natgillin/translations-raw huggingface dataset:
1. »Som Domstolen har fastslået..., må de praktiske følger af enhver retsafgørelse omhyggeligt vurderes, men man kan dog ikke gå så langt som til at gribe ind i rettens objektivitet og bringe dens fremtidige anvendelse i fare, blot fordi en retsafgørelse kan få virkninger for fortiden.«
"[As the Court has acknowledged] although the consequences of any judicial deci­sion must be carefully taken into account, it would be impossible to go so far as to diminish the objectivity of the law and thus compromise its future application on the ground of the repercussions which might result, as regards the past, from such a judi­cial decision."
Dom af 11. marts 1981: sag 69/80, Worringham og Humphreys/Lloyds Bank, Sml. 1981, s. 767, 794 (Forslag: Warner, s. 796).
Judgment of 11 March 1981, Case 69/80, Worringham and Humphreys ν Lloyds Bank, [1981] ECR 767, 794 (Opinion: Warner, p.796).
Kommissionens begrundede udtalelse 3.
Reasoned opinion of the Commission 3.
Dom af 7. februar 1979: foren, sager 15 og 16/76, Frankrig/Kommissionen, Sml. 1979, s. 321, 339 (Forslag: Capotorti, s. 286).
Judgment of 7 February 1979, Joined Cases 15 and 16/76, France ν Commission, [1979] ECR 321, 339 (Opinion: Capotorti, p.286).
Ved udøvelsen af denne beføjelse kan Kommissionen anlægge sag i henhold til trak­tatens artikel 169, hvis den mener, at en medlemsstat ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger for at sikre opfyldelsen af en dom, eller hvis de i givet fald med hen­blik herpå trufne foranstaltninger ikke er i overensstemmelse med de af dommen føl­gende forpligtelser.
The Commission in the exercise of this power may bring actions pursuant to Arti­cle 169 of the Treaty if it considers that a Member State has not taken the necessary steps to ensure compliance with a judgment or that any measures taken for this pur­pose do not comply with the obligations arising out of the latter.
Kendelse af 28. marts 1980: foren, sager 24 og 97/80 R, Kommissionen/Frankrig, Sml. 1980, s. 1319, 1331 f. (Forslag: Capotorti, s. 1334).
Order of 28 March 1980, Joined Cases 24 and 97/80 R, Commission ν France, [1980] ECR 1319, 1331 (Opinion: Capotorti, p. 1334).
Det tilkommer således Kommissionen, under samme forbehold som ovenfor, at skønne, om en medlemsstats anmodning herom bør imødekommes.«
Subject to the same reser­vation, it is for the Commission to decide whether such a request from a Member State is to be granted."
Domme af 10. november 1981: — sag 28/81, Kommissionen/Italien, Sml.
Judgments of 10 November 1981: — Case 28/81, Commission ν Italy, [1981] ECR 2577, 2582 (Opinion: Slynn, p. 2584)
Kommissionen er under den mundtlige forhandling i en traktatbrudssag, hvori stævningen er uklart formuleret, afskåret fra at udvide sagens genstand til at omfatte et spørgsmål, som udtrykkeligt blev udelukket ved indledningen af proceduren i medfør af EØF­traktatens artikel 169, og som ikke har været genstand for kontradik­torisk behandling, hverken inden sagsanlægget eller under skriftvekslingen for Dom­stolen.
The Commission cannot be permitted during the oral procedure to widen the scope of an ambiguously worded application to establish the failure of a State to fulfil an obligation so as to include an issue which was expressly excluded at the beginning of the procedure instituted under Article 169 and which was not considered by the parties, either during the pre-litigation procedure or during the written procedure be­fore the Court.
Kommissionens begrundede udtalelse
Reasoned opinion of the Commission
Det tilføjes, at Kommissionen kan ind­bringe sagen for Domstolen, hvis den pågældende stat ikke retter sig efter den frem­satte udtalelse inden for den frist, der fastsættes af Kommissionen.
