natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kompetence — specielle kompetenceregler — kompetence »i sager om erstatning uden for kontrakt« — begreb — selvstændig fortolkning — erstatningssøgsmål, som ikke vedrører kontraktforhold
Jurisdiction — Special jurisdiction — Jurisdiction in 'matters relating to tort, delict or quasi-delict' — Concept — Independent interpretation — Action to establish liability unconnected with a contract
Kompetence — specielle kompetenceregler — kompetence »i sager om erstatning uden for kontrakt« — krav, der støttes på flere forskellige regler — de dele af kravet, der støttes på andre regler end reglerne om erstatning udenfor kontrakt, er ikke omfattet
Jurisdiction — Special jurisdiction — Jurisdiction in 'matters relating to tort, delict or quasi-delict' — Action based on several grounds — Exclusion of claims not based on grounds of tort or delict
(fortsat 1) kasse- og terminsforretninger i sølv med sagsøgte 2) og betalte i den anledning ca. 350000 DM til sagsøgte 2).
(continued 1)
Efter at terminsforretningerne var endt med totaltab, anlagde sagsøgeren sag mod de sagsøgte med den begrundelse, at de ikke havde oplyst ham om risikoen ved sådanne forretninger.
The national proceedings in this case had their origin in losses in spot and futures transactions incurred by the plaintiff, who was a furrier by trade.
De havde også fortiet for ham, at sagsøgte 2) havde beregnet sig unormalt høje provisioner.
The first defendant was a private banking establishment with its registered office in Frankfurt am Main but which had subsequently gone into liquidation.
Endelig havde sagsøgte 2) ikke indgået dækningsforretninger.
It had founded the second defendant in Luxembourg as a wholly owned subsidiary.
Sagsøgeren påstod de sagsøgte tilpligtet in solidum at betale ca. 460000 DM.
The plaintiff sought an order that the three defendants, jointly and severally, pay him approximately DM 460 000.
Han gjorde gældende, at de sagsøgte var erstatningsansvarlige efter reglerne om erstatning i kontrakt, fordi de havde tilsidesat oplysningspligten, og efter reglerne om erstatning uden for kontrakt i § 823, stk. 2, i Bürgerliches Gesetzbuch, sam menholdt med § 263 i Strafgesetzbuch (bedrageri) og § 826 i Bürgerliches Gesetzbuch (forsætlig skadevoldelse i strid med ærbarhed).
He based his claims on contractual liability for breach of the duty to pro vide information and on tort pursuant to Paragraph 823(2) of the Bürgerliches Gesetz buch (German Civil Code) in conjunction with Paragraph 263 of the Strafgesetzbuch (German Criminal Code) (deception) and Paragraph 826 of the Bürgerliches Gesetz buch (intentional injury contra bonos mores).
Desuden gjorde han gældende, at der forelå ugrundet berigelse, fordi børsterminsforretninger i henhold til præceptive be stemmelser i tysk ret ikke er bindende for parterne, og han derfor kunne kræve de be løb, han havde indskudt, tilbagebetalt.
In addition, he alleged unjust enrichment on the ground that futures stock-exchange contracts, such as the futures transactions in question, were not binding on the parties by virtue of mandatory provisions of German law and that he could therefore reclaim the amounts which he had paid over.
Sagsøgte 2) gjorde i alle retsinstanser gældende, at Landgericht Frankfurt, ved hvilken sagen var anlagt, ikke havde international og stedlig kompetence.
The second defendant challenged at every stage of the proceedings the international and national jurisdiction of the Landgericht Frankfurt, before which the plaintiff had brought his action.
Landgericht erklære de sig ganske vist kompetent i medfør af Bruxelleskonventionens artikel 5, nr. 3, men frifandt de sagsøgte.
The Landgericht considered that it had jurisdiction under Article 5(3) of the Brussels Convention but dismissed the action as unfounded.
