natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Skal begrebet 'offensichtliche Fahrlässigkeit' (åbenbar forsømmelighed) i toldkodeksens artikel 239, stk. 1, andet led, fastlægges efter objektive eller (også) efter subjektive kriterier, og er det identisk med begrebet 'grobe Fahrlässigkeit' (åbenbar forsømmelighed) i gennemførelsesforordningens artikel 859, andet led, og med begrebet 'offenkundige Fahrlässigkeit' (åbenbar forsømmelighed) i toldkodeksens artikel 212a, og kan det antages, at der ikke foreligger 'offensichtliche Fahrlässigkeit' (åbenbar forsømme lighed) i toldkodeksens artikel 239's forstand, såfremt der er opstået toldskyld ved indførsel i medfør af artikel 204, stk. 1, litra a), fordi fristen i toldkodeksens artikel 49, stk. 1, i mange måneder ikke er blevet overholdt af de i spørgsmål 2, litra b), som eksempler anførte grunde, og der heller ikke forelå omstændigheder, der berettigede til fristforlængelser, således at der også forelå en åbenbar forsømmelighed efter gennemførelsesforordningens artikel 859, andet led?«
Should the term "offensichtliche Fahrlässigkeit" (obvious negligence) in the second indent of Article 239(1) of the Customs Code be defined according to objective and/or subjective criteria, and does it have the same meaning as the term "grobe Fahrlässigkeit" (obvious negligence) in the second indent of Article 859 of the implementing Regulation and the term "offenkundige Fahrlässigkeit" (manifest negligence) in Article 212a? Can no "obvious negligence" be said to exist within the meaning of Article 239 of the Customs Code where customs debts on importation have been incurred under Article 204(1 )(a) because, for reasons such as those given by way of example in Question 2(b), there has been noncompliance over a period of many months with the timelimit laid down in Article 49(1) of the Customs Code and no circumstances justifying extensions of time existed, with the result that there was also obvious negligence under the second indent of Article 859 of the implementing Regulation?'
Indledningsvis skal det bemærkes, at det forekommer hensigtsmæssigt at behandle det tredje spørgsmål i umiddelbar forlængelse af det første og at besvare det syvende spørgsmål inden det andet.
As a preliminary point, it would appear expedient to deal with the third question after the first and to answer the seventh question before the second.
Med det første spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om der ved gennemførelsesforordningens artikel 859 gyldigt indføres en ordning, der udtømmende regulerer misligholdelser i toldkodeksens artikel 204, stk. l's
By its first question, the national court asks essentially whether Article 859 of the implementing Regulation contains a validly constituted and exhaustive set of rules on failures, within the meaning of Article 204(1) of the Customs Code,
SOHL & SÖHLKE forstand, som »ikke har haft reelle følger for det korrekte forløb af den midlertidige opbevaring eller den pågældende toldprocedure«. 30 Sohl & Söhlke og den tyske regering har gjort gældende, at Kommissionen ikke havde tilstrækkelig hjemmel til i gennemførelsesforordningen udtømmende at opregne de situationer, der kan være omfattet af forbeholdet i toldkodeksens artikel 204, stk. 1, in fine. 31 Heroverfor har Kommissionen gjort gældende, at Rådet med toldkodeksens artikel 204 og 249 har givet Kommissionen tilstrækkelig hjemmel til efter samråd med Toldkodeksudvalget (herefter »udvalget«) at indføre udtømmende bestem melser som dem, der findes i gennemførelsesforordningens artikel 859.
SOHL & SÖHLKE V HAUPTZOLLAMT BREMEN which 'have no significant effect on the correct operation of the temporary storage or customs procedure in question'. 30 Sohl & Söhlke and the German Government argue that the Commission did not have a sufficient legal basis to list exhaustively, in the implementing Regulation, the situations liable to be covered by the proviso at the end of Article 204(1) of the Customs Code. 31 However, the Commission submits that by Articles 204 and 249 of the Customs Code the Council provided it with a sufficient legal basis on which to enact, in agreement with the Customs Code Committee (hereinafter 'the Committee'), exhaustive rules such as those contained in Article 859 of the implementing Regulation.
Ifølge Kommissionen gjorde målet vedrørende en ensartet anvendelse af toldkodeksen i samtlige medlemsstater det nødvendigt at vedtage denne udtømmende regulering.
In its view, the objective of uniform application of the Customs Code in all the Member States necessitated the adoption of such exhaustive rules.
