natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Aftalen mellem FOS og SSB om fastsættelse af mindstepriser kan ikke fritages efter artikel 85, stk. 3, eftersom den ikke blev anmeldt efter artikel 4 i forordning nr. 17.
The agreement between FOS and the SSB to fix minimum prices does not qualify for an exemption under Article 85 (3) since it was not properly noti fied in accordance with Article 4 of Regulation No 17.
Aftalen var ikke fritaget fra anmeldelsespligten i henhold til artikel 4, stk. 1, nr. 1 og 2, i forordning nr. 17.
Nor was the agreement exempt from notification under paragraphs 1 and 2 of Article 4 (2) of Regulation No 17.
Selv om aftalen var blevet behørigt anmeldt ville den imidlertid alligevel ikke have kunnet fritages, eftersom de begrænsninger, de deltagende virksom­heder fik pålagt i betragtning af de andre mulighe­der, EF­retten åbner for at afhjælpe problemerne, ikke var nødvendige for at nå de i artikel 85, stk. 3, fastlagte mål og i særdeleshed ikke ville sikre forbrugerne en rimelig andel af fordelene.
Even if the agreement had been properly notified, it could not have been exempted since, given the remedies provided by Community law, the restric tions imposed on the undertakings concerned were not indispensable to the attainment of the objectives outlined in Article 85 (3) and, in particular, could not allow consumers a fair share of the resulting benefit.
Den var ikke nødvendig, eftersom EF­retten indeholder procedurer til afhjælpning af økonomiske vanskeligheder af den ovenfor beskrevne art. I dette tilfælde var det en antidumpingprocedure, der blev indledt.
It was not necessary because Community law provides procedures aimed at redressing economic difficulties such as that described above. In this case an anti-dumping procedure was availed of.
Efter en klage indgivet i december 1989 af ISGA og SSB iværksatte Kommissionen en antidumpingprocedure med hensyn til import af opdrætslaks fra Norge.
Following a complaint in December 1989 by the ISGA and the SSB the Commission initiated an anti-dumping proceeding in respect of imports of farmed salmon from Norway.
Samtidig indgik SSB, SSGA og SSFA — uden at afvente denne procedures udfald — imidlertid en privat prisbindingsaftale med FOS, som er de norske opdrætslakseproducenters organisation.
Concurrently, however, and without awaiting the outcome of that proceeding, the SSB, the SSGA and the SSFA entered into a private price-fixing agree ment with FOS, the organization representing Norwegian producers of farmed salmon.
Forordning nr. 3796/81 åbner tillige mulighed for fastsættelse af en mindste­importpris på fisk.
A further possible remedy available under Community law was the safeguard clause contained in Regulation (EEC) No 3796/81.
ÉFT nr. L 379 af 31. 12. 1981, s. 1.
993/62. (f) OJ No L 379, 31. 12. 1981, p. 1.
Salmon Farmers' Association (SSFA) overtrådte EØF-Traktatens artikel 85, da de ved udgangen af 1989 indgik en aftale om fastsættelse af mindstepriser pi opdrætslaks.
EEC Treaty by entering at the end of 1989 into an agree ment to fix minimum prices for farmed salmon.
Det er imidlertid Kommissionens praksis at vedtage beslutninger for at fastslå, at en overtrædelse har fundet sted, selv om overtrædelsen er bragt til ophør, hvis en sådan beslutning kan afklare et redigt spørgsmål og dermed forebygge tilsvarende eller lignende overtrædelser i fremtiden, således som det udtrykkeligt blev anført bl. a. i del IV i Kommissionens beslutning 75/497/EØF (').
However, it is the Commission's practice to issue a decision establishing an infringement, even in cases where the infringement has ended, if the decision might clarify a point of law and thus prevent the same or similar infringements from being committed in the future, as stated in Commission Decision 75/497/EEC (').
