natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(fortsat 3) og hvilken retlig betydning den har, må lægges vægt på den nationale ret, der gælder for den, der udviser passivitet.
(continued 3) defendant was not aware of the rules regarding failure to react to a commercial letter of confirmation, since the plaintiff made no submission to the contrary.
Efter italiensk ret, som således er afgørende som den ret, der gælder for sagsøgte, har passivitet i samhandelen, navnlig passivitet over for en ordrebekræftelse i handelsfor­hold, imidlertid ikke retlig betydning.
However, under Italian law, which, as the domestic law of the defendant's domicile, was thus decisive, legal significance did not attach to silence in the course of trade or commerce, and particularly not to a failure to react to a commercial letter of confirma­tion.
Dette gælder også for værnetingsaftaler, hvilket indirekte kan udledes at den ikke udtømmende opregning af klausuler, der kræver ud­trykkelig bekræftelse, i artikel 1341, stk. 2, i Codice civile.
That also applied to agreements on jurisdiction, as could be correspondingly in­ferred from the non­exhaustive enumeration of clauses requiring express confirmation to be found in the second paragraph of Article 1341 of the Italian Codice civile.
En undtagelse herfra kendes i italiensk ret højst i løbende forretningsforhold, hvilket der som anført imidlertid ikke var tale om.
Under Italian law an exception to that rule might if necessary be allowed where the parties regularly transacted business with each other; that was not, however, the case in this in­stance.
Endelig anførte Oberlandesgericht, at betingelserne i konventionens artikel 5, nr. 1, heller ikke var opfyldt.
Lastly, the Oberlandesgericht found that the criteria set out in Article 5(1) of the Con­vention had not been met either.
Opfyldelsesstedet for det krav, der blev gjort gældende under sagen, var sagsøgtes hjemsted.
The place of performance of the contract forming the basis of the claim asserted in the proceedings was the location of the defendant's regis­tered office.
Herved skulle der lægges vægt på den forpligtelse, sagen drejede sig om, altså i dette tilfælde sælgers forpligtelse til at betale erstatning på grund af misligholdelse af leveringsforpligtelsen.
Attention had to be focussed in that regard on the obligation forming the subject­matter of the proceedings, which in this case was the obligation on the seller to pay compensation for its failure to fulfil its obligation to deliver.
Spørgsmålet om, hvilket sted der var opfyl­delsessted for denne forpligtelse, skulle afgøres efter reglerne i tysk international pri­vatret som lex fori. Heri henvises der til den uniforme lov om internationale løsørekøb, da betingelserne for denne lovs anvendelse var opfyldt, og parterne ikke havde aftalt, at den ikke skulle finde anvendelse.
The place of perform­ance of that obligation fell to be determined in accordance with the rules of German private international law, as the lex fori, under which reference was to be made to the Uniform Law on the International Sale of Goods, since the criteria for its application had been met and the parties had not agreed that it should not apply.
Det fremgik ganske vist ikke udtrykkeligt af lovens artikel 24, stk. 2, artikel 27, stk. 2, artikel 84, stk. 1, og artikel 86, som kunne anvendes som grundlag for erstatningskravet, at opfyldelsesstedet var sagsøgtes hjemsted i Ita­lien, men det fulgte af de almindelige principper, loven bygger på (artikel 17). Herefter måtte man gå ud fra, at erstatningen efter denne lov i princippet skulle ydes dér, hvor den part, kravet blev rettet mod, skulle have opfyldt sin forpligtelse, da erstatningsplig­ten enten indtræder ved siden af eller træder i stedet for den misligholdte primære for­pligtelse.
Although the rele­vant articles of that Uniform Law on which the claim for compensation was based, namely Articles 24(2), 27(2), 84(1) and 86, contained no express indication that the place of performance was the location of the defendant's registered office in Italy, nevertheless that conclusion was to be inferred from the general principles underlying the Uniform Law (Art. 17), according to which it was to be assumed that compensation pursuant thereto was in principle payable in the place where the party from whom it was claimed should have fulfilled its obligation, since the duty to pay compensation arose either in or in the vicinity of the place where the primary obligation should have been performed.
Opfyldelsesstedet for den misligholdte pligt til at levere varen var sagsøgtes hjemsted.