I denne henseende bemærkes for det første, at det fremgår af Domstolen faste praksis, at selv om der i henhold til en bestemmelse i EF-traktaten, såsom EF-traktatens artikel 28 (efter ændring nu artikel 26 EF), der er hjemmelsbestemmelse for toldkodeksen, i princippet tillægges Rådet beføjelse til på forslag af Kommissionen og efter høring af Europa-Parlamentet at udstede bestemmelser på et bestemt område, bemyndiges Rådet ved artikel 145 og 155 (nu artikel 202 EF og 211 EF) til i de retsakter, det vedtager, at tillægge Kommissionen beføjelser til at gennemføre de af Rådet vedtagne forskrifter.
In that context it should be borne in mind, first of all, that it follows from the caselaw of the Court that where a provision of the EC Treaty, such as Article 28 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 26 EC) on the basis of which the Customs Code was adopted, in principle gives the Council power to adopt, on a proposal from the Commission, rules on a specified matter, Articles 145 and 155 (now Articles 202 EC and 211 EC) allow the Council to confer on the Commission, in the acts which the Council adopts, powers for the implementation of the rules which the Council lays down.
Dog hedder det i artikel 145, at Rådet i særlige tilfælde kan forbeholde sig retten til selv at udøve disse beføjelser (jf. inden for landbrugsområdet bl.a. dom af 27.10.1992, sag C-240/90, Tyskland mod Kommissionen, Sml. I, s. 5383, præmis 35).
Article 145 nevertheless provides that the Council may also reserve the right, in specific cases, to exercise those powers itself (see in particular, with regard to agriculture, Case C-240/90 Germany v Commission [1992] ECR I - 5383, at paragraph 35).
Det skal fastslås dels, at Rådet ikke i toldkodeksens artikel 204 har forbeholdt sig beføjelsen til udtømmende at fastsætte de typer misligholdelse, der omfattes af toldkodeksens artikel 204, dels at det i medfør af toldkodeksens artikel 249 har
However, the fact remains, first, that the Council did not, in Article 204 of the Customs Code, reserve the right to list exhaustively the categories of failures referred to in that article and, secondly, that by Article 249 of the Customs Code
Det bemærkes endvidere, at det fremgår af Domstolens praksis, at når blot Rådet i sin grundforordning har fastsat grundreglerne på det pågældende område, kan det tillægge Kommissionen den generelle beføjelse til at træffe gennemførelsesforanstaltningerne dertil uden at skulle angive hovedlinjerne i den delegerede beføjelse. Det fremgår endvidere, at en bestemmelse affattet i generelle vendinger er et tilstrækkeligt grundlag for en sådan delegation (jf. inden for landbrugsområdet bl.a. dommen i sagen Tyskland mod Kommissionen, præmis 41).
Secondly, according to the caselaw of the Court, since the Council has laid down in its basic regulation the essential rules governing the matter in question, it may delegate to the Commission general implementing power without having to specify the essential components of the delegated power; for that purpose, a provision drafted in general terms provides a sufficient basis for the authority to act (see in particular, with regard to agriculture, Germany v Commission, cited above, at paragraph 41).
Det må derfor fastslås, at toldkodeksens artikel 249 udgør et tilstrækkeligt hjemmelsgrundlag for Kommissionen til at vedtage gennemførelsesbestemmelser til toldkodeksen, og navnlig til artikel 204.
Furthermore, Article 249 of the Customs Code constitutes a sufficient basis for the Commission to adopt a set of rules for the implementation of the Customs Code and Article 204 in particular.
Det må derfor undersøges, om den udtømmende ordning, der er blevet indført ved gennemførelsesforordningens artikel 859, er nødvendig eller hensigtsmæssig med henblik på at gennemføre toldkodeksen, og at ordningen ikke strider mod denne.
Therefore, it is necessary to ascertain whether the exhaustive set of rules laid down by Article 859 of the implementing Regulation is necessary or appropriate for the implementation of the Customs Code and whether it is contrary to that Code.
I denne henseende skal det for det første konstateres, at når hverken artikel 204 eller nogen anden bestemmelse i toldkodeksen er til hinder for, at Kommissionen vedtager udtømmende bestemmelser om misligholdelser, der »ikke har haft reelle følger for det korrekte forløb af den midlertidige opbevaring eller den pågældende toldprocedure«, er den udtømmende ordning, der er indført ved gennemførelsesforordningens artikel 859, ikke i strid med toldkodeksen.
It must be observed, first, that since neither Article 204 nor any other provision of the Customs Code preclude the Commission from adopting exhaustive rules on failures which 'have no significant effect on the correct operation of the temporary storage or customs procedure in question', the exhaustive set of rules laid down by Article 859 of the implementing Regulation is not contrary to the Customs Code.
