natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ingen af de personer, der har været beføjet til at afgive mundtlige indlæg på dette stadium af retsforhandlingerne, jf. artikel 20 i statutten for Domstolen, har ønsket at gøre dette, hvorfor der ikke er blevet afholdt noget nyt retsmøde.
None of those entitled to present oral argument at this stage of the case in accordance with Article 20 of the Statute of the Court has sought to do so, and therefore no new oral hearing has been held.
Under disse omstændigheder har jeg intet at tilføje til mit forslag til afgørelse af 28. marts 1996.«
In these circumstances, I have nothing to add to my Opinion of 28 March 1996.'
23. januar 1997 fritagelse«
23 January 1997
Præjudiciel »Monetære udligningsbeløb (Fjerde Afdeling)
Preliminary ruling (Monetary compensatory amounts — Exemption) (Fourth Chamber) compensatory amounts ('MCAs') for which ANDRE applied in 1982 pursuant to Regulation No 926/80, following the exportation of various quantities of cereals.
Disse spørgsmål er blevet rejst under en tvist mellem ANDRE, et aktieselskab med hjemsted i Belgien, og den belgiske stat vedrørende fritagelse for monetære udligningsbeløb, som ANDRE ansøgte om i 1982 i henhold til forordning nr. 926/80 efter at have eksporteret
By order of 7 February 1995, received at the Court on 15 May 1995, the Council of State referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Article 8 of Commission Regulation (EEC) No 926/80 of 15 April 1980.
Ved kendelse af 7. februar 1995, indgået til Domstolen den 15. maj s.a., har Belgiens Raad van State forelagt to præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 8 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 926/80 af 15. april 1980.
Those questions were raised in proceedings between ANDRE, a limited company having its registered office in Belgium, and the Belgian State concerning exemption from monetary
Bestemmelsen i artikel 8, stk 2, litra b), i forordning nr. 926/80 skal fortolkes således, at det er tilstrækkeligt til at nægte fritagelse for opkrævning af monetære udligningsbeløb, at det samme produkt udføres inden for seks måneder efter dets indførsel, uanset om indførslen blev foretaget af den samme eller af en anden erhvervsdrivende.*
Article 8(2)(b) of Regulation No 926/80 is to be interpreted as meaning that, in order to refuse exemption from payment ofMCAs, it is sufficient for the same product to be exported wohin six months of its importation, irrespective of whether it was imported by the same or another trader.'
Generaladvokat A. La Pergola fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Fjerde Afdeling) den 19. september 1996.
Advocate General A La Pergola delivered his Opinion at the sitting of the Fourth Chamber on 19 September 1996.
»Artikel 8, stk. 2, litra b), i Kommissionens forordning (EØF) nr. 926/80 af 15. april 1980 om fritagelse for monetære udligningsbeløb i visse tilfælde skal fortolkes således, at det efter forordningen er forbudt at indrømme den heri omhandlede fritagelse for forpligtelsen til at betale et monetært udligningsbeløb ved udførsel alene, når de udførte varer forinden er indført i den samme stat inden for en frist på seks måneder af den samme erhvervsdrivende.«
'Article 8(2)(b) of Commission Regulation (EEC) No 926/80 of 15 April 1980, on exemption from the application of monetary compensatory amounts in certain cases, must be interpreted as precluding exemption from the requirement to pay a monetary compensatory amount on export from being granted under the regulation only where the exported goods have previously been imported into the same State within a period of six months by the same trader.'
23. januar 1997 hensyntagen til en mængde
23 January 1997
Præjudiciel »Tillægsafgift på mælk beregning uf referencemængden produceret i en anden medlemsstat* (Sjette Afdeling)
Preliminary ruling (Additional levy on milk — Calculation of the reference quantity — Taking into account of a quantity produced in another Member State) (Sixth Chamber) additional levy on milk introduced by Council Regulation (EEC) No 856/84 of 31 March 1984 amending Regulation (EEC) No 804/68 on the common organization of the market in milk and milk products, Council Regulation (EEC) No 857/84 of 31 March 1984 adopting general rules
havde egenskab af producent, og det samme bør gælde for en landmand, der producerer den leverede mængde mælk på alle egne og forpagtede arealer, og selv leder driften af disse arealer, dels som ejer, dels som forpagter.
With respect more particularly to the conditions to be satisfied by the aggregation of production units operated by the producer, namely the various plots of land owned and leased.
