natgillin/translations-raw huggingface dataset:
som er aktive i Frankrig gennem filialer, idet det typisk er sådanne virksomheder, der i de fleste tilfælde vil have udviklet deres forskningsvirksomhed uden for den afgiftsopkrævende medlemsstats område.
nothing to preclude the Member State concerned from adopting any appropriatemeasure for preventing or penalising fraud, either in relation to the companyitself, or in relation to its members where it had been established that they werein fact attemptingto evadetheir obligations towards creditors established on theterritory of the State in question, the Court concluded that the refusal to registerthe company was contrary to the Treaty.
Den sidste sag vedrørte de begrænsninger, som kan pålægges en virksomhed under henvisning til, at denne ville anvende sin etableringsret til at omgå en medlemsstats lovgivning (dom af 9.3.1999, sag C-212/97, Centros, Sml. I, s. 1459).
All of the most important cases on the free movement of capital decidedin 1999 arose from questions referred for a preliminary ruling by Austriancourts. courts.
De danske myndigheder nægtede at registrere en filial til dette selskab i Danmark, idet de gjorde gældende, at virksomheden reelt søgte at omgå de nationale retsregler, bl.a. om indbetaling af en mindste indskudskapital.
A court asked whether Austrian legislation which required a mortgagesecuring a debt payable in the currency of another Member State to be registeredin the national currency was compatible with Article 73b of the Treaty (now Article 56 EC).
Domstolen fandt, at en sådan praksis udgjorde en hindring for udøvelsen af etableringsretten, og at det forhold, at en statsborger i en medlemsstat, der ønsker at stifte et selskab, vælger at stifte det i den medlemsstat, hvis selskabsretlige regler forekommer den pågældende at være de mindst byrdefulde, og at oprette filialer i andre medlemsstater, ikke i sig selv kan udgøre et misbrug af etableringsretten.
The Court provided some explanation of the terms "movementsof capital" and "payments", stating first of all that the nomenclature in respect ofmovements of capital annexedto Directive 88/3 lI IEEC 10 still had the sameindicative value, for the purposes of defining the notion of capital movements, asit did before the entry into force of Article 73b et seq.of the EC Treaty, subjectto the qualification, contained in the introduction to the nomenclature,that the listset out thereinwas not exhaustive.
Den udtalte endvidere, at denne hindring ikke opfyldte de nødvendige betingelser for at være begrundet af tvingende almene hensyn for så vidt angår kreditorbeskyttelse.
In the case before the Court, it followed thatthe mortgage was covered by Article 73b of the Treaty.
For det første var den pågældende praksis ikke egnet til at nå det kreditorbeskyttelsesformål, som den ansås at forfølge, idet filialen, hvis selskabet havde udøvet virksomhed i Det Forenede Kongerige, ville være blevet registret i Danmark, selv om de danske kreditorer kunne have haft en lige så usikker stilling.
Next, the Court statedthat the requirement at issue constituted a restriction on the movement of capitalsince its effect was to weaken the link between the debt to be secured, payable in the currency of another Member State, and the mortgage, whose value could, asa result of subsequent currency exchangefluctuations, come to be lower than thatof the debt to be secured.
Endvidere var selskabets kreditorer oplyst om selskabets nationalitet og kunne henholde sig til visse fællesskabsretlige regler, der beskytter dem. Endelig ville der kunne have været truffet mindre restriktive foranstaltninger eller foranstaltninger, der i mindre omfang greb ind i de grundlæggende friheder.
Consequently,the legislation was liable todissuade the parties concerned from denominating a debt in the currency ofanother Member State.
Idet den præciserede, at der var intet, der udelukkede, at den pågældende medlemsstat kunne træffe enhver foranstaltning, som var egnet til at hindre svigagtige forhold, eller som bestod i, at der kunne pålægges sanktioner i anledning af sådanne forhold, enten over for selskabet selv, i givet fald i samarbejde med den medlemsstat, hvori selskabet var stiftet, eller over for selskabsdeltagerne i tilfælde, hvor det godtgjordes, at de reelt søgte at unddrage sig deres forpligtelser på den pågældende medlemsstats område, konkluderede Domstolen, at nægtelsen af registreringen var traktatstridig.
