natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sagsøgerne i hovedsagen, den irske, den italienske, og den nederlandske regering samt Kommissionen har gjort gældende, at forpligtelsen til at udbetale de beløb til arbejdstagerne, som de har krav på, påhvi ler garantiinstitutionen i den medlemsstat, hvor arbejdstageren udøvede sin lønnede beskæftigelse, og hvor arbejdsgiveren per-
The applicants in the main proceedings, and the Governments of Ireland, Italy and the Netherlands, and the Commission agree that the obligation to pay the outstanding claims of workers must attach to the guarantee institution of the Member State in which the employee works and in which the employer is established, in the sense of
EVERSON OG BARRASS fortolkning, der er fastlagt af Domstolen i Mosbæk-sagen 6, generel anvendelse og skal lægges til grund for behandlingen af den foreliggende sag, fordi den er enkel og giver et klart svar på alle problemstillinger.
EVERSON AND BARRASS pretation, given by the Court of Justice in its judgment in Mosbæk,6is of general application and must be relied on for the decision to be given in these proceedings, being a simple rule which gives a clear answer in each case.
VI — Gennemgang af det præjudicielle spørgsmål manent var handelsmæssigt til stede.
VI — Consideration of the question having a permanent commercial presence.
Til støtte herfor har sagsøgerne anført, at Bell indbetalte bidrag til Det Forenede Kongeriges sociale sikringsordning for de ansatte i Det Forenede Kongerige, men ikke for de ansatte i Irland, at direktiv 80/987 ikke indeholder regler om hverken udligning eller tilbagebetaling mellem medlemsstater nes garantiinstitutioner, for så vidt angår de beløb, som den ene har udbetalt på vegne af den anden, samt at det ville krænke arbejdstagernes retssikkerhed, såfremt en arbejdstager, for hvem der er indbetalt bidrag til en garantiinstitution i én med lemsstat, skulle henvende sig til garantiinstitutionen i en anden stat for at få udbetalt sit løntilgodehavende uden at vide, om hans tilgodehavende ville blive udbetalt efter de gældende regler i beskæftigelsesstaten eller i den stat, hvor han gør kravet gældende.
The reasons which they put forward include the following: Bell contributed to the social security system in the United Kingdom in respect of the workers which it employed there, but did not contribute in respect of them in Ireland; Directive 80/987 provides for no system of set-off or reimbursement between the guarantee institutions of the Member States for sums paid by one of them on behalf of another; and it would be contrary to the principle of legal certainty for a worker in respect of whom contributions had been paid to the guarantee institution of a Member State to have to apply to the guarantee institution of another State in order to receive arrears, of pay, without knowing whether he would be compensated in accordance with the laws of the State of employment or those of the State in which he made his claim.
Med sit spørgsmål ønsker Industrial Tribunal, Bristol, oplyst, hvilken garantiinstitution der i medfør af artikel 3 i direktiv 80/987 er forpligtet til at udbetale de løntilgodehavender til de sagsøgende arbejdstagere i hovedsagen.
The question submitted by the Industrial Tribunal, Bristol, seeks to ascertain which guarantee institution, under Article 3 of Directive 80/987, must be responsible for the outstanding wage claims of the applicants in the main proceedings.
Som allerede nævnt, er det blandt alle de procesdeltagere, som har afgivet indlæg, kun Det Forenede Kongeriges regering, der hævder, at svaret på det præjudicielle spørgsmål allerede skal findes i Mosbæk dommen 7.
As I have just indicated, of all those which have submitted observations in the proceedings, the Government of the United Kingdom is the only one which contends that the answer to the question on which a preliminary ruling is requested is already to be found in the Mosbæk7judgment.
Såvel sagsøgerne i hovedsagen som den irske, den italienske og den nederlandske regering samt Kommissionen fastholder derimod, at Domstolens dom i Mosbæk-sagen ikke kan lægges til grund for afgørelsen af den foreliggende sag, idet de faktiske omstændigheder ikke er de samme i de to sager, og at der ikke er grundlag for fortolke dommen således, at
The applicants in the main proceedings, the Governments of Ireland, Italy and the Netherlands, and the Commission main tain, on the other hand, that the answer given by the Court in that judgment is limited to the factual circumstances of that
6 — Dom af 17.9.1997, sag C-l 17/96, Sml. I, s. 5017. 7 — Anført i fodnote 6.
