natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det bemærkes endvidere, at det i fast retspraksis er fastslået, at selv om annullationssøgsmålet og erstatningssøgsmålet er to selvstændige retsmidler, og den omstændighed, at et annullationssøgsmål afvises, i princippet ikke medfører afvisning af et erstatningssøgsmål, hvorunder der er nedlagt påstand om erstatning af tab, der hævdes at være forvoldt ved den anfægtede retsakt, så medfører afvisning af annullationssøgsmålet også afvisning af erstatningssøgsmålet, såfremt der med erstatningssøgsmålet reelt tilsigtes en ophævelse af en individuel afgørelse, og dennes retsvirkninger ville blive ophævet, hvis sagsøgeren fik medhold i erstatningssøgsmålet.
Furthermore, according to settled case-law, even though an application for annulment and a claim for damages constitute two independent forms of action, and although the inadmissibility of an application for annulment does not in principle render inadmissible a claim for damages for the injury allegedly caused by the contested act, the fact that a claim for annulment is held to be inadmissible renders the claim for damages inadmissible where the action for damages is in fact aimed at securing the withdrawal of an individual decision which has become definitive and would, if upheld, have the effect of nullifying the legal effects of that decision.
Afslaget på at fremsætte et tilbud til sagsøgeren om erstatning er en følge af resultatet af de nationale myndigheders kontrol.
The refusal to make the applicant an offer of compensation attributable to the defendant under the circumstances specified in Regulation No 2187/93 resulted from the outcome of the checks carried out by the national authorities.
Da erstatningskravet bygger på påståede urigtigheder i resultaterne af kontrollen, er den handling, der skulle have forvoldt det tab, sagsøgeren søger erstattet, en retsakt udstedt af de nationale myndigheder under udøvelse af deres egne beføjelser.
Since the claim for damages is based on an alleged error in the findings made in the course of those checks, the event giving rise to the loss for which the applicant claims reparation is an act adopted by the national authorities in the exercise of their own powers.
Det følger heraf, at betingelserne for at indbringe en sag for Retten i medfør af traktatens artikel 178 og artikel 215, stk. 2, ikke er opfyldt.
It follows that the conditions which must be satisfied for the matter to be brought before the Court under Article 178 and the second paragraph of Article 215 of the Treaty are not fulfilled.
Fællesskabets retsinstanser kan med hjemmel i disse bestemmelser alene tilkende erstatning for tab, der forvoldes af institutionerne eller af disses ansatte under udførelsen af deres
Those provisions only confer jurisdiction on the Community judicature to award compensation for damage caused by the Community institutions or by their servants in
Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.
The applicant is ordered to pay the costs;
Intervenienten bærer sine egne omkostninger.*
The intervener is ordered to bear its own costs.'
Sag T-94/95 Jean-Pierre Landuyt / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Landbrug
Case T-94/95 Jean-Pierre Landuyt ν Commission of the European Communities Agriculture
»Annullationssøgsmål — erstatning til mælkeproducenter -forordning (EØF) nr. 2187/93 tilbud om erstatning — nationale myndigheders retsakter — prøvelse — kompetence erstatningssøgsmål —formaliteten* (Første Afdeling)
(Action for annulment — Compensation payable to milk producers — Regulation (EEC) No 2187/93 — Offer of compensation —Acts of national authorities - Control — Competence — Action for damages — Admissibility) (First Chamber)
»stedfortræder for de europæiske institutioner, nærmere bestemt Kommissionen«.
The applicant, a milk producer, operates his holding within the framework of an agricultural cooperative.
Sagsøgeren, der er mælkeproducent, driver sin bedrift i et landbrugsbedriftsfællesskab.
No 2187/93, together with interest at the rate of 8% from 19 May 1992, FF 50 000 in respect of non-recoverable expenses and all the costs.
Han har indgået en forpligtelse til ikke-markedsføring, der udløb den 1. juli 1985.
That application was directed against Onilait in its capacity as 'agent of the European institutions, in particular of the Commission'.
I skrivelse af 20. januar 1995 meddelte direktøren for Onilait sagsøgeren, at den specifikke referencemængde, han havde fået tildelt, ikke kunne anses for endelig, og at Onilait derfor uden at have taget stilling til annullation af referencemængden hvorom han ville få
By letter of 20 January 1995 the Director of Onilait informed the applicant that the special reference quantity allocated to him could not be regarded as definitive and that, without prejudice to the cancellation of that reference quantity, of which he would be given formal notice at a later date, Onilait was therefore not in a position to pay the compensation provided for by Council Regulation (EEC) No 2187/93 of 22 July 1993 providing for an offer of compensation to certain producers of milk and milk products temporarily prevented from carrying on their trade.
