eller nedsætte disse under henvisning til, at arbejdstageren oppebærer en pension fra en institution i en anden medlemsstat alene efter bestemmelserne i denne medlemsstats lovgivning.«
EEC - SOCIAL SECURITY - OLD AGE AND DEATH culated in proportion only to the insurance period completed in the Member State in question, to the exclusion of any period completed elsewhere."
Dom af 12. juni 1980: sag 1/80, FNROM/Salmon. Sml. 1980, s. 1937, 1948 (Forslag: Warner, s. 1948).
Judgment of 12 June 1980, Case 1/80, Fonds National de Retraite des Ouvriers Mineurs ν Salmon, [1980] ECR 1937, 1947 (Opinion: Warner, p. 1948).
Minimumsydelser
Minimum benefits
Udtrykket 'ikke kan påklages' i artikel 45, stk. 4, i forbindelse med de forudgående ord 'foreløbig karakter' betyder kun, at de foranstaltninger, som træffes af de kompetente institutioner i henhold til artikel 45, stk. 1, ikke kan påklages med henblik på den endelige fastsættelse af den pågældendes ret til ydelser.
The expression 'not open to appeal' in Article 45 (4), coupled with the words 'provisional nature' which precede it, means only that the measures adopted by the competent institutions under Article 45 (1) may not be the subject­matter of proceedings which seek to obtain a definitive settlement of the per­son's entitlement to benefit.
Arti­kel 45, stk. 4, er imidlertid ikke til hinder for, at der ved de kompetente nationale ret­ter anlægges sag i anledning af den kompetente institutions manglende eller forsin­kede opfyldelse af de forpligtelser, der er pålagt den ved artikel 45, stk. 1, og at der som følge af denne sag i henhold til national ret tilkendes ansøgeren renter af de skyl­dige beløb.«
However, Article 45 (4) does allow a claim to be made be­fore the appropriate national courts against the competent institution's failure to per­form, or delay in performing, the obligations imposed on it by Article 45 (1) and per­mits interest on the amounts payable to be awarded to the claimant at a rate to be fixed by the court in accordance with the provisions of national law as a result of such proceedings."
Dom af 14. februar 1980: sag 53/79, ONPTS/Damiani. Sml. 1980, s. 273, 282 (For­slag: Reischl, s. 284).
Judgment of 14 February 1980, Case 53/79, Office National des Pensions pour Travail­leurs Salariés ν Damiani, [1980] ECR 273,282 (Opinion: Reischl, p. 284).
EØF ­ SOCIAL SIKRING ­ ARBEJDSULYKKER
EEC - SOCIAL SECURITY - ACCIDENTS AT WORK
Artikel30, stk. 1, i forordning nr.3 og artikel61, stk.5, i forordning nr. 1408/71 forpligter alene den kompetente institution i en medlemsstat til at tage ulykker eller sygdomme, der tidligere er indtruffet under lovgivningen i en anden medlemsstat, i betragtning, som om de var indtruffet under lovgivningen i førstnævnte medlemsstat.
Article 30 (1) of Regulation No 3 and Article 61 (5) of Regulation No 1408/71 merely require the competent institution of a Member State to take into consideration accidents or diseases which have occurred previously under the legislation of another Member State, as if they had occurred under the legislation of the first Member State.
De har således til formål at sikre den arbejdstager, som har været offer for en eller flere ulykker eller sygdomme i en anden medlemsstat, den samme behandling som den arbejdstager, der befinder sig i samme situation, og som ikke har forladt den på­gældende medlemsstat.
Those provisions are concerned to ensure that an employed person who has suffered one or more accidents or diseases in another Member State obtains treatment equal to that provided for a worker who is in the same position and who has not left the Member State in question.
De nævnte bestemmelser forpligter imidlertid ikke den på­gældende institution til også at tage ulykker eller sygdomme, der senere er indtruffet under lovgivningen i en anden medlemsstat, i betragtning.
On the other hand, they do not require the competent in­stitution to take into consideration also accidents or diseases which have occurred subsequently under the legislation of another Member State.
EØF ­ SOCIAL SIKRING ­ ARBEJDSLØSHED
EEC - SOCIAL SECURITY - UNEMPLOYMENT
Alment (sammenlægning — beregning af ydelser) 1.
General (aggregation and calculation of benefits) 1.
Alment (sammenlægning — beregning af ydelser)
General (aggregation and calculation of benefits)
Den omstændighed, at Nederlandenes erklæring i henhold til artikel 5 i forord­ning nr. 1408/71 under rubrik »d) ydelser ved arbejdsløshed« ikke alene nævner »Werkloosheidswet«, men også »Wet Werkloosheidsvoorziening« må anses som bevis for, at ydelser, som tildeles i henhold til denne lov, er sociale sikringsydelser i den i forordning nr. 1408/71 anvendte betydning.