Sagsøgeren appellerede til Oberlandesgericht Frankfurt, der stadfæstede dommen, for så vidt angik sagsøgte 1) og 3).
The Oberlandesgericht Frankfurt, to which the plaintiff appealed, upheld the dismissal of the action against the first and third defendants.
Med hensyn til sagsøgte 2) an så retten sig for kompetent i medfør af konventionens artikel 6, nr. 1, og gav sagsøgeren medhold i påstanden om ugrundet berigelse, for så vidt angik et beløb på ca. 185 000 DM, da terminsforretningerne ikke havde været bindende, fordi sagsøgeren ikke havde status som handlende.
So far as the action brought against the second defendant was concerned, the Oberlandesgericht stated that its jurisdiction could be in ferred from Article 6(1) of the Convention and it upheld the claim based on unjust en richment in the approximate amount of DM 185 000 on the ground that the transactions in question had not been binding as the plaintiff was not a registered trader.
Dommen blev anket af såvel sagsøgeren som sagsøgte 2).
Both the plaintiff and the second defendant lodged appeals against that judgment on a point of law.
Bundesgerichtshof forelagde Domstolen følgende spørgsmål til præjudiciel afgørelse: relse:
The Bundesgerichtshof referred the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
»1. a) Skal Bruxelleskonventionens artikel 6, nr. 1, fortolkes således, at der skal være en indbyrdes sammenhæng mellem kravene mod de forskellige sag søgte?
'1. (a) Must Article 6(1) of the EEC Convention be interpreted as meaning that there must be a connection between the actions against the various defend ants?
b) Såfremt spørgsmål a) besvares bekræftende: foreligger den indbyrdes sam menhæng mellem kravene mod de forskellige sagsøgte, der må kræves, for at artikel 6, nr. 1, kan finde anvendelse, allerede når kravene i det væsentlige faktisk og retligt er ligeartede (almindeligt procesfællesskab), eller kan der kun antages at foreligge en indbyrdes sammenhæng, når det er ønskeligt at behandle og påkende dem samtidig for at undgå uforenelige afgørelser i tilfælde af, at kravene blev påkendt hver for sig (f.eks. i tilfælde af nødvendigt procesfællesskab)?
(b) If Question (a) must be answered in the affirmative, does the necessary con nection between the actions against the various defendants exist if the ac tions are essentially the same in fact and law (einfache Streitgenossenschaft), or must a connection be assumed to exist only if it is expedient to hear and determine them together to avoid the risk of irreconcilable judg-
(fortsat 2)
1968 - ARTICLE 5(3)
Bruxelleskonventionens artikel 5, nr. 3, da som følge af kravenes indbyrdes sammenhæng hjemmel for et accessorisk værneting for de krav, der ikke støttes på reglerne om ansvar uden for kontrakt?«
(b) Does Article 5(3) of the EEC Convention confer, in respect of an action based on claims in tort and contract and for unjust enrichment, accessory jurisdiction on account of factual connection even in respect of the claims not based on tort?'
»Første spørgsmål
'The first question
6 Med det første spørgsmål ønsker Bundesgerichtshof i det væsentlige oplyst, om der, for at konventionens artikel 6, nr. 1, kan finde anvendelse, skal være en indbyrdes sammenhæng mellem de krav, som én og samme sagsøger gør gældende mod for skellige sagsøgte, og i bekræftende fald, hvilken form for sammenhæng der skal være tale om.
6 The first question submitted by the Bundesgerichtshof is intended essentially to as certain whether, for Article 6(1) of the Convention to apply, a connection must exist between the claims made by the same plaintiff against several defendants and, if so, what the nature ofthat connection is.
7 I medfør af konventionens artikel 2 skal personer, der har bopæl på en kontraherende stats område, med forbehold af bestemmelserne i konventionen, 'uanset deres nationalitet, sagsøges ved retterne i denne stat'.
