natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den 3. oktober 1994 fremsatte Kommissionen en begrundet udtalelse om, at Forbundsrepublikken Tyskland havde tilsidesat sine forpligtelser, og med opfordring til denne om at træffe de nødvendige foranstaltninger inden for en frist på to måneder.
The Commission then issued a reasoned opinion on 3 October 1994 to the effect that the Federal Republic of Germany had failed to fulfil its obligations and calling on it to take the necessary measures within two months.
Kommissionen fandt ikke den tyske regerings svar tilfredsstillende, og den har derfor anlagt nærværende sag.
Finding the German Government's reply of 10 November 1994 unsatisfactory, the Commission brought the present proceedings.
Dernæst har Kommissionen uden indsigelser fra den tyske regerings side oplyst, at den blot er blevet underrettet om ét gennemførelsesproblem, som vedrørte en regel i henhold til direktivets artikel 13, som eventuelt kunne være blevet reguleret på nationalt niveau, og som under alle omstændigheder på ingen måde har forhindret eller forsinket gennemførelsen af denne bestemmelse i de andre medlemsstater.
Secondly, the Commission explained — and the German Government did not demur — that it had been advised of only one difficulty in the way of implementation, concerning a rule laid down in Article 13 of the Directive, which could be settled at national level and which in any case did not in any way prevent or delay transposition of that provision in the other Member States.
Den tyske regering har ikke bestridt, at direktivet endnu ikke er blevet gennemført i national ret, men har anført, at den bestræber sig på at fremskynde vedtagelsen af et hertil påtænkt forslag til første ændring af Pflanzenschutzgesetz (lov om plantebeskyttelse). Den har imidlertid anført, at denne lov allerede indeholder bestemmelser, der i vidt omfang er
The German Government does not deny that the Directive has not yet been transposed into domestic law and states that it is making every effort to expedite the adoption of the draft first amendment to the Pflanzenschutzgesetz (Law on Plant Health Protection).
Endelig kan den omstændighed, at der ikke er blevet optaget nogen aktive stoffer i direktivets bilag I, ikke uden nogen udtrykkelig bestemmelse herom indebære, at medlemsstaterne fritages for deres forpligtelse til inden for den fastsatte frist at træffe de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivet.
Lastly, the fact that no active substances have yet been listed in Annex I to the Directive cannot, in the absence of express provision to that effect, relieve Member States of their obligation to adopt within the period prescribed the measures necessary to comply with the Directive.
•1) Forbundsrepublikken Tyskland har lUsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler ved ikke inden for den fastsatte frist at have vedtaget alle de love og administrative bestemmelser,
Declares that, by not having within the period prescribed adopted all the laws, regulations and administrative provisions necessary to ensure that Council Directive 91/414/EEC of 15 July 1991 concerning the placing of plant protection products on the market with the exception of Article 10(1), second indent, thereof — was transposed
Generaladvokat A. La Pergola fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling") den 9. oktober 1997.
into domestic law, the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under that Directive;
»Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber gives medhold, og det pålægges Forbundsrepublikken Tyskland at betale sagens omkostninger i overensstemmelse med procesreglementets artikel 69, stk. 2.«
'Grant the application and order the defendant State to pay the costs, in accordance with Article 69(2) of the Rules of Procedure.'
Præjudiciel »Fælles landbrugspolitik —forordning (EØF) nr. 1765192 — støtteordning for producenter af visse markafgrøder — oprettelse af produktionsregioner —pligt til at angive de herfor anvendte kriterier — hensyntagen til jordens frugtbarhed* (Sjette Afdeling)
Preliminary ruling (Common agricultural policy —Regulation (EEC) No 1765/92 — Support system for producers of certain arable crops — Establishment of production regions — Obligation to indicate the criteria used — Relevance of soil fertility) (Sixth Chamber)
Wasserwirtschaft ansøgning om godtgørelser for korn, proteinafgrøder, oliefrø samt for udtagning af arealer.
He applied to the Amt für Land- und Wasserwirtschaft for compensatory payments in respect of cereals, oilseeds, protein crops and setaside land.
Ved kendelse af 27. oktober 1995 har Schleswig-Holsteinisches Oberverwaltungsgericht forelagt to præjudiciellespørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 3, stk 1, første afsnit, i Rådets forordning (EØF) nr. 1765/92 af 30. juni 1992 (herefter »forordningen«).
