natgillin/translations-raw huggingface dataset:
DOMSTOLEN (Femte Afdeling) sammensat af afdelingsformanden, D.A.O. Edward (refererende dommer), og dommerne J.C. Moitinho de Almeida, L. Sevón, J.-P. Puissochet og M. Wathelet, generaladvokat: S. Alber justitssekretær: fuldmægtig L. Hewlett, efter at der er indgivet skriftlige indlæg af:
THE COURT (Fifth Chamber), composed of: D.A.O. Edward (Rapporteur), President of the Chamber, J.C. Moitinho de Almeida, L. Sevón, J.-R Puissochet and M. Wathelet, Judges,
— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent P.J. Kuijper, som befuldmægtiget, på grundlag af retsmøderapporten, efter at der i retsmødet den 24. marts 1999 er afgivet mundtlige indlæg af Rijksdienst voor Pensioenen ved konsulent J.C. A. De Clerck og af Kommissionen ved P.J. Kuijper, og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 18. maj 1999,
— the Commission of the European Communities, by P.J. Kuijper, Legal Adviser, acting as Agent, having regard to the Report for the Hearing, after hearing the oral observations of the Rijksdienst voor Pensioenen, represented by J.C.A. De Clerck, Assistant Adviser, and of the Commission, represented by P.J. Kuijper, at the hearing on 24 March 1999, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 18 May 1999,
Ved kendelse af 22. december 1997, indgået til Domstolen den 30. december 1997, har Arbeidsrechtbank Brugge i medfør af EF-traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 1248/92 af 30. april 1992 (EFT L 136, s. 7, herefter »forordning nr. 1408/71«).
By order of 22 December 1997, received at the Court on 30 December 1997, the Arbeidsrechtbank (Labour Court), Bruges, referred to the Court for a preliminary ruling under Article 177 of the EC Treaty (now Article 234 EC) a question on the interpretation of Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to selfemployed persons and to members of their families moving within the Community, as amended by Council Regulation (EEC) No 1248/92 of 30 April 1992 (OJ 1992 L 136, p. 7; 'Regulation No 1408/71').
Spørgsmålet er blevet rejst under en sag mellem Jozef Van Coile og Rijksdienst voor Pensioenen (herefter »RVP« ) vedrørende udbetalingen af en alderspension.
That question was raised in proceedings between Mr Van Coile and the Rijksdienst voor Pensioenen (the National Pensions Office, hereinafter 'the RVP') concerning the award of an old-age pension.
Såfremt de foreskrevne betingelser i en medlemsstats lovgivning for erhvervelse af ret til ydelser er opfyldt, uden at hverken artikel 45 [hensyntagen
Where the conditions required by the legislation of a Member State for entitlement to benefits have been satisfied without having to apply Article 45
DOM AF 18.11.1999 — SAG C-442/97 til andre forsikrings- eller bopælsperioder] eller artikel 40, stk. 3 [ydelser ved invaliditet], behøver at bringes i anvendelse, gælder følgende regler: a) Den kompetente institution beregner det ydelsesbeløb, der skal udredes: i) dels i henhold til den for institutionen gældende lovgivning alene ii) dels...«
[consideration of other periods of insurance or of residence] or Article 40(3) [invalidity benefits], the following rules shall apply:
Ved forordning nr. 1248/92 blev der bl.a. indsat en artikel 46b i forordning nr. 1408/71, som indeholder særlige bestemmelser om sammenfald af ydelser af samme art, der udbetales i henhold til lovgivningen i to eller flere medlemsstater.
Regulation No 1248/92 inserted, inter alia, Article 46b in Regulation No 1408/71, which contains special provisions applicable in the case of overlapping of benefits of the same kind payable under the legislation of two or more Member States.