7 Pursuant to Article 2 of the Convention, persons domiciled in a Contracting State are, subject to the provisions of the Convention, "whatever their nationality, to be sued in the courts ofthat State".
I konventionens afsnit II, afdeling 2, fastsættes der imidlertid 'specielle kompetenceregler', hvorefter en person, der har bopæl på en kontraherende stats område, kan sagsøges i en anden kontraherende stat.
Section 2 of Title II of the Convention, however, provides for "special jurisdiction", by virtue of which a defendant domiciled in a Contracting State may be sued in another Contracting State.
Blandt disse specielle kompetenceregler er reglen i artikel 6, nr. 1, hvor efter en person, 'såfremt der er flere sagsøgte [kan sagsøges] ved retten i den rets kreds, hvor en af de sagsøgte har bopæl'.
One case of special jurisdiction is that provided for in Article 6(1), according to which a defendant may be sued "where he is one of a number of defendants, in the courts for the place where any one of them is domiciled".
8 Det bemærkes, at det princip, konventionen opstiller, er, at retterne i den stat, hvor sagsøgte har bopæl, har kompetencen, og at kompetencereglen i artikel 6, nr. 1, er en undtagelse fra dette princip.
8 The principle laid down in the Convention is that jurisdiction is vested in the courts of the State of the defendant's domicile and that the jurisdiction provided for in Ar ticle 6(1) is an exception to that principle.
Heraf følger, at en undtagelse af denne art må ud formes på en sådan måde, at selve princippet ikke drages i tvivl.
It follows that an exception of this kind must be treated in such a manner that there is no possibility of the very existence of that principle being called in question.
9 Dette kunne være tilfældet, hvis det stod en sagsøger frit for at anlægge sag mod flere sagsøgte alene med det formål at unddrage en af de sagsøgte værnetinget i hans bopælsstat.
9 That possibility might arise if a plaintiff were at liberty to make a claim against a number of defendants with the sole object of ousting the jurisdiction of the courts of the State where one of the defendants is domiciled.
Som det anføres i rapporten fra det ekspertudvalg, der udarbejdede konventionen (EFT C 59 af 5. marts 1979, s. 1), må denne mulighed udelukkes.
As is stated in the report prepared by the committee of experts which drafted the Convention (Official Journal C 59, 5.3.1979, p. 1), such a possibility must be excluded.
Det må derfor kræves, at der er sammenhæng mellem kravene mod de enkelte sagsøgte.
For that purpose, there must be a connection between the claims made against each of the defendants.
io Heraf fremgår det, at der for at sikre, at de kontraherende stater og berørte personer så vidt muligt opnår lige og ensartede rettigheder og forpligtelser i henhold til kon ventionen, må anlægges en selvstændig vurdering af, hvilken form for sam menhæng der skal være tale om.
io In order to ensure, as far as possible, the equality and uniformity of the rights and obligations under the Convention of the Contracting States and of the persons con cerned, the nature ofthat connection must be determined independently.
(fortsat 3) vil sige, når det er ønskeligt at behandle og påkende dem samtidig for at undgå uforenelige afgørelser i tilfælde af, at kravene blev påkendt hver for sig.
12 The rule laid down in Article 6(1) therefore applies where the actions brought against the various defendants are related when the proceedings are instituted, that is to say where it is expedient to hear and determine them together in order to avoid the risk of irreconcilable judgments resulting from separate proceedings.
Det tilkom mer den nationale ret i hvert enkelt tilfælde at undersøge, om denne betingelse er opfyldt.
It is for the national court to verify in each individual case whether that condition is satisfied.
13 Det første spørgsmål må derfor besvares med, at der, for at konventionens artikel 6, nr. 1, kan finde anvendelse, skal foreligge en sådan indbyrdes sammenhæng mellem de forskellige krav, som én og samme sagsøger gør gældende mod forskellige sag søgte, at det er ønskeligt at påkende dem samtidig for at undgå, at der træffes uforenelige afgørelser i tilfælde at, at sagerne påkendes hver for sig.