The article adds that the Commission may bring the matter before the Court of Justice if the State concerned does not comply with the opinion within the period laid down by the Commission.
Formålet med denne indledende procedure, som er en del af Kommissionens kon­trolopgaver efter artikel 155's første tankestreg, er i første række at give medlemssta­ten lejlighed til at begrunde sin stillingtagen, og i påkommende tilfælde at give Kom­missionen mulighed for at lade en medlemsstat bringe sine regler i overensstemmelse med traktatens krav på frivilligt grundlag.
The purpose of that preliminary procedure which comes within the general scope of the supervisory task entrusted to the Commission under the first indent of Article 155 is, in the first place, to give the Member State an opportunity to justify its position and, as the case may be, to enable the Commission to persuade the Member State to comply of its own accord with the requirements of the Treaty.
I tilfælde, hvor bestræbelserne på at slutte sagen i mindelighed ikke krones med held, har en begrundet udtalelse efter artikel 169 til formål at fastlægge stridens genstand.
If this attempt to reach a settlement is unsuccessful, the function of the reasoned opinion is to define the sub­ject matter of the dispute.
Kommissionen har derimod ikke beføjelse til ved en udtalelse efter traktatens artikel 169 eller ved anden form for stillingtagen under en sådan procedure at foretage en endelig fastlæggelse af en medlemsstats rettigheder og forpligtelser eller at give med­lemsstaten garantier vedrørende en nærmere bestemt handlemådes forenelighed med traktaten.
On the other hand, the Commission is not empowered to determine conclusively, by opinions formulated pursuant to Article 169 or by other statements of its attitude un­der that procedure, the rights and duties of a Member State or to afford that State guarantees concerning the compatibility of a given line of conduct with the Treaty.
Ifølge traktatens artikler 160­171 kan fastlæggelsen af en medlems­stats rettigheder og forpligtelser samt bedømmelsen af en medlemsstats handlemåde alene ske i en af Domstolen afsagt dom.
According to the system embodied in Articles 169 to 171 of the Treaty, the rights and duties of Member States may be determined and their conduct appraised only by a judgment of the Court.
Så meget desto mindre kan Kommissionen ved sin stillingtagen og i en begrundet ud­talelse efter artikel 169 fritage en medlemsstat for at overholde de forpligtelser, som påhviler den i medfør af traktaten.
Afortiori, the Commission cannot, in the attitudes which it adopts and in the opinions which it is obliged to deliver under Article 169, exempt a Member State from compli­ance with its obligations under the Treaty.
Sådanne forsikringer kan navnlig ikke have den virkning, at de retsundergivne forhindres i ved domstolene at hævde de rettigheder, som traktaten tillægger dem, over for en medlemsstats lovgivning eller forvaltnings­akter, der muligvis er uforenelige med fællesskabsretten.
Such assurances cannot have the effect, in particular, of precluding individuals from relying in legal proceedings, on the rights conferred upon them by the Treaty in order to contest any legislative or administra­tive measures of a Member State which may be incompatible with Community law.
En medlemsstat kan ikke som begrundelse for ikke at overholde forpligtelserne i henhold til et direktiv om harmonisering påberåbe sig, at den manglende gennemfø­relse af dette direktiv ikke har haft skadelige virkninger på det fælles markeds funk­tion.
A Member State may not invoke, for the purpose of justifying a failure to fulfil obligations under a harmonizing directive, the argument that the failure to apply that directive has had no adverse effect on the functioning of the common market.
1978, s.863, Smdrg., jfr. s. 871 (Forslag: Reischl, s. 872).
871 (Opinion: Reischl, p. 873).
Under disse omstændigheder kan de eventuelle vanskeligheder ved gennemførelsen, som sagsøgte har påberåbt sig, ikke accepteres som begrundelse.«
In these circumstances, the possible difficulties of implementation alleged by the de­fendant cannot be accepted as a justification."
Dom af 7. februar 1979: sag 128/78, Kommissionen/Det forenede Kongerige, Sml. 1979, s. 419, 429 (Forslag: Mayras, s. 432).
