natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Forenede sager T-202/96 og T-204/96 55 Andrea von Löwis og Marta Arvarez-Cotera / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Regler for institutionerne
Joined Cases T­202/96 and T­204/96 55 Andrea von Löwis and Marta Alvarez­Cotera ν Commission of the European Communities Law governing the institutions
Sag T-192/9«
Case T­93/96
Kongeriget Spanien / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
Kingdom of Spain ν Commission of the European Communities
Sag T-144/96 Y / Europa-Parlamentet Tjenestemandsvedtægten
Case T-144/96 Y ν European Parliament Staff Regulations of Officials
Sag T-219/96 Y / Europa-Parlamentet Tjenestemandsvedtægten
Case T-219/96 Υ ν European Parliament Staff Regulations of Officials
Sag T-lll/96 ΠΤ Promedia NV / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Konkurrence
Case T-lll/96 ΠΤ Promedia NV ν Commission of the European Communities Competition
Sag C-79/98 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Kongeriget Belgien
Case C-79/98 78 Commission of the European Communities ν Kingdom of Belgium
Sag C-353/96 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Irland
Case C-353/96 78 Commission of the European Communities ν Ireland
Forenede sager T-66/96 og T-221/97 John Mellett / De Europæiske Fællesskabers Domstol Tjenestemandsvedtægten
Joined Cases T-66/96 and T-221/97 John Mellett ν Court of Justice of the European Communities Staff Regulations of Officials
Sag C-235/97 69 Den Franske Republik / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
Case C-235/97 French Republic ν Commission of the European Communities
Sag C-431/97 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Irland
Case C-306/97 Connemara Machine Turf Company Ltd ν Coillte Teoranta
Sag C-410/97 64 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Storhertugdømmet Luxembourg
Case C-410/97 75 Commission of the European Communities ν Grand Duchy of Luxembourg
Sag C-229/97
Case C-179/97
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Den Portugisiske Republik
Case C-229/97 81 Commission of the European Communities ν Portuguese Republic
Sag C-284/95 Safety Hi-Tech Sri / S. & T. Sri Frie varebevægelser 14. juli 1998
Case C-284/95 Safety Hi-Tech Sri ν S. & T. Sri Free movement of goods 14 July 1998
Præjudiciel »Forordning (EF) nr. 3093194 —foranstaltninger til beskyttelse af ozonlaget — begrænsninger i anvendelsen af hydrochlorfluorcarboner og haloner — gyldighed* (Domstolens plenum) tage imod varerne og anfægtede aftalens gyldighed med den begrundelse, at anvendelsen og dermed markedsføringen af HCFC, som er bestemt til brandslukning, var forbudt i medfør af forordningens artikel 5.
Preliminary ruling (Regulation (EC) No 3093/94 — Measures to protect the ozone layer Restrictions on the use of hydrochlorofluorocarbons and halons — Validity) (Full Court) firefighting was prohibited by Article 5 of the Regulation.
Ved kendelse af 8. august 1995 har Giudice di Pace di Genova forelagt en række præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen og gyldigheden af Rådets forordning (EF) nr. 3093/94 af 15. december 1994 om stoffer, der nedbryder ozonlaget (herefter »forordningen«).
By order of 8 August 1995, the Giudice di Pace di Genova (Justice of the Peace, Genoa) referred to the Court for a preliminary ruling a number of questions on the interpretation and validity of Council Regulation (EC) No 3093/94 of 15 December 1994 on substances that deplete the ozone layer (hereinafter 'the Regulation').