6 — Case C-117/96 Mosbæk [1997] ECR I-5017.
Det Forenede Kongeriges regerings standpunkt adskiller sig væsentligt fra det, de øvrige parter har indtaget under den præjudicielle procedure. Den har nemlig gjort gældende, at det er garantiinstitutionen i den medlemsstat, hvor der enten er truffet afgørelse om indledelse af en pro cedure til samlet fyldestgørelse af kreditorerne, eller hvor det er konstateret, at virksomheden er lukket endeligt, der er kompetent. Ifølge regeringen finder denne
The position taken by the United Kingdom Government differs radically from that adopted by the other parties to the proceedings, in that it submits that the guarantee institution which should be responsible for payment is that of the State in which either it was decided to commence the insolvency proceedings or that in which it is established that the employer's under taking or business has been definitively closed down.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT RUIZ-JARABO — SAG C-198/98 den skulle være udtryk for et generelt princip.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-198/98 case, and must not be interpreted as containing a rule of general application.
pensionsbidrag eller andre sociale ydelser, som en arbejdsgiver i henhold til dansk lovgivning skal foretage.
without any deduction of tax or social security contributions for retirement or other contingencies under Danish law.
På baggrund af disse divergerende opfattelser vil jeg foretage en nærmere gennemgang af faktum i Mosbæk-sagen, hvori Domstolen skulle tage stilling til, hvilken garantiinstitution der i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens havde pligt til at udbetale en arbejdstagers tilgodehavender hidrørende fra ansættelsesforholdet, i en situation hvor arbejdsgiveren ikke var etableret i den medlemsstat, hvor arbejdstageren havde bopæl, men udelukkende repræsenteret dér gennem arbejdstagerens arbejde, som den pågældende udførte fra kontorlokaler, arbejdsgiveren havde lejet til formålet.
In view of that difference of opinion, I shall examine the factual context in which that judgment was delivered, where the Court had to decide which guarantee institution was required, in the event of the employer's insolvency, to settle the outstanding claims of a worker in a situation in which the employer was not established in the Member State where the employee resided, and was only represented there through the activity of that employee, who worked in offices rented by the employer.
Efter et år blev Colorgen erklæret konkurs, og selskabets ansatte, herunder Carina Mosbæk, blev opsagt.
After one year, Colorgen Limited was declared insolvent and its employees, including Mrs Mosbæk, were dismissed.
Med henvisning til direktivets artikel 3 anmeldte hun et tilgodehavende på 471 996 DKK i løn, provision og godtgørelse af udlæg i for bindelse med sit arbejde både over for Lønmodtagernes Garantifond og over for den engelske kurator i selskabets konkursbo.
For the purposes of Article 3 of Directive 80/987, Mrs Mosbæk declared, both to the Danish guarantee institution and to the English receiver of the company, an out standing claim of DKK 471 996 in respect of wages, commission and disbursements.
Garantifonden nægtede at dække kravet under henvisning til, at dette påhvi lede garantiinstitutionen i det land, hvor arbejdsgiveren havde hjemsted, som var Det Forenede Kongerige.
The Danish guarantee institution refused to pay the claim, on the ground that that responsibility attached to the guarantee institution of the State where the employer was established, namely the United Kingdom.
Under den efter følgende retssag forelagde Østre Landsret Domstolen et præjudicielt spørgsmål.
In the subsequent proceedings, the Danish Østre Landsret sought a preliminary ruling from this Court.
Carina Mosbæk, der havde bopæl i Danmark, blev i juni 1993 ansat af det engelske selskab Colorgen Ltd som »commercial manager« for Danmark, Norge, Sverige, Finland og siden Tyskland.
Mrs Mosbæk, who lived in Denmark, was recruited in 1993 by the English company Colorgen Limited as commercial manager for Denmark, Norway, Sweden, and Finland and, later, Germany.
Selskabet, der havde registreret hjemsted i Warrington (England), var hverken etableret eller på nogen måde registreret som en virksomhed i Danmark, heller ikke hos told- og skattemyndighederne.
The company, whose registered office was in England, was neither established nor registered in Denmark as an undertaking or for any other purpose, in particular for tax or customs purposes.
Colorgen var kun repræsenteret i Danmark gennem Carina Mosbæk.
In that country, it was represented solely by Mrs Mosbæk.
