natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Desuden skal flyselskabet godtgøre alle omkostninger, som opstår på grund af forsinkelsen (bagageopbevaring, nødvendige telefonsamtaler, måltider, eventuelle hoteludgifter og lignende).
A system of this type can play an important part in preventing accidents.
Hvis selskabet ikke kan tilbyde et andet fly, skal det yde passageren en erstatning på 100 procent af flyprisen på Economy-Class.
Every year, accidents in the home in the Member States cause 80 000 deaths and leave 45 million people injured.
Pakkerejser: »Pakkerejsende« kan fremover forlade sig på fælles minimumsregler I hele Fællesskabet, uanset hvor de bestiller deres rejse. Medlemsstaterne skal senest den 31. december 1992 have udstedt regler, som op fylder kravene i dette direktiv.
Package tours: In future, 'package holidaymakers' can rely on uniform minimum standards throughout the Com
Man har bl.a. fastsat følgende regler: Kontraktvilkårene skal principielt meddeles forbrugeren skriftligt.
This regulation sets out the compensation to which passengers not admitted to a flight owing to overbooking are entitled.
Arrangøren skal desuden opgive en kontaktadresse på sin repræsentant på rejse
It applies to all flights beginning in the Community.
Inden 1993 skal der være skabt fuldstændig fri konkurrence i EF­lufttrans­porten.
in the event of longer delays.
Større frihed ved fastlæggelse af fly­priser og ved opdeling af siddepladskapaci­teten vil sikkert skabe større konkurrence mellem selskaberne.
In addition, the airline has to pay all expenses arising from the delay (left luggage services, necessary telephone calls, meals, and if appropriate, hotel and similar expenses).
Den statslige indflydel­se skal begrænses.
If the carrier is unable to offer an alternative flight, it has to pay the passenger compensation equivalent to 100% of the economy class fare.
Mindre flyselskaber skal have bedre muligheder.
The regulation also lays down which passengers are to be given priority in the event of over­booking and which have to step down.
Forventet effekt for forbrugeren: lavere priser på flybilletter.
tions of competition resulting from regulatory differences have been excluded.
Sikkerhedskrav til legetøj: En af de første EF­love, som blev vedtaget efter Kommissio­nens »nye metode« for teknisk harmonisering og standardisering, var »legetøjsdirektivet«.
Passengers forced to take a later flight owing to overbooking are entitled to minimum compensation of 25% of the price of an economy ticket if delayed by between half an hour and two hours on intra-Community flights and between half an hour and four hours in the case of flights with a destination outside the Community. Compensation of 50% of the price of an economy ticket is due
HUSHOLDNINGERNES FORBRUG RA VISSE FORBRUGSOMRÅDER I 1987, PR.
PER CAPITA CONSUMPTION OF HOUSEHOLDS
INDBYGGER I %
FOR A NUMBER OF FUNCTIONS IN 1987 (%) m
Fødevarer
I Food
J Fritid og uddannelse
J _BAR_ Leisure and education
J Bolig i %
_BAR_ Accommodation in %
Hvad forbruger europæerne? ¡gennemsnit udgøres 23 % af europæernes forbrug af fødevarer (40% i GR mod 77,4% i D), medens 17,5% går til boligudgifter (25% i DK, 13,5% i IT).
What do Europeans consume? On average, 23% of European consumption goes on food (40% in CR compared with 17.4% in D) while 17.5% goes on accommodation (25% in DK, and 13.5% in I).
Også »fritid og uddannelse« udviser stærke forskelle europæerne imellem (10,2% i UK og kun 6,4% i GR).
There are also great disparities in Europe under 'leisure and education' (10.2% in UK and only 6.4% in CR).
Baggrunden for og hensigten med den »nye metode« vil blive omtalt senere.
Full freedom of competition in Community air transport is to be implemented by 1993.
Nu harmoniseres kun de »væsentlige sikkerhedskrav«. Le getøj, som markedsføres i EF-landene, skal opfylde disse krav.
The approach now is to harmonize only the 'essential safety requirements'.
I direktivets artikel 2 hed der det, at legetøj kun må markedsføres i Fæl lesskabets lande, »hvis det ikke indebærer fa re for sikkerheden og/eller sundheden for brugerne el 1er and re personer, når det anvendes til det beregnede formål eller på den må de, som børn normalt må forventes at anvende det på«.
Article 2 of the Directive states that toys may be placed on the market in Community countries only 'if they do not jeopardize the safety and/or health of users or third parties when they are used as intended or in a foreseeable way, bearing in mind the normal behaviour of children'.