Judgment of 7 February 1979, Case 128/78, Commission ν United Kingdom, [1979] ECR 419, 429 (Opinion: Mayras, p.432).
1979, s. 2729, jfr. s. 2739 (Forslag: Reischl, s. 2741).
2739 (Opinion: Reischl, p. 2741).
»Ifølge fast retspraksis kan en medlemsstat ikke påberåbe sig bestemmelser, prak­sis eller øvrige forhold i sin interne retsorden, som begrundelse for, at forpligtelser og frister i fællesskabsdirektiverne ikke overholdes.«
"According to the well­established case­law, a Member State may not plead provi­sions, practices or circumstances existing in its internal legal system in order to justify a failure to comply with obligations and time­limits resulting from Community direc­tives."
1978, s.879, 887 (Forslag: Reischl, s. 888)
See also : — Judgment of 11 April 1978, Case 100/77, Commission ν Italy, [1978] ECR 879, 887 (Opinion: Reischl, p.
1979, s. 3837, 3841 (Forslag: Mayras, s. 3843) — dom af 20. oktober 1981: sag 137/80, Kommissionen/Belgien, Sml.
[1979] ECR 3837, 3841 (Opinion: Mayras, p.3843) — Judgment of 20 October 1981, Case 137/80, Commission ν Belgium, [1981] ECR 2393, 2409 (Opinion: Capotorti, p. 2411).
En sag anlagt i medfør af EØF­traktatens artikel 173 mod en anden institution end Rådet og Kommissionen kan ikke antages til realitetsbehandling.
An application brought under Article 173 of the EEC Treaty and directed against an institution other than the Council or the Commission is in any event in­admissible.
Et søgsmål mod en retsakt, som alene bekræfter en tidligere retsakt, således at den bekræftende retsakt annulleres, ville være ensbetydende med annullation af den tidligere retsakt, hvorfor et sådant søgsmål må anses for værende uden genstand og derfor må afvises.
An application directed against a measure which is merely a confirmation of a previous measure, so that annulment of the confirmatory measure would follow from annulment of the previous measure, must be considered devoid of purpose and accordingly inadmissible.
Dom af 25. oktober 1977: sag 26/76, Metro/Kommissionen, Sml.
Judgment of 25 October 1977, Case 26/76, Metro ν Commission, [1977] ECR 1875, Summary, para. 1, cf. p.
»... lovligheden af en anfægtet retsakt under et annullationssøgsmål i henhold til traktatens artikel 173 skal bedømmes efter de faktiske og retlige omstændigheder på det tidspunkt, da retsakten blev udstedt.
"... in the context of an application for annulment under Article 173 of the Trea­ty the legality of the contested measure must be assessed on the basis of the elements of fact and of law existing at the time when the measure was adopted.
En berigtigelse, der foretages efter dette tidspunkt, kan derfor ikke tages i betragt­ning ved en sådan bedømmelse.«
Rectification subsequent to that date cannot therefore be taken into account for the purposes of such an assessment."
Dom af 7. februar 1979: foren, sager 15 og 16/76, Frankrig/'Kommissionen, Sml. 1979, s. 321, 336 (Forslag: Capotorti, s. 286).
Judgment of 7 February 1979, Joined Cases 15 and 16/76, France ν Commission, [1979] ECR 321, 336 (Opinion: Capotorti, p.286).
Dom af 6. marts 1979: sag 92/78, Simmenthal/'Kommissionen, Sml. 1979, s. 777, 797 (Forslag: Reischl, s. 813).
Judgment of 6 March 1979, Case 92/78, Simmenthal ν Commission, [1979] ECR 777, 797 (Opinion: Reischl, p.813).
EØF ­ DOMSTOLSKONTROLLEN ­ ANNULLATIONSSØGSMÅL har under disse omstændigheder karakter af unødig trætte, hvorfor søgsmålet skal afvises.