Hvad nærmere angår de betingelser, der skal opfyldes af den samling af produktionsenheder, hvis drift ledes af producenten, dvs. de forskellige egne og forpagtede arealer.
for the application of the levy referred to in Article 5c of Regulation (EEC) No 804/68, as amended by Council Regulation (EEC) No 590/85 of 26 February 1985 amending Regulation (EEC) No 857/84, p.
tillægsafgift på mælk, der er indført ved Rådets forordning (EØF) nr. 856/84 af 31. marts 1984 om ændring af forordning (EØF) nr. 804/68 om den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter, Rådets forordning (EØF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EØF) nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk og mejeriprodukter, som affattet ved Rådels forordning (EØF) nr. 590/85 af 26. februar 1985 om ændring af forordning (EØF) nr. 857/84, og Kommissionens forordning (EØF) nr. 1546/88 af 3. juni 1988 om gennemførelsesbestemmelserne for den tillægsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i forordning (EØF) nr. 804/68.
1), and Commission Regulation (EEC) No 1546/88 of 3 June 1988 laying down detailed rules for the application of the additional levy referred to in Article 5c of Regulation (EEC) No 804/68.
Det fremgår af Domstolens dom af 13. juli 1989 i Wachauf-sagen, at artikel 12, litra d), i forordning nr. 857/84 omfatter enhver samling af produktionsenheder, som opfylder to betingelser, nemlig for det første, at de er ledet af en producent, dvs. en person, som sælger mælk eller andre mejeriprodukter direkte til forbrugeren, eller som leverer til en opkøber, og for det andet er beliggende på Fællesskabets geografiske område.
It follows from the judgment in Wachauf v Bundesamt für Ernährung und Forstwirtschaft [1989] ECR 2609, paragraph 9, that Article 12(d) of Regulation No 857/84 relates to all production units which satisfy two conditions: namely, that they must be operated by a producer, that is to say, a person who sells milk or other milk products directly to the consumer or who supplies the purchaser, and must be located within the geographical territory of the Community.
Spørgsmålet er blevet rejst under en sag, som Katholische KirchcngcmeindeSt. Martinus Elten, en menighed, efter en forpagtningsaftales ophør har anlagt mod Landwirtschaftskammer Rheinland vedrørende tilknytning af en referencemængde til forpagtede arealer i Tyskland og i Nederlandene.
That question has been raised in proceedings, following the termination of a lease, between Katholische Kirchengemeinde St Martinus Elten (Catholic Church Parish of SL Martinus, Elten), and Landwirtschaftskammer Rheinland (Rhineland Chamber of Agriculture) concerning the attachment of a reference quantity to leased land situated partly in Germany and partly in the Netherlands.
Begrebet bedrift er dermed ikke undergivet noget krav om, at de omhandlede produktionsenheder i tilfælde af bortforpagtning skal ligge i den medlemsstat, hvor mælken leveres, og som har tildelt referencemængden.
By that question the national court is essentially asking which parts of leased land used for milk production a reference quantity is attached to, where part of the land is situated in another Member State.
Referencemængdeordningen er således ikke til hinder for, at en del af produktionsenhederne ligger i en anden medlemsstat end den, hvor det mejeri, mælken leveres til, er beliggende.
It also wishes to know the rules applicable to such a reference quantity in the event of the lease being terminated.
Med sit spørgsmål ønsker den nationale ret reelt for det første at få oplyst, hvilke dele al forpagtede arealer, som anvendes til mælkeproduktion, en referencemængde er knyttet til, når en del af arealerne ligger i en anden medlemsstat.
The concept of operation is therefore not subject to the condition that, where land is leased, the production units concerned must be located in the territory of the Member State where the milk is delivered and which allocated the reference quota.
For det andet ønsker den nationale ret at få afklaret, hvilke regler der finder anvendelse på en sådan referencemængde i tilfælde af en forpagtningsaftales ophør.
So, the reference quota system does not preclude part of the production units being located in a Member State other than that in which the dairy to which the milk is delivered is located.
Mælkekvotens tilknytning til arealer i en anden medlemsstat
Attachment of a milk quota to land situated in another Member State
Det må derfor fastslås, at artikel 2, stk. 1, og artikel 12, litra c) og d), tilsammen opstiller et princip om, at referencemængden tildeles arealerne, for så vidt som den fastlægges ud fra alle de arealer, som en producent har ledel driften af i referenceåret med henblik på mælkeproduktion.
Consequently, Articles 2(1) and 12(c) and (d) together lay down the principle that the reference quantity is allocated to the land, in that it is established by reference to all the plots of land which a producer has operated for milk production purposes during the reference year.