However, the place of performance of the delivery obligation breached by the defendant was the location of its registered office. This was apparent
Dette fulgte af de bestemmelser i aftalen, der henvises til i lovens artikel 23, stk. 1, fordi varen efter den foreliggende købekontrakt skulle forsendes.
(continued 4) from the matters contractually agreed, as referred to in Article 23(1) of the Uniform Law, because the sale contract in this case provided for the goods to be forwarded.
Parterne havde nemlig aftalt, at transporten skulle finde sted for sagsøgerens regning og risiko, og at speditøren skulle modtage varen fra sagsøgte på dennes forretningssted.
The parties had agreed that such transportation was to take place at the plaintiffs expense and risk, and the forwarding agent was to have taken delivery of the goods from the de­fendant at the latter's business premises.
Reglens anvendelsesområde. Begrebet »forpligtelse«
General ; scope of the provision ; the term 'obligation'
Dom af 6. oktober 1976'), sag 14/76,
Court of Justice of the European Communities
1976, s. 1497 (forslag til afgørelse fra generaladvokat G. Reischl, s. 1511)
1­5.1.1 — A 1 Judgment of 6 October 1976,' Case 14/76 A. De Bloos SPRL ν Société en commandite par actions Bouyer [1976] ECR 1497 (Preliminary ruling requested by the Cour d'appel, Mons) Advocate General: G. Reischl (p. 1511)
Kompetence — specielle kompetenceregler — opfyldelsesværneting — begrebet »forpligtelse« i artikel 5, nr. 1 — den kontraktmæssige forpligtelse, der ligger til grund for sagen
Jurisdiction — Special jurisdiction — Jurisdiction of the courts for the place of per­formance — The term Obligation' in Article 5(1) — Contractual obligation on which the action is founded
Kompetence — specielle kompetenceregler — værneting i sager vedrørende driften af en filial, et agentur eller en lignende virksomhed (artikel 5, nr. 5) — betingelser
Jurisdiction — Special jurisdiction — Jurisdiction in relation to a branch, agency or other establishment (Art. 5(5)) — Conditions
Cour d'appel de Mons forelagde ved dom af 9. december 1975 Domstolen to spørgsmål vedrørende fortolkningen af konventionens artikel 5, nr. 1 og 5.
By an order dated 9 December 1975 the Cour d'appel, Mons, referred two questions on the interpretation of Article 5(1) and (5) to the Court of Justice for a preliminary ruling.
Under anbringende af, at nævnte kontrakt var blevet opsagt ensidigt og uden forudgående varsel, havde forhandleren indstævnet leverandøren for en belgisk ret og nedlagt påstand om, at kontrakten ophævedes ved dom i medfør af belgisk ret på grund af leverandørens misligholdelse samt om at der tilkendtes ham erstat- i) Processprog: fransk.
Complain­ing of a unilateral breach, without notice, of the said contract, the grantee brought pro­ceedings against the grantor before the Belgian court seeking, in accordance with Bel­gian law, the dissolution of the contract by the court, on the ground of the grantor's
(fortsat 1) ning.
(continued 1) wrongful conduct, and the payment of damages.
Da den belgiske ret i første instans erklærede sig inkompetent til at påkende sa gen, indbragte forhandleren spørgsmålet for Cour d'appel de Mons.
When the Belgian court of first in stance decided that it had no jurisdiction to hear the case, the grantee appealed to the Cour d'appel, Mons.
Ved det første spørgsmål anmodedes Domstolen om at udtale, hvorvidt udtrykket »forpligtelse« i konventionens artikel 5, nr. 1, i en tvist mellem en forhandler efter en eneforhandlingsaftale og den pågældende leverandør, som ifølge forhandleren havde krænket den tilsikrede eneret, skal fortolkes således, at det omfatter enhver forpligtelse i henhold til rammeaftalen om eneforhandling eller endog i henhold til de senere i medfør af rammeaftalen indgåede salgskontrakter, eller om det udelukkende sigter til den forpligtelse, der ligger til grund for søgsmålet.
In the first question, the Court was asked whether, in an action brought by the grantee of an exclusive sales concession against the grantor in which he claimed that the latter had infringed the exclusive concession, the term 'obligation' in Article 5(1) of the Con vention was to be interpreted as applying without distinction to any obligation arising out of the framework contract granting an exclusive sales concession or even arising out of the successive sales concluded in performance of the said contract, or as refer ring exclusively to the obligation forming the basis of the legal proceedings.