Det bestemmes i artikel 46b, stk. 2:
Article 46b(2) provides:
»Bestemmelserne i en medlemsstats lovgivning om nedsættelse, midlertidig inddragelse eller bortfald af ydelser finder kun anvendelse på en ydelse, der beregnes i henhold til artikel 46, stk. 1, litra a), nr. i), såfremt det drejer sig om: a) en ydelse, hvis størrelse er uafhængig af længden af de tilbagelagte forsikrings- eller bopælsperioder, og som er anført i bilag IV, afsnit D,
'The provisions on reduction, suspension or withdrawal laid down by the legislation of a Member State shall apply to a benefit calculated in accordance with Article 46(l)(a)(i) only if the benefit concerned is:
VAN COILE eller b) en ydelse, hvis størrelse fastsættes på grundlag af en fiktiv periode, der anses for at være tilbagelagt mellem tidspunktet for forsikringsbegivenhedens indtræden og et senere tidspunkt.
(b) a benefit, the amount of which is determined on the basis of a credited period deemed to have been completed between the date on which the risk materialised and a later date. In the latter case, the said provisions shall apply in the case of overlapping of such a benefit:
I sidstnævnte [tilfælde] finder de nævnte bestemmelser kun anvendelse, såfremt der samtidig består ret til en sådan ydelse og: i) enten en ydelse af samme art, medmindre to eller flere medlemsstater har indgået aftale om ikke at medregne samme fiktive periode to eller flere gange ii) eller en ydelse af den i litra a) omhandlede art.
(i) either with a benefit of the same kind, except where an agreement has been concluded between two or more Member States providing that one and the same credited period may not be taken into account two or more times;
De i litra b) omhandlede ydelser og aftaler er anført i bilag IV, afsnit D.«
The benefits and agreements referred to in (b) are mentioned in Annex IV, part D.'
Ved forordning nr. 1248/92 blev der i forordning nr. 1408/71 foretaget visse ændringer, som præciserede grænserne for anvendelse af nationale antikumulationsregler, men som ikke påvirkede princippet heri (jf. dom af 22.10.1998, sag C-143/97, Conti, Sml. I, s. 6365, præmis 19).
The amendments made by Regulation No 1248/92 to Regulation No 1408/71 were concerned with delimiting the application of national rules against overlapping benefits and did not affect the principle of their operation (Case C-143/97 ONP v Conti [1998] ECR I-6365, paragraph 19).
Tvisten i hovedsagen vedrører anvendelsen af artikel 32b i den kongelige anordning af 21. december 1967 om almindelige bestemmelser om alders- og
The main proceedings concern the application of Article 32b of the Royal Decree of 21 December 1967 laying down general rules concerning retirement and
Det bestemmes i artikel 15, tredje afsnit, i kongelig anordning nr. 50 af 24. oktober 1967 (Moniteur belge af 27.10.1967):
Article 15(3) of Royal Decree No 50 of 24 October 1967 (Moniteur Belge of 27 October 1967) provides:
»Kongen fastsætter reglerne for bevisbedømmelse vedrørende en beskæftigelse, som udløser ret til en alders- og efterladtepension, og fastsætter reglerne for, hvornår de perioder, som ikke er godtgjort, kan sidestilles med beskæftigelses perioder.«
'The King shall determine the way in which evidence is to be adduced of employment giving entitlement to a retirement pension and the arrangements under which periods not established are assimilated to periods of employment.'
Artikel 32b, stk. 5 og 6, i den kongelige anordning af 21. december 1967, der er udstedt til gennemførelse af kongelig anordning nr. 50, har følgende ordlyd:
The fifth and sixth paragraphs of Article 32b of the Royal Decree of 21 December 1967, adopted pursuant to Royal Decree No 50, provide:
»En arbejdstager, som har været beskæftiget som sådan i perioden mellem den 1. januar 1938 og den 1. januar 1945, og for hvem der er foretaget en indbetaling, der mindst udgør det i stk. 2 fastsatte årlige beløb, anses for at have foretaget indbetalinger af en sådan størrelse, at vedkommende har godtgjort at have haft en regelmæssig hovedbeskæftigelse i hele perioden mellem det tidspunkt, hvor den godtgjorte beskæftigelse ophørte, og den 1. januar 1946.
