natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det i ovennævnte tclcxmcddclclsc fastsatte princip, hvorefter der ikke kan ydes eksportrestitution, såfremt maksimumstolcranccværdicrnc på 370 hhv. 600
The principle set out in the abovementioned telex, according to which no export refunds may be granted where the respective maximum levels of 370 and 600 Bq/kg applicable to imports are exceeded, was confirmed by Commission Regulation No 3494/88.
På tidspunktet for den omhandlede udførsel fandtes der kun regler om overholdelse i Fællesskabet af visse maksimumstolcranccværdier for radioaktivitet ved indførsel af visse kategorier af landbrugsprodukter, herunder hård hvede, med oprindelse i tredjelande.
It followed that at the time of the exports in question, the only rules in existence as regards compliance with maximum radioactivity levels were those relating to the import of certain groups of agricultural products, including durum wheat, from non-member countries.
Derimod var der ikke dengang fastsat tilsvarende fællesskabsregler for udførsel af samme produkter.
By contrast, no Community provisions had been adopted in that respect for the export of the same products.
Domstolen bemærkede, at da der ikke på dette område fandtes bindende fællesskabsregler, kunne medlemsstaterne selv fastsætte maksimumstolcranccværdier.
In the absence of binding Community provisions, it was for the Member States themselves to set maximum radioactivity levels.
tons hård hvede som levering af et enkelt parti blandet hvede, men som to særskilte hvedepartier, nemlig det græske og det franske.
wheat in question not as the delivery of a single mixed product but as the delivery of two separate batches of wheat, the Greek and the French.
Ifølge det i Kommissionens ovennævnte telexmeddelelse af 24. juli 1986 fastsatte princip anvendte de græske myndigheder minimumstolcranceværdicn på 600 Bq/kg, der gjaldt såvel ved indførsel af landbrugsprodukter med oprindelse i tredjelande som ved udførsel fra Fællesskabet til tredjelande.
In accordance with the principle set out in the abovementioned Commission telex of 24 Jury 1986, the Greek authorities applied the level of 600 Bq/kg laid down for agricultural products imported from non-member countries in the same way in respect of those products exported from the Community to non-member countries.
Følgelig udbetalte myndighederne restitutionen for udførsel til Sydkorea af de 30 000 tons fransk hvede, men nægtede at yde eksportrestitution for de 25 000 tons græsk hvede, som var blevet blandet med den franske hvede.
Consequently, they paid the refunds on the 30 000 tonnes of French wheat exported to South Korea but refused to pay them on the 25 000 tonnes of Greek wheat which had been mixed with the French.
Med det første spørgsmål ønskede den nationale ret afgjort, om tclcxmcddelclscn af 24. juli 1986, hvori Kommissionen fastsatte maksimumstoleranccværdicrnc for radioaktivitet ved udførsel af produkter til tredjelande, var gyldig og bindende for medlemsstaterne.
The Greek authorities made use of that power by applying by analogy the maximum levels already in force for imports of agricultural products into the Community to exports of agricultural products to non-member countries. That manner of proceeding could not be called in question, since the principle of equal treatment for imports and exports was already to be found in paragraph 2 of Commission Recommendation 86/156/EEC.
Denne fremgangsmåde kunne ikke anfægtes, idet princippet om en sådan ligebehandling allerede var fastsat i punkt 2 i Kommissionens henstilling 86/156/EØF.
The first question asked by the national court was whether the Commission's telex of 24 July 1986 setting maximum levels of radioactivity for exports of products to non-member countries is valid and binding on the Member States.
Fjerde præjudicielle spørgsmål
Question 4
Domstolen bemærkede, al det var ubestridt, al anvendelsen af fællesskabsbestemmelserne vedrørende eksportrestitutioner påhviler de hertil udpegede nationale organer.
It was not in dispute that the application of Community provisions on export refunds is a matter for the national bodies appointed for this purpose.
Med det fjerde spørgsmål, som Domstolen behandlede før det tredje præjudicielle spørgsmål, ønskede den nationale ret afgjort, om artikel 3 i forordning nr. 3665/87 også finder anvendelse på de tilfælde, der er omfattet af forordningens artikel 13, dvs. når de udførte produkter ikke er af »sund og sædvanlig handclskvalitct«, og om der af denne grund ikke kan ydes nogen restitution.
In its fourth question, which the Court answered before the third question was considered, the national court asked whether Article 3 of Regulation No 3665/87 applies also in the circumstances referred to in Article 13 of that regulation, namely where the products exported are not 'of sound and fair marketable quality' and for that reason no refund may be granted.