I det sidstnævnte tilfælde anmode des Domstolen endvidere om nærmere at angive, hvorvidt udtrykket »forpligtelse« i ovennævnte artikel 5, nr. 1, henviser til den oprindelige forpligtelse, til forpligtelsen til at modsvare den oprindelige forpligtelse, til forpligtelsen til at betale erstatning (»dommages-intérêts«), når den oprindelige forpligtelse er bortfaldet på grund af kontraktens ophævelse eller opsigelse, eller endelig til forpligtelsen til at betale en »passende erstat ning« eller »tillægserstatning« i henhold til den belgiske lov af 27. juli 1961.
In the event that the last-mentioned hypothesis should be the correct one, the Court was further asked to rule whether the word 'obligation' in the aforementioned Article 5(1) referred to the original obligation, the obligation to provide the equivalent of the original obligation or to the obligation to pay damages where the effect of the dissolution or termination of the contract was to render void the original obligation, or, finally, to the obligation to pay 'fair compensation' or even 'additional compensation' within the meaning of the Belgian Law of 27 July 1961.
»7 Konventionens artikel 5, nr. 1, bestemmer, at en person, der har bopæl på en kon traherende stats område, kan sagsøges i en anden kontraherende stat:
'7 Under Article 5(1) of the Convention, a person domiciled in a Contracting State may, in another Contracting State, be sued:
'i sager om kontraktsforhold, ved retten på det sted, hvor den forpligtelse, der ligger til grund for sagen, er opfyldt eller skal opfyldes'.
"in matters relating to a contract, in the courts for the place of performance of the obligation in question."
8 Som det fremgår af præamblen, er det konventionens formål at fastlægge retternes internationale kompetence i de kontraherende stater, at lette anerkendelsen af de respektive retsafgørelser og at indføre en hurtig procedure for at sikre fuldbyrdelse af afgørelserne;
8 As stated in its preamble, the Convention is intended to determine the international jurisdiction of the courts of the Contracting States, to facilitate the recognition and to introduce an expeditious procedure for securing the enforcement of judgments.
9 denne målsætning forudsætter et krav om, at antallet af værneting for en og samme kontrakt begrænses i videst muligt omfang; io konventionens artikel 5, nr. 1, kan derfor ikke fortolkes således, at den henviser til enhver forpligtelse efter den pågældende kontrakt;
io Because of this, Article 5(1) of the Convention cannot be interpreted as referring to any obligation whatsoever arising under the contract in question.
11 udtrykket 'forpligtelse' sigter derimod til den kontraktmæssige forpligtelse, der lig ger til grund for sagen;
n On the contrary, the word "obligation" in the article refers to the contractual obligation forming the basis of the legal proceedings.
12 en sådan fortolkning bekræftes i øvrigt klart af den italienske og tyske affattelse af bestemmelsen;
12 This interpretation is, moreover, clearly confirmed by the Italian and German ver sions of the article.
14 i de tilfælde, hvor sagsøgeren rejser krav om erstatning eller påstår kontrakten ophævet på grund af modpartens misligholdelse, er den forpligtelse, artikel 5, nr. 1,
13 It follows that for the purposes of determining the place of performance within the meaning of Article 5, quoted above, the obligation to be taken into account is that which corresponds to the contractual right on which the plaintiffs action is based.
(fortsat 4)
(continued 3)
19 Bestemmelsen herom giver vel ikke nogen løsning i de særlige tilfælde, hvor en tvist vedrører flere forpligtelser, der udspringer af én og samme kontrakt og ligger til grund for sagen.
It is on account of those par ticularities that the court of the place in which the characteristic obligation of such contracts is to be performed is considered best suited to resolving the disputes to which one or more obligations under such contracts may give rise.
I et sådant tilfælde må dog den ret, sagen er indbragt for, ved afgørelsen af, om den er stedligt kompetent, hente vejledning i sondringen mellem ac cessoriske krav og hovedkrav, hvilket medfører, at hovedforpligtelsen blandt flere omtvistede forpligtelser bliver afgørende for kompetencen.
When no such particularities exist, it is neither necessary nor appropriate to identify the obligation which characterizes the contract and to centralize at the place of per formance thereof jurisdiction, based on place of performance, over disputes con cerning all the obligations under the contract.