By order of 27 October 1995, the Schleswig-Holsteinisches Oberverwaltungsgericht (Higher Administrative Court for Schleswig-Holstein) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of the first subparagraph of Article 3(1) of Council Regulation (EEC) No 1765/92 of 30 June 1992 (hereinafter 'the Regulation').
Ved afgørelse af 18. november 1993 bevilgede Amt für Land- und Wasserwirtschaft Witt for produktionsåret 1993/1994 godtgørelser med et beløb på 73 323,93 DM.
By decision of 18 November 1993 the Amt für Land- und Wasserwirtschaft awarded Mr Witt compensatory payments of DM 73 323.93 for the 1993/94 marketing year.
Spørgsmålene er blevet rejst under en sag mellem Matthias Witt og Amt für Land- und Wasserwirtschaft om størrelsen af den godtgørelse, der tilkommer førstnævnte som producent af markafgrøder.
Those questions were raised in the course of a dispute between Mr Witt and the Amt für Landund Wasserwirtschaft (Office for Agriculture and Water Management) concerning the amount of the compensatory payments due to him as a producer of arable crops.
gennemførelsesbestemmelser angiverde kriterier, der er blevet lagt til grund ved udarbejdelsen af regionaliseringsplanen.
Moreover, there is no provision in the Regulation requiring the Member States to state, in the national provisions implementing the Regulation, the criteria used in establishing the regionalization plan.
Med det første spørgsmål ønsker den nationale ret reelt oplyst, om forordningens artikel 3, stk 1, første afsnit, pålægger medlemsstaterne — når de opretter produktionsregionerne — at angive de herfor anvendte kriterier i bestemmelserne til gennemførelse af nævnte forordning.
In its first question the national court essentially seeks to ascertain whether the first subparagraph of Article 3(1) of the Regulation requires the Member States, in establishing production regions, to indicate the criteria used in the provisions implementing the Regulation.
Med det andet spørgsmål ønsker den forelæggende ret reelt oplyst, om forordningens artikel 3, stk. 1, første afsnit, skal fortolkes således, at en medlemsstat, som i overensstemmelse med forordningens artikel 2, stk. 2, andet afsnit, tredje punktum, ikke har fastlagt det samlede statsområde, men kun dele heraf som regionale basisarealer, kan fastlægge hele området for hvert regionalt basisareal som produktionsregion, eller om de særlige strukturelle forhold, der påvirker udbyttet, kræver en yderligere opdeling af de regionale basisarealer i flere produktionsregioner.
In its second question the national court essentially asks whether the first subparagraph of Article 3(1) of the Regulation must be interpreted as meaning that a Member State which, pursuant to the third sentence of the second subparagraph of Article 2(2), has not designated its whole territory as a regional base area but merely different parts of it, is entitled to establish the whole territory of a specific regional base area as a production region, or whether in certain cases the specific characteristics that influence yields require regional base areas to be further subdivided into different production regions.
Vedrørende spørgsmålets første del fremgår det for det første klart af forordningens opbygning og af dens formål, at medlemsstaterne har et vidt skøn ved fastlæggelsen af produkt io ns regionerne.
With regard to the first part of the question, it is clear first of all from the scheme of the Regulation and its objectives that the Member States have a wide margin of discretion in defining production regions.
Udøvelsen af skønnet indebærer bl.a. muligheden for, at medlemsstaterne efter forordningens artikel 2, stk. 2, kan fastlægge deres nationale område eller de forskellige del af dette område som regionalt basisareal med henblik på beregning af godtgørelsen.
In the exercise of that discretion, they may, inter alia, in accordance with Article 2(2) of the Regulation, designate either their national territory or different parts of it as regional base area for the purpose of calculating compensatory payments.
Det bemærkes, at selv om enhver medlemsstat i medfør af forordningens artikel 3, stk 1, første afsnit, skal udarbejde en regionaliseringsplan, som skal være grundlaget for beregningen af godtgørelsen, og som skal indeholde kriterierne for oprettelsen af de forskellige produktionsregioner, fremgår det klart af samme artikels stk. 3, at adressaten for den nævnte regionaliseringsplan er Kommissionen, og at formålet hermed er at gøre det muligt for Kommissionen at sikre sig, at hver enkelt plan er baseret på relevante, objektive kriterier og er i overensstemmelse med de foreliggende oplysninger.
