natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Jfr. tilsvarende: Dom af 14. januar 1981: sag 819/79, Tyskland/Kommissionen, Sml. 1981, s. 21, 34 (Forslag: Capotorti, s. 38).
See also: Judgment of 14 January 1981, Case 819/79, Germany ν Commission, [1981] ECR 21, 34 (Opinion: Capotorti, p. 38).
1. »...Kommissionens beslutning om afslutningen af de af medlemsstaterne fore­lagte regnskaber over de udgifter, der er finansieret gennem EUGFL,... indeholder en konstatering og en anerkendelse af, at udgifterne er blevet afholdt af de nationale myndigheder i overensstemmelse med fællesskabsbestemmelserne.«
The objective of a decision by the Commission concerning the clearance of ac­counts submitted by Member States in respect of expenditure financed by the EAGGF is to assess whether it may be accepted that the expenditure was incurred by the national authorities in accordance with Community provisions.
Dom af 7. februar 1979: foren, sager 15 og 16/76, Frankrig/Kommissionen, Sml. 1979, s. 321, 337 (Forslag: Capotorti, s. 286).
Judgment of 7 February 1979, Joined Cases 15 and 16/76, France ν Commission, [1979] ECR 321, cf. p. 337 (Opinion: Capotorti, p.286).
Dom af 7. februar 1979: foren, sager 15 og 16/76, Frankrig/Kommissionen, Sml. 1979, s. 321, 339 (Forslag: Capotorti, s. 286).
Judgment of 7 February 1979, Joined Cases 15 and 16/76, France ν Commission, [1979] ECR 321, 340 (Opinion: Capotorti, p.286).
Da der indtil nu ikke i fællesskabsretten er foreskrevet nogen særlig procedure for kontering af udgifter, der er afholdt i forbindelse med den fælles landbrugspolitik, med henblik på at regulere de uoverensstemmelser, som opstår mellem Fællesskabet og medlemsstaterne, indebærer Kommissionens afslutning af regnskaberne i henhold til artikel 5, stk. 2, litra b) i forordning nr. 729/70 nødvendigvis, at enten Kommissio­nen eller den pågældende medlemsstat pålægges udgifterne.
Since, up to the present, no specific procedure for attributing expenditure in­curred in connection with the common agricultural policy has been laid down by Community law for the purpose of settling differences between the Community and the Member States, the discharge of the accounts by the Commission pursuant to Ar­ticle 5 (2) (b) of Regulation No 729/70 necessarily entails the attribution of expendi­ture either to the Commission or to the Member State concerned.
Domme af 7. februar 1979: — sag 11/76, Nederlandene/Kommissionen, Sml. 1979, s. 245, jfr. s. 280 — sag 18/76, Tyskland/Kommissionen, Sml. 1979, s. 343, jfr. s. 385 (Forslag: Capotorti, s. 286).
Judgments of 7 February 1979: — Case 11/76, Netherlands ν Commission, [1979] ECR 245, Summary, para. 4, cf. p.
') Kommissionens forordning (EØF) nr. 1723/72 af 26. juli 1972 om regnskabsafslutning for Den europæiske Udviklings­og Garantifond for Landbruget, garantisektionen (EFT, juli 1975 (specialudgave, 2. serie, III), s. 110).
Regulation No 1723/72 of the Commission of 26 July 1972 on making up accounts for the European Agricul­tural Guidance and Guarantee Fund, Guarantee Section (Official Journal, English Special Edition, Second Series III, p. 109).
Det er principielt ikke i uoverensstemmelse med fællesskabsretten, at en medlems­stat kræver, at borgere fra de øvrige medlemsstater med fast bopæl på deres område skal være i besiddelse af denne stats nationale førerbevis for at kunne føre motorkø­retøj, selv om de er indehavere af et førerbevis udstedt af deres hjemstats myndighe­der.
It is not in principle incompatible with Community law for one Member State to require a national of another Member State who is permanently established in its ter­ritory to obtain a domestic driving licence for the purpose of driving motor vehicles, even if he is in possession of a driving licence issued by the authorities in his State of origin.