Finally, the legislation could not bejustified by an imperative requirement in the public interest on the ground that itwas designed to ensure the foreseeability and transparencyof the mortgagesystem, since it enabledlower-ranking creditors to establish the precise amountof prior-ranking debts, and thus to assess the value of the security offered to
Domstolen, der fremkom med nogle forklaringer om begrebet kapitalbevægelser og begrebet betalinger, udtalte først i dommen, at den nomenklatur for kapitalbevægelser, som er indeholdt i bilaget til direktiv 88/361/EØF10, bevarer den vejledende værdi hvad angår definitionen af begrebet kapitalbevægelser, som den havde, før EF-traktatens artikel 73 B ff. trådte i kraft, idet den i nomenklaturen indeholdte liste, som er anført i indledningen til nomenklaturen, ikke er udtømmende.
The Court stated that, to the extent that a Member State could justifythe system by relying on a town and country planning objective, the restrictive measure inherent in such a requirement could be accepted only if it were notapplied in a discriminatory manner and if the same result could not beachievedby other less restrictive procedures.
Det fulgte heraf, at det af sagen omhandlede lån henhørte under traktatens artikel 73 B. Domstolen tilføjede, at det omtvistede forbud udgjorde en hindring for kapitalens frie bevægelighed, idet det havde som virkning, at forbindelsen mellem den fordring, som skulle sikres — og som skulle betales i en anden medlemsstats valuta — og panteretten i fast ejendom, der på grund af efterfølgende valutabevægelser kunne tænkes at få en lavere værdi end den sikrede fordring, svækkedes, hvilket nødvendigvis nedsatte sikkerhedens effektivitet og dermed gjorde den mindre attraktiv.
The Court considered that not to be so in thecase before it, in particular since the available documents revealed the intentionof using the means of assessment offered by the authorisation procedure in orderto subject applications from foreigners, including Community nationals,to a morethorough check than applications from Austrian nationals.
I øvrigt var der risiko for, at bestemmelserne påførte de kontraherende parter yderligere udgifter, da de tvang dem til at beregne fordringen i national valuta udelukkende med henblik på tinglysningen af panteretten og dermed til i givet fald at få fastslået ombytningsforholdet.
The Court found that there was an obstacle to themovement of capital, but that it was necessary in order to prevent infringementsof national tax law and regulations, as provided for in Article 73d(1xb) of the Treaty (now Article 58(1)(b)EC).
Endelig kunne disse bestemmelser ikke begrundes i tvingende almene hensyn under henvisning til, at de havde til formål at sikre forudsigelighed og transparens i forbindelse med pantsætning af fast ejendom, idet de satte kreditorer med en lavere prioritetsplads efter bestemmelserne i stand til at kende det nøjagtige beløb på de foranstående prioriteter og dermed fik mulighed for at vurdere værdien af den sikkerhed, de blev tilbudt, men dette skete på bekostning af et usikkerhedsmoment for de fordringshavere, hvis krav var fastsat i en udenlandsk valuta (dom af 16.3.1999, sag C-222/97, Trummer og Mayer, Sml. I, s. 1661).
The national legislation applied, irrespectiveof the nationality of the contracting parties or of the place where the loan wascontracted, to all natural and legal persons resident in Austria who entered intoa contract for a loan, and its main objective was to ensure equal tax treatment.On the other hand, the Court found that the legislation was contrary to the Treatyin so far as, in the case of loans contracted without being set down in a writteninstrument, a loan contracted in Austria was not subject to the duty at issuewhereas, if it was contracted outside Austria, duty was payable by virtue of theexistence of the loan being recorded by an entry in the borrower's books andrecords of account (udgment of 14 October 1999 in Case C-439197 Sandoz v
Domstolen fandt, at dette ikke var tilfældet i sagen, navnlig da det fremgik af de dokumenter, der var til rådighed, at myndighederne havde til hensigt at benytte det skøn, som tilladelsesproceduren åbnede mulighed for, til at underkaste ansøgninger fra udlændinge, herunder statsborgere i Fællesskabets medlemsstater, en grundigere kontrol end den, som ansøgninger fra østrigske statsborgere blev underkastet.
Chemicals v Commission, CaseC-199192 P Hülsv Commission, CaseC-24U92 PICI v Commission, Case C-227192 P lfoechst v Commission, Case C-234192 PShell International Chemical Cornpany v Commission, Case C-235192 PMontecatini v Commission and Case C-245192P Chemie Linz v Commission, allnot yet reported in the ECR).
Domstolen fandt, at der var tale om en restriktion for kapitalbevægelser, men at den var nødvendig for at hindre overtrædelser af landets nationale ret og forskrifter på skatte- og afgiftsområdet, som omhandlet i traktatens artikel 73 D (nu artikel 58 EF), stk. 1, litra b).
