natgillin/translations-raw huggingface dataset:
9 da denne kompetenceregel er ufravigelig, har Landgericht Stuttgart, der traf den oprindelige afgørelse, samt Tribunal de grande instance du Mans og Cour d'appel d'Angers, der behandlede fuldbyrdelsessagen, ved afgørelsen af kompetencespørgsmålet enten forudsætningsvist eller udtykkeligt ikke anset den pågældende købsaftale som en aftale om køb af løsøregenstande, hvor købesummen skal betales i rater; ter; io da Cour de cassation var i tvivl om den nøjagtige kvalifikation af aftalen, besluttede retten at indbringe det anførte spørgsmål for Domstolen;
9 In consequence ofthat imperative rule of jurisdiction the Landgericht Stuttgart, the court in which the original judgment was given, the Tribunal de grande instance, Le Mans, and the Cour d'appel, Angers, the courts in which enforcement was sought, refused, whether by implication or expressly, in defining their jurisdiction, to classify the contract of sale in question as a contract for the sale of goods on instalment credit terms.
11 det spørgsmål, Domstolen skal besvare, er således, om en købsaftale som den be skrevne er omfattet af den fordelagtige kompetenceregel i konventionens artikel 14, stk. 2.
11 By that question the Court is asked whether a contract of sale such as that described is entitled to the privileged position with regard to jurisdiction created by the second paragraph of Article 14 of the Convention.
12 Begrebet køb mod afbetaling er forskelligt fra den ene medlemsstat til den anden alt efter de enkelte lovgivningers formål;
12 The concept of a contract of sale on instalment credit terms varies from one Member State to another, in accordance with the objectives pursued by their respective laws.
14 da disse forskellige formål har ført til, at der er indført forskelligartede bestemmel ser i de enkelte medlemsstater, er det, for at fjerne hindringerne for det retlige sam kvem og for at løse de tvister, der opstår i tilknytning til samhandelen mellem fællesskabslandene i forbindelse med køb af løsøregenstande, hvor købesummen
13 Although all of those laws incorporate the idea of protection for the buyer "on in stalments" because, in general, he is the weaker party in economic terms in comparison with the seller, certain of them are also based on considerations of economic, monetary and savings policy, which are intended to control the practice of sales on instalment credit terms, in particular in relation to consumer durable goods (cars,
Udsendelse 5/februar 1993
Issue 5/February ¡993
(fortsat 3) ødelagt ferie og rejseudgifter, ikke omfattet af enekompetencen i henhold til denne artikel.
(continued 3)
29 Det andet spørgsmål må derfor besvares således, at enekompetencen for retterne i den stat, hvor den faste ejendom er beliggende, i henhold til konventionens arti kel 16, nr. 1, omfatter alle sager vedrørende gyldigheden eller fortolkningen af aftalerne, deres varighed, udlejerens indsættelse i besiddelsen af den faste ejendom, re paration af skader forvoldt af lejeren eller inddrivelse af leje og af ekstraudgifter, der skal betales af lejeren, såsom udgifter til vand, gas og elektricitet.
29 The reply to the second question must therefore be that any dispute concerning the existence of tenancies or the interpretation of the terms thereof, their duration, the giving up of possession to the landlord, the repairing of damage caused by the ten ant or the recovery of rent and of incidental charges payable by the tenant, such as charges for the consumption of water, gas and electricity, falls within the exclusive jurisdiction conferred by Article 16(1) of the Convention on the courts of the State in which the property is situated.
Sager, som vedrører henholdsvis udlejerens og lejerens forpligtelser ifølge lejeaftalen, er omfattet af denne enekompetence.
Disputes concerning the obligations of the land lord or of the tenant under the terms of the tenancy fall within that exclusive jurisdiction.