Under disse omstændigheder fremsatte Safety den 8. august 1995 over for Giudice di Pace begæring om, at der blev meddelt S. & T. pålæg om at betale det aftalte beløb med tillæg af omkostninger og honorarer. Spørgsmålene er blevet rejst under en sag anlagt af Safety Hi-Tech Sri (herefter »Safety«) mod S. & T. Sri (herefter »S. & T.«) vedrørende opfyldelse af en salgsaftale indgået mellem disse selskaber om levering af et produkt benævnt »NAF S III«, en hydrochlorfluorcarbonforbindelse (herefter »HCFC«), som anvendes til brandslukning. I forordningens artikel 1, som fastlægger forordningens anvendelsesområde, bestemmes det, at forordningen gælder for produktion, import, eksport, udbud, brug og/eller genvinding af de forskellige stoffer, der benævnes »kontrollerede stoffer«, som er opregnet i bestemmelsen, herunder HCFC og haloner.
On 8 August 1995 Hi-Tech therefore applied for an order from the Giudice di Pace for the payment to it by S. & T. of the agreed price, plus incidental charges and fees. Article 1 of the Regulation, which determines its scope, states that it is to apply to the production, importation, exportation, supply, use and recovery of various substances, referred to as 'controlled substances', which it lists and which include HCFCs and halons.
Det fremgår af oplysningerne i hovedsagen, at Safety i medfør af den nævnte aftale havde forpligtet sig til at levere en vis mængde af det nævnte produkt til S. & T. til et beløb af 3 213 000 ITL inkl. moms. I henhold til aftalen skulle varerne oplagres hos Safety og stilles til rådighed for S. & T. i Genova efter anmodning. Under hensyntagen til ordningen vedrørende HCFC og haloner samt Safety's argumenter har den forelæggende ret, da den fandt, at sagens udfald afhang af fortolkningen og gyldigheden af forordningen, besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen fire præjudicielle spørgsmål.
Those questions were raised in proceedings between Safety Hi-Tech Sri (hereinafter 'Hi­Tech') and S. & T. Sri (hereinafter 'S. & T.') concerning the performance of a contract between them for the sale of a product known as 'NAF S III', composed of hydrochlorofluorocarbons (hereinafter 'HCFCs'), which is used for firefighting. Having regard to the conditions relating to HCFCs and halons and to Hi-Tech's arguments, the national court, considering that the outcome of the proceedings before it depends on the validity of the Regulation, has stayed proceedings pending a preliminary ruling on four questions:
Den 4. august 1995, hvor betalingen skulle have fundet sted, efter at Safety havde præsenteret fakturaen for S. & T., nægtede sidstnævnte at Gengives i uddrag.
According to the case-file in the national proceedings, Hi-Tech had contracted to deliver to S. & T. a quantity ofthat product for the price of LIT 3 213 000, including VAT. Under the contract, the product was to be stored by Hi­Tech and made available to S. & T. in Genoa at the latter's request. On 4 August 1995, the date on which payment was to be made against presentation of an invoice by Hi-Tech to S. & T., the latter refused to take delivery of the product, contesting the validity of the contract on the ground that the use, and therefore the marketing, of HCFCs for By its first question, the national court seeks to ascertain, first, whether Article 5 of the Regulation prohibits the use and, consequently, the marketing of HCFCs for firefighting and, second, raises the problem of the legality of that prohibition in the light of Article 130r of the Treaty.
Fortolkningen af forordningens artikel 5
The interpretation of Article 5 of the Regulation
Som Domstolen har fastslået i dommen af 14. juli 1994, Peralta, fastlægges i artikel 130 R alene de almindelige formål med Fællesskabets virke på miljøområdet Det tilkommer Rådet at træffe afgørelse om de foranstaltninger, der skal iværksættes af Fællesskabet, jf. artikel 130 S. I artikel 130 T er det bestemt, at beskyttelsesforanstaltninger, som vedtages i Fællesskabet i henhold til artikel 130 S, ikke er til hinder for, at de enkelte medlemsstater opretholder eller indfører strengere beskyttelsesforanstaltninger, som er forenelige med traktaten.
Article 130s are not to prevent any Member State from maintaining or introducing more stringent protective measures compatible with the Treaty.