Til brug for hendes arbejde havde Colorgen lejet et kontorlokale, og i hele ansættelsesperioden udbetalte Colorgen Carina Mosbæk's vederlag direkte til hende uden indeholdelse af skat,
For her to carry on her activities, the company rented an office and, whilst the employ ment relationship lasted, it paid her directly
Det svar, som Domstolen gav i sin dom, var, at, såfremt arbejdsgiveren er etableret i en anden medlemsstat end den, på hvis område arbejdstageren har bopæl og udøvede lønnet beskæftigelse, er den institution, der er kompetent med hensyn til betalingen af arbejdstagerens tilgodehavender i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens, den, på hvis område der, jf. artikel 2, stk. 1, i direktiv 80/987, enten er truffet afgørelse om indledning af den procedure, der sigter mod en samlet fyldestgørelse af arbejdsgi-
The answer given by this Court in that judgment was that where the employer is established in a Member State other than that in which the employee resides and was employed, the guarantee institution responsible for the payment of that employee's claims in the event of the employer's insolvency is the institution of the State in which either it is decided to open the proceedings for the collective satisfaction
verens kreditorer, eller det er konstateret, at arbejdsgiverens virksomhed eller bedrift er lukket.
of creditors' claims or it has been established that the employer's undertaking or business has been closed down.
Det er den retspraksis, som Det Forenede Kongeriges regering ønsker at gøre til en generel regel.
That finding, in precisely those terms, is what the United Kingdom proposes raising to the status of a rule of general application. tion.
Herefter må det vurderes, om man på trods af disse forskelligheder kan anvende den samme løsning på den foreliggende sag, og erklære, at den garantiinstitution, der er kompetent til at udbetale løntilgodehavender til Bell's ansatte i Det Forenede Kongerige, der blev afskediget på grund af arbejdsgiverens insolvens, er garantiinstitutionen i den medlemsstat, på hvis område selskabet blev erklæret konkurs, det vil sige den irske.
What remains to be seen is whether, despite those differences, the same approach can be applied to this case and it can be held that the guarantee institution responsible for paying the outstanding claims in the United Kingdom of Bell employees who were dismissed as a result of their employer's insolvency is that of the Member State in which it was ordered to be wound up, that is to say the Irish guarantee institution.
Indledningsvis bemærkes, at der er væsentlig forskel på de faktiske omstændigheder i de to sager.
At the outset, I would observe that the differences in the facts of the two cases are considerable.
Faktisk så forekommer det mig, at den eneste lighed er den, at såvel det ene som det andet selskab havde ansat en person i en anden medlemsstat end den, på hvis område det havde sit hjemsted.
Indeed, the only similarity appears to be that in each case a company employed someone in a Member State other than that in which it had its registered office.
A — Vedrørende anvendelsen af direktiv 80/987 på filialer, der åbnes i medlemsstat af selskaber, der er etableret i en anden medlemsstat, og vedrørende etableringsret ten
A. The application of Directive 80/987 to branches set up in a Member State by companies incorporated in another Member State, and the right of establishment
Forskellene er derimod mangfoldige: For det første havde Colorgen kun lejet et kontorlokale i Danmark med det formål, at Carina Mosbæk som eneste ansatte skulle arbejde der, hvorimod Bell i Det Forenede Kongerige rådede over mere end 200 ansatte.
The differences, however, are more numerous: first, Colorgen had only rented an office so that Mrs Mosbæk could work there as its only employee, whereas Bell had more than 200 employees in the United Kingdom.
For det andet var Colorgen hverken etableret eller på nogen måde registreret som en virksomhed i Danmark, heller ikke hos told- og skattemyndighederne, hvorimod Bell i Det Forenede Kongerige disponerede over mindst en filial, som opfyldte kravet om offentlighed i henhold til direktiv 89/666.
Second, Colorgen was neither established nor registered as an undertaking in Denmark, for either tax or customs purposes, whereas Bell had at least one branch in the United Kingdom which fulfilled the disclosure requirements imposed by Directive 89/666.
For det tredje indeholdt Colorgen intet bidrag til finansiering af de danske sociale sikringsydelser, således som der er pligt til efter dansk lovgivning, hvorimod Bell indbetalte bidrag
Third, Colorgen made no deductions for social security contributions under Danish legislation whereas Bell made social security payments
Den generelle regel i artikel 5, litra b), fastsætter, at arbejdsgiverne skal bidrage til finansieringen af disse garantiinstitutioner, medmindre denne sikres fuldstændigt af offentlige myndigheder.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-198/98 by Article 5(b) is that employers must contribute to the financing of those institutions, unless it is fully covered by the public authorities.