The fact that the declaration made by the Netherlands pursuant to Article 5 of Regulation No 1408/71 specifies under the heading "unemployment benefits" not only "Werkloosheidswet" but also "Wet Werkloosheidsvoorziening" must be ac­cepted as proof that the benefits granted on the basis of the latter law are sodai security benefits within the meaning of Regulation No 1408/71.
2. »Det følger af [ordlyden af artiklerne 67, 69 og 71 i forordning nr. 1408/71] ... at de ikke kan finde anvendelse i tilfælde, hvor en arbejdsløs aldrig har haft arbejde og aldrig har været sidestillet med en arbejdstager i henhold til en national lovgivning for arbejdstagere, især lovgivningen om arbejdsløshed.
"It is clear from the wording of these provisions [Articles 67, 69 and 71 of Regula­tion No 1408/71] that they have no application in the case of an unemployed person who has never been in employment and has never been treated as an employed per­son under national legislation applicable to employed persons, particularly that relat­ing to unemployment.
Anvendelse af den almindelige sammenlægningsregel i forordningens artikel 67 for­udsætter nemlig ifølge indholdet af denne bestemmelse, at der er tilbagelagt forsik­rings­ eller beskæftigelsesperioder.«
Indeed the application of the general rule on aggregation set out in Article 67 of the regulation assumes the completion of periods of insurance or employment, as may be seen from the wording of the article."
Ifølge denne bestemmelse kan der nemlig dels foretages sammenlægning af forsik­ringsperioder i den i artikel 1, litra r), angivne betydning, og dels af rene beskæftigel­sesperioder, der betegnes eller anerkendes som sådanne i en anden medlemsstat end den, hvorunder den kompetente institution hører.
In fact that provision permits the aggregation, on the one hand, of insurance periods within the meaning of Article 1 (r) and, on the other hand, of ordinary periods of em­ iin« ¡/March ¡983
EØF ­ SOCIAL SIKRING ­ ARBEJDSLØSHED
EEC - SOCIAL SECURITY - UNEMPLOYMENT ployment defined or recognized as such in a Member State other than that in which the competent institution is established.
I sidstnævnte tilfælde sammenlægges beskæftigelsesperioderne, således som det fremgår af ordlyden af artikel 67, kun såfremt de ville være blevet anset for forsik­ringsperioder, hvis de havde været tilbagelagt efter lovgivningen i den kompetente stat.
In the latter case the wording of Article 67 (1) indicates that periods of employment shall be aggregated only if they would have been counted as insurance periods had they been completed under the legislation of the competent State.
Denne betingelse gælder derimod ikke ved sammenlægning af forsikringsperioder i den i forordningens artikel 1, litra r), angivne betydning.
On the other hand, that condition does not apply to the aggregation of insurance pe­riods within the meaning of Article 1 (r) of the regulation.
Det fremgår desuden af forordningens artikel 1, litra r), at der ved afgørelsen af, om en beskæftigelseperiode, ved anvendelse af sammenlægningsreglen i artikel 67, stk. 1, skal anses for en forsikringsperiode, skal lægges den lovgivning til grund, efter hvil­ken denne periode er tilbagelagt.
Furthermore, it is clear from Article 1 (r) of the regulation that, in order to ascertain whether a period of employment may be assimilated to a period of insurance for the purposes of the application of the rule concerning aggregation set out in Article 67 (1), reference must be made to the legislation under which such period was completed.
Det følger således af det anførte, at en beskæftigelsesperiode, der er tilbagelagt efter lovgivningen i en anden medlemsstat end den, hvorunder den kompetente institution hører, og som ifølge denne lovgivning betegnes eller anerkendes som en forsikrings­periode, ikke er undergivet betingelsen i artikel 67, stk. 1 in fine, i forordning nr. 1408/71.«
It is thus apparent from the foregoing considerations that a period of employment completed under the legislation of a Member State other than that in which the com­petent institution is established, and defined or recognized as an insurance period un­der that legislation, is not subject to the condition laid down in Article 67 (1) infine of Regulation No 1408/71."
»... artikel 68, stk. 1, i forordning nr. 1408/71 [bygger] på det generelle princip, at den tidligere løn, der tjener som grundlag for beregningen af arbejdsløshedsydelser­ne, normalt er den løn, som arbejdstageren faktisk har modtaget for den seneste be­skæftigelse umiddelbart forud for arbejdsløsheden.