Denne praksis er fastlagt ud fra hensynet til retssikkerheden og er blevet stadfæstet af Domstolen (se sag 7/82, GVL mod Kommissionen, præmis nr. 25, Sml. 1983, s. 483).
Such a practice makes for legal certainty and has been endorsed by the Court of Justice (see ground 25 of the Court's judgment in Case 7/82 GVL v. Commission [1983] ECR 483).
(') BFT nr. L 228 af 29. 8. 1975. s. 3.
(') OJ No L 228, 29. 8. 1975, p. 3.
KOMMISSIONENS BESLUTNING af 7. oktober 1992 om at pilægge CSM NV en bøde i henhold til artikel 15, stk. 1, i R & dets forordning nr. 17
COMMISSION DECISION of 7 October 1992 imposing a fine pursuant to Article 15 (1) of Council Regulation No 17 on CSM NV (Case IV/33.791 — CSM — ex IV/33.638 — Sugar)
(Sag IV/33.791 — CSM —, ex — IV/33.638 — Sukker) (Kun den nederlandske udgave er autentisk)
(Only the Dutch Cext is authentic)
KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER HAR — under henvisning til Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, under henvisning til Rådets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, første forordning om anvendelse af bestemmelserne i Traktatens artikel 85 og 86 ('), senest ændret ved akten vedrørende Spaniens og Portugals tiltrædelse, særlig artikel 14 og 15, papirer, der er anført i bilag 1 (]).
THE COMMISSION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES, tion of the 12 documents specified in Annex I(3).
Kommissionens repræsentanter ønskede at tage afskrifter af dem, men CSM hindrede dem heri.
The Commission officials intended to take copies
De pågældende papirer angår udvekslingen af oplysninger mellem CSM og Suiker Unie om køb af sukkerroer, samt oplysninger fra Tiense Suikkerraffinaderij NV om de købspriser, denne virksomhed praktiserede.
Having regard to Council Regulation No 17 of 6 February 1962, First Regulation implementing Articles 85 and 86 of the Treaty ('), as last amended by the Act of Accession of Spain and Portugal, and in particular Articles 14 and 15 thereof, of those documencs which related to the exchange of information becween CSM and Suiker Unie concerning the purchasing of sugar beet, as well as the passing on of information eminating from Tiense Suikerraffinaderij NV which involved its purchase prices for sugar beet.
Virksomheden erklærede, at »den ikke er villig til at udlevere kopier af de pågældende papirer, da der er tale om papirer, som ikke med rimelighed kan påstås at tjene til bevis for nogen af de forhold, som angår genstanden for Kommissionens kontrolundersøgelse, således som den er beskrevet i den af ovennævnte repræsentanter fremviste fuldmagt·.
However, CSM prevented them from doing so. It staeed that it was not prepared to give copies of the documents in question because it could not reasonably be argued that the documents could prove any fact covered by the subject matter of the investigation, as specified in the written authorization presented by the abovementioned Commission officials.
efter at have givet den pågældende virksomhed lejlighed til at udtale sig vedrørende de af Kommissionen fremførte klagepunkter, jf. artikel 19, stk. 1, i forordning nr. 17 samt Kommissionens forordning nr. 99/63/EØF af 25. juli 1963 om udtalelser fra interesserede parter og tredjemand i henhold til artikel 19, stk. 1 og 2, i Rådets forordning nr. 17 0,
Having given the undertaking in question the opportunity to make known its views of the objections raised by the Commission, pursuant to Article 19 (1) of Regulation No 17 and Commission Regulation No 99/63/EEC of
Kommissionens repræsentanter udarbejdede en rapport herom. Denne rapport blev underskrevet af CSM.
The Commission officials took minutes of the above.
Udskrifter af papirerne, der udelukkende tjener til identificering af dem, blev vedlagt rapporten. ten.
Extracts from the documents allowing only their identification were annexed to the minutes.
efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspørgsmål, og ud fra følgende betragtninger :
After consulting the Advisory Committee on Restrictive Practices and Dominant Positions,
Kontrolundersøgelsen fortsatte den følgende dag, den 13. december 1990.