Domstolen tilføjede, at i en sådan situation kan Kommissionen kun henvise til de fællesskabsregler, som medlemsstaterne bør anvende, og inden for rammerne af det administrative samarbejde med medlemsstaterne meddele sin fortolkning vedrørende anvendelsen af reglerne. Denne fortolkning er ikke obligatorisk og kan ikke binde medlemsstaternes kompetente myndigheder og da endnu mindre borgerne.
In that context, according to the Court, all the Commission can do is to draw the attention of the Member States to the Community rules which they must apply and, in cooperating with the Member States at the administrative level, give them its interpretation as to the application of those rules.
Domstolen bemærkede, at artikel 3 udgør en del af de almindelige bestemmelser i forordning nr. 3665/87.
The Court pointed out that Article 3 is part of the general provisions of Regulation No 3665/87.
Artikel 13 i forordning nr. 3665/87 skal derfor sammenholdes med forordningens artikel 3, stk. 1 og 4, og opfattes som et forbud mod at yde eksportrestitutioner for produkter, som ikke på udførselstidspunktct var af sund og sædvanlig handclskvalitct.
Article 13 of Regulation No 3665/87 must therefore be applied in conjunction with Article 3(1) and (4) of that regulation and be construed as prohibiting the granting of export refunds for products which were not of sound and fair marketable quality on the day of export.
Tredje præjudicielle spørgsmål
Question 3
Med det andet spørgsmål ønskede den nationale ret i det væsentlige afgjort, om medlemsstaternes kompetente myndigheder ved udførslen af de omhandlede produkter, da der ikke fandtes bindende fællesskabsregler på området, var berettiget til ved analogi at anvende de bestemmelser, som var blevet fastsat for indførsel af landbrugsprodukter med oprindelse i tredjelande ifølge artikel 15 i forordning nr. 2730/79 og artikel 13 i forordning nr. 3665/87.
In its third question the national court sought essentially to ascertain whether, in circumstances such as those in point in the main proceedings, the conditions governing the subsequent correction of customs declarations had been satisfied.
Med det tredje spørgsmål ønskede den nationale ret i det væsentlige afgjort, om betingelserne for efterfølgende berigtigelse af toldangivelser var opfyldt under omstændigheder som i de i hovedsagen foreliggende.
In its second question the national court sought, essentially, to ascertain whether, in the absence of relevant binding Community provisions, the competent authorities in the Member States were justified, when the exports in question took place, in applying by analogy to such exports the measures which had been adopted for the import of agricultural products from non-member countries, pursuant to Article 15 of Regulation No 2730/79 and Article 13 of Regulation No 3665/87.
nøjagtighed toldvæsenet kunne kontrollere, serv om varerne ikke var til stede.
the request to correct the declarations related to details which the customs authority could check as being correct without the goods being present,
Domstolen bemærkede, at det var ubestridt, at der ikke i det i hovedsagen beskrevne tilfælde var anmodet om berigtigelse af angivelserne, »inden varerne har forladt toldstedet eller det hertil anviste sted«.
It was not disputed that in the case which gave rise to the main proceedings no correction of the declarations was requested 'before the goods [were] released from the customs office or place designated for that purpose'.
Ifølge artikel 7, stk. 1, litra a), var det derfor kun muligt at foretage en berigtigelse, såfremt anmodningen vedrørte oplysninger, hvis
In accordance with Article 7(l)(a) of Directive 81/177/EEC, a correction could therefore be authorized only if
Domstolen fastslog herefter, at de i direktivets artikel 7, stk. 1, fastsatte betingelser for berigtigelse af toldangivelser skal fortolkes restriktivt for at forebygge misbrug.
The conditions to which Article 7(l)(a) subjects the correction of customs declarations must be strictly interpreted in order to prevent abuse.
Telexmeddelelsen af 24. juli 1986, hvori Kommissionen fastsætter maksimumsloleranceværdierne for radioaktivitet for udførsel af produkter tu tredjelande, er ikke bindende for medlemsstaterne.
The Commission's telex of'24 July 1986 setting maximum levels of radioactivity f or exports of products to non-member countries is not an act which is binding on the Member States.