Erstatningspåstanden meddelelse senere - ikke kunne betale erstatning i henhold til forordning nr. 2187/93 om tilbud om erstatning til visse producenter af mælk og mejeriprodukter, der midlertidigt har været hindret i at drive virksomhed (herefter »forordning nr. 2187/93«).
It follows that this Court does not have jurisdiction to review the legality of the act against which the claim for annulment is in substance directed.
Den 6. marts 1995 traf direktøren for Onilait afgørelse om at annullere den endelige specifikke referencemængde, der var blevet tildelt sagsøgeren.
On 6 March 1995 the Director of Onilait adopted a decision cancelling the definitive special reference quantity which had been allocated to the applicant.
Det følger heraf, at betingelserne for at indbringe en sag for Retten i medfør af traktatens artikel 178 og artikel 215, stk. 2, ikke er opfyldt. Fællesskabets retsinstanser kan med hjemmel i disse bestemmelser alene tilkende erstatning for tab, der forvoldes af institutionerne
The Court finds, as a preliminary point, that through his claim for damages the applicant is applying for payment of the compensation which should, in his view, have formed the subject of
Ved stævning indgivet til Rettens Justitskontor den 17. marts 1995 har sagsøgeren nedlagt påstand om annullation af afgørelsen indeholdt i skrivelsen fra direktøren for Onilait af 20. januar 1995 samt om, at Onilait tilpligtes at betale den i forordning nr. 2187/93 omhandlede erstatning med 8% rente fra den 19. maj 1992, 50 000 FF til dækning af omkostninger, der ikke kan tilbagesøges, og samtlige sagsomkomstninger. Sagen blev anlagt mod Onilait som
By application lodged at the Court of First Instance on 17 March 1995 the applicant applied pursuant to Articles 173 and 178 and the second paragraph of Article 215 of the EC Treaty for annulment of the decision contained in the letter from the Director of Onilait of 20 January 1995 and for an order requiring Onilait to pay the compensation provided for by Regulation
eller af disses ansatte under udførelsen af deres arbejdsopgaver.
the performance of their duties.
erstatningssøgsmålet, såfremt der med erstatningssøgsmålet reelt tilsigtes en ophævelse af en individuel afgørelse, og dennes retsvirkninger ville blive ophævet, hvis sagsøgeren fik medhold i erstatningssøgsmålet.
Since the claim for damages is based on an alleged error in the findings made in the course of those checks, the event giving rise to the loss for which the applicant claims reparation is an act adopted by the national authorities in the exercise of their own powers.
Det bemærkes endvidere, at det i fast retspraksis er fastslået, at selv om annullationssøgsmålet og erstatningssøgsmålet er to selvstændige retsmidler, og den omstændighed, at et annullationssøgsmål afvises, i princippet ikke medfører afvisning af et erstatningssøgsmål, hvorunder der er nedlagt påstand om erstatning af tab, der hævdes at være forvoldt ved den anfægtede retsakt, så medfører afvisning af annullationssøgsmålet også afvisning af
Furthermore, according to settled case-law, even though an application for annulment and a claim for damages constitute two independent forms of action, and although the inadmissibility of an application for annulment does not in principle render inadmissible a claim for damages for the injury allegedly caused by the contested act, the fact that a claim for annulment is held to be inadmissible renders the claim for damages inadmissible where the action for damages is in fact aimed at securing the withdrawal of an individual decision which has become definitive and would, if upheld, have the effect of nullifying the legal effects of that decision.
Sag T-124/96 Interporc Im- und Export GmbH / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Regler for institutionerne
Case T-124/96 Interporc Im- und Export GmbH ν Commission of the European Communities Law governing the institutions
»Kommissionens afgørelse 94/90/EKSF, EF, Euratom om aktindsigt i Kommissionens dokumenter — afslag på aktindsigt i dokumenter — beskyttelse af offentlige interesser (retlige procedurer)* (Tredje Udvidede Afdeling) dokumenter vedrørende kontrollen med indførslerne af oksekød (»Hilton beef«) og vedrørende de undersøgelser, der havde ført til, at de tyske myndigheder havde truffet afgørelse
(Commission Decision 94/90/ECSC, EC, Euratom on public access to Commission documents — Decision refusing access to documents — Protection of the public interest (court proceedings))
efteropkrævning af om at foretage importafgifterne.