I det tilfælde, der er om handlet i spørgsmålet fra den nationale ret i nærværende sag, melder denne vanskelighed sig imidlertid ikke.«
The variety and multiplicity of con tracts as a whole are such that the above criterion might in those other cases create uncertainty as to jurisdiction, whereas it is precisely such uncertainty which the Convention is designed to reduce.
»Den forpligtelse, der er relevant for fastlæggelsen af opfyldelsesstedet i henhold til artikel 5, nr. 1, i konvention af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, er i en tvist om betaling af et arkitekthonorar til en arkitekt, der har fået overdraget et byggeprojekt, den aftaleforpligtelse, der konkret ligger til grund for sagen.«
The place in which that obligation is to be performed usually constitutes the closest connecting factor between the dispute and the court having jurisdiction over it, and it is this connecting factor which explains why, in contractual matters, it is the court of the place of performance of the obligation which has jurisdiction.
I tilslutning til denne dom stadfæstede Landgericht Kaiserslautern den indankede dom (dom af 5. maj 1987 - 2 S 123/84; IPRax 1987, 368, kommenteret af Mezger, 346; NJW 1988, 652), med den begrundelse, at de tyske retter ikke havde international kom petence i henhold til konventionens artikel 5, nr. 1.
Admittedly, the above rule does not afford a solution in the particular case of a dis pute concerned with a number of obligations arising under the same contract and forming the basis of the proceedings commenced by the plaintiff.
Den forpligtelse, der var afgørende for bestemmelsen af opfyldelsesstedet, var i det foreliggende tilfælde opdragsgiverens betalingsforpligtelse, dvs. den forpligtelse, der modsvarede arkitektens krav på honorar.
However, in such a case the court before which the matter is brought will, when determining whether it has jurisdiction, be guided by the maxim accessorium sequitur principale; in other words, where various obligations are at issue, it will be the principal obligation which will determine its jurisdiction.
Opfyldelsesstedet for forpligtelsen måtte fastlægges efter det lands ret, som ifølge de tyske kollisionsnormer var afgørende for den omtvistede forpligtelse, altså efter tysk ret.
That complication does not, however, arise in the case referred to in the question raised by the Landgericht Kaiserslautern.'
1-5.1.1 — A 6 Dom af 8. marts 1988 [Sjette Afdeling]'), sag 9/87, SPRL Arcado mod SA Haviland (anmodning om præjudiciel afgørelse, indgivet af Cour d'appel de Bruxelles) Sml.
Admittedly, there was a tendency in decided cases and in the literature to take as uniform place of performance in the case of architects' contracts the location of the building site.
1988, s. 1539 (forslag til afgørelse fra generaladvokat Sir Gordon Slynn, s. 1547)
1­5.1.1 — A 6 Judgment of 8 March 1988 (Sixth Chamber),' Case 9/87 SPRL Arcado ν SA Haviland [1988] ECR 1539 (Preliminary ruling requested by the Cour d'appel, Brussels) Advocate General: Sir Gordon Slynn (p. 1547)
Kompetence — specielle kompetenceregler — kompetence i sager »om kontraktforhold« — begrebet »kontraktforhold« — selvstændig fortolkning
Jurisdiction — Special jurisdiction — Jurisdiction 'in matters relating to a contract' — Concept — Independent interpretation
Kompetence — specielle kompetenceregler — kompetence i sager »om kontraktforhold« — sagligt anvendelsesområde — påstand om betaling af provision og erstatning for retsstridig ophævelse af kontrakt om selvstændigt handelsagentur — omfattet
Jurisdiction — Special jurisdiction — Jurisdiction 'in matters relating to a contract' — Objective scope — Claims for the payment of commission and compensation for wrongful repudiation of an independent commercial agency agreement — Inclusion
Under hovedsagen gjorde sagsøgeren, som havde hjemsted i Belgien, krav gældende i forbindelse med en kontrakt om selvstændigt handelsagentur.
In the national proceedings, the plaintiff company, whose seat was in Belgium, brought a number of claims in connection with an (independent) commercial agency agree­ment.
Med denne kontrakt havde sagsøgte, en porcelænsfabrikant med hjemsted i Limoges (Frankrig), udnævnt sagsøgeren til forhandler af porcelænsvarer i Belgien og Luxembourg.