EEC ­ LEGAL PROCEEDINGS ­ DECLARATION OF NULLITY longer had any interest in prosecuting its action. In those circumstances the prosecu­tion ofthat action is an abuse of process and the application must be dismissed.
De ovenfor nævnte omstændigheder kan f. eks. være en dom, som Domstolen i mellemtiden har afsagt i en anden sag mellem de samme parter og vedrørende nø­jagtig samme spørgsmål, samt den beslutning, som den sagsøgte institution har ved­taget til opfyldelse af dommen.
A judgment of the court given in another case between the same parties and con­cerning a strictly similar question and the decision of the defendant institution adopted pursuant to that judgment may constitute such events.
Dom af 5. marts 1980: sag 243/78, Simmenthal/Kommissionen, Sml. 1980, s. 593, Smdrg., jfr. s. 607 (Forslag: Reischl, s. 608).
Judgment of 5 March 1980, Case 243/78, Simmenthal ν Commission, [1980] ECR 593, Summary, cf. p.607 (Opinion: Reischl, p.608).
Dom af 5. marts 1980, sag 76/79, Könecke/Kommissionen, Sml. 1980, s. 665, Smdrg.
Judgment of 5 March 1980, Case 76/79, Könecke ν Commission, [1980] ECR 665, cf. p.
[Dette gælder bl. a. et telex, hvori Kommissionen udtaler sig om fortolkningen af fællesskabsregler om eksportrestitutioner, hvilke regler anven­des af dertil udpegede nationale organer].
[Such is the case with a telex mes­sage setting out the view of the Commission on the interpretation of the Community provisions on export refunds, the application of which is a matter for the appropri­ate national agencies.]
Dom af 27. marts 1980: sag 133/79, Sucrimex/Kommissionen, Sml. 1980, s. 1299, Smdrg. 1, jfr. s. 1309 f.
Judgment of 27 March 1980, Case 133/79, Sucrimex ν Commission, [1980] ECR 1299, Summary, para. 1, cf. p.
Om den betingelse, at der kun kan anlægges sag, hvis der foreligger en fællesskabs­akt, se tillige dom af 10. maj 1978: Sag 132/77, Exportation dessucres/Kommissionen, Sml. 1978, s. 1061,1072 (Forslag: Mayras, s. 1074).
Concerning the existence of a Community measure as a condition for the admissibil­ity of the application, see also judgment of 10 May 1978, Case 132/77, Exportation des Sucres ν Commission, [1978] ECR 1061,1072 (Opinion: Mayras, p. 1074).
8. »EØF­traktatens artikel 173, som fastsætter betingelserne for, at annullations­søgsmål kan antages til realitetsbehandling, bestemmer, at Domstolen 'prøver lov­ligheden af Rådets og Kommissionens retsakter, dog ikke af henstillinger og udtalel­ser'.
"Article 173 of the EEC Treaty, which lays down the conditions for admissibili­ty of applications to have measures declared void, provides that the Court of Justice 'shall review the legality of acts of the Council and the Commission other than re­commendations or opinions'.
Det følger af denne bestemmelse, at Domstolen ikke har kompetence til at be­handle sager, hvorunder der nedlægges påstand om annullation af rent nationale love eller foranstaltninger.
It follows from that provision that the Court of Justice has no jurisdiction to take cognizance of applications seeking to have purely nation­al laws or measures declared void.
Prøvelsen af, om retsakter eller foranstaltninger, som en medlemsstats nationale myndigheder udsteder eller træffer i henhold til nationale retsregler, er lovlige, til­kommer følgelig ikke Domstolen, men henhører under de nationale retters kompe­tence, idet disse i medfør af EØF­traktatens artikel 177 og på de i denne bestem­melse fastsatte betingelser kan forelægge Domstolen præjudicielle spørgsmål om fortolkningen eller gyldigheden af fællesskabsregler i det omfang, disse retter skøn­ner, at en afgørelse vedrørende dette spørgsmål er nødvendig for, at de kan afsige dom.«
Court of Justice but comes within the jurisdiction of national courts or tribunals, for which it is lawful, in pursuance of Article 177 of the EEC Treaty and under the con­ditions laid down thereby, to refer to the Court of Justice for a preliminary ruling questions on the interpretation or validity of rules of Community law, to the extent to which such courts or tribunals consider that a decision on such a point is neces­sary to enable them to give judgment."