De regler, der finder anvendelse i tilfælde af en forpagtningsaftales ophør
The principle that a reference quantity is attached to the land follows from Article 2 of Regulation No 857/84 read together with Article 12(c) and (d) of that regulation.
Hertil bemærkes, at princippet om referencemængdens tilknytning ti! arealerne følger af artikel 2 i forordning nr. 857/84, sammenholdt med samme forordnings artikel 12, litra c) og d).
While questions relating to the lease, in particular its termination, are governed by the national law applicable in the main proceedings, the consequences as regards the reference quantities are prescribed by the Community rules on the additional levy.
Mens spørgsmålene om forpagtningsaftalen og navnlig om dennes ophør skal afgøres ud fra de nationale retsregler, der i det foreliggende tilfælde finder anvendelse i hovedsagen, er det fællesskabsbestemmelserne om tillægsafgiften, som i relation til referencemængderne afgør, hvilke konsekvenser der skal drages heraf.
The definitions of 'producer' and, consequently, 'holding' in Article 12(c) and (d) of Regulation No 857/84 show, according to the judgment in Case C-236/90 Maier v Freistaat Bayern [1992] ECR 1-4483, paragraph 11, that the term 'producer* refers only to farmers who, for the purposes of milk production, operate a set of production units on their own account
Ifølge Domstolens dom af 9. juli 1992 i Maiersagen fremgår det af definitionerne af begrebet »producent« og følgelig af begrebet »bedrift« i artikel 12, litra c) og d), i forordning nr. 857/84, at begrebet producent kun omfatter en landmand, der med henblik på mælkeproduktion leder en helhed af produktionsenheder på eget ansvar.
If in its judgment in Maier the Court held that it is the lessee, not the lessor, who is the producer, the same must apply in the case of a farmer who produces a quantity of milk from the parcels of owned and leased land which he operates himself in his capacity of owner and lessee respectively.
De referencemængder, en forpagter råder over, går således som udgangspunkt tilbage til ejeren, når forpagteren forlader en bedrift, medmindre i Maier-dommen fastslog Domstolen, at forpagteren i modsætning til bortforpagteren -
Consequently, when a tenant leaves a holding, the reference quantities available to him revert in principle to the owner, unless the Member States exercise their option under Article 7(4) of Regulation No 857/84, as amended by Regulation No 590/85, and point 4 of the first paragraph of Article 7 of Regulation No 1546/88.
•Den referencemængde, en medlemsstat i 1984 har tildelt en producent inden for rammerne af tillægsafgiftsordningen, er knyttet til alle de egne eller forpagtede arealer, som producenten driver med henbük på mælkeproduktion, selv om en del af arealerne tigger i en anden medlemsstat.
'The reference quantity allocated to a producer by a Member State in 1984 under the additional levy system is attached to au the land, owned or leased, which is operated by the producer for mák production, even if part of the land is situated in another Member State.
Ved en forpagtningsaftales udløb går referencemængden tilbage til bortforpagteren, hvis den tidligere forpagter ikke ønsker at fortsætte mælkeproduktionen.*
On expiry of a lease, the reference quantity reverts to the lessor, where the former lessee does not intend to continue milk production.'
Generaladvokat D. Ruiz-Jarabo Colomer fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Sjette Afdeling) den 23. maj 1996.
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 23 May 1996.
»Den mælkcrcferenccmængdc, som den 2. april 1984 blev tildelt en tysk mælkeproducent, hvis bedrift er beliggende i Tyskland, og som har forpagtet arealer i Tyskland og i Nederlandene og leverer til en tysk køber, kan delvis knytte sig til denne mælkeproducents nederlandske forpagtede arealer med den følge, at den hertil svarende referencemængde efter forpagtningsaftalens ophør overgår til bortforpagteren.«
'The reference quantity allocated on 2 April 1984 to a German milk producer who worked a farm situated in Germany and certain land leased in Germany and in the Netherlands, and who supplied milk to a German purchaser, may be tied partly to the land leased in the Netherlands by that producer, with the result that the corresponding reference quantity is transferred to the lessor on the termination of the lease.'