Et sådant krav kan imidlertid anses som en indirekte hindring til udøvelsen af retten til fri bevægelighed, den frie etableringsret eller den frie udveksling af tjenesteydelser, som er sikret ved traktatens [artikler] 48, 52 og 59, dersom det skulle vise sig, at betin­gelserne i en national ordning for indehaveren af et af en anden medlemsstat udstedt førerbevis ikke med rimelighed kan sættes i forbindelse med kravene til trafiksikker­heden.
However, such a requirement may be regarded as indirectly prejudicing the exercise of the right of freedom of movement, the right of freedom of establishment or the free­dom to provide services guaranteed by Articles 48, 52 and 59 of the EEC Treaty re­spectively, and consequently as being incompatible with the Treaty, if it appears that the conditions imposed by national rules on the holder of a driving licence issued by another Member State are not in due proportion to the requirements of road safety.
Dom af 28. november 1978: sag 16/78, Choquei, Sml. 1978, s.2293, Smdrg., jfr. s. 2301 f.
Judgment of 28 November 1978, Case 16/78, Choquet, [1978] ECR 2293, Summary, cf. p.
Den frie bevægelighed for personer, etableringsfriheden samt den frie udveksling af tjenesteydelser, som er garanteret ved traktatens artikler 3, litra c), 48, 52 og 59, som er grundlæggende friheder i Fællesskabets system, vil ikke kunne realiseres fuldt ud, såfremt medlemsstaterne kunne undlade at anvende de fællesskabsretlige be­stemmelser på de af deres statsborgere, som har udnyttet mulighederne for fri bevæ­gelighed og etablering og som i en anden medlemsstat end den, hvor de er statsborge­re, har erhvervet sig en faglig kompetence, som er omfattet af et direktiv om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser.
The freedom of movement of persons, freedom of establishment and freedom to provide services, which are guaranteed by Articles 3 (c), 48, 52 and 59 of the Treaty, and which constitute fundamental liberties in the Community system, could not be fully realized if the Member States were in a position to refuse to grant the benefit of the provisions of Community law to those of their nationals who have taken ad­vantage of the facilities existing in regard to freedom of movement and establishment and who have acquired, by virtue of such facilities, the trade or professional qualifica­tions specified in a directive on the mutual recognition of qualifications.
Dom af 7. februar 1979: sag 115/78, Knoors/'Økonomiministeriet, Sml. 1979, s. 399, jfr. s. 409 (Forslag: Reischl, s. 413).
Judgment of 7 February 1979, Case 115/78, Knoors ν Secretary of State for Economic Affairs, [1979] ECR 399, cf. p.409 (Opinion: Reischl, p.413).
Jfr. tilsvarende: — dom af 7. februar 1979: sag 136/78, Anklagemyndigheden/Auer, Sml. 1979, s. 437, 449 (Forslag: Warner, s. 452) — dom af 6. oktober 1981: sag 246/80, Broekmeulen/Huisarts Registratie Com­missie, Sml.
See also : — Judgment of 7 February 1979, Case 136/78, Ministère Public ν Auer, [1979] ECR 437, 449 (Opinion: Warner, p.
Dom af 11. november 1981: sag 203/80, Casati, Sml. 1981, s. 2595, 2618 (Forslag: Capotorti, s. 2621).
Judgment of 11 November 1981, Case 203/80, Casati, [1981] ECR 2595, 2618 (Opin­ion : Capotorti, p. 2621).
Med henblik herpå opstiller forordningen et system af regler, som navnlig er baseret på et forbud mod forskelsbehandling på grund af nationalitet eller bopæl og på, at arbejdstageren bevarer de rettigheder, han har erhvervet i medfør af den eller de sociale sikringsordninger, der finder eller har fundet anvendelse på ham.
To this end it lays down a whole set of rules founded in particular upon the prohibition of discrimination on grounds of nationality or residence and upon the maintenance by a worker of his rights acquired by virtue of one or more social security schemes which are or have been applicable to him.