5. "...Article68(1) of Regulation No 1408/71 is founded on the general principle that the previous wage or salary to be used in calculating unemployment benefit is normally the wage or salary actually received by the worker in the last employment held by him immediately before his becoming unemployed.
Dette princip tilgodeser ikke alene hensynet til arbejdskraftens frie bevægelighed som omhandlet i traktatens arti­kel 51, men også det hensyn, der ligger til grund for forordning nr. 1408/71, nemlig at sikre arbejdstagerne arbejdsløshedsydelser, der står i rimeligt forhold til deres lønvil­kår på tidspunktet for arbejdsløshedens indtræden.
Such a principle accords not only with the demands of free movement of workers laid down in Article 51 of the Treaty but also with the requirement underlying Regulation No 1408/71 of granting workers unemployment benefit proportional to the conditions of remunera­tion which they enjoyed at the time of their becoming unemployed.
Dom af 28. februar 1980: sag 67/79, Fellinger/Bundesanstalt får Arbeit, Sml. 1980, s. 535, 545 f. (Forslag: Mayras, s. 547).
Judgment of 28 February 1980, Case 67/79, Fellinger v Bundesanstalt fir Arbeit, [1980] ECR 535, 545 (Opinion: Mayras, p. 547).
En arbejdsløs, som ikke opfylder de betingelser, der er foreskrevet i en medlemsstats lovgivning, er ikke berettiget efter artikel 69, hvis han flytter til en anden medlems­stat.«
[An unemployed] worker who does not satisfy the conditions laid down by the legisla­tion of a Member State cannot take advantage of the provisions of Article 69 if he moves into another Member State."
Blandt de 'undtagelsestilfælde', som kan berettige en forlængelse af fristen, kan visse nemlig være af en sådan art, at de ikke alene hindrer den arbejdsløse i at vende tilbage til den kompetente medlemsstat inden for den foreskrevne frist, men også i at indgive anmodningen om forlængelse inden denne frists udløb.
In fact, amongst the 'exceptional cases' capable of justifying an extension of the peri­od some may be of such a nature that they prevent not only the return of the unem­ployed person to the competent State within the period prescribed, but equally the lodging of a request for extension, before the expiration ofthat period.
... fristen i henhold til artikel 69, stk. 2, i forordning nr. 1408/71 kan [følgelig] forlæn­ges, selv når anmodningen om forlængelse er indgivet efter fristens udløb.«
... an extension of the period referred to in Article 69 (2) of Regulation No 1408/71 is permissible even when the request is made after the expiration of that period."
Dom af 20. marts 1979: sag 139/78, Coccioli/Bundesanstalt får Arbeit, Sml.
Judgment of 20 March 1979, Case 139/78, Coccioli ν Bundesanstalt fir Arbeit, [1979] ECR 991, 998 (Opinion: Reischl, p. 1001).
3. »[Artikel 69, stk. 2, i forordning nr. 1408/71] begrænser ikke medlemsstaternes kompetente myndigheder og institutioners frihed til ved deres afgørelse af, om for­ordningens frist kan forlænges, at tage alle de omstændigheder, de finder relevante, i betragtning, såvel vedrørende de pågældende arbejdstageres individuelle situation som udøvelsen af en effektiv kontrol.«
"[Article 69 (2) of Regulation No 1408/71] does not restrict the freedom of the competent services and institutions of the Member States to take into consideration, with a view to dedding upon any extension of the period laid down by the regulation, all factors which they regard as relevant and which are inherent both in the individual situation of the workers concerned and in the exerdse of effective control."
Dom af 20. marts 1979: sag 139/78, Coccioli/Bundesanstalt får Arbeit, Sml.
Judgment of 20 March 1979, Case 139/78, Coccioli ν Bundesanstalt fir Arbeit, [1979] ECR 991, 1000 (Opinion: Reischl, p. 1001).
I forhold til den arbejdstager, der be­nytter sig af den, er bestemmelsen en selvstændig undtagelse fra den interne rets reg­ler, og den skal fortolkes ensartet i alle medlemsstaterne, uanset hvordan de natio­
It establishes an independent body of rules in favour of workers claiming the benefit thereof which constitute an exception to national le­gal rules and which must be interpreted uniformly in all the Member States irrespec- lssue I/March 1983
EØF ­ SOCIAL SIKRING ­ ARBEJDSLØSHED naie lovgivninger om bevarelse eller fortabelse af retten til ydelser ved arbejdsløshed er indrettet.«
EEC ­ SOCIAL SECURITY ­ UNEMPLOYMENT tive of the rules laid down in national law regarding the continuance and loss of enti­tlement to benefits."