Derimod er sager, som kun indirekte står i forbindelse med brugen af den lejede ejendom, som f.eks. sager vedrørende ødelagt ferie og rejseudgifter, ikke omfattet af enekompetencen i henhold til denne artikel.«
On the other hand, disputes which are only indirectly related to the use of the property let, such as those concerning the loss of holiday enjoyment and travel expenses, do not fall within the exclusive jurisdiction conferred by that article.'
Domstolen kendte herefter for ret:
The Court of Justice ruled as follows:
Konventionens artikel 16, nr. 1, finder anvendelse på enhver aftale om leje af en fast ejendom, også selv om aftalen alene gælder for et kortere tidsrum og kun vedrører en brugsret til en feriebolig.
Article 16(1) of the Convention applies to all lettings of immovable property, even for a short term and even where they relate only to the use and occupation of a holiday home.
Enekompetencen for retterne i den stat, hvor den faste ejendom er beliggende, i henhold til konventionens artikel 16, nr. 1, omfatter alle sager vedrørende hen holdsvis udlejerens og lejerens forpligtelser ifølge lejeaftalen og især dem, der vedrører gyldigheden eller fortolkningen af aftalerne, deres varighed, udlejerens indsættelse i besiddelsen af den faste ejendom, reparation af skader forvoldt af lejeren eller inddrivelse af lejen og af ekstraudgifter, der skal betales af lejeren, såsom udgifter til vand, gas og elektricitet.
All disputes concerning the obligations of the landlord or of the tenant under a tenancy, in particular those concerning the existence of tenancies or the inter pretation of the terms thereof, their duration, the giving up of possession to the landlord, the repairing of damage caused by the tenant or the recovery of rent and of incidental charges payable by the tenant, such as charges for the con sumption of water, gas and electricity, fall within the exclusive jurisdiction con- lssue ¡/February 1993
1­16.1 — A 3 Dom af 6. juli 1988 [Sjette Afdeling]!), sag 158/87, Scherrens mod Maenhout m.fl. (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Gerechtshof Arnhem) Sml.
(continued 4) ferred by Article 16(1) of the Convention on the courts of the State in which the property is situated.
1988, s. 3791 (forslag til afgørelse fra generaladvokat G. F. Mancini, s. 3797)
1-16.1 — A 3 Judgment of 6 July 1988 (Sixth Chamber),' Case 158/87 Scherrens ν Maenhout and Others [1988] ECR 3791 (Preliminary ruling requested by the Gerechtshof, Arnhem) Advocate General: G.F. Mancini (p. 3797)
Kompetence — enekompetence — tvister om »leje eller forpagtning affasi ejendom« — forpagtningsaftale vedrørende en ejendom bestående af dele beliggende i to kontraheren­de stater — enekompetence for retterne i hver stat med hensyn til de i denne stat beliggen­de dele
Jurisdiction — Exclusive jurisdiction — Proceedings relating to 'tenancies of immovable property' — Lease of a farm consisting of parts situated in two Contracting States — Ex­clusive jurisdiction of the courts of each State over the part situated in that State
Hovedsagen vedrørte spørgsmålet, om sagsøgeren som forpagter mundtligt havde ind­gået en forpagtningsaftale med sine svigerforældre som bortforpagtere om en gård med bygninger og et landbrugsareal på ca. 5 hektar beliggende i Maldegem (Belgien) samt fire parcellerjord på i alt 12 hektar beliggende i Sluis kommune (Nederlandene).
The main proceedings concerned a dispute as to whether the plaintiff, as agricultural tenant, had concluded with his parents-in-law, as landlords, an oral lease of a farm consisting of buildings and approximately five hectares of land in Maldegem (Belgium) and four plots of land, covering altogether twelve hectares, in Sluis (Netherlands).
Par­cellerne i Nederlandene stødte ikke op til parcellen i Belgien, men lå 7 km fra denne.
The pieces of land in the Netherlands did not border directly on those in Belgium but were situated about 7km away.
For så vidt angik den i Belgien beliggende del af ejendommen, indbragte sagsøgeren tvisten for fredsdommeren i Eeklo (Belgien), mens han for så vidt angik den i Neder­landene beliggende jord henvendte sig til Pachtkamer (afdeling for forpagtningssager) ved Kantongerecht Oostburg (Nederlandene).