Det fremgår af forordningens bestemmelser, at forordningen ikke indeholder bestemmelser om anvendelsen af HCFC i deres egenskab af stoffer bestemt til brandslukning, og at det derfor i overensstemmelse med forordningens artikel 5, stk. 1, er forbudt at anvende dem fra den 1. juni 1995.
It is clear from the terms of the Regulation that no provision is made for the use of HCFCs for firefighting, with the result that their use is prohibited, by virtue of Article 5(1) of the Regulation, as from 1 June 1995.
Man må derfor rejse spørgsmålet, om det totale forbud mod anvendelse af HCFC, der er bestemt til brandslukning, også indebærer et forbud mod markedsføring af disse stoffer.
The question must therefore be considered whether the total prohibition of the use of HCFCs for firefighting means that their marketing is also prohibited.
Det følger ikke af disse bestemmelser, at traktatens artikel 130 R, stk. 1, pålægger fællesskabslovgiver at træffe foranstaltninger vedrørende miljøet som helhed, hver gang der træffes foranstaltninger til bevarelse, beskyttelse og forbedring af miljøet med henblik på at løse et specifikt miljøproblem.
It does not follow from those provisions that Article 130r(l) of the Treaty requires the Community legislature, whenever it adopts measures to preserve, protect and improve the environment in order to deal with a specific environmental problem, to adopt at the same time measures relating to the environment as a whole.
Heraf følger, at det efter traktatens artikel 130 R, stk. 1, er tilladt at træffe foranstaltninger, der udelukkende vedrører visse nærmere angivne aspekter af miljøet, for så vidt som disse foranstaltninger bidrager til bevarelse, beskyttelse og forbedring af miljøkvaliteten.
It follows that Article 130r(l) of the Treaty authorises the adoption of measures relating solely to certain specified aspects of the environment, provided that such measures contribute to the preservation, protection and improvement of the quality of the environment
Det bemærkes, at markedsføring af HCFC i deres egenskab af stoffer bestemt til brandslukning ikke er nævnt i forordningens artikel 5. For så vidt som markedsføringen af HCFC til sådanne formål finder sted, før disse stoffer anvendes, og kun sker med henblik på anvendelse til disse formål, må det konkluderes, at da det er totalt forbudt at anvende HCFC fra den 1. juni 1995, må det også fra dette tidspunkt anses for forbudt at markedsføre dem i deres egenskab af stoffer bestemt til brandslukning.
The marketing of HCFCs for firefighting is not mentioned in Article 5 of the Regulation.
Spørgsmålet om, hvorvidt forbuddet mod anvendelse af HCFC er lovligt efter traktatens artikel 130 R
The legality of the prohibition on the use of HCFCs in the light of Article 130r of the Treaty
Som det fremgår af forordningens titel, har den til formål at fastsætte regler om stoffer, der nedbryder ozonlaget.
In that connection, as is apparent from its title, the aim of the Regulation is to control substances that deplete the ozone layer.
Den omstændighed, at forordningen kun vedrører dette aspekt af bevarelsen, beskyttelsen og forbedringen af miljøet, kan derfor ikke anses for at være uforenelig med formålet med traktatens artikel 130 R, stk. 1.
The fact that only that aspect of environmental preservation, protection and improvement is referred to by the Regulation cannot therefore be regarded as incompatible with the purpose of Article 130r(l) of the Treaty.
Safety er af den opfattelse, at forbuddet mod anvendelse af HCFC i deres egenskab af stoffer bestemt til brandslukning er ulovligt efter traktatens artikel 130 R, idet Rådet har overskredet grænserne for sit skøn ved ikke at overholde denne bestemmelses mål, principper og kriterier.
Hi-Tech considers that the prohibition on the use of HCFCs for firefighting is illegal under Article 130r of the Treaty since the Council, by not observing the objective, the principles and the criteria of that provision, exceeded the bounds of the discretion conferred on it.