Sag C-29/95 Eckehard Pastoors m.fl. / Belgische Staat Grundlæggende fællesskabsretlige principper
Case C-29/95 Eckehard Pastoors and Others ν Belgian State Principles of Community law
(EØF) nr. 3820/85 og nr. 3821/85
Preliminary ruling (Road transport - Council Regulations (EEC) Nos 3820/85 and 3821/85 - Implementing national provisions) (Sixth Chamber)
Præjudiciel »Vejtransport Rådets forordninger gennemførelsesbestemmelser* (Sjette Afdeling)
GmbH, and one of its drivers, Mr Pastoors, who resides in Germany, and the Belgian State, concerning the legality of a requirement to pay a sum of money on the discovery that a number of road transport offences had been committed.
Ved dom af 31. januar 1995, indgået til Domstolen den 8. februar 1995, har Rechtbank van eerste aanleg, Antwerpen, forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 6 og af det almindelige lighedsprincip, der gælder i fællesskabsretten.
By order of 31 January 1995, received at the Court on 8 February 1995, the Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Court of First Instance, Antwerp) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 6 of the Treaty and the general principle of equality- laid down by Community law.
Spørgsmålet er blevet rejst under en retssag, der verserer mellem på den ene side Trans-Cap GmbH, et landevejstransportselskab med hjemsted i Tyskland, og Eckehard Pastoors, der har bopæl i Tyskland og arbejder for Trans-Cap som lastbilchauffør, og på den anden side den belgiske stat.
In its question, the national court effectively asks whether Article 6 of the Treaty precludes national legislation which, in cases of infringement imposes only on nonresidents who opt for continuation of the normal criminal
Sagen vedrører spørgsmålet om
That question was raised in proceedings between a German road transport company, Trans-Cap
lovligheden af pligten til at betale et pengebeløb, såfremt der er konstateret visse overtrædelser inden for vejtransportområdet.
proceedings against them rather than for immediate payment of the prescribed fine the obligation to deposit a fixed sum by way of security in respect of each offence, which is higher than that fixed in the case of immediate payment in default of which their vehicle will be impounded.
Med dette spørgsmål ønsker den forelæggende ret i det væsentlige at få fastslået, om traktatens artikel 6 er til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter kun ikkehjemmehørende personer, som i tilfælde af overtrædelse vælger ikke øjeblikkeligt at betale det fastsatte bødebeløb, men at der rejses en normal straffesag imod dem, er undergivet en forpligtelse som er fællesskabsniveau vedrørende borgerlige sager, herunder handelssager, ved Bruxelleskonventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser, ikke omfatter straffesager, og at fuldbyrdelse af retsafgørelser i straffesager i forholdet mellem Kongeriget Belgien og Forbundsrepublikken Tyskland ikke er sikret ved en tilsvarende retsakt.
That situation therefore objectively justifies a differentiation in treatment between resident and non-resident offenders, the obligation on the latter to pay a sum by way of security being appropriate to prevent them from avoiding an effective penalty simply by declaring that they do not consent to the immediate levying of the fine and opt for the continuation of the normal criminal proceedings.
sanktioneret med tilbageholdelse af køretøjet — (il for hver overtrædelse at stille et bestemt beløb som sikkerhed, der er højere end det beløb, der er fastsat ved øjeblikkelig betaling.
As the Court has consistently held, the rules regarding equality of treatment forbid not only overt discrimination by reason of nationality but also all covert forms of discrimination which, by the application of other criteria of differentiation, lead to the same result.
Denne situation begrunder følgelig objektivt en forskel i behandlingen af hjemmehørende og ikkehjemmehørende lovovertrædere, hvorved de sidstnævntes forpligtelse til at betale et beløb som sikkerhed er egnet til at forhindre, at de kan unddrage sig en effektiv sanktion ved blot at erklære, at de ikke ønsker at samtykke i, at bøden opkræves øjeblikkeligt, og at de vælger, at der rejses en normal straffesag.
Under the Court's case-law, however, where a Community regulation does not lay down any specific penalty for breach but refers to national provisions, Member States retain a discretion as to the choice of penalties, which must in any event be effective, dissuasive and proportionate.
Det følger af last praksis, at reglerne om ligebehandling af egne statsborgere og udlændinge ikke blot forbyder åbenlys forskelsbehandling begrundet i nationalitet, men desuden enhver form for skjult forskelsbehandling, som ved anvendelse af andre kriterier reelt fører til samme resultat.
Those penalties must thus be appropriate and necessary to achieve the intended aim, without going beyond what is indispensable in order to do so.