Medlemsstaterne varpå tidspunktet for den omhandlede udførsel, da der ikke fandtes bindende fællesskabsregler på området, beføjet til ved analogi at anvende de i artikel 15 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2730/79 af 29. november 1979 - om fælles gennemførelsesbestemmelserfoteksportrestitutionerJor landbrugsprodukter—ogartikel 13 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3665/87 af 27. november 1987-om fælles gennemførelsesbestemmelser for eksportrestitutioner for landbrugsprodukter — indeholdte regler for indførsel af landbrugsprodukter fra tredjelande ved udførsel af tilsvarende produkter til tredjelande.
In the absence of binding Community provisions, Ute competent authorities in the Member States were justified, when the exports in question took place, in applying by analogy to exports of agricultural products to non-member countries the measures adopted for the import of such products from non-member countries, pursuant to Article 15 of Regulation (EEC) No 2730/79 of 29 November 1979 laying down common detailed rules for the application of tive system of export refunds on agricultural products, and Article 13 of Commission Regulation (EEC) No 3665/87 of 27 November 1987 laying down common detailed rules for the application of the system of export refunds on agricultural products.
Artikel 3 i forordning (EØF) nr. 3665/87 finder også anvendelse på de tilfælde, der er omfattet af forordningens artikel 13, nemlig når de udførte produkter ikke er af 'sund og sædvanlig handebkvalitet', og der derfor ikke kan ydes nogen restitution.
Article 3 of Regulation (EEC) No 3665/87 ü also applicable in the circumstances mentioned in Article 13 ofthat regulation, namely where the products exported are not 'of sound and f air marketable quality' and where, therefore, no refund may be granted.
Betingelserne for efterfølgende berigtigelse af toldangivelserne er ikke opfyldt under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende.«
In circumstances such as those in point in the main proceedings, the conditions governing the subsequent correction of customs declarations are not satisfied."
Generaladvokat W. Van Gerven fremsatte forslap til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 19. januar 1994.
Advocate General Van Gerven delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 19 January 1994.
Generaladvokaten foreslog Domstolen al besvare de forelagte spørgsmål således:
He proposed that the Court should reply as follows:
Kommissionens tclcxmcddclclsc af 24. juli 1986 om fastsættelse af maksimumstolcranccværdier for radioaktivitet ved udførsel af produkter til tredjelande er en fortolkende retsakt, som ikke binder medlemsstaterne, og som Kommissionen havde kompetence til at udstede.
The Commission's telex message of 24 Jury 1986 concerning the maximum permitted levels of radioactivity of products exported to third countries is an interpretative measure which does not bind the Member States and which the Commission had the power to take.
Da der ikke fandtes bindende fællesskabsregler, var medlemsstaternes kompetente myndigheder på tidspunktet for de omhandlede eksporttransaktioner beføjet til ved analogi at anvende de i artikel 15 i forordning nr. 2730/79 og artikel 13 i forordning nr. 3665/87 indeholdte regler for indførsel af landbrugsprodukter fra tredjelande på udførsel af tilsvarende produkter til tredjelande.
In the absence of binding Community rules on the matter, the competent authorities in the Member States were entitled, at the time when the export transactions at issue were carried out, to apply by analogy to exports of agricultural products to third countries the measures adopted pursuant to Article 15 of Regulation (EEC) No 2730/79 and Article 13 of Regulation (EEC) No 3665/87 with regard to imports of such products from third countries.
Bestemmelserne i artikel 3 i forordning nr. 3665/87 vedrører også forordningens artikel 13.
The provisions of Article 3 of Regulation (EEC) No 3665/87 also relate to Article 13 of that regulation.
Under omstændigheder som de her foreliggende er betingelserne i artikel 7, stk. 1, i direktiv 81/177/EØF for efterfølgende berigtigelse af toldangivelser ikke opfyldt.
In circumstances such as those of the instant case, the conditions set out in Article 7(1) of Directive 81/177/EEC for the correction of customs declarations after the event are not fulfilled.
Det tilkommer den nationale retsinstans under overholdelse af fællesskabsrettens princip om beskyttelse af den berettigede forventning og proportionalitetsprincippet - at afgøre, om der alligevel bør ydes eksportrestitutioner under omstændigheder som de her foreliggende.«
It is for the national court to assess, while taking fully into account the Community principles of legitimate expectations and proportionality, whether export refunds should nevertheless be granted in circumstances such as those at issue in the instant case.'
SagC-382/92 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland Socialpolitik
CaseC-382/92 Commission of the European Communities ν United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland Social policy
»Varetagelse af arbejdstagernes (Domstolens plenum)
(Safeguarding of employees' rights in the event of transfers of undertakings) (Full Court)
Direktivet finder anvendelse på »overførsel af virksomheder, bedrifter eller dele af bedrifter til en anden indehaver som følge af overdragelse eller fusion«.