In response to the applicants' contentionsthat the Commission decision was non-existent,the Court recalled that acts of the Community institutions are in principle presumedto be lawful and accordinglyproduce legal effects, even if they are tainted by irregularities,until such time asthey are annulled or withdrawn.
Lovgivningen ramte enhver fysisk eller juridisk person, der var hjemmehørende i Østrig, og som indgik en sådan kontrakt, uden hensyn til de kontraherende parters nationalitet eller det sted, hvor lånekontrakten blev indgået, og dens hovedformål var at sikre en ensartet afgiftsbelastning af de afgiftspligtige.
However, by way of exception to that principle,acts tainted by an irregularity whose gravity is so obvious that it cannot betolerated by the Community legal order must be treated as having no legal effect,even provisional, that is to say they must be regarded as legally non-existent.
Domstolen fandt derimod, at lovgivningen var i strid med traktaten, idet der, såfremt der blev optaget et lån i Østrig, uden at der blev oprettet et dokument, ikke skulle betales den omstridte afgift, mens der, såfremt et lån blev optaget i udlandet, skulle betales afgift, når lånet blev opført i låntagerens regnskaber og registre (dom af 14.10.1999, sag C-439/97, Sandoz, Sml. I, s. 7041).
As regardsreopening of the oral procedure, the Court stated that the Court of First Instanceis not obliged to accedeto a request to that effect unless the party concernedrelies on facts which may have a decisive influence on the outcome of the caseand which it could not put forward before the close of the oral procedure.According to the Court, indications of a general nature relating to an allegedpractice of the Commission that emerged from a judgment delivered in other casesor from statements made on the occasion of other proceedings do not amount tosuch facts.
Polypropylen-appelsagerne rejste for det første principielle spørgsmål om begrebet en fællesskabsretsakts nullitet og om Rettens eventuelle forpligtelse til at tage en parts begæring om genåbning af den mundtlige forhandling til følge.
The polypropylenejudgments also clarify certain matters relating to the conditionsfor applying Article 85 of the Treaty (now Article 81 EC).
Over for sagsøgerens anbringender om kommissionsbeslutningens nullitet bemærkede Domstolen, at der for Fællesskabets institutioners retsakter gælder en formodning om lovlighed, og at de derfor afføder retsvirkninger, også selv om de er behæftet med mangler, så længe de ikke er blevet annulleret eller trukket tilbage.
With regard to theconceptof a concerted practice - which refers to a form of coordination betweenundertakings that, without having been taken to a stage where an agreementproperly so-called has been concluded, knowingly substitutes for the risks ofcompetition practical cooperation between the undertakings - the Court statedfirst that, like an agreement, a concerted practice falls under Article 85 where ithas as its object the prevention, restriction or distortion of competition even in theabsence of anti-competitive effects on the market.
Imidlertid bør, som en undtagelse fra dette princip, retsakter, der er behæftet med en mangel, hvis grovhed er så åbenlys, at de ikke kan tolereres af Fællesskabets retsorden, anses for ikke at have affødt nogen som helst, end ikke foreløbig, retsvirkning, dvs. at de juridisk bør anses for nulliteter.
Second, the Court statedin relation to application of the rule of reason, which certain appellants relied on,that even if that rule does have a place in the context of Article S5(1) of the Treaty, in no event may it exclude application of that provision in the case of arestrictive arrangement involving producers accounting for almost all the Community market and concerning price targets, production limits and sharingout of the market.
Denne undtagelse skal sikre en ligevægt mellem to grundlæggende, men undertiden modstridende krav, som en retsorden skal opfylde, nemlig stabiliteten i retsforhold og overholdelsen af lovens bogstav.
Third, certain appellants contendedthat the finding that themeetings in which they had taken part were unlawful amounted to a violation ofthe freedoms of expression,of peaceful assembly and of association.
Ifølge Domstolen er de konsekvenser, som er forbundet med konstateringen af, at en retsakt fra Fællesskabets institutioner er en nullitet, så alvorlige, at det af retssikkerhedsmæssige grunde må kræves, at denne konstatering forbeholdes fuldstændig ekstreme tilfælde.
The Court, while acknowledging that those freedoms are protected in the Community legalorder, rejected the plea since the meetings in question had not been held to becontrary to Article 85 per s€, but only inasmuch as their purpose wasanti-competitive.