Kendelse af 11. marts 1981: sag 46/81, Benvenuto, Sml. 1981, s. 809, 810.
Order of 11 March 1981, Case 46/81, Benvenuto, [1981] ECR 809, 810.
Et sådant søgsmål skal — jfr. reglen i artikel 164 — sikre, at der værnes om lov og ret ved fortolkningen og anvendelsen af traktaten, og det ville stride herimod at fortolke betingelserne for adgangen til at rejse et sådant søgsmål indskrænkende og begrænse anvendelsesområdet til kun at omfatte de i artikel 160 nævnte retsakter.
That remedy is available in order to ensure, as required by Article 164, that in the interpretation and application of the Treaty the law is observed, and it would be inconsistent with that objective to interpret restrictively the conditions under which the action is admissible by limiting its scope merely to the categories of measures referred to in Article 189.
Ved afgørelsen af, om de anfægtede foranstaltninger er retsakter i artikel 173's forstand, skal vægten følgelig lægges på deres indhold.
In order to ascertain whether the measures in question are acts within the meaning of Article 173 it is necessary, therefore, to look to their substance.
Ifølge Domstolens faste praksis foreligger der retsakter eller beslutninger, der kan gøres til genstand for et annullationssøgsmål i medfør af artikel 173, når foranstaltningerne har retligt bin­dende virkninger, som kan berøre sagsøgerens interesser gennem en væsentlig ænd­ring af hans retsstilling.
According to the consistent case­law of the Court any measure the legal effects of which are binding on, and capable of affecting the interests of, the applicant by bringing about a dis­tinct change in his legal position is an act or decision which may be the subject of an action under Article 173 for a declaration that it is void.
Derimod er akternes eller beslutningernes form principielt uden betydning for adgangen til at indbringe dem for Domstolen i form af et annul­lationssøgsmål.
However, the form in which such acts or decisions are cast is, in principle, immaterial as regards the question whether they are open to challenge under that article.
Ifølge samme praksis kan retsakter eller beslutninger, hvis tilblivelse omfatter flere stadier, navnlig sådanne, som afslutter en intern procedure, principielt kun anfæg­tes, hvis det drejer sig om foranstaltninger, som definitivt fastlægger Kommissio­nens eller Rådets standpunkt som afslutning på denne procedure, modsat forelø­bige foranstaltninger, der har til formål at forberede den endelige beslutning.
In the case of acts or decisions adopted by a procedure involving several stages, in particular where they are the culmination of an internal procedure, it is clear from the case­law that in principle an act is open to review only if it is a measure defini­tively laying down the position of the Commission or the Council on the conclusion ofthat procedure, and not a provisional measure intended to pave the way for the fi­nal decision.
Kun hvis akterne eller beslutningerne under den forberedende sagsbehandling ikke alene opfylder de nævnte retlige betingelser, men selv danner afslutningen på en særlig procedure, der adskiller sig fra den, som skal sætte Kommissionen eller Rådet i stand til at træffe den egentlige afgørelse i sagen, kan der anlægges en anden be­dømmelse.
It would be otherwise only if acts or decisions adopted in the course of the prepara­tory proceedings not only bore all the legal characteristics referred to above but in addition were themselves the culmination of a special procedure distinct from that intended to permit the Commission or the Council to take a decision on the sub­stance of the case.
Det bemærkes endvidere, at selv om der ikke kan anlægges annullationssøgsmål vedrørende foranstaltninger af rent forberedende art som sådanne, kan de mangler, som foranstaltningerne måtte være behæftet med, gøres gældende under en sag vedrørende den endelige retsakt, som foranstaltningerne er et led i forberedelsen af.«
Furthermore, it must be noted that whilst measures of a purely preparatory character may not themselves be the subject of an application for a declaration that they are void, any legal defects therein may be relied upon in an action directed against the definitive act for which they represent a preparatory step."