The directive is to apply to the 'transfer of an undertaking, business or part of a business to another employer as a result of a legal transfer or merger'.
Direktivets bestemmelser blev gennemført i Det Forenede Kongerige ved Transfer of Undertakings (Protection Employment) Regulations 1981. Disse Regulations blev cflcr sagens anlæg ændret på visse punkter ved Trade Union Reform and Employment Rights Act 1993.
The provisions of the directive were transposed in the United Kingdom by the Transfer of Undertakings (Protection of Employment) Regulations 1981.
Kommissionens første klagepunkt vedrørte gennemførelsen af direktivets artikel 6 i britisk ret.
The first complaint
Ifølge denne artikel skal overdrageren og crhververen underrette repræsentanterne for deres respektive arbejdstagere, som berøres af en overførsel, om grunden til overførslen, overførslens juridiske, økonomiske og sociale følger samt påtænkte foranstaltninger for arbejdstagerne.
The Commission's first complaint related to the transposition of Article 6 of the directive by United Kingdom law, which requires a transferor and transferee to inform the representatives of their respective employees affected by a transfer of the reasons for the transfer, its legal, economic
Overdrageren skal give repræsentanterne for sine arbejdstagere disse oplysninger i rimelig tid inden overførslens gennemførelse. Erhvcrvcrcn skal give disse oplysninger til repræsentanterne for sine arbejdstagere i rimelig tid, og under alle omstændigheder inden disse arbejdstageres beskæftigelses- og arbejdsvilkår berøres direkte af overførslen.
Member States may limit the obligations laid down in paragraphs 1 and 2 of Article 6 to transfers which give rise to a change in the business likely to entail serious disadvantages for a considerable number of employees if national legislation provides that employee representatives may have recourse to an arbitration board to obtain a decision on the measures to be taken in relation to employees (Article 6(3)).
Såfremt overdrageren eller crhververen overvejer foranstaltninger for deres arbejdstagere, er de endvidere forpligtet til i rimelig tid at indlede konsultationer om disse foranstaltninger med repræsentanterne for deres respektive arbejdstagere med henblik på at opnå en aftale.
Member States may limit the obligations to undertakings or businesses which, in respect of the number of employees, fulfil the conditions for the election or designation of a collegiate body representing the employees.
Det første klagepunkt
Finally, Member States may
overførsel af virksomheder, både har villet sikre en sammenlignelig beskyttelse af arbejdstagernes rettigheder i de forskellige medlemsstater og en tilnærmelse af de byrder, disse beskyttelsesregler indebærer for virksomhederne i Fællesskabet.
provide that where there are no representatives of the employees in an undertaking or business the employees concerned must be informed in advance when a transfer is about to take place.
Med henblik herpå opstilles der i direktivets artikel 6, stk. 1 og 2, et princip om obligatorisk information og - i givet fald — konsultation af arbejdstagerrepræsentanterne, såvel hos overdrageren som hos erhververen, dog med visse undtagelser, som navnlig fastsættes i bestemmelsens stk. 4.
States only the task of determining the arrangements for designating the employee representatives who must be informed and consulted under Article 6.
Medlemsstaterne kan begrænse de i stk. 1 og 2 fastsatte forpligtelser til overførsler, der forårsager en ændring af selve bedriften, som kan medføre væsentlige ulemper for en stor del af arbejdstagerne, når der i den nationale lovgivning åbnes mulighed for, at repræsentanterne for arbejdstagerne kan rette henvendelse til en voldgiftsinstans for at opnå afgørelse vedrørende de foranstaltninger, der skal træffes for arbejdstagerne.
The interpretation proposed by the United Kingdom would allow Member States to determine the cases in which employee representatives can be informed and consulted, since they can be informed and consulted only in undertakings where national law provides for the designation of employee representatives.
Medlemsstaterne kan begrænse de fastsatte forpligtelser til virksomheder eller bedrifter, der for så vidt angår antallet af arbejdstagere opfylder betingelserne for valg eller udpegelse af en kollegial instans, der repræsenterer arbejdstagerne.
It would thus allow Member States to deprive Article 6 of the directive of its full effect
Endelig kan medlemsstaterne træffe bestemmelse om, at berørte arbejdstagere, i de tilfælde hvor der ikke findes repræsentanter for arbejdstagerne i en virksomhed eller bedrift, på forhånd skal underrettes om en nært forestående overførsel.