For det andet fremgår det af syvende og ottende betragtning til toldkodeksen, at Rådet dels har villet opnå, at kodeksen »anvendes ensartet« i medlemsstaterne, ved at fastlægge en særlig procedure, hvorved der kan vedtages gennemførelsesbestemmelser inden for rimelige frister, dels har ønsket at sikre, at der »ved vedtagelsen af gennemførelsesbestemmelser« til toldkodeksen skabes grundlag for »forebyggelse af svig eller uregelmæssigheder, som kan skade De Europæiske Fællesskabers almindelige budget«.
Secondly, it is evident from the seventh and eighth recitals in the preamble to the Customs Code that the Council sought to 'guarantee the uniform application' of the Code in the Member States by establishing, to that end, a specific procedure enabling the procedures for its implementation to be adopted within a suitable time, and to ensure that 'in adopting the measures required to implement' the Customs Code, the utmost care was taken 'to prevent any fraud or irregularity liable to affect adversely the General Budget of the European Communities'.
Under hensyntagen til disse formål, og når henses til nødvendigheden af at ligestille alle erhvervsdrivende i samtlige medlemsstater, må gennemførelsesfor ordningens artikel 859, for så vidt den sikrer en ensartet anvendelse af en bestemmelse i toldkodeksen i alle medlemsstater, ikke alene anses for hensigtsmæssig, men også for nødvendig med henblik på at gennemføre grundforordningen. ordningen.
Having regard to those objectives and the need to treat equally all traders in all the Member States, Article 859 of the implementing Regulation must be regarded not only as appropriate but also as necessary for the implementation of the basic legislation in that it guarantees the uniform application of a provision of the Customs Code in all the Member States.
Det fremgår i øvrigt, at toldkodeksens artikel 249, hvorved der indføres en vedtagelsesprocedure for gennemførelsesforordningen, er blevet overholdt, og at gennemførelsesforordningen er blevet gyldigt vedtaget, eftersom »de i denne forordning fastsatte foranstaltninger er i overensstemmelse med udtalelse fra Toldkodeksudvalget«, jf. femte betragtning til gennemførelsesforordningen.
Moreover, since, under the fifth recital in the preamble to the implementing Regulation, 'the measures provided for by this Regulation are in accordance with the opinion of the Customs Code Committee', it should be noted that Article 249 of the Customs Code establishing the procedure for adopting the implementing Regulation has been complied with and that that regulation has been adopted with valid effect.
Under hensyntagen til ovenstående betragtninger skal første spørgsmål besvares med, at der ved gennemførelsesforordningens artikel 859 gyldigt er blevet indført en ordning, der udtømmende regulerer de misligholdelser, der omhandles i toldkodeksens artikel 204, stk. 1, som »ikke har haft reelle følger for det korrekte forløb af den midlertidige opbevaring eller den pågældende toldprocedure« .
In the light of the foregoing considerations, the answer to the first question must be that Article 859 of the implementing Regulation contains a validly constituted and exhaustive set of rules on failures, within the meaning of Article 204(1)(a) of the Customs Code, which 'have no significant effect on the correct operation of the temporary storage or customs procedure in question'.
Tredje spørgsmål
Third question
I betragtning af besvarelsen af det første spørgsmål findes det unødvendigt at besvare det tredje spørgsmål.
Having regard to the answer given to the first question, there is no need to answer the third question.
Syvende spørgsmål
Seventh question
Med det syvende spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, for det første om udtrykkene »offenkundige Fahrlässigkeit«, »offensichtliche Fahrlässigkeit« og »grobe Fahrlässigkeit«, der i den tyske version forekommer i henholdsvis toldkodeksens artikel 212a, som ændret ved forordning nr. 82/97, toldkodeksens artikel 239 og gennemførelsesforordningens artikel 859, og som svarer til udtrykket »åbenbar forsømmelighed« i den danske version, har den samme betydning.
By its seventh question the national court asks essentially, first, whether the terms 'offenkundige Fahrlässigkeit', 'offensichtliche Fahrlässigkeit', and 'grobe Fahrlässigkeit', which appear respectively in the German version of Article 212a of the Customs Code, as amended by Regulation No 82/97, Article 239 of the Customs Code and Article 859 of the implementing Regulation and correspond to the terms 'manifest negligence' and 'obvious negligence' in the English version, have the same meaning.
For det andet ønsker den forelæggende ret at få oplyst, efter hvilke kriterier det skal vurderes, om der foreligger åbenbar forsømmelighed i toldkodeksens artikel 239's forstand.
Secondly, the national court asks what are the criteria for determining whether or not there is obvious negligence within the meaning of Article 239 of the Customs Code.