'An employed person who was in employment during the period between 1 January 1938 and 1 January 1945 in respect of which a contribution was paid of an amount equivalent to the annual amount referred to in the second paragraph shall be deemed to have paid sufficient contributions to establish that he was normally and principally employed throughout the period between the date on which the period of employment established came to an end and 1 January 1946.
Formodningen i henhold til stk. 4 og 5 anses kun for afkræftet for så vidt angår perioder, for hvilke vedkommende har krav på en pension i henhold til en anden belgisk pensionsordning, bortset fra ordninger for selvstændige, eller en uden landsk ordning.
The presumption laid down in the two previous paragraphs may be rebutted only in respect of periods of employment for which the person concerned can claim a pension under another Belgian scheme, with the exception of the scheme for selfemployed persons, or under a scheme of a foreign country.
Den anses endvidere for afkræftet, såfremt den pågældende
It may also be rebutted
VAN COILE godtgør, at han har haft beskæftigelse som minearbejder, som sømand eller som fisker. «
VAN COILE V RIJKSDIENST VOOR PENSIOENEN where the person concerned provides evidence of employment as a mineworker, seaman or fisherman.'
Den således indførte formodning benævnes »krigsformodningsreglen«.
The presumption thus laid down is called 'the [statutory] war years presumption'.
10 Bestemmelserne i artikel 32b i kongelig anordning af 21. december 1967 blev ophævet ved artikel 50, stk. 1, første afsnit, i den kongelige anordning af 4. december 1990 (Moniteur belge af 20.12.1990), men fandt fortsat anvendelse på pensioner som Jozef Van Coile's, der reelt begyndte at løbe før den 1. januar 1991.
10 The provisions of Article 32b of the Royal Decree of 21 December 1967 were repealed by Article 50(1)(1) of the Royal Decree of 4 December 1990 (Moniteur Belge of 20 December 1990), but remained applicable to pensions which, like Mr Van Coile's pension, actually became payable before 1 January 1991.
Tvisten i hovedsagen
The main proceedings
11 Jozef Van Coile, der er født i 1924, arbejdede i Belgien, først fra oktober 1941 til marts 1943, og derefter fra oktober 1945.
11 Mr Van Coile, who was born in 1924, worked in Belgium from October 1941 until March 1943, and then from October 1945.
Han arbejdede endvidere i Tyskland fra marts 1943 til maj 1945, først i Nürnberg og senere i nærheden af Dresden.
In addition, he worked in Germany from March 1943 until May 1945, first in Nuremberg, and then in the Dresden area.
12 Den 22. september 1988 indgav han en ansøgning om en belgisk alderspension med virkning fra den 1. september 1989.
12 On 22 September 1988, Mr Van Coile submitted a claim for a Belgian employed person's pension as from 1 September 1989.
Omkring samme tidspunkt indgav han til de kompetente institutioner i Forbundsrepublikken Tyskland en ansøgning om pension for den periode, hvor han havde været beskæftiget i Nürnberg.
At about the same time, he also submitted a claim to the competent institutions of the Federal Republic of Germany for an employed person's pension in respect of the period during which he had worked in Nuremberg.
13 Ved foreløbig afgørelse af 6. marts 1989 tildelte RVP Jozef Van Coile en pension, som var beregnet efter en beskæftigelsesperiode på 42/45, idet der navnlig — helt
13 By a provisional decision of 6 March 1989, the RVP granted Mr Van Coile a pension calculated on the basis of an employment record of 42/45ths, taking into
14 Ved afgørelse truffet den 19. juni 1995 af Landesversicherungsanstalt Rheinprovinz (den tyske socialsikringsinstitution) blev Jozef Van Coile tilkendt en pension fra Forbundsrepublikken Tyskland for den periode, hvor han havde været beskæftiget i Nürnberg i 1943.