It must be observed that, whilst under the first subparagraph of Article 3(1) of the Regulation each Member State must establish a regionalization plan to serve as the basis for calculating compensatory payments, indicating the criteria used in establishing the various production regions, it is clear from Article 3(3) that the addressee of the regionalization plan is the Commission and that the purpose is to enable the Commission to ensure that each plan is based on appropriate, objective criteria and is consistent with available historical information.
Desuden må det fastslås, at forordningen ikke indeholder nogen bestemmelse med krav om, at medlemsstaterne i de nationale
The German regionalization plan was forwarded to it on 4 August 1992 by the Federal Minister for Food, Agriculture and Forestry, together with 37 explanatory pages provided by the Länder in accordance with Article 3(3) of the Regulation.
Hvad angår spørgsmålets anden del må det fastslås, at de i forordningens artikel 3, stk. 1, nævnte kriterier opstiller de generelle retlige ramme for oprettelse af produktionsregionerne, og at medlemsstaterne på grundlag af det vide skøn, de herved har, kan tage hensyn til andre kriterier, såsom praktiske administrative hensyn i forbindelse med en given løsning eller den homogene karakter af en region i relation til samtlige markafgrøder.
It must be noted that, the criteria mentioned in Article 3(1) of the Regulation lay down the general legal framework for establishing the production regions and that, within their wide margin of discretion in that connection, the Member States may take account of other criteria, such as the administrative feasibility of a solution or the homogeneity of a region as regards all arable crops.
•1) Artikel 3, sik 1, første afsnit, i forordning (EØF) nr. 1765 af 30. juni 1992 om indførelse af en støtteordning for producenter af visse markafgrøder pålægger ikke medlemsstaterne, når disse opretter produktionsregioner, i bestemmelserne til gennemførelse af nævnte forordning at angive de herfor anvendte kriterier.
The first subparagraph of Article 3(1) of Council Regulation (EEC) No 1765/92 of 30 June 1992 establishing a support system f or producers of certain arable crops does not
Generaladvokat P. Léger fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet fSjette Afdeling) den 26. juni 1997.
require the Member States, in establishing production regions, to indicate the criteria used in the provisions implementing that regulation.
•1) Artikel 3, stk 1, første afsnit, i Rådets forordning (EØF) nr.1765/92 af 30. juni 1992 om indførelse af en støtteordning for producenter af visse markafgrøder skal fortolkes således, at en medlemsstat har ret til at oprette særskilte produktionsregioner uden at anføre de 'kriterier', der herved er afgørende.
The first subparagraph of Article 3(1) of Council Regulation (EEC) No 1765/92 of 30 June 1992 establishing a support system for producers of certain arable crops must be interpreted as authorizing a Member State to establish various production regions, without indicating the "criteria" used in the national provisions implementing the Community rules.
Artikel 3, stk 1, første afsnit, skal fortolkes således, at i et tilfælde som det foreliggende, kan en medlemsstat, der ifølge artikel 2, stk 2, andet afsnit, tredje punktum i førnævnte forordning, ikke har fastlagt det samlede statsområde, men dele heraf, som regionale basisarealer, også bestemme, at et hvilket som helst basisareal oprettes som en produktionsregion med et ensartet gennemsnitligt kornudbytte.
The first subparagraph of Article 3(1) of Regulation No 1765/92 must be interpreted, in circumstances such as those in the present case, as meaning that a Member State which, under the third sentence of the second subparagraph of Article 2(2) of that regulation, has not designated its whole territory as a regional base area but merely different parts of it, is also entitled to establish the regional base area as a production region, without further division.
Det er kun tilladt at tage hensyn til 'særlige strukturelle forhold, der påvirker udbyttet', som fleks, jordens bonitet, der kræver opdeling af de enkelte regionale basisarealer i flere produktionsregioner, når dette kriterium er mere egnet.«
Taking into account the criterion of "the specific characteristics that influence yields", which calls for further classification of regional base areas in different production areas with different average cereal yields is justified only in so far as that criterion is more appropriate.'