For det andet har Safety anført, at forordningen ikke har sikret et højt beskyttelsesniveau, således som det kræves efter traktatens artikel 130 R, stk. 2, idet den tillader anvendelsen af haloner, som har et meget højere ODP end HCFC, og derfor er langt farligere for ozonlaget.
Secondly, according to Hi-Tech, by authorising the use of halons, which display a much higher ODP than HCFCs and therefore represent a much greater threat to ozone, the Regulation failed to ensure a high level of environmental protection as required by Article 130r(2) of the Treaty.
Med hensyn til kravet i traktatens artikel 130 R, stk. 2, bemærkes, at forordningen sikrer et højt beskyttelsesniveau.
However, in view of the need to strike a balance between certain of the objectives and principles mentioned in Article 130r and of the complexity of the implementation of those criteria, review by the Court must necessarily be limited to the question whether the Council, by adopting the Regulation, committed a manifest error of appraisal regarding the conditions for the application of Article 130r of the Treaty.
Det følger af den fjerde og den femte betragtning til forordningen, at der på
As far as that requirement is concerned, it must be observed that the Regulation ensures a high level of protection.
Da det er nødvendigt at foretage en afvejning af visse af de mål og principper, der er omhandlet i artikel 130 R, og da det er kompliceret at anvende kriterierne, må Domstolen dog nødvendigvis ved prøvelsen begrænse sig til at
Finally, whilst it is undisputed that Article 130r(2) of the Treaty requires Community policy in environmental matters to aim for a high level of protection, such a level of protection, to be compatible with that provision, does not
er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, er afgørende, om de midler, der bringes i anvendelse, er egnet til at virkeliggøre det tilstræbte mål og ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for at virkeliggøre dette.
necessarily have to be the highest that is technically possible.
Medlemsstaterne kan nemlig efter traktatens artikel 130 Τ opretholde eller indføre strengere beskyttelsesforanstaltninger.
Article 130t of the Treaty authorises the Member States to maintain or introduce more stringent protective measures.
I betragtning af, at det er tilladt at anvende andre stoffer, som også er skadelige for ozonlaget — endda i endnu højere grad — såsom haloner, ved brandslukning, må det undersøges, om forbuddet overskrider grænserne for, hvad det indebærer at overholde proportionalitetsprincippet.
fact that other substances that are equally, or indeed more, harmful to the ozone layer, such as halons, are authorised for firefighting, it is necessary to determine whether that prohibition exceeds the limitations inherent in observance of the principle of proportionality.
Med hensyn hertil er det tilstrækkeligt at bemærke, at haloner — som det fremgår af hovedsagens akter — er uerstattelige som brandslukningsmiddel, navnlig ved brande i små rum, og at de er meget lidt giftige, mens det er nødvendigt at anvende en større mængde HCFC, som er mere giftig, for at nå samme resultat.
Lastly, Hi-Tech considers that, by not prohibiting the use of other substances also intended for firefighting, including hydrofluorocarbons and perfluorocarbons, the Regulation did not take account of the available scientific and technical data, as required by Article 130r(3) of the Treaty, because those substances, the GWP and ALT of which are considerable, are more damaging to the environment than HCFCs, the ODP, GWP and ALT for which are regarded as acceptable.
Endelig er Safety af den opfattelse, at forordningen ved ikke at forbyde anvendelsen af andre stoffer, som også er bestemt til brandslukning, herunder hydrofluorcarboner og perfluorcarboner, har undladt at tage hensyn til eksisterende videnskabelige og tekniske data, således som det kræves efter traktatens artikel 130 R, stk. 3, idet disse stoffer, som har meget høje tal for GWP og ALT, er mere skadelige for miljøet end HCFC, for hvilke tallene for ODP, GWP og ALT anses for acceptable.
It need merely be recalled that, as is clear from the case-file in the proceedings before the national court, halons display an extinguishing capability which is not otherwise available, particularly in dealing with fires in small spaces, and are of extremely low toxicity, whereas, to achieve the same result, a larger quantity of HCFCs would be needed, entailing a greater toxic impact.