13 It must therefore be stated in reply to the first question that for Article 6(1) of the Convention to apply there must exist between various actions brought by the same plaintiff against different defendants a connection of such a kind that it is expedient to determine those actions together in order to avoid the risk of irreconcilable judg­ments resulting from separate proceedings.
Andet spørgsmål
The second question
14 Med det andet spørgsmål ønsker Bundesgerichtshof i det væsentlige oplyst, dels om begrebet 'erstatning uden for kontrakt' i Bruxelleskonventionens artikel 5, nr. 3, skal fortolkes som et selvstændigt begreb eller i henhold til den nationale ret, der finder anvendelse, dels, om den retsinstans, der har kompetencen i medfør af arti kel 5, nr. 3, — hvis der er fremsat et krav, der samtidig støttes på reglerne om ansvar uden for kontrakt, tilsidesættelse af en kontraktlig forpligtelse og ugrundet berigelse — kan påkende den del af kravet, som ikke støttes på reglerne om erstatning uden for kontrakt.
14 The second question submitted by the Bundesgerichtshof is intended essentially to ascertain, first, whether the phrase "matters relating to tort, delict or quasi­delict" used in Article 5(3) of the Convention must be given an independent meaning or be defined in accordance with the applicable national law and, secondly, in the case of an action based concurrently on tortious or delictual liability, breach of contract and unjust enrichment, whether the court having jurisdiction by virtue of Article 5(3) may adjudicate on the action in so far as it is not based on tort or delict.
15 Med hensyn til den første del af spørgsmålet bemærkes, at begrebet 'erstatning uden for kontrakt' anvendes som kriterium for afgrænsningen af anvendelsesområdet for en af de specielle kompetenceregler, sagsøgeren kan benytte sig af.
is With regard to the first part of the question, it must be observed that the concept of "matters relating to tort, delict or quasi­delict" serves as a criterion for defining the scope of one of the rules concerning special jurisdiction available to the plaintiff.
Som Domstolen har statueret med hensyn til begrebet 'kontraktsforhold' i artikel 5, nr. 1 (jfr. dom af 22. marts 1983, Peters, sag 34/82, Sml. s. 9871), og dom af 8. marts 1988, SPRL Ar cado mod SA Haviland, sag 9/872), Sml. s. 1539), skal begrebet på baggrund af konventionens formål og almindelige opbygning og for i videst muligt omfang at sikre lighed og ensartethed i de rettigheder og forpligtelser, konventionen indebærer for de kontraherende stater og de af konventionen berørte personer, ikke fortolkes blot som en henvisning til den interne ret i en af de stater, sagen har tilknytning til.
[1983] ECR 987,iand0f 8 March 1988 in Case 9/87 SPRL Arcado and SA Haviland [1988] ECR 1539),2 having regard to the objectives and general scheme of the Con­ vention, it is important that, in order to ensure as far as possible the equality and uniformity of the rights and obligations arising out of the Convention for the Con­tracting States and the persons concerned, that concept should not be interpreted simply as referring to the national law of one or other of the States concerned.
16 Følgelig må begrebet 'erstatning uden for kontrakt' betragtes som et selvstændigt begreb, som, for så vidt angår anvendelsen af konventionen, først og fremmest må fortolkes under henvisning til dennes systematik og formål for at sikre, at den fuldt ud får virkning.
16 Accordingly, the concept of matters relating to tort, delict or quasi­delict must be regarded as an autonomous concept which is to be interpreted, for the application
(fortsat 4)
(continued 4) of the Convention, principally by reference to the scheme and objectives of the Convention in order to ensure that the latter is given full effect.
18 Første del af spørgsmålet må derfor besvares med, at begrebet 'erstatning uden for kontrakt' i konventionens artikel 5, nr. 3, skal betragtes som et selvstændigt begreb, der omfatter ethvert krav om, at en sagsøgt pålægges et erstatningsansvar, som ikke er knyttet til et 'kontraktsforhold' i artikel 5, nr. l's forstand.