Det antages, at et produkt over holder disse generelle sikkerhedskrav, hvis det er i overensstemmelse med de relevante harmoniserede standarder.
These general safety requirements are assumed to be met when a product complies with the relevant harmonized stand ards.
Disse uforbindende europæiske standarder udarbejdes ikke af Kommissionen, men af den private standardiseringsorganisation CEN (Den Europæiske Standardiseringsorganisation) og af
These non-binding Community stand ards are not drawn up by the Commission, but by the private standardization organiza tions CEN (European Committee for Standardization) and Cenelec (European Committee for Electrotechnical Standardization).
Cenelec (Den Europæiske Komité for Elektroteknisk Standardisering).
Toys meeting these standards are allowed to display the 'EC-mark'.
Hvis legetøjet er i overensstemmelse med disse EF-standarder, må det forsynes med »EF-mær-ket«.
Where a Member State ascertains that a toy does not satisfy the essential safety requirements, 'it
Såfremt legetøjet ikke opfylder de væsentlige sikkerhedskrav, »træffer den med lemsstat, der konstaterer dette, alle fornødne foranstaltninger med henblik på at trække de pågældende produkter tilbage fra markedet og forbyde eller begrænse deres markedsføring«. I overensstemmelse med dette nye harmonlserlngskoncept er legetøjsdirektivets anvendelsesområde meget bredt defineret.
Safety of toys: One of the first Community instruments adopted in accordance with the Commission's 'new approach' in the field of technical harmonization and standardization was the directive on the safety of toys.
Ved legetøj forstås i henhold til direktivet »ethvert produkt, som klart er konstrueret el ler bestemt til legeformål for børn under 14 år«.
Background and purpose of the new approach are discussed in a later chapter.
Denne harmoniseringsmetode åbner for det første grænserne for uhindret handel med le-
Suffice it to say here that the toys directive does not harmonize every technical detail of every conceivable product. Experience with
Europæiske direktiver regulerer, hvordan tekstilprodukter skal mærkes .
European Directives specify how textile products should be labelled..
Trods alle hidtidige fremskridt har resultater ne af forbrugerpolitikken generelt ikke svaret til forventningerne.
Toys within the mean ing of the directive are defined as 'any pro ductor material designed or clearly intended for use in play by children of less than 14 years of age'.
En af hovedårsagerne er, at vidtgående forbrugerbeskyttelsesforanstaltninger i halvfjerdserne på baggrund af den akutte økonomiske krise blev betragtet som omkostningsforstærkende og en alt for stor belastning for erhvervslivet og derfor blev afvist.
The effect of this harmonization approach is, firstly, to open the internal frontiers for unhindered trade in toys and, secondly, to guarantee a uniform high level of protection to purchasers in all countries of the European Com munity.
Forbrugerkredit: I februar 1990 blev de tid ligere forbrugerkreditbestemmelser fra 1987 suppleret.
were adopted in February 1990.
Det hedder her: »For at fremme det indre markeds oprettelse og funktion og sikre forbrugerne et højt beskyttelsesniveau bør der i hele Fællesskabet anvendes en ensartet metode til beregning af de årlige procentvise omkostninger«.
Their purpose is defined in the introduction to the directive: 'it is desirable, in order to promote the establishment and functioning of the in ternal market and to ensure that consumers benefit from a high level of protection, that one method of calculating the annual percentage rate of charge should be used throughout the Community'.
Hidtil har der i Fæl lesskabets lande været tilladt flere forskel lige metoder til beregning af de årlige procentvise omkostninger.
Previous to this, several methods of calculating the effective annual charge were permitted in the Member States.
Det var derfor ikke muligt for forbrugerne at foretage en realistisk sammenligning.
Consequently, borrowers had no real means of comparison.
Senest fra den 1. janua'r 1993 vil omkostningerne blive beregnet efter en fæl les EF-formel, som omfatter »de samlede kreditomkostninger«.
From 1 January 1993 at the latest, the annual rate of charge will be calculated by a single Community formuladeterminingthe 'total cost of the credit to the consumer'.
Omkostninger, som ikke indgår i beregningen, er nøje defineret.
Costs not included in the calculation are precisely defined.
Kreditinstitutter skal oplyse låntageren om de år lige procentvise omkostninger.
Credit institutes must notify the borrower of the annual rate of charge.
Desuden skal de informationer, som obligatorisk skal meddeles forbrugeren i en skriftlig kontrakt, være mere omfattende end hidtil.
In addition, the in formation which must be communicated to the consumer in a written contract is more comprehensive than previously.
Siden da er det blevet mere eller mindre erkendt, at en af de vigtigste forudsætninger for, at markedet kan fungere i alle EF-lande, er, at der er adgang til relevante oplysninger for og om forbrugerne.