Endelig ønsker den oplyst, om det kan antages, at der ikke foreligger åbenbar forsømmelighed (»offensichtliche Fahrlässigkeit«) i toldkodeksens artikel 239, stk. 1, andet leds forstand, når der er opstået toldskyld i henhold til toldkodeksens artikel 204, stk. 1, litra a), på grund af manglende overholdelse af fristen i toldkodeksens artikel 49, stk. 1,
Lastly, it asks whether it is possible to conclude that there was no obvious negligence ('offensichtliche Fahrlässigkeit') within the meaning of the second indent of Article 239(1) of the Customs Code where non compliance with the timelimit laid down in Article 49(1) of the Customs Code, which is regarded as constituting obvious negligence ('grobe Fahrlässigkeit') within the meaning of the second indent of Article 859 of the implementing
SOHL & SÖHLKE hvilket anses for en åbenbar forsømmelighed ( »grobe Fahrlässigkeit« ) i gennem førelsesforordningens artikel 859, andet leds forstand. Første og tredje led af syvende spørgsmål
SOHL & SÖHLKE V HAUPTZOLLAMT BREMEN Regulation, results in a customs debt being incurred pursuant to Article 204(1)(a) of the Customs Code.
For så vidt angår første led af spørgsmålet bemærkes for det første, at nødvendigheden af en ensartet fortolkning af fællesskabsforordningerne ifølge fast praksis udelukker, at en bestemmelses ordlyd i tvivlstilfælde betragtes isoleret, idet det nævnte hensyn tværtimod kræver, at ordlyden fortolkes og anvendes på baggrund af versionerne på de andre officielle sprog (jf. i denne retning dom af 2.4.1998, sag C-296/95, EMU Tabac m.fl., Sml. I, s. 1605, præmis 36).
As regards the first part of the question, it should be borne in mind first of all, that, according to settled caselaw, the need for a uniform interpretation of Community regulations makes it impossible for the text of a provision to be considered in isolation but requires, on the contrary, that it should be interpreted and applied in the light of the versions existing in the other official languages (see, to that effect, Case C-296/95 EMU Tabac and Others [1998] ECR I-1605, at paragraph 36).
For det andet skal det bemærkes, således som generaladvokaten har gjort opmærksom på i punkt 72 og 73 i forslaget til afgørelse, at i modsætning til den tyske version, der i toldkodeksens artikel 239, stk. 1, andet led, og gennem førelsesforordningens artikel 899, første led, og artikel 905, stk. 1, benytter udtrykket »offensichtliche Fahrlässigkeit«, medens den i gennemførelsesforordningens artikel 859, andet led, benytter udtrykket »grobe Fahrlässigkeit« og i toldkodeksens artikel 212a, som ændret ved forordning nr. 82/97, udtrykket »offenkundige Fahrlässigkeit«, bliver det samme udtryk benyttet i alle disse bestemmelser i den franske, danske, italienske, portugisiske og spanske version.
Secondly, as the Advocate General notes at paragraphs 72 and 73 of his Opinion, unlike the German version, in which the second indent of Article 239(1) of the Customs Code, the first indent of Article 899 and Article 905(1) of the implementing Regulation use the term 'offensichtliche Fahrlässigkeit', whereas the second indent of Article 859 of the implementing Regulation uses the term 'grobe Fahrlässigkeit' and Article 212a of the Customs Code, as amended by Regulation No 82/97, 'offenkundige Fahrlässigkeit', the French, Danish, Italian, Portuguese and Spanish versions use the same terms in all those provisions.
For så vidt angår de øvrige sproglige versioner benytter visse to udtryk, andre tre udtryk, og atter andre fire udtryk, men ikke på de samme steder.
As for the other language versions, some use two terms and others three or four, but not in the same places.
Som generaladvokaten har understreget i punkt 73 i forslaget til afgørelse, viser en sammenligning af alle de sproglige versioner af de pågældende bestemmelser, at udtrykkene, der kvalificerer forsømmeligheden, ikke er benyttet systematisk.
Thus, as the Advocate General points out at paragraph 73 of his Opinion, a comparison of all the language versions of the abovementioned provisions indicates that the terms qualifying negligence are not used consistently.
Det må heraf udledes, at lovgiver ikke har forfulgt et bestemt mål ved at benytte
It must therefore be concluded that the legislature was not pursuing a particular objective
Det må derfor antages, at udtrykkene, der kvalificerer forsømmeligheden i de pågældende bestemmelser, alle har den samme betydning og skal forstås som en åbenbar forsømmelighed (i den tyske version »offensichtliche Fahrlässigkeit« ).