Artikel 69, stk. 2, i forordning nr. 1408/71, hvorefter arbejdstageren, som vender tilbage til den kompetente stat efter udløbet af tremåneders fristen i artikel 69, stk. 1, litra c), mister 'enhver ret' til ydelser efter denne stats lovgivning, begrænser ikke dette tab til perioden mellem udløbet af fristen og tidspunktet, hvor arbejdstageren igen stiller sig til rådighed for arbejdsformidlingen i den kompetente stat.
Article 69 (2) of Regulation No 1408/71, according to which a worker who returns to the competent State after the three­month period referred to in Article 69 (1) (c) has expired loses "all entitlement" to benefits under the legislation of that State, does not restrict that loss to the time between the expiry of the period and the moment when the worker makes himself available again to the employment services of the compe­tent State.
Derfor er arbejdstageren i henhold til artikel 69, stk. 2, 1. pkt., ikke længere berettiget til ydelser i den kompetente stat, medmindre den ovennævnte frist er forlænget i henhold til arti­kel 69, stk. 2,2. pkt.
Accordingly, that worker may no longer claim entitlement, by virtue of the first sentence of Article 69 (2), to benefits as against the competent State unless the said period is extended pursuant to the second sentence of Article 69 (2).
Dom af 19. juni 1980: foren, sager 41, 121 og 796/79, Testa/Bundesanstaltfår Arbeit. Sml. 1980, s. 1979, Smdrg. 2, jfr. s. 1994 f.
Judgment of 19 June 1980, Joined Cases 41, 121 and 796/79, Testa ν Bundesanstalt fir Arbeit,[l9 & 0] ECR 1979, Summary, para. 2, cf. p.
»... artikel 69 i forordning nr. 1408/71, som indrømmer en arbejdstager ret til at rejse til en anden medlemsstat for at søge beskæftigelse dér, [giver] den arbejdstager, som udnytter bestemmelsen, en fordel fremfor den arbejdstager, som forbliver i den kompetente medlemsstat, for så vidt som førstnævnte arbejdstager i et tidsrum af tre måneder fritages for forpligtelsen til at stille sig til rådighed for den kompetente medlemsstats arbejdsformidling og til at underkaste sig den her gældende kontrol, selv om han skal tilmelde sig arbejdsformidlingskontorerne i den medlemsstat, han rejser til.
6. "... in giving a worker the right to go to another Member State to seek employ­ment there, Article 69 of Regulation No 1408/71 confers on a person availing himself of that provision an advantage as compared with a person who remains in the com­petent State inasmuch as, by the effect of Article 69, he is freed for a period of three months of the duty to keep himself available to the employment services of the compe­tent State and to be subject to the control procedure organized therein, even though he must register with the employment services of the Member State to which he goes.
Den i artikel 69 indeholdte ret til bevaring af ydelser ved arbejdsløshed medvirker derfor til at sikre arbejdskraftens frie bevægelighed i overensstemmelse med trakta­tens artikel 51.
The right to retain unemployment benefits conferred by Article 69 therefore contrib­utes to ensuring freedom of movement for workers in accordance with Article 51 of the Treaty.
Den omstændighed, at denne ret er begrænset i tid og undergivet visse betingelser, kan ikke bevirke, at artikel 69, stk. 2, er i strid med artikel 51.
The fact that that advantage is limited in time and subject to the obser­vance of certain conditions is not such as to bring Article 69 (2) into conflict with Arti­cle 51.
Denne sidste bestemmelse forbyder ikke fællesskabslovgiver at knytte betingelser til eller at sætte grænser for de rettigheder, som han giver med henblik på at sikre den frie bevæ­gelighed for arbejdskraften.
The latter provision does not prohibit the Community legislature from attach­ing conditions to the rights and advantages which it accords in order to ensure free­dom of movement for workers or from determining the limits thereto.
Heraf følger, at artikel 69, stk. 2, i forordning nr. 1408/71 ikke er uforenelig med be­stemmelserne om arbejdskraftens frie bevægelighed i Fællesskabet.«
It follows that Article 69 (2) of Regulation No 1408/71 is not incompatible with the rules on freedom of movement for workers in the Community."
Dom af 19. juni 1980: foren, sager 41, 121 og 796/79, Testa/Bundesanstalt får Arbeit, Sml. 1980, s. 1979, 1995 f.
Judgment of 19 June 1980, Joined Cases 41, 121 and 796/79, Testa ν Bundesanstalt för Arbeit, [1980] ECR 1979, 1995 (Opinion: Reischl, p. 1999).