Under Article 2(c) of the directive, the term 'representatives of the employees' is to be understood for the purposes of the directive as meaning 'the representatives of the employees provided for by the laws or practice of the Member States, with the exception of members of administrative, governing or supervisory bodies of companies who represent employees on such bodies in certain Member States'.
Direktivets artikel 2, litra c), henviser ikke uforbeholdent til de gældende regler i medlemsstaterne om udpegelse af arbejdstagerrepræsentanter.
The Court acknowledged that Article 6 of the directive does envisage the possibility of there not being any employee representatives in an undertaking or business.
Bestemmelsen overlader det udelukkende til medlemsstaterne at afgøre, efter hvilke regler de arbejdstagerrepræsentanter, som skal informeres og konsulteres i medfør af direktivets artikel 1 og 2, skal udpeges.
However, that provision cannot be read in isolation and independently of the other provisions of Article 6.
Ifølge direktivets artikel 2, litra c), forstis ved »repræsentanter for arbejdstagerne« i direktivet »repræsentanter for arbejdstagerne i henhold til lovgivning eller praksis i medlemsstaterne med undtagelse af personer, der har sæde som repræsentanter for arbejdstagerne i bestyrelses-, ledelses- eller tilsynsorgancr for selskaber i visse af medlemsstaterne«.
The Commission claimed that the United Kingdom had failed to fulfil its obligations under Article 6 of the directive in not providing a mechanism for the designation of employee representatives in an undertaking where the employer refuses to recognize such representatives.
Den af Det Forenede Kongerige foreslåede fortolkning ville berettige medlemsstaterne til at afgøre, i hvilke tilfælde arbejdstagerrepræsentanterne kan blive informeret og konsulteret, eftersom det kun er muligt at informere og konsultere arbejdstagerrepræsentanterne i de virksomheder, hvor der efter den nationale lovgivning skal udpeges arbejdstagerrepræsentanter.
According to the Commission, for Article 6 of the directive to be effective, Member States must take all appropriate measures to ensure, subject to any exceptions, that employee representatives are designated in an undertaking, failing which the obligations to inform and consult laid down in Article 6 of the directive cannot be satisfied.
Efter denne fortolkning ville medlemsstaterne derfor kunne opnå, at direktivets artikel 6 ikke fik sin fulde virkning.
It argued that by preventing the designation of employee representatives in an undertaking where the employer is not in agreement, United Kingdom law fails to satisfy that requirement.
Direktivets artikel 6, stk. 5, tager ganske vist den mulighed i betragtning, at der ikke findes arbejdstagerrepræsentanter i en virksomhed eller bedrift.
As mentioned above, Article 6 of the directive lays down the obligation to inform and consult employee representatives in the event of the transfer of an undertaking.
Bestemmelsen kan imidlertid ikke læses isoleret og uafhængigt af de øvrige bestemmelser i direktivets artikel 6.
Paragraphs 3 and 4 of Article 6 specify the cases in which Member States may, under certain conditions, limit that obligation.
Kommissionen gjorde gældende, al Del Forenede Kongerige har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler det i medfør af direktivets artikel 6, idet det ikke har indført en ordning med henblik på at udpege arbcjdstagcrrcpræscntantcr i virksomheden, når arbejdsgiveren nægter at anerkende sådanne repræsentanter.
In order to prevent employees being thereby deprived of all protection, Article 6 allows Member States to provide that employees must none the less be informed in advance when a transfer is about to take place.
Ifølge Kommissionen indebærer hensynet til den effektive virkning af direktivets artikel 6, at medlemsstaterne skal træffe alle forholdsregler med henblik på, at der med visse undtagelser udpeges arbcjdstagcrrcpræsentanlcr i virksomheden, idet forpligtelsen til at informere og konsultere arbejdstagcrrepræsenianterne i henhold til direktivets artikel 6 ellers ikke kan opfyldes. Kommissionen gjorde gældende, al britisk ret ikke opfylder denne betingelse, idet den forhindrer, at der udpeges arbcjdstagcrrcpræscntantcr i virksomheden, når arbejdsgiveren ikke er indforstået hermed.
The Court pointed out that, by harmonizing the rules applicable to the safeguarding of employees' rights in the event of transfers of undertakings, the Community legislature intended both to ensure comparable protection for employees' rights in the different Member States and to harmonize the costs which those protective rules entail for Community undertakings.