The investigation was continued on the following day, 13 December 1990.
I løbet af denne dag erklærede CSM, at man nu var indforstået med at tillade, at der blev taget afskrifter af fire af ovennævnte tolv papirer.
In the course of that day, CSM stated that it was now prepared to allow copies to be taken of four of the abovementioned 12 documents.
Virksomheden forklarede i den forbindelse, at den havde taget fejl med hensyn til indholdet af disse fire papirer.
It stated that it had been mistaken about the content of the four- documents.
Kommissionens repræsentanter tog afskrifter af disse fire papirer og bekræftede skriftligt denne procedure (bilag 2)(3).
The Commission officials took copies of them and confirmed this in writing (Annex II to this Deci sion) (').
Den 19. maj 1991 besluttede Kommissionen i henhold til forordning nr. 17 at indlede en procedure mod CSM.
On 19 May 1991 the Commission decided to initiate a proceeding against CSM pursuant to Regulation No 17.
Den 13. juni 1991 blev det meddelt CSM, at Kommissionen havde besluttet at pålægge virksomheden en tvangsbøde i henhold til artikel 16, stk. 1, i forordning nr. 17, og samtidig blev der givet meddelelse om klagepunkterne i nærværende procedure.
On 13 June 1991 a decision was adopted pursuant to Article 16 (1) of Regulation No 17 imposing a periodic penalty payment on CSM and a statement of objections sent in the context of the abovementioned proceeding.
Ved beslutning af 6. december 1990 truffet på grundlag af artikel 14, stk. 3, i forordning nr. 17 påbød Kommissionen CSM NV (i det følgende benævnt CSM) at underkaste sig en kontrolundersøgelse.
By decision of 6 December 1990, adopted pursuant to Article 14 (3) of Regulation No 17, the Commission ordered CSM NV (hereinafter referred to as CSM) to submit to an investigation.
Denne beslutning blev overgivet CSM den 12. december 1990.
The decision was notified to CSM on 12 December 1990.
I betragtningerne til nævnte beslutning angav Kommissionen, at den rådede over oplysninger, hvorefter CSM sammen med visse andre fællesskabsproducenter skulle have deltaget i aftaler eller samordnet praksis om afsætning af sukker.
In the body of the decision it was explained that the verification was ordered because the Commission had been informed of allegations that NV Centrale Suiker Maastschappij had participated in arrange ments or concerted practices with certain other Community producers concerning the marketing of sugar.
De repræsentanter for Kommissionen, som havde fået fuldmagt til at foretage kontrolundersøgelsen, indledte undersøgelsen straks efter overrækkelsen af beslutningen.
The Commission officials charged with the investigation began carrying it out immediately after the decision had been notified.
De kontrollerede bl. a. de tolv
This included examina-
Som følge af Kommissionens beslutning om at pålægge CSM en tvangsbøde erklærede virksom heden sig den 14. juni 1991 under protest rede til at give Kommissionen lejlighed til at tage afskrifter af de dokumenter i bilag 1, som ikke er anført i bilag 2.
On 14 June 1991, as a result of the Commission Decision imposing a periodic penalty payment, CSM declared its readiness, although protesting that it had no choice, to allow the Commission to make copies of the documents referred to in Annex I to the Decision and not included in Annex II.
O Dette bilag er endnu ikke offentliggjort.
(') This Annex has not been published.
Den 2. juli 1991 blev afskrifterne taget på CSM's kontor.
These copies were made at the offices of CSM on 2 July 1991.
Den 12. juli 1991 modtog Kommissionen svar på meddelelsen af klagepunkter.
On 12 July 1991 the Commission received a reply under the abovementioned proceeding.
CSM har givet afkald på høring.
CSM declined a hearing.
Ved skrivelse af 21. december 1990 anmodede CSM Kommissionen om at tilbagelevere afskriften af et papir om priserne pi sukkerroer, der var blevet taget af Kommissionens tjenestemænd under kontrolundersøgelsen.