In so far as the dispute concerned the part of the farm situ­ated in Belgium, the plaintiff brought proceedings before the Vrederechter in Eeklo (Belgium).
Retten anmodede Domstolen om at afgøre spørgsmålet, »hvordan artikel 16, nr. 1, i den ovenfor nævnte konvention skal fortolkes med henblik på forpagtning af en gård, hvis bygninger (med noget jord) er beliggende i den ene kon­traherende stat (Belgien) og (størstedelen af) jorden i den anden (Nederlandene)«.
As regards the land situated in the Netherlands, he brought proceedings be­fore the Pachtkamer (chamber dealing with leasehold matters) of the Kantongerecht,
Domstolen udtalte herom (i præmisserne 7—15):
1 — Language of the case: Dutch.
12 De samme betragtninger gælder i princippet for aftaler om leje af fast ejendom, der er beliggende i to kontraherende stater.
1. in proceedings which have as their object rights in rem in, or tenancies of, im­movable property, the courts of the Contracting State in which the property is situated;
13 Artikel 16, nr. 1, skal derfor fortolkes således, at i en tvist, hvis genstand er at fast slå, om der foreligger en forpagtningsaftale vedrørende en fast ejendom, der er be liggende i to kontraherende stater, er retterne i de to stater hver for sig i princippet enekompetente med hensyn til den del af den faste ejendom, der ligger i deres stat.
8 The question submitted by the Gerechtshof seeks to establish whether Article 16(1) of the Convention is to be interpreted as meaning that, in a dispute as to the exist­ence of a lease relating to immovable property situated in two Contracting States, exclusive jurisdiction over the property situated in each Contracting State is held by the courts of that State.
14 Det er dog ikke udelukket, at der kan forekomme tilfælde, hvor en fast ejendom, hvis dele er beliggende i to kontraherende stater, men er genstand for en enkelt leje kontrakt, frembyder sådanne særlige karakteristika, at der må gøres en undtagelse fra den her beskrevne hovedregel. Dette kan f.eks. være tilfældet, når den faste ejen dom, der er beliggende i en kontraherende stat, grænser op til ejendommen i den anden stat, og når næsten hele ejendommen er beliggende i en af disse stater.
9 It should be recalled that the Court, in its judgment of 15 January 1985 in Case 241/83 (Rosier ν Rottwinkel [1985] ECR 99),' ruled that the raison d'être of the ex­clusive jurisdiction conferred by Article 16(1) on the courts of the Contracting State in which the property is situated is the fact that tenancies are closely bound up with the law of immovable property and with the provisions, generally of a mandatory character, governing its use, such as legislation controlling the level of rents and protecting the rights of tenants, including tenant farmers.
Under sådanne omstændigheder kan det være rigtigt at betragte ejendommen som en helhed og at anse hele ejendommen for at være beliggende i en af disse stater og tillægge retterne i denne enekompetence med hensyn til lejeaftalen vedrørende ejendommen.
io The Court further held that Article 16(1) seeks to ensure a rational allocation of jurisdiction by opting for a solution whereby the court having jurisdiction is deter­mined on the basis of its proximity to the property since that court is in a better po­sition to obtain first­hand knowledge of the facts relating to the creation of ten­ancies and to the performance of the terms thereof.
15 En gennemgang af sagens akter har dog ikke frembragt oplysninger om sådanne særlige omstændigheder i det foreliggende tilfælde, da de dele af den omtvistede
11 In the light of those considerations the Court concluded in that case, in respect of a letting of immovable property situated entirely within a single Contracting State,
(fortsat 2) faste ejendom, der er beliggende i de to kontraherende stater, ikke støder op til hin anden og heller ikke næsten helt er beliggende i den ene eller den anden af de kon traherende stater.«
This might occur when, for example, the immovable property situated in one Contracting State is adjacent to the property in another State and the property is situated almost entirely in one of those States.