Det ville således falde uden for dette formål og samtidig uden for formålene med og ram­merne af artikel 51 at fortolke forordning nr. 1408/71 således, at den forbyder, at der i medfør af en national lovgivning ydes arbejdstageren en social beskyttelse, som er mere omfattende end den, der følger af anvendelsen af forordningen.«
To interpret Reg­ulation No 1408/71 as prohibiting national legislation to grant a worker social secu­rity broader than that provided by the application of the said regulation would there­fore be going beyond that objective, and also outside the purpose and scope of Ar­ticle 51."
Bortset fra udtrykkelige undtagelser i overensstemmelse med traktatens formål kan Fællesskabets regler ikke anvendes således, at en arbejdstager eller dennes ydelses­berettigede pårørende fratages en del af ydelserne efter en medlemsstats lovgivning eller således, at der sker en nedsættelse af ydelserne i henhold til denne lovgivning.
The Community rules could not, in the absence of an express ex­ception consistent with the aims of the Treaty, be applied in such a way as to deprive a migrant worker or his dependants of the benefit of a part of the legislation of a Member State or to lead to a reduction in the benefits payable by virtue ofthat legisla­tion supplemented by Community law.
Forordning nr. 1408/71, der indfører reglerne om koordination af de nationale lov­givninger, hviler på det grundlæggende princip, hvorefter de ovennævnte regler skal gøre det muligt for arbejdstagere, der flytter inden for Fællesskabet, at gøre krav på samtlige ydelser, de har erhvervet ret til i de enkelte medlemsstater, idet der dog er fastsat et højeste ydelsesbeløb.
In laying down and developing the rules for coordinating national laws Regulation No 1408/71 is in fact guided by the fundamen­tal principle that the aforesaid rules must guarantee to workers who move within the Community all the benefits which accrue to them in the various Member States, with­in the limits set by the highest of those benefits.
Dom af 12. juni 1980: sag 733/79, CCAF/Laterza, Sml. 1980, s. 1915, jfr. s. 1925 (Forslag: Warner, s. 1927). Dom af 9. juli 1980: sag 807/79, Gravina/Landesversicherungsanstalt Schwaben, Sml. 1980, s. 2205, jfr. s. 2218 f. (Forslag: Warner, s. 2221). Jfr. tilsvarende: Dom af 6. marts 1979: sag 100/78, Rossi/Caisse de compensation pour allocations fa­miliales, Sml. 1979, s. 831,844 (Forslag: Capotorti, s. 846).
Judgment of 12 June 1980, Case 733/79, Caisse de Compensation des Allocations Fa­miliales ν Laterza, [1980] ECR 1915, cf. p.
EØF ­ SOCIAL SIKRING ­ ALMENT af den ham sikrede fri bevægelighed skifter arbejdssted og således underlægges en anden medlemsstats sociale sikringsordning.
EEC ­ SOCIAL SECURITY ­ GENERAL
Det fremgår af Domstolens faste praksis, at en bestemmelse i en grundforord­ning, der bevirker, at en vandrende arbejdstager fratages en del af de fordele, han har alene i medfør af en medlemsstats lovgivning, ikke er i overensstemmelse med formålet med traktatens artikel 51.
In accordance with a consistent line of decisions of the Court, a provision of the governing regulation which has the effect of depriving a migrant worker of a part of the benefit to which he is entitled under the legislation of a single Member State is inconsistent with the aim of Article 51 of the Treaty.
»Rådets forordninger nr. 1408/71 ... om anvendelse af de sociale sikringsordnin­ger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og nr. 574/72 ... om regler til gennemførelse af forordning nr. 1408/71, skal fortolkes således, at en person, der ifølge en medlemsstats lovgivning har ret til ydelser, som er omfattet af forordning nr. 1408/71, og som beror på betaling af bidrag, som ved­kommende tidligere var forpligtet til at indbetale, ikke mister sin status som 'arbejds­tager' ifølge de to forordninger alene på grund af, at vedkommende på tidspunktet for forsikringsbegivenhedens indtræden ikke betalte bidrag og ikke var forpligtet her­til.«
"Regulations No 1408/71 ... and No574/72 of the Council must be interpreted as meaning that a person who is entitled under the legislation of a Member State to benefits covered by Regulation No 1408/71 by virtue of contributions previously paid compulsorily does not lose his status as a 'worker' within the meaning of the said two regulations by reason only of the fact that at the time when the contingency oc­curred he was no longer paying contributions and was not bound to do so."