18 It must therefore be stated in reply to the first part of the second question that the term "matters relating to tort, delict or quasi­delict" within the meaning of Article 5(3) of the Convention must be regarded as an independent concept covering all actions which seek to establish the liability of a defendant and which are not related to a "contract" within the meaning of Article 5(1).
19 Med hensyn til den anden del af spørgsmålet bemærkes, at de 'specielle kompetenceregler', som er opregnet i konventionens artikler 5 og 6, som allerede anført ovenfor, er undtagelser fra princippet om, at retterne i den stat, hvor sagsøgte har bopæl, har kompetencen, og at disse undtagelser må fortolkes snævert.
19 With respect to the second part of the question, it must be observed, as already indi­cated above, that the cases of "special jurisdiction" enumerated in Articles 5 and 6 of the Convention constitute derogations from the principle that jurisdiction is vested in the courts of the State where the defendant is domiciled and as such must be interpreted restrictively.
Det må derfor an tages, at en ret, der i henhold til artikel 5, nr. 3, har kompetence til at påkende den del af et krav, der støttes på reglerne om erstatning uden for kontrakt, ikke har kompetence til at påkende andre dele af samme krav, der støttes på andre regler.
It must therefore be recognized that a court which has jurisdiction under Article 5(3) over an action in so far as it is based on tort or delict does not have jurisdiction over that action in so far as it is not so based.
20 Selv om der er ulemper forbundet med, at forskellige aspekter af samme sag påkendes af forskellige retter, må det dels bemærkes, at sagsøgeren altid har mulighed for at gøre hele sit krav gældende under en sag for retten på det sted, hvor sagsøgte har bopæl, og dels, at den ret, ved hvilken sagen først er anlagt, under visse omstændigheder i henhold til konventionens artikel 22 kan påkende hele sagen, når de krav, der er indbragt for forskellige retter, er indbyrdes sammenhængende.
20 Whilst it is true that disadvantages arise from different aspects of the same dispute being adjudicated upon by different courts, it must be pointed out, on the one hand, that a plaintiff is always entitled to bring his action in its entirety before the courts for the domicile of the defendant and, on the other, that Article 22 of the Conven­tion allows the first court seised, in certain circumstances, to hear the case in its en­tirety provided that there is a connection between the actions brought before the different courts.
2i Herefter må den anden del af spørgsmålet besvares med, at en ret, der i henhold til artikel 5, nr. 3, har kompetence til at påkende den del af et krav, der støttes på reglerne om erstatning uden for kontrakt, ikke har kompetence til at påkende andre dele af samme krav, der støttes på andre regler.«
21 In those circumstances, the reply to the second part of the question must be that a court which has jurisdiction under Article 5(3) over an action in so far as it is based on tort or delict does not have jurisdiction over that action in so far as it is not so based.'
For at konventionens artikel 6, nr. 1, kan finde anvendelse, skal der foreligge en sådan indbyrdes sammenhæng mellem de forskellige krav, som én og samme sagsøger gør gældende mod forskellige sagsøgte, at det er ønskeligt at påkende dem samtidig for at undgå, at der træffes uforenelige afgørelser i tilfælde af, at sagerne påkendes hver for sig.
For Article 6(1) of the Convention to apply there must exist between the various actions brought by the same plaintiff against different defendants a connection of such a kind that it is expedient to determine the actions together in order to avoid the risk of irreconcilable judgments resulting from separate proceedings;
2. a) Begrebet 'erstatning uden for kontrakt' i konventionens artikel 5, nr. 3, skal betragtes som et selvstændigt begreb, der omfatter ethvert krav om, at en sag søgt pålægges et erstatningsansvar, som ikke er knyttet til et 'kontraktsforhold' i artikel 5, nr. l's forstand.