Domstolen kendte herefter for ret:
Accordingly the Court of Justice held:
»Artikel 16, nr. 1, i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, skal fortolkes således, at i en tvist, hvis genstand er at fastslå, om der foreligger en for pagtningsaftale vedrørende en fast ejendom, der er beliggende i to kontraherende stater, er retterne i de to stater hver for sig enekompetente med hensyn til den del af den faste ejendom, der ligger i deres stat.«
'Article 16(1) of the Brussels Convention of 27 September 1968 on Jurisdiction and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters must be inter preted as meaning that, in a dispute as to the existence of a lease relating to immovable property situated in two Contracting States, exclusive jurisdiction over the im movable property situated in each Contracting State is held by the courts of that State.'
I tilslutning til denne dom fastslog afdelingen for forpagtningssager ved Gerechtshof Arnhem, at de nederlandske retter, tvisten var indbragt for, havde kompetencen med hensyn til de i Nederlandene beliggende parceller, og traf herefter afgørelse vedrørende realiteten (dom af 28. november 1988).
Following that judgment the Pachtkamer of the Gerechtshof, Arnhem, confirmed the jurisdiction of the Netherlands courts seised of the proceedings over the dispute con cerning the plots of land situated in the Netherlands, and gave judgment in the matter (judgment of 28 November 1988).
Dom af 10. januar 1990 [Femte Afdeling]'), sag C-l 15/88, Reichert m.fl. mod Dresdner Bank AG (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour d'appel d'Aix-en-Provence) Sml.
Judgment of 10 January 1990 (Fifth Chamber),'
1990 I, s. 27 (forslag til afgørelse fra generaladvokat J. Mischo, s. 33)
Case C­l 15/88 Reichert and Others ν Dresdner Bank AG [1990] ECR 1­27 (Preliminary ruling requested by the Cour d'appel, Aix­en­Provence) Advocate General: J. Mischo (p. 1­33)
Kompetence — enekompetence — sager »om rettigheder over fast ejendom« — begreb — selvstændig fortolkning — omstødelsessøgsmål (actio pauliana) — ikke omfattet
Jurisdiction — Exclusive jurisdiction — Proceedings relating to 'rights in rem in immov­able property' — Concept — Independent interpretation — action paulienne — Excluded
Sagsøgeren i hovedsagen var en af de store banker i Forbundsrepublikken Tyskland.
The plaintiff in the main proceedings was a large bank with its seat in the Federal Re­public of Germany.
Sagsøgte var ægtefællerne Reichert og deres søn, som ligeledes havde bopæl i Tysk land.
The defendants, a husband and wife and their son, were also domi­ciled in Germany.
Ægtefællerne ejede faste ejendomme i Antibes kommune (departementet Alpes-Maritimes, Frankrig). Ved et dokument oprettet for notar i Creutzwald (departementet i) Processprog: fransk.
The husband and wife owned immovable property in the commune of Antibes (Alpes­Maritimes, France).
Sagsøgeren, som er ægtefællernes kreditor, anfægtede denne ga vedisposition ved sagsanlæg for Tribunal de grande instance de Grasse, i hvis retskreds de omhandlede ejendomme var beliggende, under påberåbelse af artikel 1167 i den franske Code civil, hvorefter kreditorer »i eget navn kan anfægte retshandler, som de bitor har indgået under retsstridig tilsidesættelse af kreditorernes rettigheder« (den så kaldte »actio pauliana«).
It challenged the gift in the Tribunal de grande instance, Grasse, in whose judicial district the property in issue was situated, on the basis of Article 1167 of the French Civil Code under which creditors may 'challenge in their own name transactions entered into by their debtors in fraud of their rights' (the 'action paulienne').