Consumer credit: New provisions on con sumer credit supplementing those of 1987
I denne forbindelse er følgende 3 udviklingstendenser karakteristiske: og hvordan deres sammensætning skal analyseres.
19 and the methods of analysing their composition.
— Der oprettes regeringskontorer, som tager sig af forbrugerspørgsmål.
TWELVE COUNTRIES — TWELVE TRADITIONS
teret).
tion.
Der findes mærkningsbestemmelser for en række produkter og for prisangivelser for finansielle ydelser (banker etc.).
The Ministry's consumer service publishes and distributes information material on a variety of topics.
Resultater af sammenlignende undersøgelser publiceres i »Råd og Resultater« og »Tænk«.
However, the various consumers' organizations remain the chief source ofinformation, above al I the Consumers' Association.
Individuel information og rådgivning tilbydes af Forbrugerstyrelsen i København og af For brugerombudsmanden.
Its high-circulation magazine Test achats publishes the results of comparative tests of consumer goods.
Derudover behandles forbrugerklager af tal rige foreninger på lokalt plan, hvis aktiviteter koordineres af For brugerrådet.
In addition to the government agency and the Consumers' Association, individual infor mation and personal advice can be obtained from the local social advice centre, the CPAS, and collective interest groups in the case of specific problems (e.g. package holidays).
For at give et så omfattende »europæisk« billede af forbrugerbeskyttelsen i de enkelte medlemsstater som muligt, beskrives her kun de vigtigste private og offentlige forbrugerinstitutioner samt deres informationsmedier og vigtige lovgivningsinitiativer.
A general law on commercial practices, consumer protection and information was adopted in 1987.
Tyskland: Opgaverne omkring forbrugerpolitik er opdelt mellem Forbundsregeringen (Økonomiministeriet) og delstatsregeringerne. Forbundsministeriet støttes af et råd, der er sammensat af 16 repræsentanter for for skellige organisationer.
While the cyclical problems were overcome, the structural impediments to an active con sumer policy remained, such as different cultures, traditions and forms of organized representation and differences in the extent to which consumer interests were taken into account at national level.
Den offentligretlige »Stiftung Warentest« foretager sammenlignende produktundersøgelser og offentliggør resultaterne i bladet »Test«. Desuden udgiver »Arbeitsgemeinschaft der Verbraucherverbände« regelmæssigt »Verbraucher Rundschau«, og Forbundsregeringen udgiver forbrugerhåndbogen »Wegweiser für den Ver braucher«.
In the mean time, the availability of suitable information for and about consumers has been more or less acknowledged as a vital element in the functioningof the market in all Community countries.
Belgien: På regeringsplan findes dersom en afdeling af Økonomiministeriet en speciel afdeling for forbrugerspørgsmål og kreditter. »Forbrugerrådet« har rådgivende funktion og er sammensat af repræsentanter for 15 uafhængigeforbrugerorganisationer.
The approaches adopted by the individual countries differed significantly, mirroringdifferences in socio-economic and institutional characteristics and in the status afforded to consumer information in the respective countries.
Økonomiministeriets forbrugerafdeling publicerer og fordeler relevante brochurer.
Denmark: Responsibility for consumer policy at government level lies with the Ministry of Industry.
Den vigtigste informationskilde er dog fortsat de forskellige forbrugerorganisationer, især »forbrugerforeningen«.
The national consumer agency, the Forbrugerstyrelese, is highly influential.
En af de meget læste publikationer er forbrugerbladet »Test-Achats«, som of fentliggør resultater af sammenlignende va reundersøgelser. Individuel information og personlig rådgivning fås — udover hos regeringskontoret og forbrugerforeningen — hos de lokale »Comité Public dAssistance Sociale« og klagenævn for speciel le problemer (for eksempel pakkerejser).
The main independent organiza tions are the Forbrugerråd and the Dansk Varefakta Nævn (the institute for informative labelling, in which producers and distributors are represented as well as consumers).
11987 blev der vedtaget en almindelig lov om handelsmetoder, forbruger beskyttelse og forbrugeroplysning.
The results of comparative tests are published in magazines (Råd og Resultaten and Tænk).
Danmark: På regeringsside er Industriministeriet ansvarlig for forbrugerpolitik.
The national con sumer agency in Copenhagen and the Ombudsman service provide individual infor mation and advice.
Forbrugerstyrelsen har stor indflydelse.
Consumer complaints are also dealt with by a variety of local associations whose activities are coordinated by the consumer council.