14 By decision of 29 January 1990, the Landesversicherungsanstalt Rheinprovinz (Regional Insurance Office for Rhine Province) awarded Mr Van Coile a pension payable by the Federal Republic of Germany in respect of the period during which he had worked in Nuremberg in 1943.
Derefter traf RVP den 20. april 1990 en endelig afgørelse, hvorved Jozef Van Coile tilkendtes en pension for sin beskæftigelses periode fra oktober 1941 på grundlag af en brøk på 41/45, som også omfattede den periode, hvor han havde været beskæftiget i nærheden af Dresden.
The RVP then took a final decision on 20 April 1990 and awarded a pension in respect of the employment record of the person concerned as from October 1941, on the basis of a fraction of 41/45, including the period during which he had worked in the Dresden area.
15 Efter den tyske genforening i 1990 indgav Jozef Van Coile den 12. januar 1995 en anmodning til Landesversicherungsanstalt Rheinprovinz om genoptagelse af sin sag med henblik på også at få tildelt en tysk pension for sin beskæftigelsesperiode på den tidligere Tyske Demokratiske Republiks område.
15 On 12 January 1995, following German reunification in 1990, Mr Van Coile lodged at the Landesversicherungsanstalt Rheinprovinz an application for review seeking a German pension also in respect of his period of employment in the former German Democratic Republic.
Ved afgørelse af 19. juni 1995 tilkendte Landesversicherungsanstalt Rheinprovinz ham pension med virkning fra den 1. januar 1995 beregnet på grundlag af samtlige beskæftigelsesperioder, der var tilbagelagt i Tyskland, herunder dem, som var tilbagelagt i den tidligere Tyske Demokratiske Republik.
By decision of 19 June 1995, the Landesversicherungsanstalt Rheinprovinz awarded him a pension as from 1 January 1995 calculated on the basis of all the periods of employment which he had completed in Germany, including those completed in the former German Democratic Republic.
16 Som følge af denne afgørelse foretog RVP den 26. juli 1995 en ny beregning af Jozef Van Coile's belgiske pension.
16 On 26 July 1995, following that award, the RVP recalculated Mr Van Coile's Belgian pension.
I modsætning til beregningen i RVP's tidligere afgørelse, blev pensionsbeløbet beregnet på grundlag af en brøk på 40/45 i stedet for en brøk på 41/45, med henvisning til, at krigsformodningsreglen var afkræftet for de perioder, for hvilke Jozef Van Coile havde krav på tysk pension.
Contrary to the RVP's previous decision, the amount of the pension was thus calculated on the basis of a fraction of 40/45 and not 41/45, in the light of the rebuttal of the war years presumption for the periods in respect of which Mr Van Coile can claim a German pension.
Da summen af den belgiske pension og pensionen fra Tyskland var højere end pensionen i henhold til »national ret«, tilkendte RVP ham — i overensstemmelse med artikel 50 i forordning nr. 1408/71 — ikke noget tillæg.
Since the sum of the Belgian and German pensions was higher than the 'domestic law' pension, the RVP, pursuant to Article 50 of Regulation No 1408/71, did not award a supplement.
17 Jozef Van Coile indbragte RVP's afgørelse for Arbeidsrechtbank Brugge, idet han påberåbte sig fællesskabsretten og Domstolens praksis til støtte for den opfattelse,
17 Mr Van Coile challenged the RVP's decision before the Arbeidsrechtbank, Bruges. Relying on Community law and the caselaw of the Court of Justice he sought to
VAN COILE at nedsættelsen af hans belgiske pension ikke var i overensstemmelse med antikumulationsreglerne i forordning nr. 1408/71, herunder navnlig forordningens artikel 46b, stk. 2.