Hvad angår genåbningen af den mundtlige forhandling udtalte Domstolen, at Retten ikke havde pligt til at tage en begæring herom til følge, medmindre den pågældende part påberåbte sig faktiske omstændigheder af afgørende betydning, som parten ikke havde kunnet gøre gældende før afslutningen af den mundtlige forhandling.
Fourth, the Court held that although a situation of necessitymight allow conduct which would otherwise infringe Article 85 of the Treaty tobe considered justified, such a situation can never result from the mererequirement to avoid financial loss.
Ifølge Domstolen udgjorde bemærkninger i almindelige vendinger vedrørende en formodet praksis hos Kommissionen, som fremgik af en dom afsagt i andre sager eller af erklæringer fremsat i forbindelse med andre sager, ikke sådanne faktiske omstændigheder.
Fifth, the Court accepted that thepresumption of innocence appliesto the procedures relating to infringements ofthe competition rules applicable to undertakings that may result in the impositionof fines or periodic penalty payments.
Domstolen præciserede endvidere, at Retten ikke var pligtig at anordne genåbning af den mundtlige forhandling på grund af en angivelig pligt til ex officio at fremkomme med argumenter vedrørende lovligheden af proceduren for vedtagelse af den omtvistede beslutning, idet en
However, where it is established that anundertaking has taken part in meetings between undertakings of a manifestlyanti-competitive nature, the view may be taken that it is for the undertaking toprovide another explanation of the tenor of those meetings, without that
Polypropylen-dommene afklarede endvidere visse forhold vedrørende betingelserne for anvendelse af traktatens artikel 85 (nu artikel 81 EF).
Certain appellantsalso challenged the refusal to apply the limitation period intheir favour because their conduct had allegedly been continuous over a numberof years.
Hvad angår begrebet samordnet praksis, som omhandler en form for koordinering mellem virksomheder, hvorved disse ikke går så langt som til at afslutte en egentlig aftale, men dog bevidst erstatter den risiko, der er forbundet med normal konkurrence, med indbyrdes praktisk samarbejde, præciserede Domstolen indledningsvis, at i lighed med en aftale var en samordnet praksis, såfremt den havde til formål at begrænse, hindre eller fordreje konkurrencen, omfattet af traktatens artikel 85, selv når den ikke havde haft konkurrencebegrænsende virkninger på markedet.
The Court stated that, although the concept of a continuousinfringement has different meaningsin the legal orders of the Member States, itin any event comprises a pattern of unlawful conduct implementing a singleinfringement, united by a common subjectiveelement. On that basis it held thatthe Court of First Instance had been right in holding that the activities whichformed part of schemesand pursued a single purpose constituted a continuous infringement of the provisions of Article 85(1) of the Treaty, so that the five-yearlimitation period laid down by the legislation could not begin to run until the dayon which the infringement ceased.
Den bemærkede endvidere, at selv om begrebet samordnet praksis både forudsatte samordning mellem virksomhederne og en adfærd på markedet, der lå i forlængelse af denne samordning, samt årsagsforbindelse mellem samordningen og adfærden, måtte det imidlertid — med forbehold af det modbevis, som det påhvilede de pågældende erhvervsdrivende at føre — antages, at de virksomheder, som deltog i samordningen, og som forblev aktive på markedet, tog hensyn til informationsudvekslingen med deres konkurrenter for at fastlægge deres adfærd på markedet.
Finally, with regard to the administrativeproceedings, one appellant complained that the Court of First Instance had notdrawn any consequences from the Commission's refusal to grant it access to the replies of the other producers to the statements of objections(Hercules Chemicalsv Commission). The Court of Justice approved the approach followed by the Court of First Instance, which had not ruled on the lawfulness of such a refusalbut had established that, even in the absence of the refusal,the proceedings wouldnot have had a different outcome.
Idet visse af appellanterne havde påberåbt sig anvendelsen af maksimen rule of reason, fastslog Domstolen for det andet, at denne maksime, selv om den måtte antages at have sin plads inden for rammerne af traktatens artikel 85, stk. 1, ikke under nogen omstændigheder kunne udelukke anvendelsen af bestemmelsen i tilfælde af et kartel af producenter, der nærmest totalt dominerede fællesmarkedet, og angik prismål, produktionsbegrænsning og opdeling af markedet.
According to the Court of Justice, such anapproach is not tantamountto conferring rights of defence only on the innocent,because the undertaking concerned does not have to show that, if it had hadascess to the replies in question, the Commission decision would have beendifferent in content.but onlv that it would have been able to use those documents for its defence.