By letter of 21 December 1990 CSM asked the Commission to return the copy of a business document concerning sugar-beet prices which the Commission officials had taken during the investigation.
Begrundelsen herfor stem mer med den i ovennævnte rapport optagne og ovenfor citerede erklæring.
The grounds advanced for the request were the same as those given in the statement recorded in the abovementioned minutes.
Det synspunkt som CSM har fremført med hensyn til, at de pågældende forretningspapirer ikke kan tjene til bevis for de forhold, der har forbindelse med kontrolundersøgelsens genstand, siledes som den er beskrevet i Kommissionens beslutning af 6. december 1990, kan ikke godtages.
CSM's view that the documents in question cannot prove any facts covered by the subject matter of the investigation, as specified in the Commission's decision of 6 December 1990, is unacceptable.
Det fremgir hverken af artikel 14 i forordning nr. 17, eller af nævnte beslutning, at CSM's pligt til at medvirke til kontrolundersøgelsen er begrænset til de papirer, som efter dens mening er relevante.
It cannot be deduced either from Article 14 of Regulation No 17 of from the abovementioned Commission decision that the under taking's obligation to cooperate in the investigation is limited to supplying such documents as it considers rele vant.
Ifølge EF-Domstolens faste retspraksis er det Kommissionen, der fastslår, hvilke forretningspapirer, der skal udleveres til kontrol, og hvoraf der eventuelt skal tages afskrifter eller ekstraudskrifter (sag 155/79 (') — AM & S — og 46/87 (J) — Hoechst — ; for så vidt angår begæringer om oplysninger ifølge artikel 11 i forordning nr. 17 bekræftet ved sag 374/87 — Orkem (J)).
It has consistently been held in the case law of the Court of Justice of the European Communities that it is for the Commission to determine which business records must be presented for examination and from which any copies of extracts are to be taken (Cases 155/79, AM & S v. Commission (') and 46/87, Hoechst v. Commission (2) ; confirmed, with regard to requests for information under Article 11 of Regulation No 17, by Case 374/87, Orkem v. Commission (3)).
Kommissionen har foreløbig afvist anmodningen, fordi den undersøgelse i proceduren, der har ført til kontrolundersøgelsen hos CSM, endnu ikke er afsluttet.
The Commission provisionally refused this request since the inquiries in the proceeding which led to the investigation at the premises of CSM have not yet been completed.
I dette tilfælde kunne det derfor ikke endeligt fastslås, at papiret ikke er relevant for undersøgelsen.
It could not, consequently, be established with certainty that the document was not relevant to the investigation.
Under alle omstændigheder er der ifølge Kommissionen ikke tale om et papir, som tydeligvis ikke har nogen forbindelse med den i beslutningen af 6. december 1990 anførte genstand for kontrolundersøgelsen.
In any case, the document is not, according to the Commission, one that is obviously not related to the subject matter of the investigation as specified in the deci sion of 6 December 1990.
CSM er imidlertid af den opfattelse, at virksomhedernes samarbejdspligt er begrænset til kontrolundersøgelsens genstand og formål som defineret i Kommissionens beslutning.
CSM however considers that an undertaking's obligation to cooperate in an investigation is limited by the subject matter and purpose of the investigation as defined in the Commission decision.
CSM konkluderer, at det er op til virksomhederne selv at vurdere omfanget af deres samarbejdspligt.
CSM concludes that it is up to the undertakings themselves to judge the extent to which they are required to cooperate.
Begge påstande understøttes ifølge CSM af Hoechst dommen.
Both of these positions are supported, in CSM's view, by the abovementioned Hoechst judgment.
Ifølge artikel 14 i forordning nr. 17 kan Kommissionen til løsning af de opgaver, som ved Traktatens artikel 89 og ved de i medfør af Traktatens artikel 87 fastsatte regler der er henlagt til denne, foretage alle nødvendige kontrolundersøgelser hos virksomheder.