De vigtigste uafhængige organisationer er Forbrugerrådet og Dansk Varefakta Nævn (et institut for informativ mærkning, hvor både forbrugerne og producenter og forhandlere er repræsen
In order to paint as broad a 'European' picture as possible of consumer protection in the individual Member States, the following review concentrates on the main private and public consumers' institutions and their in formation media and the main legislative initiatives.
Grækenland: Det ansvarlige organ for for brugerbeskyttelse på nationalt plan er Direktoratet for Teknologisk Beskyttelse af Forbru-
Belgium: At government level, a special department of the Ministry of Economic Affairs deals with consumer issues and credit.
dannede forbrugerandelsbevægelsen en ny organisation, ASGECO.
sumers in Thessaloniki and the Consumers' Union for the Quality of Life (Epoizo).
gerne, en afdeling under Handelsministeriet. Andre ministerier, herunder Sundheds- og Socialministeriet, formidler speciel information.
As in other countries which joined the already existing European Community, Greece only recently introduced legislation to protect consumers, not least because of the obligation to apply Community directives in this field in national law.
I 1982 oprettede den græske regering en særlig afdeling for forbrugerbeskyttelse og forbrugeroplysning, som kan stille lovforslag og skal formidle kontakten til henholdsvis offentligheden og forbrugerorganisationerne.
Legislation to date has concentrated on product safety and price regulation, with information play ing a subordinate role.
De vigtigste af i alt tolv private organisationer er »Panhellensk Union af Forbrugere« (PEK), »Unionen af Græske Forbrugere«, »Center for Beskyttelse af Thessalonikes For brugere« og »Forbrugernes Livskvalitet Union« (EPOIZO).
However, legislation on labelling and the prevention of misleading advertising has been adopted.
Den absolut vigtigste »forbrugerlov« er retten til »... sand, nøjagtig og tilstrækkelig« information i den spanske forfatning.
Stiftung Warentest, a public-law body, carries out comparative product tests and publishes the results in its magazine Test.
Denne al mindelige bestemmelse følges op af detalje rede love om enkelte produkter og tjeneste ydelser.
In addition, the Arbeitsgemeinschaft der Verbraucherverbände (union of consumers' associations) regularly publishes tips and in formation for consumers in its magazine Verbraucher-Rundschau and the Federal Government produces a practical handbook, the Wegweiser für den Verbraucher.
Eksempelvis foreskriver en lov fra 1982 et minimum af oplysninger på etiketter.
A net work of around 250 consumers' advice cen tres actively inform and provide legal advice at local level.
Desuden har INC oprettet en »forbrugertelefon« og tilbyder offentlig adgang til et informations-og dokumentationscenter.
They are united in Verbraucherzentralen, consumer centres, at regional level and in the union of consumers' associations (AgV) at national level.
Vigtige pubi ¡kationer for forbrugerne er »Estudio sobre el Consumo« (kvartalsvis udgivelse fra INC), »Información del Consumo« (månedsmagasin også fra INC) og »Ciudadano« (udgives af et privat forlag).
The AgV publishes regular price comparisons for certain product groups and more comprehensive studies, e.g. on the quality of services, in collaboration with the Institute for Applied Consumer Research.
Hidtil har lovgivningen været koncentreret om produktsikkerhed og priskontrol, mens oplysning har spillet en underordnet rolle.
Spain: Article 51(1) and (2) of the Spanish Constitution requires the Government to take action to inform and educate con sumers.
For bestemte produkter er der dog udstedt bestemmelser om mærkning og for bud mod vildledende reklame.
This is primarily the responsibility of the Secretariat-General for Consumer Affairs of the Ministry of Health and Consumer Affairs.
Frankrig: I februar 1987 blev ansvaret for forbrugerpolitik overdraget til et statssekretariat, som blev oprettet til dette formål under Økonomi-, Finans- og Budgetministeriet.
Apart from this, all Ministries are re quired to supply consumers with information in their specific area of responsibility.
Dette sekretariat har til opgave at fremme konkurrencen og styrke forbrugernes rolle på markedet, og det støttes heri af Generaldirektoratet for Konkurrence, Forbrugeranliggender og Bedrageribekæmpelse.
These activities are coordinated by a special committee.
På regionalt plan arbejder regionale forbrugercentre.
The chief source of information in practice is the independent National In stitute for Consumer Affairs (INC).
Lokale prisinformationscentre overvåger og offentliggør prisudviklingen for udvalgte produkter.
Its members are representatives of consumers, manufacturers' associations, the retail trade and the government.
Spanien: Ifølge artikel 51, stk. 1 og 2,1 den spanske forfatninger regeringen forpligtet til at sørge for forbrugeroplysning og -uddannelse.