Præjudiciel »Bananer —fælles markedsordning — importordning —AVS-stater — Somalia —gyldigheden af Rådets forordning (EØF) nr. 404/93, af Kommissionens forordning (EØF) nr. 1442/93 og af Kommissionens forordning (EØF) nr. 1443/93* (Sjette Afdeling)
Preliminary ruling (Bananas - Common organization of the markets — Import arrangements — ACP States -Somalia - Validity of Council Regulation (EEC) No 404/93 and Commission Regulations (EEC) Nos 1442/93 and 1443/93)
»Kommissionens forordning«) og af Kommissionens forordning (EØF) nr. 1443/93 af 10. juni 1993 om overgangsforanstaltninger vedrørende anvendelsen af EFs importordning for bananer i 1993.
(Sixth Chamber) released for free circulation against payment of security guaranteeing payment of the customs duty of ECU 750 per tonne prescribed in respect of imports outside the non-traditional ACP bananas quota.
Med sit første spørgsmål giver den forelæggende ret udtryk for tvivl om, hvorvidt Rådets forordning er forenelig med Lomé-konventionen og med protokol nr. 5, for så vidt den begrænser den frie adgang til Fællesskabets marked for bananer ved at sondre mellem tre forskellige kategorier indførsler, som toldbehandles forskelligt, ved at pålægge en told på 750 ECU pr. ton for bananer ud over toldkontingentet, og ved at kræve fremlæggelse af en importlicens, hvis udstedelse er betinget af, at der stilles sikkerhed.
By order of 12 October 1995 on 28 November 1995, the Tribunale (District Court), Salerno, referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the validity of Council Regulation (EEC) No 404/93 of 13 February 1993 (hereinafter 'the Council Regulation'), Commission Regulation (EEC) No 1442/93 of 10 June 1993 and Commission Regulation (EEC) No 1443/93 of 10 June 1993 on transitional measures for the application of the arrangements for importing bananas into the Community in 1993.
Disse spørgsmål er blevet rejst under en sag mellem Somalfruit SpA og Camar SpA på den ene side og Ministero delle Finanze (Finansministeriet) og Ministero del Commercio con l'Estero (Ministeriet for Udenrigshandel) på den anden side vedrørende indførsel til Italien af et parti på 533 520 kg bananer med oprindelse i Somalia.
The questions were raised in proceedings between Somalfruit SpA and Camar SpA ""and the Ministero delle Finanze (Ministry of Finance) and the Ministero del Commercio con l'Estero (Ministry of Foreign Trade) concerning the importation into Italy of a cargo of 533 520 kg of bananas originating in Somalia.
Somalfruit og Camar er selskaber, der henholdsvis udfører og indfører somaliske bananer til Italien.
Somalfruit and Camar are companies that respectively export and import Somali bananas into Italy.
Den 20. september 1994 ansøgte Camar de italienske myndigheder om licens til indførsel af et parti på 533 520 kg bananer med oprindelse i Somalia, som skulle ankomme til de italienske havne i løbet af sidste kvartal af 1994.
On 20 September 1994 Camar applied to the Italian authorities for a licence to import a cargo of 533 520 kg of bananas originating in Somalia, which were scheduled to arrive at Italian ports during the final quarter of 1994.
Hvad angår spørgsmålet, som vedrører gyldigheden af kravet om importlicenser, hvis udstedelse er betinget af, at der stilles sikkerhed, finder den forelæggende ret, at dokumentet ikke alene tjener statistiske formål, og at der gælder betingelser for dets udstedelse, som er vanskelige at opfylde.
With regard to the question relating to the validity of the requirement of an import licence, the issue of which is subject to the lodging of a security, the national court considers that that document does not merely serve statistical purposes and its issue is made subject to conditions that are difficult to satisfy.
Den er derfor i tvivl om, hvorvidt artikel 17 i Rådets forordning er forenelig med proportionalitetsprincippet.
It therefore entertains doubts as to the compatibility of Article 17 of the Council Regulation with the principle of proportionality.
I sin meddelelse til Kommissionen anførte det italienske Ministerium for Udenrigshandel, at ansøgningen var blevet indgivet efter udløbet af den frist, der er fastsat i artikel 14, stk. 2, i Kommissionens forordning; det foreslog dog Kommissionen at efterkomme ansøgningen i betragtning af den politiske situation i Somalia og indførslens ringe størrelse.
In its communication to the Commission the Italian Ministry of Foreign Trade pointed out that the application had been lodged after expiry of the time-limit provided for in Article 14(2) of the Commission Regulation; it nevertheless proposed that the Commission allow the application in view of the political situation in Somalia and the small volume of the importation.