Efter traktatens artikel 130 R, stk. 3, kræves det, at der ved udarbejdelsen af Fællesskabets politik på miljøområdet bl.a. tages hensyn til eksisterende videnskabelige og tekniske data.
Article 130r(3) of the Treaty requires the Community, in preparing its policy on the environment, to take account in particular of available scientific and technical data.
Det kan ikke antages, at forordningen ikke overholder dette krav.
However, the Regulation cannot be regarded as failing to meet that requirement.
Eftersom der — som anført i nærværende doms præmis 54 — for HCFC'ernes vedkommende findes effektive erstatningsprodukter som f.eks. vand, pulver og inert gas, og der til visse væsentlige anvendelser findes produkter, som er uerstattelige, som f.eks. haloner, kan forbuddet mod anvendelse af HCFC ikke anses for at være i strid med proportionalitetsprincippet.
Since, as indicated in paragraph 54 of this judgment, there are effective substitutes for HCFCs such as water, powder and inert gases and, as indicated in paragraph 59, for certain essential uses there are irreplaceable substitutes such as halons, the prohibition of using HCFCs cannot be regarded as contrary to the principle of proportionality.
Følgelig har fællesskabslovgiver ikke anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved at vedtage forbuddet mod anvendelse og dermed mod markedsføring af HCFC i deres egenskab af stoffer bestemt til brandslukning.
The Community legislature, by imposing the prohibition on the use, and hence the marketing, of HCFCs for firefighting, did not therefore commit any manifest error of appraisal.
Under disse omstændigheder kan der ikke gives Safety medhold i det klagepunkt, der er undersøgt ovenfor, nemlig at forordningen er ulovlig efter traktatens artikel 130 R.
That being so, the complaint examined above, alleging that the Regulation is unlawful on the ground that it is contrary to Article 130r of the Treaty, must be rejected.
Med det andet spørgsmål ønsker den nationale ret oplyst, om forbuddet i forordningens artikel 5, stk. 1, mod anvendelse og markedsføring af HCFC i deres egenskab af stoffer bestemt til brandslukning er gyldigt efter traktatens artikel 30.
By its second question, the national court seeks to ascertain whether, in the light of Article 30 of the Treaty, the prohibition laid down in Article 5(1) of the Regulation on the use and marketing of HCFCs for firefighting is valid.
Safety er også af den opfattelse, at forbuddet mod anvendelse og dermed mod markedsføring af HCFC i deres egenskab af stoffer bestemt til brandslukning er for vidtgående i forhold til beskyttelsen af miljøet
Hi-Tech also considers that the prohibition on the use, and hence the marketing, of HCFCs for firefighting is disproportionate in relation to the aim of environmental protection.
Indledningsvis bemærkes, at forbuddet mod kvantitative restriktioner samt foranstaltninger med tilsvarende virkning ifølge Domstolens faste praksis ikke blot gælder for nationale foranstaltninger, men også for foranstaltninger, der udgår fra fællesskabsinstitutionerne.
In view of the objective of the Regulation, which is to protect the ozone layer, it must be held that the means employed by the Regulation, in Article 5(1), namely the prohibition on the use, and hence the marketing, of HCFCs for firefighting, was suitable for the purpose of attaining that objective. In view, however, of the
Ved undersøgelsen af dette klagepunkt bemærkes, at det efter Domstolens faste praksis ved afgørelsen af, om en fællesskabsbestemmelse
By its third and fourth questions, the national court seeks essentially to ascertain, first, whether Article 5(1) of the Regulation, by prohibiting the use and marketing of HCFCs, has the effect of
Domstolen har allerede fastslået, at beskyttelsen af miljøet er et af Fællesskabets grundlæggende formål. I dommen af 20. september 1988, Kommissionen mod Danmark, har Domstolen fastslået at miljøbeskyttelse er et tvingende hensyn, der kan begrænse anvendelsen af traktatens artikel 30.
an interpretation of Community law which will be of use to the national court makes it necessary that the national court define the factual and legal context of the questions it is asking or, at the very least, explain the factual circumstances on which those questions are based.