A group which claims to have a stronger ecological orientation than the AgV and its member associations is the Verbraucher-Initiative, the Consumers' Initiative, which also publishes a regular newsletter.
Hovedansvarlig for dette område er Generalsekretariatet for forbrugeranliggender under Ministeriet for Sundhed og For brug.
The most important consumer legislation adopted in the last decade concerned the labelling of consumer goods, e.g. date-marking of prepackaged goods (1981), and the transposai into national law of the Com munity directive on labelling of dangerous goods (1986).
Uafhængigt heraf er alle ministerier forpligtettil at forsyne forbrugerne med informationer, der hører under deres ressort. Disse aktiviteter koordineres af en komité, som er oprettet specielt til dette formål.
Private consumers' organizations only came into being in Spain at the end of the Franco period.
I praksis er den vigtigste informationskilde det uafhængige »Nationale Institut for Forbrugeranliggender« (INC).
Later on, the already established housewives' associations intensified their activities in the field of consumer information.
Medlemmer er repræsen tanter for forbrugerne, producentforeninger, detailhandelen og regeringen.
In 1979 the consumers' cooperative movement formed a new legal entity, the Asgeco.
Private forbrugerorganisationer er først op stået i Spanien efter Franco-tiden.
Greece: Consumer protection at national level is the task of the Directorate for Technological Protection of Consumers, a department in the Ministry of Trade.
Den første organisation af denne art var »Forbruger- og Brugerorganisationen«, der blev oprettet i 1975.
Other Ministries, such as the Ministry of Health and Social Security, publish specific information.
Siden forstærkede også de allerede eksisterende husmoderforeninger deres aktiviteter inden for forbrugeroplysning. I 1979
In 1982 the Greek Government set up a special unit for consumer protection and in formation which can propose legislation and acts as a contact point for the general public and the consumers' organizations.
På pri vat niveau findes i alt 14 anerkendte for brugerorganisationer. De vigtigste er »Union Française des Consommateurs« (UFC), »Organisation Générale de Consommateurs« (ORGECO) og »Fédération Nationale de Coopératives des Consommation« (FNCC).
By far the most important consumer law is the guarantee in the Spanish Constitution of the right to true, exact and sufficient information.
Blandt de vigtigste forbrugerlove, som er ved-
Various groups of goods and ser-
POLITIKKERNE I EUROPA-PARLAMENTET
THE POLICY OF THE EUROPEAN PARLIAMENT
Parlamentets gentagne initiativer førte til sidst til, at der blev skabt en ægte fællesskabspolitik på et område, som ikke var betænkt i Traktaterne fra 1957.
Its persistent efforts eventually helped to bring about a genuine Community policy in an area not provided for in the Treaties of 1957.
I Parlamentets øjne er forbrugerne ikke blot købere og forbrugere af varer og tjenesteydelser.
The European Parliament does not regard consumers as simply buyers and consumers of goods and services.
De europæiske forbrugeres grundlæggende rettigheder, som Parlamentet går helhjertet ind for, omfatter også retten til beskyttelse af sundhed og sikkerhed, af økonomiske interesser, erstatning for lidt skade, undervisning og oplysning samt retten til at blive hørt.
The European Consumers' Charter, which it strongly supports, also includes the right to health protection and safety, the protection of economic interests, the reparation of damage, information and education and consultation.
Dette er meget vidtrækkende aspekter, som også griber ind i and re om råder, såsom den fælles landbrugspolitik, folkesundheden, den økonomiske politik, virkeliggørelsen af det indre marked, forskning osv. Derfor har Parlamentets aktioner også været talrige og mangfoldige.
These are ex tremely wide-ranging matters affecting the common agricultural policy, public health, economic policy, the single market, research, etc. The European Parliament's endeavours have therefore been many and varied.
Her er nogle eksempler:
A few examples are given below:
I 1985 fremlagde Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber et forslag om god kendelse af bestemte hormoner (Østradlol 176, Testoteron og progesteron) til brug i kvægavl.
In 1985 the Commission of the European Communities submitted aproposal concerning the authorization of certain hormones (oestradiol 176, testosterone and progesterone) for livestock fattening purposes.
På baggrund af forbrugernes bekymring for eventuelle rester af disse stoffer i kødet opnåede Parlamentet, at Fællesskabets retsforskrifter kun tillader, at disse hormoner anvendes til terapeutiske formål og under dyrlægekontrol.
In view of consumers' concerns about the possibility of residues of these substances remaining in meat, the European Parliament ensured that Community legislation allowed the use of these hormones only for therapeutic purposes and subject to veterinary control.