(Third Chamber, Extended Composition) of access to documents laid down in the Code of Conduct and thus in Decision 94/90.
opfylder de betingelser, der fremgår af traktatens artikel 190.
The applicant also submits that the statement of reasons in the contested decision does not meet the requirements of Article 190 of the Treaty.
Det fremgår af opbygningen af afgørelse 94/90, at det har været tanken, at den generelt finder anvendelse på begæringer om aktindsigt. I henhold til afgørelsen kan enhver bede om aktindsigt i et hvilket som helst ikkeoffentliggjort kommissionsdokument, uden at begæringen skal begrundes.
From its overall scheme, it is clear that Decision 94/90 is intended to apply generally to requests for access to documents.
Ved skrivelse af 22. marts 1996 meddelte generaldirektøren for GD VI afslag på begæringen om aktindsigt, dels i brevvekslingen med de argentinske myndigheder og i referaterne af de møder, der var gået forud for indrømmelsen og åbningen af »Hilton«-kontingenterne, dels i brevvekslingen med de argentinske myndigheder efter afsløringen af de forfalskede ægthedscertifikater.
By letter of 22 March 1996, the Director-General of DG VI refused the request for access as regards the correspondence with the Argentine authorities and the records of the discussions prior to the granting and opening of the 'Hilton' quotas and as regards the correspondence with the Argentine authorities following the discovery of the falsified certificates of authenticity.
Som begrundelse for afslaget henviste generaldirektøren til undtagelsen med hensyn til beskyttelsen af offentlige interesser.
That refusal was based on the exception for protection of the public interest.
I henhold til adfærdskodeksens bestemmelser af 6. december 1993, som vedrører aktindsigt i Kommissionens og Rådets dokumenter, og som blev udfærdiget og vedtaget af Kommissionen og Rådet i fællesskab (herefter »adfærdskodeksen«), er der imidlertid fastsat undtagelser fra retten til aktindsigt.
However, the Code of Conduct of 6 December 1993 drafted and jointly adopted by the Commission and the Council concerning public access to Commission and Council documents ('the Code of Conduct') makes the right of access to documents subject to certain exceptions.
Undtagelserne skal fortolkes indskrænkende, således at anvendelsen af det almindelige princip, hvorefter offentligheden skal have »størst mulig adgang til de dokumenter, som Kommissionen ligger inde med«, ikke bringes i fare.
Those exceptions must be interpreted strictly, in order not to frustrate the application of the general principle of giving the public the widest possible access to documents held by the Commission.
Ved skrivelse af 25. marts 1996 meddelte generaldirektøren for GD XXI afslag på begæringen om aktindsigt i den interne undersøgelsesrapport vedrørende de forfalskede certifikater, som Kommissionen havde udarbejdet, idet han påberåbte sig undtagelsen med hensyn til beskyttelsen af offentlige interesser (inspektioner og undersøgelser) og undtagelsen med hensyn til beskyttelsen af enkeltpersoner og privatlivets fred.
By letter of 25 March 1996, the Director-General of DG XXI refused the request for access to the report of the internal inquiry into the falsifications drawn up by the Commission, basing that refusal on the exception for protection of the public interest (inspections and investigations) and the exception for protection of the individual and of privacy.
Ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 9. august 1996 har sagsøgeren anlagt nærværende sag.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 9 August 1996, the applicant brought the present action.
Den første påstand: annullation af den anfægtede afgørelse
The first head of claim, seeking annulment of the contested decision
Med hensyn til den første kategori, som den i den foreliggende sag påberåbte undtagelse henhører under, hedder det, at »institutionerne afslår at give aktindsigt i dokumenter, hvis offentliggørelse kunne skade [bl.a. ...] beskyttelsen af offentlige interesser (den offentlige sikkerhed, internationale forbindelser, valutastabilitet, retlige procedurer, inspektioner og undersøgelser)«.
As regards the first category, to which the exception relied upon in the present case belongs, it provides: The institutions will refuse access to any document where disclosure could undermine... the protection of the public interest (public security, international relations, monetary stability, court proceedings, inspections and investigations)'.