Cour d'appel d'Aix-en-Provence, som sagen blev ind bragt for, udsatte afgørelsen og forelagde Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
The Cour d'appel, Aix­en­Provence, which heard the appeal, stayed the proceedings and sought a preliminary ruling from the Court of Justice on whether:
»Skal det forhold, at Bruxelles-konventionen i sager om rettigheder over fast ejen dom samt om leje eller forpagtning af fast ejendom gør retterne i den kontraherende stat, hvor ejendommen er beliggende, enekompetente, forstås således, at konven tionen herved regulerer kompetencespørgsmålet uden henvisning til inddelingen af søgsmålene i sager om obligatoriske rettigheder, sager om tinglige rettigheder og sa ger om blandede rettigheder, og at der kun tages hensyn til det underliggende rets forhold, dvs. indholdet af de omtvistede rettigheder, således at den dermed opstille de kompetenceregel gør det muligt for en kreditor, der anfægter retshandler, som hans debitor har indgået under resstridig tilsidesættelse af kreditors rettigheder — i det foreliggende tilfælde en gave i form at tinglige rettigheder over fast ejendom — at anlægge sag ved retten i den kontraherende stat, hvor ejendommen er beliggende?« de?«
'by providing that the courts of the Contracting State in which the property is situ­ated are to have exclusive jurisdiction in proceedings which have as their object rights in rem in immovable property or tenancies of immovable property, it was the intention of the Brussels Convention to lay down a rule of jurisdiction without any reference whatever to the classification of actions as personal, real or mixed ac­tions, taking account only of the substantive legal issue, namely the nature of the rights concerned, and whether the rule of jurisdiction thus laid down entitles a creditor who contests transactions entered into by his debtor in fraud of his rights — in this case a donation of rights in rem in immovable property — to bring his ac­tion before the courts of the Contracting State in which the property is situated.'
Domstolen udtalte herom (i præmisserne 7—14):
1 — Language of the case: French.
(fortsat 2)
(continued 1)
Lodewijk Goderbauer (288/82, Sml. s. 3663, begrebet sag 'om registrering eller gyl­dighed af patenter', artikel 16, nr. 4)1).
The Court stated as follows (paragraphs 7 to 14 of the decision):
9 Det bemærkes endvidere, at artikel 16, som allerede tidligere fastslået af Domsto­len, ikke bør fortolkes videre, end dens formål kræver, da bestemmelsen har den virkning, at parterne fratages den ret til valg af værneting, som de ellers ville have, og at de i visse tilfælde kan sagsøges ved en ret, som ikke er nogen af parternes hjemting (dom af 14. december 1977, Sanders mod Van der Putte, jfr. ovenfor).
'7 It is clear from the actual wording of the national court's question and from the grounds set out in its judgment that it seeks to determine whether Article 16(1) of the Convention covers a case in which a creditor applies, by means of an action available under national law, in the present case the action paulienne in French law, to have a donation of immovable property set aside on the ground that it was made by his debtor in fraud of his rights.
io Det må således tages i betragtning, at den afgørende begrundelse for, at retterne i den kontraherende stat, hvor ejendommen er beliggende, er enekompetente, er, at retten på det sted, hvor den faste ejendom er beliggende, bedst er i stand til at skaffe sig kendskab til de faktiske forhold og anvende de gældende retsregler og sædva­ner, som normalt er reglerne og sædvanerne i den stat, hvor ejendommen er belig­gende (dom af 14. december 1977, Sanders mod Van der Putte, jfr. ovenfor, og dom af 15. januar 1985, Rosler mod Rottwinkel, 241/83, Sml. s. 992)).