Jfr. tilsvarende:
See also :
Dom af 31. marts 1977: sag 79/76, Fossi/Bundesknappschaft, Sml. 1977, s. 667, 677 (Forslag: Warner, s. 679).
Judgment of 31 March 1977, Case 79/76, Fossi ν Bundesknappschaft, [1977] ECR 667, 677 (Opinion: Warner, p.679).
Artikel 4, stk. 4, i forordning nr. 1408/71 skal fortolkes således, at den også ude­lukker sådanne nationale særordninger fra forordningens anvendelsesområde (omhandlet i artikel 1, stk. 4, i den belgiske arrêté royal af 27.6.1969), som hovedsa­gelig har til formål at bevidne belgiske arbejdstagere, som har kæmpet i de allierede styrker mellem 1940 og 1945, og som er blevet uarbejdsdygtige som følge af en krigs­handling, en national anerkendelse for de prøver, de har udstået i dette tidsrum, og herved ved forhøjelse af førtidspensionssatsen at indrømme dem en kompensation for den indsats, de har ydet deres land.
Article 4 (4) of Regulation No 1408/71 must be interpreted as also excluding from the field of application ofthat regulation special national schemes (such as that referred to in Article 1 (4) of the Belgian Royal Decree of 27 June 1969) the essential objective of which is to offer to workers who fought in the allied forces between 1940 and 1945 and who suffer incapacity for work attributable to an act of war a testi­mony of national recognition for the hardships suffered during that period and to grant them, by increasing the rate of the early retirement pension, a benefit by rea­son of the services thus rendered to their country.
Dom af 31. maj 1979: sag 207/78, Anklagemyndigheden/Even, Sml. 1979, s. 2019, Smdrg. 2, jfr. s. 2032 (Forslag: Mayras, s. 2035).
Judgment of 31 May 1979, Case 207/78, Ministère Public ν Even, [1979] ECR 2019, Summary, para.2, cf. p.2032 (Opinion: Mayras, p. 2035).
Det forhold, at en ydelse ved alderdom til mødre med børnerige familier ikke indgår i en ordning, der indbefatter bidrag, og at den har til formål at øge fødselstal­let i den medlemsstat, hvor den ydes, undtager ikke ydelsen fra forordning nr. 1408/71's anvendelsesområde.
The fact that an old­age benefit for mothers of large families is non­contributory and that it is intended to increase the birthrate in the Member State which grants it does not exclude it from the scope of Regulation No 1408/71.
Dom af 12. juli 1979: sag 237/78, CRAM/Toia, Sml. 1979, s. 2645, jfr. s. 2654 (Forslag: Warner, s. 2656).
Judgment of 12 July 1979, Case 237/78, Caisse Régionale d'Assurance Maladie ν Palermo, née Toia, [1979] ECR 2645, cf. p.
Den belgiske lov af 16. juni 1960, som stiller organer til administration af social sikring af ansatte i Belgisk Congo og i Ruanda­Urundi under den belgiske stats kontrol og garanti, og hvorved de ydelser, der er indrømmet de ovennævnte perso­ner, garanteres af den belgiske stat, er omfattet af udtrykket 'lovgivningen' i en med­lemsstat i forordning nr. 1408/71.
The Belgian Law of 16 June 1960, placing under the control and guarantee of the Belgian State the institutions administering social security for workers from the Belgian Congo and Ruanda­Urundi and providing a guarantee by the Belgian State of social security benefits in favour of such persons, constitutes legislation of a
EØF ­ SOCIAL SIKRING ­ FÆLLES BESTEMMELSER i de tidligere belgiske kolonier, men først og fremmest i det belgiske moderland, hvorved ordningen kan påvirke arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fæl­lesskabet.
Member State within the meaning of Regulation No 1408/71. In fact the scheme set up by that law is administered under the control of the Belgian State by a public body subject to Belgian law and its effects are produced, in general, not in the former Belgian colonies but principally in the Belgian metropolitan territory.