Det første og andet anbringende, hvorved sagsøgeren har gjort gældende, at adfærdskodeksen og afgørelse 94/90/EKSF, EF- Euratom om aktindsigt i Kommissionens dokumenter (herefter »afgørelse 94/90») samt traktatens artikel 190 er tilsidesat
The first and second pleas taken together alleging infringement of the Code of Conduct and of Commission Decision 94/90/ECSC, EC, Euratom on public access to Commission documents ('Decision 94/90") and infringement of Article 190 of the Treaty
Såfremt dette er tilfældet, er Kommissionen forpligtet til ikke at give aktindsigt i det pågældende dokument, idet det i adfærdskodeksen er fastsat, at institutionerne i så fald »afslår« at give aktindsigt.
If so, the Commission is bound to refuse access to the document in question, that being a case in which the Code of Conduct provides that the institutions *will refuse' access.
Herved har Kommissionen imidlertid tilsidesat bestemmelserne vedrørende de undtagelser fra retten til aktindsigt i dokumenter, der er fastsat i adfærdskodeksen, og følgelig også afgørelse 94/90.
The applicant notes, first of all, that the Commission refused its request for access to the documents on the sole ground that the exception for protection of the public interest (court proceedings) was applicable.
En sådan afgørelse fra institutionen skal begrundes, jf. EF-traktatens artikel 190.
By so doing, however, the Commission infringed the provisions relating to the exceptions to the right
Sagsøgeren har også gjort gældende, at begrundelsen i den anfægtede afgørelse ikke
Such a decision on the part of the institution must state the reasons on which it is based, in
For så vidt angår påstanden, hvorved der begæres meddelt Kommissionen et påbud, bemærkes, at den ikke kan antages til realitetsbehandling, idet Fællesskabets retsinstanser i forbindelse med et annullationssøgsmål i henhold til traktatens artikel 173 ikke har kompetence til at meddele fællesskabsinstitutionerne påbud.
In order to avoid further court proceedings, the applicant asks the Court to find that the Commission has no grounds for refusing access to the various documents referred to in its letter of 23 February 1996, since it has exhausted its right to refuse access to those documents by relying on other grounds.
Begrundelsen for en afgørelse om ikke at give aktindsigt i dokumenter skal således - i det mindste for hver kategori af de pågældende dokumenter - angive de specifikke grunde til, at en offentliggørelse af de begærede dokumenter ifølge Kommissionen er omfattet af en af undtagelserne i den første kategori af undtagelser.
The statement of the reasons for a decision refusing access to documents must therefore contain — at least for each category of documents concerned — the specific reasons for which the Commission considers that disclosure of the documents requested is precluded by one of the exceptions provided for in the first category of exceptions.
I den foreliggende sag må det fastslås, at den anfægtede afgørelse kun indeholder den sammenfattende bemærkning, at undtagelsen med hensyn til beskyttelsen af offentlige interesser, finder anvendelse.
This head of claim, which seeks the issue of directions to the Commission, is inadmissible, since the Community judicature, when exercising the jurisdiction to annul acts conferred on it by Article 173 of the Treaty, is not entitled to issue directions to the Community institutions.
Den anden påstand: Det fastslås, at Kommissionen ikke er berettiget til at nægte aktindsigt i de dokumenter, der er nærmere angivet i sagsøgerens skrivelse af 23. februar 1996 til Kommissionens generalsekretær
In the present case, however, the contested decision contains only the conclusion that the exception for protection of the public interest is applicable.
Med henblik på at undgå endnu en retssag har sagsøgeren derfor nedlagt påstand om, at det fastslås, at Kommissionen ikke lovligt kunne nægte aktindsigt i de forskellige dokumenter, der er omtalt i skrivelsen af 23. februar 1996, idet Kommissionen har udtømt retten til at nægte aktindsigt nu med en ny begrundelse.
The second head of claim, seeking a declaration that the Commission is not entitled to refuse access to the documents specified in the applicant's letter of 23 February 1996 to the Secretary-General of the Commission.
•1) Kommissionens afgørelse af 29. maj 1996 om ikke at give sagsøgeren aktindsigt i visse dokumenter, som Kommissionen ligger inde med, annulleres.
The Commission's decision of 29 May 1996 refusing the applicant access to certain documents held by the Commission is annulled;
Sagen afvises, for så vidt der er nedlagt påstand om, at Retten meddeler Kommissionen påbud
The application is dismissed as inadmissible in so far as it seeks the issue of directions to the Commission;
Sag C-185/95 Baustahlgewebe GmbH / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
Case C-284/95 Safety Hi-Tech Sri ν S. & T. Sri Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 3 February 1998.