VAN COILE V RIJKSDIENST VOOR PENSIOENEN show that the reduction in his Belgian pension was incompatible with the rules on provisions against overlapping in Regulation No 1408/71 and, in particular, Article 46b(2) of that regulation.
18 Under disse omstændigheder har Arbeidsrechtbank Brugge besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
8 In those circumstances, the Arbeidsrechtbank, Bruges, decided to stay proceed ings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
»Artikel 32b, stk. 5, i Koninklijk besluit tot vaststelling van het algemeen reglement betreffende het rust- en overlevingspensioen voor werknemers (kongelig anordning af 21.12.1967 om almindelige bestemmelser om alders- og efterladtepension til arbejdstagere) indeholder følgende bestemmelse: 'En arbejdstager, som har været beskæftiget som sådan i perioden mellem den 1. januar 1938 og den 1. januar 1945, og for hvem der er foretaget en indbetaling, der mindst udgør det i stk. 2 fastsatte årlige beløb, anses for at have foretaget indbetalinger af en sådan størrelse, at vedkommende har godtgjort at have haft en regelmæssig hovedbeskæftigelse i hele perioden mellem det tidspunkt, hvor den godtgjorte beskæftigelse ophørte, og den 1. januar 1946'.
'The fifth paragraph of Article 32b of the Royal Decree of 21 December 1967 laying down general rules concerning retirement and survivor's pensions for employed persons provides as follows: "An employed person who was in employment during the period between 1 January 1938 and 1 January 1945 in respect of which a contribution was paid of an amount equivalent to the annual amount referred to in the second paragraph shall be deemed to have paid sufficient contributions to establish that he was normally and principally employed throughout the period between the date on which the period of employment established came to an end and 1 January 1946."
I artikel 32b, stk. 6, i den førnævnte kongelige anordning af 21. december 1967 bestemmes: 'Formodningen i henhold til stk. 4 og 5 anses kun for afkræftet for så vidt angår perioder, for hvilke vedkommende har krav på en pension i henhold til en anden belgisk pensionsordning, bortset fra ordninger for selvstændige, eller en udenlandsk ordning'.
The sixth paragraph of Article 32b of the aforesaid Royal Decree of 21 December 1967 provides as follows: "The presumption laid down in the two previous paragraphs may be rebutted only in respect of periods of employment for which the person concerned can claim a pension under another Belgian scheme, with the exception of the scheme for selfemployed persons, or under a scheme of a foreign country."
Er en bestemmelse som bestemmelsen i artikel 32b, stk. 6, i den kongelige anordning af 21. december 1967 en bestemmelse i en medlemsstats lovgivning om nedsættelse, midlertidig inddragelse eller bortfald af ydelser, som ikke finder
Is a provision such as the sixth paragraph of Article 32b of the Royal Decree of 21 December 1967 a provision on reduction, suspension or withdrawal laid down by the legislation of a Member State, as referred to in Article 46b(2) of
DOM AF 18.11.1999 — SAG C-442/97 anvendelse på en ydelse, der beregnes i henhold til artikel 46, stk. 1, litra a), nr. i), jf. artikel 46b, stk. 2, i forordning nr. 1408/71?«
Regulation No 1408/71, which does not apply to a benefit calculated in accordance with Article 46(l)(a)(i)?'
Det præjudicielle spørgsmål
The question referred for a preliminary ruling
19 Med spørgsmålet ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om en national bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede — hvorefter en arbejdstager, der i perioden mellem den 1. januar 1938 og den 1. januar 1945 var erhvervsmæssigt beskæftiget og indbetalte minimumsbidrag ifølge en social sikringsordning i den pågældende stat, anses for at have foretaget indbetalinger af en sådan størrelse, at vedkommende har godtgjort at have haft en regelmæssig hovedbeskæftigelse i hele perioden mellem det tidspunkt, hvor den godtgjorte beskæftigelse ophørte, og den 1. januar 1946, idet denne formodning dog ikke finder anvendelse på de beskæftigelsesperioder, hvor den pågældende har modtaget pension i henhold til en ordning i en anden stat — udgør en bestemmelse om nedsættelse, midlertidig inddragelse eller bortfald af ydelser i forordning nr. 1408/71's forstand.