Accordingly it must be considered that the terms which qualify negligence in the abovementioned rules all have one and the same meaning and must be understood as referring to obvious negligence ('offensichtliche Fahrlässigkeit' in the German version).
Det fremgår af ovenstående betragtninger, at de udtryk, der er benyttet i den tyske version af toldkodeksens artikel 212a, som ændret ved forordning nr. 82/97, toldkodeksens artikel 239 og gennemførelsesforordningens artikel 859 for at kvalificere forsømmeligheden, har den samme betydning. I den tyske version skal disse udtryk forstås som »offensichtliche Fahrlässigkeit« (åbenbar forsømme lighed).
It follows from the foregoing considerations that the terms used to qualify negligence in the German version of Article 212a of the Customs Code, as amended by Regulation 82/97, Article 239 of the Customs Code and Article 859 of the implementing Regulation have one and the same meaning.
For så vidt angår tredje led af syvende spørgsmål skal det bemærkes, at da begrebet »åbenbar forsømmelighed« er benyttet både i gennemførelsesforordningens artikel 859, andet led, og i toldkodeksens artikel 239, stk. 1, andet led, kan det ikke antages, at der ikke foreligger åbenbar forsømmelighed i told kodeksens artikel 239, stk. 1, andet leds forstand, når toldskylden er opstået efter toldkodeksens artikel 204, stk. 1, litra a), som følge af en adfærd, der anses for en åbenbar forsømmelighed i henhold til gennemførelsesforordningens artikel 859, andet led.
As regards the third part of the seventh question, since the same term, that is to say 'obvious negligence' is used in the second indent of Article 859 of the implementing Regulation and the second indent of Article 239(1) of the Customs Code, it is not possible to conclude that there was no obvious negligence within the meaning of the second indent of Article 239(1) where a customs debt is incurred pursuant to Article 204(1 )(a) of the Customs Code as a result of behaviour which constitutes obvious negligence within the meaning of the second indent of Article 859 of the implementing Regulation.
Andet led af syvende spørgsmål
Second part of the seventh question
51 For så vidt angår andet led af syvende spørgsmål skal det for det første bemærkes, at toldkodeksens artikel 239, stk. 1, andet led, og de øvrige bestemmelser i toldkodeksen eller i gennemførelsesforordningen, der er genstand for nærværende
51 As regards the second part of the seventh question, it should be observed first of all that, as is evident from paragraphs 46 to 49 of this judgment, the second indent of Article 239(1) of the Customs Code and the other provisions of the
Det skal dernæst bemærkes, at godtgørelse af eller fritagelse for import- eller eksportafgifter, der kun kan indrømmes under visse forudsætninger og i bestemte, særlige situationer, udgør en undtagelse til den normale import- og eksportordning, og at bestemmelserne, hvori der er fastsat en sådan godtgørelse eller fritagelse, følgelig skal fortolkes snævert.
Secondly, the repayment or remission of import and export duties, which may be made only under certain conditions and in cases specifically provided for, constitutes an exception to the normal import and export procedure and, consequently, the provisions which provide for such repayment or remission are to be interpreted strictly.
Da fraværet af »åbenbar forsømme lighed« er en betingelse sine qua non for at ansøge om godtgørelse af eller fritagelse for import- eller eksportafgifter, følger det heraf, at dette begreb skal fortolkes således, at antallet af godtgørelses- eller fritagelsestilfælde forbliver begrænset.
Since a lack of 'obvious negligence' is an essential condition of being able to claim repayment or remission of import or export duties, it follows that that term must be interpreted in such a way that the number of cases of repayment or remission remains limited.
Endelig fremgår det, at toldkodeksen har samlet toldbestemmelserne, der tidligere var spredt i et stort antal EF-forordninger og -direktiver.
Thirdly, it appears that the Customs Code brought together the provisions of customs law which had previously been dispersed in a large number of Community regulations and directives.
I denne forbindelse blev artikel 13 i Rådets forordning (EØF) nr. 1430/79 af 2. juli 1979 om godtgørelse af eller fritagelse for import- eller eksportafgifter (EFT L 175, s. 1) i det væsentlige gentaget i toldkodeksens artikel 239.
When that happened Article 13 of Council Regulation (EEC) No 1430/79 of 2 July 1979 on the repayment or remission of import or export duties (OJ 1979 L 175, p. 1) was essentially reproduced in Article 239 of the Customs Code.
Domstolens praksis vedrørende førstnævnte bestemmelse finder dermed anvendelse på sidstnævnte.
Therefore, the caselaw of the Court concerning the former must also apply to the latter.