8 First of all, it is evident that in order to ensure that the rights and obligations arising out of the Convention for the Contracting States and for individuals concerned are as equal and as uniform as possible, an independent definition must be given in Community law to the phrase "in proceedings which have as their object rights in rem in immovable property", as has been done by the Court, with regard to other grounds of exclusive jurisdiction laid down in Article 16, in its judgment of 14 De­cember 1977 in Case 73/77 Sanders ν Van der Putte [1977] ECR 2383 — concept of "tenancies of immovable property", Article 16(1)' — and in its judgment of 15 No­vember 1983 in Case 288/82 Duynstee ν Goderbauer [1983] ECR 3663 ­ concept of "proceedings concerned with the registration or validity of patents", Article 16 (A).1
π Artikel 16, nr. 1, skal herefter fortolkes således, at enekompetencen for retterne i den kontraherende stat, hvor den faste ejendom er beliggende, ikke omfatter samtli­ge sager om rettigheder over fast ejendom, men kun de sager, hvori der inden for Bruxelles­konventionens anvendelsesområde skal tages stilling til en fast ejendoms udstrækning og bestanddele, ejendommens ejer­ og besiddelsesforhold, eller eksis­tensen af andre tinglige rettigheder over ejendommen med henblik på at sikre inde­haverne at disse rettigheder beskyttelse af de beføjelser, der knytter sig til deres ret.
9 Secondly, as the Court has already held, Article 16 must not be given a wider inter­pretation than is required by its objective, since it results in depriving the parties of the choice of forum which would otherwise be theirs and, in certain cases, results in their being brought before a court which is not that of any of them (judgment of 14 December 1977 in Sanders ν Van der Putte, cited above).
(fortsat 3) den måde og på det sted, som foreskrives i lovgivningen i den kontraherende stat, hvor ejendommen er beliggende.
The hearing of such an action, moreover, does not involve the assessment of facts or the application of rules and practices of the locus rei sitae in such a way as to justify conferring jurisdiction on a court of the State in which the property is situated.
14 Det følger af det anførte, at det i sagen omhandlede søgsmål, der anlægges af en kreditor med påstand om, at en aftale, hvorved hans debitor har solgt eller bortgivet en fast ejendom, skal omstødes, ikke er omfattet af anvendelsesområdet for arti kel 16, nr. 1.«
14 Consequently, such an action, brought by a creditor against a contract of sale of im movable property entered into, or a donation thereof made, by his debtor, does not come within the scope of Article 16(1).'
»En sag, der anlægges af en kreditor med påstand om, at en retshandel vedrørende en tinglig rettighed over fast ejendom — som kreditor hævder er blevet indgået af hans skyldner til skade for hans rettigheder som kreditor — ikke kan gøres gælden de over for ham, falder ikke ind under anvendelsesområdet for konventionens arti kel 16, nr. 1.«
'An action whereby a creditor seeks to have a disposition of a right in rem in im movable property rendered ineffective as against him on the ground that it was made in fraud of his rights by his debtor does not come within the scope of Article 16(1) of the Convention.
Allerede før denne dom blev afsagt, havde sagsøgeren yderligere indgivet begæring til Cour d'appel d'Aix-en-Provence om, at det spørgsmål, der var forelagt for Domstolen, blev udvidet til også at omfatte en fortolkning af artikel 5, nr. 3, artikel 16, nr. 5, og artikel 24.
Before the Court of Justice gave that judgment, the plaintiff requested the Cour d'appel, Aix-en-Provence, to enlarge its request for a preliminary ruling so as to in clude a request for interpretation of Articles 5(3), 16(5) and 24.
Cour d'appel tog begæringen til følge ved dom af 7. maj 1990 ([1991] Int.Lit.Proc. 241).
The Cour d'appel com plied with that request in its judgment of 7 May 1990 ([1991] Int.Lit.Proc. 241).
Den dom, Domstolen i den anledning afsagde den 26. marts 1992 (sag C-261/90), vil blive gengivet i den næste udsendelse af den systematiske oversigt.
It is in tended to reproduce the subsequent judgment of the Court of Justice of 26 March 1992 (Case 261/90) in the next issue of this work.
Kompetence — enekompetence — sager om leje eller forpagtning affasi ejendom — krav på leje — artikel 16, nr. 1, fandt anvendelse
Jurisdiction — Exclusive jurisdiction — Proceedings relating to tenancies of immov­able property — Claim for rent — Article 16(1) held applicable