Garantiinstitutionernes betalingspligt består, uanset om for pligtelserne til at bidrage til finansieringen er opfyldt.
The guarantee institutions' obligation to pay exists regardless of fulfil ment of the employers' obligation to con tribute to the financing thereof.
som er hjemmehørende i en anden med lemsstat, har ansatte i Det Forenede Kongerige, hvor det er permanent handelsmæssigt til stede, tages under insolvensbehandling i henhold til lovgivningen i denne eller en anden medlemsstat, men ikke i henhold til britisk lovgivning, med den virkning, at Secretary of State ikke er forpligtet til at udbetale løntilgodehavenderne til de ansatte i Det Forenede Kongerige, der er berørte af insolvensen.
company incorporated in another Member State, with employees in the United Kingdom in a permanent establishment operated by it, becomes insolvent under the legislation of the first Member State or of another Member State but not under English law, with the result that the Secretary of State is not obliged to pay the outstanding claims of employees working in the United Kingdom who have been affected by the insolvency.
Det er en betingelse for anvendelsen af direktiv 80/987, at de berørte arbejdstageres arbejdsgiver er insolvent.
For Directive 80/987 to be applicable, the employer who employed the workers affected must be in a state of insolvency.
Direktivet definerer ikke begreberne arbejdstager og arbejdsgiver, hvorfor definitionen af disse begreber er overladt til national ret.
The Directive does not define the terms worker and employer, so that the meaning thereof is a matter for the various national laws.
Efter min opfattelse kan denne situation ikke være til hinder for anerkendelsen af de løntilgodehavender, som arbejdsta gere, der er ansat i Det Forenede Kongerige af en filial af et selskab etableret i en anden medlemsstat, har erhvervet ret til, såfremt Domstolens krav til at anse en arbejdsgiver for at være insolvent er opfyldt.
In my opinion, that situation cannot prevent the claims in respect of unpaid wages of workers employed in the United Kingdom by a branch of a company established in another Member State from being upheld if the conditions laid down by the Court for an employer to be regarded as insolvent are met.
Disse krav er, at der i national ret er foreskrevet en procedure vedrørende arbejdsgiverens bo, som sigter mod en samlet fyldestgørelse, og at der under denne procedure er mulighed for at tage de krav i betragtning, som arbejdstagere kan gøre gældende i medfør af en arbejdsaftale eller et ansættelsesforhold, at der er indgivet begæring om indledning af en procedure, og at den kompetente myndighed enten har truffet afgørelse om indledning af en procedure eller har konstateret, at arbejdsgiverens virksomhed eller bedrift er lukket endeligt, og at de foreliggende aktiver ikke er til strækkelige8.
Those requirements are: that the laws, regulations and administra tive provisions of the Member State con cerned must provide for insolvency pro ceedings; that employees' claims resulting from contracts of employment or employ ment relationships may be taken into consideration in such proceedings; that a request has been made for such proceedings to be opened; and that the competent authority has either decided to commence proceedings or established that the employ er's undertaking or business has been definitively closed down and that the available assets are insufficient to warrant the opening of proceedings. 8
Derimod bestemmes det i direktivets artikel 2, at en arbejdsgiver anses for at være insolvent: i) når der er indgivet begæring om indledning af en procedure med hjemmel i de nationale retsregler, som vedrører arbejdsgiverens bo og sigter mod en samlet fyldestgørelse af hans kreditorer, og ii) når den kompetente myndighed har truffet afgørelse om indledning af proceduren, eller har konstateret, at arbejdsgiverens virksomhed eller bedrift er lukket endeligt, og at de foreliggende aktiver ikke er til strækkelige til at berettige indledning af proceduren.
On the other hand, it is made clear in Article 2 that an employer is to be deemed to be in a state of insolvency (i) where a request has been made for the opening of proceedings involving the employer's assets, as provided for under the laws of the Member State concerned, to satisfy collectively the claims of creditors and (ii) where the competent authority has either decided to open proceedings or has established that the employer's undertaking or business has been definitively closed down and that the available assets are insufficient to warrant the opening of proceedings.