Pursuant to Article 14 of Regulation No 17, the Commission may, in carrying out the duties assigned to it by Article 89 and by provisions adopted pursuant to Article 87 of the Treaty, undertake all necessary investigations into undertakings.
I dette øjemed har Kommissionens befuldmægtigede repræsentanter bl. a. beføjelse til at kontrollere bøger og andre forretningspapirer samt tage afskrifter eller ekstraudskrifter af disse bøger og forretningspapirer.
To this end, the officials autho rized by the Commission are empowered, inter alia, to examine the books and other business records of the undertaking and to take copies of or extracts from these books and business records.
Kommissionen bestrider ikke, at det i tilfælde af uenighed i første række er virksomheden selv, der skal vurdere sine rettigheder under en undersøgelse.
The Commission does not call into question that in the first instance it is up to the company itself to assess its rights in the framework of a verification in the case of dispute.
Spørgsmålet er, hvorledes en virksomhed kan gøre sine rettigheder gældende.
However, at issue is the question how an under taking should assert its rights.
Svaret herpå er, at virksomheden ikke må tage sagen i egen hånd, men skal henvende sig til EF-Førsteinstansretten, som alene har kompetence til at kontrollere Kommissionens optræden på området.
The answer is that the undertaking cannot take matters into its own hands but must apply to the Court of First Instance of the European Communities, which alone is competent to supervise the Commission's conduct.
Ifølge artikel 14, stk. 3, i samme forordning har virksom hederne pligt til at underkaste sig de kontrolundersøgelser, hvorom Kommissionen træffer beslutning.
Pursuant to Article 14 (3) of the same Regulation, under takings are required to submit to investigations ordered by decision of the Commission.
Ifølge beslutningen af 6. december 1990 skal CSM tillade de repræsentanter for Kommissionen, som har fået fuld magt til at foretage kontrolundersøgelsen, at kontrollere de af dem udpegede forretningspapirer og tage afskrifter heraf. CSM har handlet i strid med denne forpligtelse med hensyn til alle de dokumenter, der er anført i bilag 1.
The decision of 6 December 1990 requires CSM to allow the Commission officials charged with the investigation to examine the business records specified by them and to take copies of such business records.
Ifølge Kommissionen drejer det sig i det foreliggende tilfælde imidlertid ikke om sådanne papirer.
However, such documents are not, in the Commission's opinion, involved in this instance.
Det fremgår heller ikke af den erklæring fra CSM, der er optaget i rapporten, og hvormed virksomheden begrunder, hvorfor den forhindrede, at der blev taget afskrifter, at de pågældende papirer tydeligvis ikke har nogen forbindelse med den i beslutningen af
Nor does CSM's minuted statement justifying its refusal to have copies taken, provide any evidence that the relevant documents are obviously not related to the subject matter of the investigation as specified in the decision of 6 December
Det ændrer intet ved overtrædelsen, at CSM — med hensyn til de papirer, der er anført i bilag 2 på kontrolundersøgelsens anden dag, og med hensyn til de øvrige papirer efter modtagelse af Kommissionens beslutning om en tvangsbøde — alligevel tillod Kommissionen at tage afskrifter af de papirer, hvoraf virksomheden tidligere havde forhindret at der blev taget afskrifter.
The fact that, in the case of the documents in Annex II, on the second day of the investigations, and in the case of the other documents, after receiving the Commission Decision imposing periodic penalty payments, CSM nevertheless allowed the Commission to take the necessary copies where it had previously refused to let it do so, has no bearing on this infringement.
En virksom heds pligt til at lade sig underkaste en kontrolundersøgelse, hvorom Kommissionen har truffet beslutning i
The obligation incumbent on an undertaking to submit to an investigation ordered by a decision adopted pursuant to Article 14
92 kontrolundersøgelsen. På den anden side har CSM forsæt­ligt forhindret at der blev taget afskrifter af de øvrige papirer, og kun under trussel om tvangsbøder tilladt at der blev taget afskrifter.