»Artikel 5 i Rådets forordning (EF) nr. 3093/94 af 15. december 1994 om stoffer, der nedbryder ozonlaget skal fortolkes således, at anvendelse, forhandling, produktion og indførsel af hydrochlorfluorcarboner har været forbudt i brandsikringssektoren fra den 1. juni 1995.
'Article 5 of Council Regulation (EC) No 3093/94 on substances that deplete the ozone layer has revealed no factors of such a kind as to affect its validity.'
Undersøgelsen af den nævnte bestemmelse har intet frembragt, der kan skabe tvivl om forordningens gyldighed«.
Preliminary ruling — Giudice di Pace di Genova — Interpretation and validity of Council Regulation (EC) No 3093/94 on substances that deplete the ozone layer (OJ1994 L 333, p.
Appel af Rettens dom (Første Afdeling) af 6. april 1995 i sag T-145189, Baustahlgewebe mod Kommissionen — ophævelse affrifindelsesdom i et annullationssøgsmål vedrørende en beslutning i henhold til EF-traktatens artikel 85 — urimelig lang sagsbehandlingstid - mundtlighedsprincippet — principper for bevisoptagelse — præklusion — aktindsigt under den administrative procedure
1) — Restriction on the production and use of hallon, a product which is very dangerousfor the environment, while HCFC (hydrochlorofluorocarbons), which have a lesser impact on the environment, are subject to a prohibition on production — Measures having an effect equivalent to a quantitative restriction not justified by Article 36 of the EC Treaty — Strengthening of the dominant position held by certain operators
Generaladvokat P. Léger fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 3. februar 1998.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 3 February 1998.
·— forkaste appellen i dens helhed; pålægge appellanten at afholde sagens omkostninger i henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2«.
'Article 5 of Council Regulation (EC) No 3093/94 on substances that deplete the ozone layer must be interpreted as prohibiting the use, marketing, production and importation of hydrochlorofluorocarbons in the fire-fighting industry since 1 June 1995.
Præjudiciel — Pretura circondariale di Avezzano — spørgsmålet, om artikel 5 i Rådets forordning (EF) nr. 3093/94 om stoffer, der nedbryder ozonlaget (EFT L 333, s. 1), er gyldig når henses til EF-tr akt ate ans artikel 3, 5, 30, 86, 92 og 130 R, idel bestemmelsen ubetinget forbyder anvendelsen af hydrochlorfluorcarboner (HCFC) til brandsikring med virkning fra 1. juni 1995
Failure of Member State to fulfil its obligations — Art. 30 of the EC Treaty -Art. 5(1)(o) and Art. 6(1)(b) of Council Directive 64/433/EEC on health problems affecting intra-Community trade in fresh meat as amended by Council Directive 91/497/EEC, together with Arts 5(1), 7 and 8 of Council Directive 89/662/EEC concerning veterinary checks in intra-Community trade with a view to the completion of the internal market — Meat from uncastrated male pigs — Meat with a strong sexual odour - Extent of the right of the authorities of the receiving Member State to make spot checks
Generaladvokat P. Léger fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 3. februar 1998.
Advocate General A La Pergola delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 3 February 1998.
Sag C-284/95 Safety Hi-Tech Sri / S. & T. Sri Han foreslog følgende besvarelse:
Case C-341/95 Gianni Bettati v Safety Hi-Tech Sri
»Undersøgelsen af artikel 5 i Rådets forordning (EF) nr. 3093/94 af 15. december 1994 om stoffer, der nedbryder ozonlaget, har intet frembragt, der kan skabe tvivl om denne bestemmelses gyldighed«.
He proposed that the Court should uphold the Commission's action and order the Federal Republic of Germany to pay the costs.
Sag C-102/96 Kommissionen / Forbundsrepublikken Tyskland
Case C-124/96 Commission of the European Communities v Kingdom of Spain
Generaladvokat P. Léger fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 3. februar 1998.
Preliminary ruling — Giudice di Pace di Genova — Interpretation and validity of Council Regulation (EC) No 3093/94 on substances that deplete the ozone layer (OJ 1994 L 333, p.
Traktatbrud — tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 30 samt af artikel 5, stk. 1, litra o), og artikel 6, stk. 1, litra b), i Rådets direktiv
1) — Restriction on the production and use of hallon, a product which is very dangerousfor the environment, while HCFC (hydrochlorofluorocarbons), which have a lesser impact on the environment, are subject to a prohibition on production — Measures having an effect equivalent to a quantitative restriction not justified by Article 36 of the EC Treaty —