Det bemærkes, at det følger af Domstolens faste praksis, at det for at opnå en fortolkning af fællesskabsretten, som den nationale ret kan bruge, er påkrævet, at denne giver en beskrivelse af de faktiske omstændigheder og de regler, som de forelagte spørgsmål hænger sammen med, eller i alt fald forklarer de faktiske forhold, der er baggrunden for dens spørgsmål.
favouring, contrary to Article 85 of the Treaty, a restrictive agreement or practice on the part of producers and sellers of other substances which are authorised by the Regulation or an abuse of a dominant position by such producers and sellers, contrary to Article 86 of the Treaty, and, second, whether the abovementioned provision of the Regulation may, as a provision ensuring protection of the ozone layer, justify exceptions to Articles 85 and 86 of the Treaty.
Oplysningerne i forelæggelseskendelsen gør det ikke muligt for Domstolen at give en relevant fortolkning af fællesskabsretten, idet den nationale rets omtale af de retlige og faktiske omstændigheder er for upræcis.
The information in the order for reference, in so far as it refers with insufficient precision to the situations of law or fact to which the national court is referring, do not enable the Court to give a helpful interpretation of Community law.
Med det tredje og det fjerde spørgsmål ønsker den nationale ret nærmere bestemt oplyst, dels om forordningens artikel 5, stk. 1, ved at fastsætte et forbud mod anvendelse og markedsføring af HCFC, i strid med traktatens artikel 85 fremmer en aftale mellem producenter og forhandlere af andre stoffer, som er tilladt i henhold til forordningen, eller fører til et misbrug af disse producenters og forhandleres dominerende stilling, som er i strid med
In that connection, it should be noted that, according to settled case-law, the need to provide
Artikel 5 i Rådets forordning (EF) nr. 3093/94 af 15. december 1994 om stoffer, der nedbryder ozonlaget, skal fortolkes således, at den totalt forbyder anvendelse og dermed markedsføring af hydrochlorfluorcarboner bestemt til brandslukning.
Article 5 of Council Regulation (EC) No 3093/94 of 15 December 1994 on substances that deplete the ozone layer must be interpreted as prohibiting entirely the use and, consequently, the marketing of hydrochlorofluorocarbons for firefighting.
Gennemgangen af de forelagte spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 5 i forordning nr. 3093194.*
Consideration of the questions submitted has not disclosed any factor of such a kind as to affect the validity of Regulation No 3093/94.'
»Artikel 5 i Rådets forordning (EF) nr. 3093/94 af 15. december 1994 om stoffer, der nedbryder ozonlaget skal fortolkes således, at anvendelse, forhandling, produktion og indførsel af hydrochlorfluorcarboner har været forbudt i brandsikringssektoren fra den 1. juni 1995.
He proposed that the Court should interpret Article 5 of the Regulation as prohibiting the use, marketing, production and importation of HCFCs in firefighting as from 1 June 1995.
Undersøgelsen af den nævnte bestemmelse har intet frembragt, der kan skabe tvivl om forordningens gyldighed.«
He found no factor of such a kind as to affect the validity of that provision.
Sag C-341/95
Case C-341/95 Gianni Settati ν Safety Hi-Tech Sri Free movement of goods
Gianni Bettati / Safety Hi-Tech Sri Frie varebevægelser
used by producers or importers for their own account.
Præjudiciel »Forordning (EF) nr. 3093/94 —foranstaltninger til beskyttelse af ozonlaget — begrænsninger i anvendelsen af hydrochlorfluorcarboner og haloner — gyldighed* (Domstolens plenum)
All other use of HCFCs, apart from use by producers or importers for their own account, is governed by Article 5 of the Regulation.