Det bemærkes i denne forbindelse, at det præciseres i den syttende betragtning til Rådets forordning, at overvågningen af indførslen, navnlig inden for rammerne af toldkontingentet, nødvendiggør en importlicensordning med sikkerhedsstillelse.
The 17th recital in the preamble to the Council Regulation states that monitoring imports within the framework of the tariff quota requires an import licence scheme backed by a security.
Den 3. oktober 1994 afgav Kommissionen en negativ udtalelse med den begrundelse, at ansøgningen var indgivet efter udløbet af de ufravigelige frister.
On 3 October 1994 the Commission issued a negative opinion, on the ground that the application had been made after the mandatory time-limit prescribed had expired.
På denne baggrund afslog myndigheder ansøgningen.
In those circumstances the Italian authorities rejected the application.
Denne ordning må, da den går ud på at sikre overholdelse af forpligtelsen til at importere på de i Rådets forordning fastsatte betingelser inden for licensens gyldighedsperiode, anses for en foranstaltning til forvaltning af toldkontingenterne, som er nødvendig for at sikre overvågningen af indførslerne inden for et system med forskellige importordninger.
That requirement, in so far as it is designed to ensure compliance with the commitment to import, in accordance with the conditions of the Council Regulation, during the period of validity of the licence, must be regarded as an administrative measure in respect of tariff quotas that is indispensable for the monitoring of
Efter at Somalfruit og Camar havde fremsat en begæring om foreløbige forholdsregler for Tribunale di Salerno, bestemte denne ret, at bananerne skulle fortoldes og overgå til fri omsætning mod sikkerhedsstillelse for betaling af tolden på 750 ECU pr. ton, som er fastsat for indførsler ud over kontingentet for ikketraditionelle AVS-bananer.
Somalfruit and Camar applied for an emergency order to the Tribunale di Salerno, which ordered the bananas to be cleared for customs and
Der er følgelig intet grundlag for at konkludere, at udstedelse af importlicenser for hvert kvartal og for begrænsede perioder med henblik på at sikre en behørig afsætning af bananer i Fællesskabet i løbet af produktionsåret er i strid med Lomé-konventionen eller Rådets forordning.
quota for the quarter in question, although it should be noted that, in view of the period of validity of the licences laid down in Article 11(2) of that regulation, he may continue to market bananas until the seventh day following the quarter in respect of which he has obtained import licences.
I et sådant tilfælde har den erhvervsdrivende imidlertid stadig fået tildelt en årlig referencemængde, og han kan ansøge om, at de ikke udnyttede mængder tildeles ham på ny for det følgende kvartal.
In the light of those considerations, it would not appear that the requirement of an import licence, the issue of which is subject to the lodging of a security as required by the regulation, goes beyond what is necessary to attain the desired objective.
Det hedder i domskonklusionen:
Question 2
»1) Gennemgangen af Rådets forordning (EØF) nr. 404/93 af 13. februar 1993 om den fælles markedsordning for bananer har intet frembragt, der kan rejse tvivl om dens gyldighed, når henses til den fjerde AVS/EØF-konvention, som blev undertegnet den 15. september 1989 i Lamé, og som er godkendt ved Rådets og Kommissionens afgørelse 91/400/EKSF, EØF af 25. februar 1991.
By that question the national court asks whether the Commission Regulation, in the light of the Lomé Convention and the Council Regulation, did not establish arrangements that restrict access of Somali bananas to the Community market to an excessive degree.
Gennemgangen af Kommissionens forordning (EØF) nr. 1442/93 af 10. juni 1993 om gennemførehesbestemmeherforEFs importordning for bananer har intet frembragt, der kan rejse tvivl om dens gyldighed, når henses til den fjerde Lomé-konvention AVS/EØF og tilforordning nr. 404/93.*
The effect of Article 14(2) of the Commission Regulation is that the time-limit for lodging import licence applications expires three weeks before the quarter concerned by the import licence requested. An operator who is late in lodging an application for an import licence with the competent authorities for a quarter loses the chance of importing bananas under the tariff
Generaladvokat M.B. Elmer fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Sjette Afdelingl den 26. juni 1997.
However, as is apparent from the description of the detailed rules for issuing import licences, the