2. (a) The term "matters relating to tort, delict or quasi­delict" used in Article 5(1) of the Convention must be regarded as an independent concept covering all actions which seek to establish the liability of a defendant and which are not related to a "contract" within the meaning of Article 5(1);
Dom af 11. januar 1990 [Sjette Afdeling]'), sag C­220/88, Dumez France SA og Tracoba sari mod Hessische Landesbank m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Frankrigs Cour de cassation) Sml.
1-5.3 — A 3 Judgment of 11 January 1990 (Sixth Chamber),' Case C-220/88 Dumez France and Tracoba ν Hessische Landesbank and Others
1990 I, s. 49 (forslag til afgørelse fra generaladvokat M. Darmon, s. 62)
[1990] ECR 149 (Preliminary ruling requested by the French Cour de cassation) (Advocate General: M. Darmon, p. 1-62)
Kompetence — specielle kompetenceregler — deliktsværneting — »det sted, hvor skadetil føjelsen er foregået« — både det sted, hvor den skadegørende handling er foretaget, og det sted, hvor skaden er indtrådt — det sted, hvor skaden er indtrådt — begreb — det sted, hvor den skadegørende handling, der medfører erstatningsansvar uden for kontrakt, direkte har påført den umiddelbart skadelidte et tab — det sted, hvor der er indtrådt skade for en tredjemand som følge af den umiddelbart skadelidtes tab — ikke omfattet
Jurisdiction — Special jurisdiction — Jurisdiction in tort, delict or quasi-delict — 'Place where the harmful event occurred' — Place of the originating act and place where the damage occurred — Concept — Place in which the act giving rise to liability caused direct damage to the immediate victim — Place of occurrence of damage suffered by a third party through damage sustained by the immediate victim — Exclusion
Sagsøgerne, nogle byggeforetagender med hjemsted i Frankrig, havde under hovedsagen gjort krav på erstatning uden for kontrakt over for en række tyske kreditinstitutter (sagsøgte).
The plaintiffs in the national proceedings, construction companies with their registered offices in France, brought claims relating to quasi-delictual liability against a number of German credit institutions (the defendants).
Byggeriet skulle finansieres af de sagsøgte ved pantesikrede lån og ved en byggekredit. Senere opstod der imidlertid vanskeligheder med finansieringsplanen.
The plaintiffs, or their predecessors in law, had agreed with a German contractor to carry out construction work on sites in the Federal Republic of Germany.
De sagsøgte suspenderede finansieringen, og byggeriet blev indstillet.
The operation was to be fi­nanced by means of mortgage loans and a bridging loan arranged by the defendants.
Sagsøgerne tillagde de sagsøgte ansvaret for det tab, de hævdede at have lidt som følge af, at deres tyske datterselskaber gik konkurs, og anlagde sag om erstat ning uden for kontrakt ved Tribunal de commerce de Paris.
Problems, however, subsequently arose with regard to the financing scheme, the de­fendants cancelled the loans to the contractor and building work ceased.
Cour d'appel de Paris stadfæstede denne dom under henvisning til, at de regnskabsmæssige virkninger, sagsøgerne havde haft på deres hjemsted i Frankrig, ikke kunne ændre ved det forhold, at det oprindelige tab måtte anses for lidt af datterselskaberne i Tyskland.
The plaintiffs held the defendants responsible for the damage which they claimed to have suffered by reason of the financial loss and subsequent insolvency of their German subsidiaries and brought proceedings before the Tribunal de commerce, Paris, in which they sought
(fortsat 1) sagsøgerens valg kan sagsøges ved en ret et af disse to steder — også finder anvendelse, når der er tale om et indirekte tab.
(continued 1) compensation on the basis of quasi-delictual liability. The court upheld the defendants' objection of lack of jurisdiction on the ground that the initial damage had occurred in Germany and that the plaintiff parent companies had sustained a financial loss there after only indirectly.