Til grund for min vurdering af sagen ligger flere grunde, som jeg skal redegøre
My view is based on a number of reasons, which I shall explain. First, the
Industrial Tribunal har i forelæggelseskendelsen anført, at de nationale retsregler ikke indeholder nogen udtrykkelige regler, som regulerer det tilfælde, hvor et selskab,
The Industrial Tribunal which has requested the preliminary ruling states in its order that its national law does not expressly provide for the case in which a
Jeg kan ikke se, at der skulle være noget til hinder for, at der med henblik på anvendelsen af direktiv 80/987 i en medlemsstat indgives en begæring om indledning af konkursbehandling mod en filial af et selskab, hvis hovedsæde befinder sig i en anden medlemsstat, og som er insolvent, eller noget til hinder for, at den kompetente myndighed i den første stat konstaterer, at filialen er lukket endeligt, og at de foreliggende aktiver er utilstrækkelige.
I see nothing to prevent, for the purpose of applying Directive 80/987, an application being made in a Member State for the opening of insolvency proceedings for the benefit of creditors against the branch of a company whose registered office is in another Member State and which ceases discharging its day-to-day financial obligations, or to prevent the competent authority in the first Member State from establishing that the branch has definitively been closed down and has insufficient assets available.
I Mosbækdommen udtalte Domstolen, at en konkursprocedure, der er egnet til at tage arbejdstagernes tilgodehavender i betragtning, i praksis normalt indledes i den stat, på hvis område arbejdsgiveren er etableret10.
In Mosbæk, the Court held that, in practice, the opening of proceedings to satisfy creditors' claims collectively, thus making it possible for salary claims to be taken into consideration, is most often requested in the State in which the employer is established.
Det Forenede Kongeriges regering lader til at mene, at en virksomhed kun er etableret i den medlemsstat, hvor den er blevet oprettet, og hvor den har sit hjemsted.
The United Kingdom Government seems to take the view that an undertaking is established only in the Member States in which it was incorporated and where it has its registered office.
Jeg antager, at det er grunden til, at regeringen hævder, at den eneste garantiinstitution, der er kompetent i forhold til samtlige Bell's ansatte, er den irske, uanset i hvilken medlemsstat de var beskæftiget og for i det følgende.
I think that is why it asserts that the only guarantee institution responsible for payment will be, for all Bell's workers, that of Ireland, regardless of the Member State in which they worked
10 — Domstolen tilføjede: »Det må antages, at ikrafttrædelsen af konventionen om insolvensbehandling, der blev under tegnet i Bruxelles den 23.11.1995 (endnu ikke offentlig gjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende), i hvis artikel 3, stk. 1, det hedder, at hovedkriteriet ved afgørelsen af kompetencespørgsmålet er centret for skyldnerens hovedinteresser, vil forstærke denne generelle tendens«. Teksten til konventionen, som er undertegnet af alle medlemsstater bortset fra Det Forenede Kongerige, men endnu ikke ratificeret, er optrykt af American Society of International Law i international Legal Materials, Washington 1996, Volume XXXV, s. 1223.
10 — The Court stated: 'That general tendency should be reinforced by the entry into force of the Convention on Insolvency Proceedings signed at Brussels on 23 November 1995 (not yet published in the Official Journal of the European Communities), Article 3(1) of which uses as the main criterion for jurisdiction "the centre of a debtor's main interests".
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT RUIZ­JARABO — SAG C­198/98 filial ligesom stiftelsen af et datterselskab er en af de muligheder, som et selskab på nuværende tidspunkt har for at udøve sin etableringsret i en anden medlemsstat.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-198/98 creation of a subsidiary, is one of the possibilities currently open to companies in the exercise of their right of establish ment in another Member State.
indbetalte bidrag til den sociale sikring.
and in which they paid social security contributions.
De øvrige procesdeltagere mener derimod, at et selskab, der er blevet oprettet i en medlemsstat, på hvis område det har sit hovedsæde, samtidigt kan være etableret i en anden medlemsstat, hvortil det er til­strækkeligt, at det har en filial i denne medlemsstat, eller som sagsøgerne i hoved­sagen har anført, »er permanent handels­mæssigt til stede«.
The other parties consider, on the other hand, that a company which was incorporated in a Member State, where it has its registered office, may also be established in another Member State, all that is needed for that purpose being the fact of having a branch there or, as the applicants in the main proceedings say, a 'permanent commercial presence'.