Ordningens autonomi i forhold til koloni­ordningen, som ikke henhører under traktatens og forordning nr. 3's anvendelsesområde, fremgår iøvrigt af, at henvisningen til koloni­dekreterne er ledsaget af et stort antal ændringer i forhold til disse med hensyn til såvel betingelserne for erhvervelse af retten til ydelser som selve ydelserne.
It fol­lows that that scheme is capable of affecting the movement of workers within the Community. Its independent nature in relation to the colonial scheme, which did not fall within the scope of the Treaty and Regulation No 3, is made evident by the fact that, whilst the Belgian legislation refers to the colonial decrees, it includes a large number of amendments which relate both to the conditions of payment and the benefits themselves.
Jfr. tilsvarende: Dom af 31. marts 1977: sag 87/76, Bozzone/Office de Sécurité sociale d'outre­mer, Sml. 1977, s. 687, 695 f. (Forslag: Capotorti, s. 699).
See also: Judgment of 31 March 1977, Case 87/76, Bozzone ν Office de Sécurité Sociale d'Ou­tre­Mer, [1977] ECR 687,695 (Opinion: Capotorti, p. 699).
Dom af 16. marts 1977: sag 93/76, Liégeois/ONPTS, Sml.
Judgment of 16 March 1977, Case 93/76, Liégois ν Office National des Pensions pour Travailleurs Salariés, [1977] ECR 543, cf. p.
Dom af 16. marts 1977: sag 93/76, Liégeois/ONPTS, Sml. 1977, s. 543, 550 (Forslag: Reischl, s. 551).
Judgment of 16 March 1977, Case 93/76, Liégois ν Office National des Pensions pour Travailleurs Salariés, [1977] ECR 543, 550 (Opinion: Reischl, p. 551).
Derfor skal en tysk statsborger, som har indbetalt alderspensionsbidrag i en anden medlemsstat, og som efterfølgende, men med tilbagevirkende gyldighed, jfr. artikel 2, § 49 a, stk. 2, i Angestelltenversicherungs­Neuregelungsgesetz, ønsker at efterbetale
Consequently, a German national who has paid contributions to old­age pension in­surance in another Member State and who subsequently wishes to pay a posteriori, but with retroactive effect within the meaning of Article 49a (2) of the Clerical Staff Pension Reform Law, German pension contributions in respect of previous periods
4. »Det følger af Domstolens praksis, ... at når en national lovgivning gør optagel­sen i en social sikringsordning betinget af, at den pågældende tidligere har været til­sluttet den nationale sociale sikringsordning, forpligter forordning nr. 1408/71 ikke medlemsstaterne til at sidestille forsikringsperioder, som er tilbagelagt i en anden medlemsstat, med sådanne, som tidligere skal være tilbagelagt inden for statens eget område.
"According to the case­law of the Court, ... where national legislation makes affi­liation to a social security scheme conditional on prior affiliation by the person con­cerned to the national social security scheme, Regulation No 1408/71 does not com­pel Member States to treat as equivalent insurance periods completed in another Member State and those which must have been completed previously on national ter­ritory.
... artikel 9, stk. 2, i forordning nr. 1408/71 skal fortolkes således, at en socialfor­sikringsinstitution i en medlemsstat ikke er forpligtet til at medregne forsikringsperio­der, der er tilbagelagt efter en anden medlemsstats lovgivning, når den pågældende arbejdstager på intet tidspunkt i den førstnævnte medlemsstat har indbetalt det bi­drag, hvorpå egenskaben af forsikret beror efter denne medlemsstats lovgivning.«
Consequently, ... Article 9 (2) of Regulation No 1408/71 must be construed as meaning that it does not require a social insurance institution of a Member State to take into account periods of insurance completed under the legislation of another Member State when the worker concerned has never paid, in the first Member State, the contribution required by law in order to create his status as an insured person un­der the legislation ofthat Member State."