92 be taken only when threatened with the imposition of periodic penalty payments.
Selv om CSM skulle have taget fejl med hensyn til indholdet og omfanget af sine forplig­telser, er der ikke tale om uagtsomhed, idet CSM har handlet under fuldt kendskab til alle relevante forhold —
Even if CSM had been mistaken about the content and extent of its obligations, in respect of these further documents there can be no question of negligence since CSM acted in full know ledge of all relevant facts,
CSM NV har ikke fuldstændigt underkastet sig den kontrolundersøgelse, som Kommissionen påbød ved beslutning af 6. december 1990 i henhold til artikel 14, stk. 3, i forordning nr. 17, idet virksomheden midlertidigt forhindrede, at der blev taget afskrifter af de i bilag 1 anførte papirer.
CSM NV failed to submit fully to the investigation ordered by the Commision in its decision of 6 December 1990 adopted pursuant to Article 14 (3) of Regulation No 17 by temporarily preventing the taking of copies of the documents specified in Annex I.
CSM NV pålægges en bøde på 3 000 (tretusind) ECU.
A fine of ECU 3 000 is hereby imposed on CSM NV.
Kun EF­Førsteinstansretten har beføjelse til at prøve lovmæssigheden af en undersøgelsesbeslutning og de deraf følgende handlinger foretaget af de repræsentanter for Kommissionen, der har fået fuldmagt til at foretage kontrolundersøgelsen.
However, only the Court of First Instance of the Euro pean Communities is entitled to review the lawfulness of an investigation decision and of the associated actions by the Commission officials charged with the investigation.
Når de repræsentanter, som af Kommissionen har fået fuldmagt til at foretage kontrol­undersøgelsen, tager afskrifter eller ekstraudskrifter af forretningspapirer, som efter den pågældende virksom­heds mening ikke har nogen forbindelse med kontrolun­dersøgelsens genstand, kan virksomheden anmode Kommissionen om at tilbagesende kopier, som er medta­get.
If those officials take copies of or extracts from business records which, in the opinion of the undertaking concerned, are not related to the subject matter of the investigation, the undertaking can ask the Commission to return the copies or extracts taken.
Endvidere har virksomheden mulighed for at søge at få erklæret undersøgelsesbeslutningen ugyldig.
The undertaking is also able to apply to have the investigation decision declared void.
Under alle omstæn­digheder kan Kommissionen ikke gøre brug af bevismate­riale, som den har indsamlet på grundlag af en ugyldig undersøgelsesbeslutning eller uden for rammerne af en undersøgelsesbeslutning (afgørelser truffet af præsidenten for Domstolen den 26. marts og 28. oktober 1987 i sag 46/87RO og 85/87RO).
At all events, the Commission is not allowed to make use of evidence which it acquired on the basis of an unlawful investigation decision or outside the scope of any such decision (orders of the President of the Court of Justice of 26 March and 28 October 1987 in Cases 46/87RO and 85/87R (3)).
Den i artikel 3 pålagte bøde skal inden tre måneder efter offentliggørelsen af denne beslutning indbetales eller overføres til følgende bankkonto :
The fine imposed by Article 2 shall be paid, within three months of notification of this Decision, to the following bank account :
I henhold til artikel 15, stk. 1, litra c), i forordning nr. 17 kan Kommissionen ved beslutning pålægge en virk­somhed en bøde på mindst 100 og højst 5 000 regnings­enheder, såfremt den forsætligt eller uagtsomt nægter at underkaste sig en kontrolundersøgelse, som Kommis­sionen har påbudt ved beslutning i henhold til artikel 14, stk. 3.
Pursuant to Article 15 (1) (c) of Regulation No 17, the Commission may by decision impose on an undertaking a fine of from 100 to 5 000 units of account where, intentionally or negligently, the undertaking refuses to submit to an investigation ordered by decision issued in implementation of Article 14 (3).