19 By its question the national court asks in substance whether a national provision such as that at issue in the main proceedings under which an employed person who, between 1 January 1938 and 1 January 1945, was in employment in respect of which minimum contributions were paid under a social security scheme of the State concerned is to be deemed to have paid sufficient contributions to establish that he was normally and principally employed throughout the period between the date on which the period of employment established came to an end and 1 January 1946, but under which that presumption is not applicable to periods of employment for which the person concerned receives a pension under a scheme of another State, constitutes a provision on reduction, suspension or withdrawal within the meaning of Regulation No 1408/71.
20 Ifølge RVP og Kommissionen bør spørgsmålet besvares benægtende.
20 The RVP and the Commission take the view that this question should be answered in the negative.
21 RVP har navnlig gjort gældende, at den belgiske lovgiver med indførelsen af krigsformodningsreglen har ønsket at sikre, at en person, der før krigen udøvede beskæftigelse som arbejdstager, og som på grund af krigen var nødt til at ophøre med denne beskæftigelse og dermed ikke er i stand til at godtgøre, at han i denne periode fortsat optjente ret til pension som hidtil, ikke skal lide under dette forhold.
21 The RVP contends, in particular, that, in laying down the war years presumption, the Belgian legislature sought to ensure that a person who worked as an employed person before the War and who, as a result of the events of the War, was obliged to interrupt that employment, so that he is not able to establish that he continued during that period to contribute to his pension rights as before, does not suffer from that situation.
22 Med henblik på at undgå tildeling af dobbeltpension for samme periode anses denne formodning imidlertid for afkræftet, såfremt den omstændighed, at der
22 However, in order to avoid the award of two pensions in respect of the same period, that presumption is deemed to be rebutted if the award of a pension
VAN COILE tildeles en pension fra en anden stat bekræfter, at den pågældende ikke har været beskæftiget som arbejdstager i Belgien i den pågældende periode.
VAN COILE V RIJKSDIENST VOOR PENSIOENEN payable by another State in respect of the same period shows that the person concerned did not work in Belgium under the employed persons' scheme during the said period.
Ifølge RVP foreligger der således et bevisspørgsmål, der løses ved hjælp af en fravigelig formodning, idet denne ikke kan kvalificeres som en bestemmelse om ned sættelse.
According to the RVP, it is therefore a question of proof which is resolved by means of a rebuttable presumption which cannot be treated as a provision on reduction.
Kommissionen har tilføjet, at den foreliggende sag klart er forskellig fra Romanosagen (dom af 4.6.1985, sag 58/84, Sml. s. 1679) og Contisagen, i hvilke den argumenterede for, at de nationale bestemmelser, der var tale om, skulle betragtes som bestemmelser om nedsættelse.
The Commission adds that the present case is clearly different from Case 58/84 ONPTS v Romano [1985] ECR 1679 and ONP v Conti, cited above, in which it had supported the argument that the national provisions then at issue had to be treated as provisions on reduction.
Således vedrørte den første sag spørgsmålet, om en national bestemmelse, hvorefter antallet af tildelte fiktive år, som var nødvendigt for at opnå en fuldstændig beskæftigelsesperiode på 30 år, blev nedsat med det antal år, for hvilke den pågældende kunne gøre krav på en pension i medfør af en ordning i en anden medlemsstat, udgjorde en bestemmelse om nedsættelse.
The first case concerned the question whether a national provision which reduced the number of notional years credited, which were required in order to reach a full employment record of 30 years, by the number of years in respect of which the person concerned could claim a pension in another Member State constituted a provision on reduction.