Se tillige om beregning af invaliditetsydelser i de i artikel 40, stk. 1, ¡forordning nr. 1408/71 nævnte tilfælde under Β — 4.6.4
See also, with regard to the calculation of the invalidity benefits in the cases referred to in Article40(l) of Regulation No 1408/71: Β ­ 4.6.4
1. »...begrebet 'lovgivning', som det er anvendt i artikel45, stk.3, [i forordning nr. 1408/71] skal fortolkes vidt, således at det henviser både til bestemmelser, som er i kraft på tidspunktet for forsikringsbegivenhedens indtræden, og til bestemmelser, som var i kraft på det tidspunkt, da arbejdstageren var omfattet af lovgivningen.
1. "...the concept of 'legislation' contained in Article45(3) [of Regulation No 1408/ 71] must be widely interpreted so as to refer both to measures in force at the time when the risk materializes and to measures in force at the time when the worker was subject to the legislation.
... efter artikel 45, stk. 3, i forordning nr. 1408/71 [er det principielt] tilstrækkeligt til en arbejdstagers erhvervelse i medfør af forordningens artikel 40 af ret til ydelser, som skal udredes af en medlemsstats institution, at han, der på tidspunktet for for­sikringsbegivenhedens indtræden er omfattet af en anden medlemsstats lovgivning eller, hvis dette ikke er tilfældet, kan gøre krav på ydelser i henhold til en anden med­lemsstats lovgivning, kan opvise forsikringsperioder eller i det mindste beskæftigel­sesperioder som arbejdstager og/eller hermed ligestillede perioder, der er tilbagelagt efter en lovgivning, som var gældende på det tidspunkt, hvor han udførte sit arbejde, men som blev ophævet inden udstedelsen af forordning nr. 1408/71, selv om denne lovgivning var af en anden type end den, der gælder på tidspunktet for forsikringsbe­givenhedens indtræden.«
... for the acquisition of a right to benefits on the basis of Article 40 of Regulation (EEC) No 1408/71 payable by an institution of a Member State referred to at the be­ginning of Article 45 (3) it is in principle sufficiënt that a worker who is subject to the legislation of another Member State at the time when the risk insured against mate­rializes or, if this is not the case, who has a right to benefits under the legislation of another Member State, can establish insurance periods or, at least, periods of employ­ment and/or periods treated as such completed under a legislation which, although in force at the time when the worker was employed, had ceased to be in force before the adoption of Regulation No 1408/71, even if that legislation was of a different type from that which is in force at the time when the risk materializes."
2. »Artikel 40, stk. 1, i Rådets forordning nr. 1408/71 skal fortolkes således, at den omfatter fastsættelse af ydelser ved invaliditet i en medlemsstat, hvor en arbejdstager er blevet tilkendt ydelser i henhold til en lovgivning af den i artikel 37, stk. 1, anførte art, også selv om den pågældende inden erhvervelsen af retten til ydelserne allerede i medfør af en anden medlemsstats lovgivning af en anden art er blevet berettiget til en ydelse ved alderdom på grundlag af en ændring af en tidligere ydelse ved invalidi­tet.«
"Article 40 (1) of Regulation No 1408/71 ... must be interpreted as meaning that it also relates to the award of invalidity benefits in a Member State in which the right to such benefits has been acquired by a worker on the basis of legislation of the type referred to in Article 37 (1) in a case where the person concerned, before the acquisi­tion of such right, had already become entitled, by virtue of the legislation of another Member State not being ofthat type, to an old­age benefit resulting from the conver­sion of an earlier invalidity benefit."
»Oppebærer en arbejdstager invaliditetsydelser, der i medfør af en medlemsstats lovgivning er afløst af en alderspension, og invaliditetsydelser i henhold til en anden medlemsstats lovgivning, der endnu ikke er afløst af en alderspension, skal alders­pensionen og invaliditetsydelserne anses som værende af samme art, hvorfor be­stemmelserne i kapitel 3 i forordning nr. 1408/71 finder anvendelse ved fastsættelsen
"Where a worker is in receipt of invalidity benefits converted into an old­age pen­sion by virtue of the legislation of a Member State and of invalidity benefits not yet converted into an old­age pension under the legislation of another Member State, the old­age pension and the invalidity benefits are to be regarded as being of the same kind, the provisions of Chapter 3 of Regulation No 1408/71 are applicable for the purpose of determining the rights of the worker, and, by virtue of the last sentence