Desuden har Domstolen fastslået, al der er fare for, at nationale bestemmelser, hvorefter der sondres på grundlag af bopæl, således at der ikke indrømmes ikkehjemmehørende personer visse fordele, som til gengæld indrømmes personer, der er hjemmehørende på statens område, navnlig rammer borgere fra andre medlemsstater, fordi ikkc-hjcmmchørcndc personer som oftest er statsborgere i andre stater, og at bestemmelserne derfor kan indebære en indirekte forskelsbehandling på grundlag af nationalitet.
The Court has, moreover, held that a national rule which draws a distinction on the basis of residence, in that nonresidents are denied certain benefits which are, conversely, granted to persons residing within national territory, is liable to operate mainly to the detriment of nationals of other Member States, since non residents are in the majority of cases foreigners, and thus to constitute indirect discrimination by reason of nationality.
Det er i den foreliggende sag ikke bestridt, at de nationale bestemmelser, der er omtvistet i hovedsagen, kun meget sjældent berører statsborgere i den pågældende medlemsstat, som hverken har bopæl eller fast opholdssted i staten, og at de reelt fører til samme resultat som en forskelsbehandling på grundlag af nationalitet.
It is undisputed in this case that the national legislation in question only very rarely affects non-resident Belgians, and has the same practical resultas discrimination on grounds of nationality.
Efter Domstolens praksis er denne konstatering imidlertid ikke tilstrækkelig til, at det kan konkluderes, at sådanne bestemmelser er i strid med traktatens artikel 6.
That finding is, however, not sufficient under the Court's case-law for such legislation to be held incompatible with Article 6 of the Treaty.
Hertil kræves også, at de omhandlede bestemmelser ikke er sagligt begrundet.
For that it would also be necessary for the provision in question not to be justifiable by objective circumstances.
Det skal i denne henseende bemærkes, at i henhold til de nationale bestemmelser, der finder anvendelse i hovedsagen, påhviler det kun ikkehjemmehørende personer, der vælger muligheden for, at der rejses en normal straffesag, at stille et beløb på 15 000 BFR som sikkerhed for betaling af eventuelle bøder og sagsomkostninger.
It should be recalled in that regard that the national rule applicable in the main proceedings imposes the obligation to deposit the sum of BFR 15 000 by way of security for payment of the fine and any legal costs only on nonresidents who opt for continuation of the normal criminal proceedings.
Dette beløb, der er 50% højere end det beløb, der skal betales, såfremt det er muligheden for øjeblikkelig betaling, der vælges, hvorved strafforfølgningen falder bort, kræves særskilt for hver overtrædelse, som den pågældende sigtes for.
That sum, which is 50% higher than that payable where immediate payment extinguishing prosecution is chosen, is demanded separately for each infringement of which the offender is accused.
I tilfælde, hvor en række overtrædelser er fastslået samtidig og optaget i en og samme rapport, gøres hver enkelt af disse imidlertid ikke
Thus, a national measure such as that at issue in the main proceedings, which requires the payment of such sums, appears to be excessive and unnecessary in order to cover the extra costs which may be incurred in criminal proceedings against non-residents.
Det må konstateres, at den harmonisering og det samarbejde, der er tilvejebragt på
Accordingly, national legislation of the kind at issue in the main proceedings is manifestly disproportionate, and thus prohibited by Article 6 of the Treaty.
»EF-traktatens artikel 6 er til hinder for nationale bestemmelser, der er udstedt til gennemførelse af Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 af 20. december 1985 om harmonisering af visse bestemmelser på det sociale område inden for vejtransport og af Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 af 20. december 1985 om kontrolapparatet inden for vejtransport, og hvorefter kun ikkehjemmehørende personer, som i tilfælde af overtrædelse vælger 'ikke øjeblikkeligt at betale det fastsatte bødebeløb, men at der rejses en normal straffesag imod dem, er undergivet en forpligtelse — som er sanktioneret med tilbageholdelse af køretøjet — tilfor hver overtrædelse at stille et bestemt beløb som sikkerhed, der er højere end det beløb, der er fastsat ved øjeblikkelig betaling.*
'Article 6 of the EC Treaty precludes national legislation adopted in implementation of Council Regulation (EEC) No 3820/85 of 20 December 1985 on the harmonization of certain social legislation relating to road transport and Council Regulation (EEC) No 3821/85 of 20 December 1985 on recording equipment in road transport which, in cases of infringement, imposes only on nonresidents who opt for continuation of the normal criminal proceedings against them rather than for immediate payment of the prescribed fine the obligation to deposit a fixed sum by way of security in respect of each offence, which is higher titan that fixed in the case of immediate payment, in default of which their vehicle will be impounded.'