Dom af 11. november 1981: sag 60/81, IBM/Kommissionen, Sml. 1981, s. 2639, 2651 f.
Judgment of 11 November 1981, Case 60/81, ¡BM ν Commission, [1981] ECR 2639, 2651 (Opinion: Slynn, p. 2657).
Dette ville såle­des være uforeneligt med kompetencefordelingen mellem Kommissionen og Dom­stolen, med de i traktaten fastlagte retsmidler, samt med retsplejehensyn og hensy­net til den rette gennemførelse af Kommissionens administrative procedure.
It would thus be incompatible with the system of the division of powers between the Commission and the Court and of the remedies laid down by the Treaty, as well as the requirements of the sound administration of justice and the proper course of the administrative procedure to be followed in the Commission.
Heraf følger, at hverken indledningen af en procedure eller meddelelsen om klage­punkter efter disse retsakters karakter og retsvirkninger kan anses som beslutninger i EØF­traktatens artikel 173's forstand, som kan forelægges for Domstolen under et annullationssøgsmål.
It follows from the foregoing that neither the initiation of a procedure nor a state­ment of objections may be considered, on the basis of their nature and the legal ef­fects they produce, as being decisions within the meaning of Article 173 of the EEC Treaty which may be challenged in an action for a declaration that they are void.
I den administrative procedure, således som denne er fastlagt i forordning nr. 17 og i forordning nr. 99/63, er disse akter led i sagsbehandlingen og forberedende i forhold til den beslutning, som danner afslutningen på procedu­
In the context of the administrative procedure as laid down by Regulations No 17 and No 99/63, they are procedural measures adopted preparatory to the decision which represents their culmination."
1. »Den tilsigtede virkning af [artikel 177] ville blive [forringet], hvis retten var for­hindret i øjeblikkeligt at anvende fællesskabsretten i overensstemmelse med Domsto­lens afgørelse eller praksis.«
"The effectiveness of that provision [Article 177] would be impaired if the nation­al court were prevented from forthwith applying Community law in accordance with the decision or the case-law of the Court."
»... et spørgsmål vedrørende anvendelsen af artikel 215, stk. 2, [kan] ikke ... afgø­res inden for rammerne af en procedure i medfør af traktatens artikel 177.«
2. "...a question relating to the application of the second paragraph of Article 215 cannot be determined in proceedings under Article 177 of the Treaty."
4. »... [som] Domstolen har haft lejlighed til at fremhæve i de mest forskellige for­bindelser, [har] artikel 177 som grundlag... et samarbejde, der indebærer en funktio­nel arbejdsfordeling mellem den nationale Domstol og EF­Domstolen med henblik på en korrekt anvendelse og en ensartet fortolkning af fællesskabsretten i samtlige medlemsstater.«
4. "... as the Court has had occasion to emphasize in very varied contexts, ... Arti­cle 177 is based on cooperation which entails a division of duties between the national courts and the Court of Justice in the interest of the proper application and uniform interpretation of Community law throughout all the Member States."
Det forholder sig ikke således, når et advokatråd forelægges en anmodning om en erklæring vedrørende en uoverensstemmelse mellem en advokat og retterne i en anden medlemsstat, og ikke en tvist, som det ifølge lov er forpligtet til at afgøre.
That is not the case where the Conseil de l'Ordre des Avocats [Bar Council] has before it, not a case which it is under a legal duty to try, but a request for a declaration relating to a dispute between a member of the Bar and the courts or tribunals of another Member State.
Kendelse af 18. juni 1980: sag 138/80, Borker, Sml. 1980, s. 1975, Smdrg., jfr. s. 1977.
Order of 18June 1980, Case 138/80, Borker,[1980] ECR 1975, Summary, cf. p. 1977.