For det tredje havde visse af appellanterne gjort gældende, at afgørelsen om, at de møder, som de havde deltaget i, var retsstridige, udgjorde en krænkelse af ytringsfriheden og af friheden til fredeligt at forsamles og forenes.
Other important points may be found in the judgment in Commission v Anic Partecipazioni , cited above.
Domstolen, der anerkendte, at disse friheder var beskyttet af Fællesskabets retsorden, gav imidlertid ikke medhold i dette anbringende, eftersom de omtvistede møder ikke blev rundet stridende mod traktatens artikel 85, stk. 1, som sådanne, men for så vidt som de havde et konkurrencestridigt formål.
First, the Court acknowledged that, given the natureof the infringements in question and the nature and degree of severity of theensuing penalties, responsibility for committing the infringements of Article 85of the Treaty was personal in nature.
Domstolen udtalte for det fjerde, at det vel ikke kan udelukkes, at en tvangssituation kan berettige til en adfærd, som, såfremt situationen ikke forelå, ville tilsidesætte traktatens artikel 85, stk. 1, men at en sådan tilstand ikke under nogen omstændigheder kan fremgå, blot fordi et økonomisk tab må undgås.
However, the mere fact that an undertakingtakes part in such an infringement in ways particular to it does not suffice toexclude its responsibility for the entire infringement, including conduct put intoeffect by other participating undertakings but sharing the same anti-competitiveobject or effect.
For det femte anerkendte Domstolen, at uskyldsformodningsprincippet fandt anvendelse på sager vedrørende tilsidesættelser af konkurrencereglerne, der gælder for virksomhederne, og som vil kunne føre til pålæggelse afbøder eller tvangsbøder. Når det imidlertid er
On the contrary, the undertaking may be regarded as responsiblefor the entire infringement, throughout the whole period of its participation in it,where it is established that it was aware of the offending conduct of the otherparticipants or that it could reasonably have foreseen that conduct and that it wasprepared to take the risk.
godtgjort, at en virksomhed har deltaget i klart konkurrencestridige møder mellem virksomheder, kan det antages, at det påhviler virksomheden at fremlægge en anden forklaring på indholdet af disse møder, uden at der herved er foretaget en ubehørig vending af bevisbyrden eller en tilsidesættelse af uskyldsformodningen. ldsformodningen.
Finally, the Court allowed the Commission's appeal in thiscase after observing that the Court of First Instance could not, withoutcontradicting itself, on the one hand accept the view that there was a singleinfringement, responsibility for which could be attributed globally to everyundertaking, and, on the other hand, partially annul the decision on the groundthat it had not been proved that the undertaking had participated in some of theactivities forming part of that single infringement.
Domstolen fastslog herom, at selv om begrebet fortsat overtrædelse havde en noget forskellig betydning i retsordnerne i de forskellige medlemsstater, indebar det i alle tilfælde, at der skulle foreligge flere overtrædelseshandlinger eller flere handlinger til fuldbyrdelse af en enkelt overtrædelse, og handlingerne skulle have et fælles formål.
The appellants challenged the statementsof the Court of First Instance according to which the Commission was entitled,when assessing the Community interest, to take into account relevant factors otherthan those listed by the Court of First Instance in the case of Automec II.
På dette grundlag fandt Domstolen, at Retten med rette kunne antage, at de aktiviteter, der indføjede sig i systemerne og forfulgte et enkelt formål, var en sammenhængende overtrædelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85, stk. 1, således at den femårige frist ifølge lovgivningen først kunne begynde at løbe fra den dag, hvor overtrædelsen var ophørt.
The Court rejected that plea, after stating that, in view of the fact that the assessment of the Community interest raised by a complaint dependedon the circumstancesof each case, the number of criteria of assessment the Commission could refer to should not be limited and, conversely,it should not be required to have recourseexclusively to certain criteria.
Hvad angår den administrative procedure gjorde en appellant endelig gældende, at Retten ikke drog konsekvensen af Kommissionens afslag på at give vedkommende aktindsigt de øvrige producenters svar på meddelelsen af klagepunkter (Hercules Chemicals-sagen).
On the other hand, the Court found fault with thestatements of the Court of First Instance to the effect that establishing thatinfringements had taken place in the past was not covered by the functionsconferred on the Commission by the Treaty and that the Commission mighttherefore lawfully decide that it was not appropriate to pursue a complaintregarding practices which had since ceased.