Under that agreement the defendant, a porcelain manufacturing company with its registered office in Limoges (France), had transferred to the plaintiff distribution of
Retten forelagde derfor Domstolen følgende spørgsmål til præjudiciel afgørelse: i) Processprog: fransk.
Language of the case : French.
(fortsat 1)
(continued 1) its products in Belgium and Luxembourg.
»Er en sag om retsstridig ophævelse af en kontrakt om (selvstændigt) handelsagentur og om betaling af provision i henhold til kontrakten en sag om kontraktforhold, jfr. artikel 5, nr. 1, i Bruxelles-konventionen af 27. september 1968?«
'Are proceedings relating to the wrongful repudiation of an (independent) commer­cial agency agreement and the payment of commission due under such an agree­ment proceedings in matters relating to a contract within the meaning of Article 5(1) of the Brussels Convention of 27 September 1968?'
11 Begrebet 'kontraktforhold' skal derfor betragtes som et selvstændigt begreb, der ved anvendelsen af konventionen først og fremmest skal fortolkes ud fra konventionens opbygning og formål med henblik på at sikre, at denne gennemføres i fuldt omfang.
'9 By way of derogation from the general rule governing jurisdiction set out in the first paragraph of Article 2 of the Convention, Article 5(1) of the Convention provides as follows:
12 En påstand om betaling af provision i henhold til en kontrakt om selvstændigt han delsagentur støttes utvivlsomt på selve kontrakten og er derfor omfattet af begrebet 'kontraktforhold', jfr. konventionens artikel 5, nr. 1.
"A person domiciled in a Contracting State may, in another Contracting State, be sued:
13 Det samme gælder en påstand om erstatning for retsstridig ophævelse af den sam me kontrakt, da erstatningen støttes på den manglende overholdelse af en kontrakt lig forpligtelse.
1. in matters relating to a contract, in the courts of the place of performance of the obligation in question ...".
14 For så vidt angår selvstændige handelsagenters ret til et opsigelsesvarsel, fremgår den kontraktretlige karakter heraf og dermed også af erstatningen for ophævelse uden varsel af artiklerne 15 og 17 i Rådets direktiv 86/653 af 18. december 1986 om samordning af medlemsstaternes lovgivning om selvstændige handelsagenter (EFT L382, s. 17).
io As the Court held in its judgment of 22 March 1983 in Case 34/82 (Martin Peters Bauunternehmung GmbH ν Zuid Nederlandse Aannemers Vereniging [1983] ECR 987) ' the concept of "matters relating to a contract" serves as a criterion to define the scope of one of the rules of special jurisdiction available to the plaintiff. Having regard to the objective and the general scheme of the Convention, it is important
Herefter kendte Domstolen for ret:
The Court of Justice accordingly ruled as follows:
»En sag om retsstridig ophævelse af en kontrakt om selvstændigt handelsagentur og om betaling af provision i henhold til kontrakten er en sag om kontraktforhold, jfr. artikel 5, nr. 1, i Bruxelles-konventionen af 27. september 1968.«
'Proceedings relating to the wrongful repudiation of an independent commercial agency agreement and the payment of commission due under such an agreement are proceedings in matters relating to a contract within the meaning of Article 5(1) of the Brussels Convention of 27 September 1968.'
I tilslutning til denne dom frafaldt sagsøgte i hovedsagen indsigelsen om, at retten savnede kompetence, og fremsatte herefter kun indsigelser vedrørende realiteten.
Following this decision the defendant in the main proceedings abandoned the objec­tion of lack of jurisdiction and simply defended the case.
Cour d'appel stadfæstede i det væsentlige underinstansens dom (dom af 7. april 1989).
The Cour d'appel upheld the decision of the lower court in all essential respects (judgment of 7 April 1989).
1-5.1.1 — A 7 Dom af 15. februar 1989 [Sjette Afdeling]!),Sag 32/88, Six Constructions Ltd mod Humbert (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour de cassation) Sml.
1­5.1.1 — A 7 Judgment of 15 February 1989 (Sixth Chamber)," Case 32/88 Six Constructions Ltd ν Humbert [1989] ECR 341 (Preliminary ruling requested by the French Cour de cassation) Advocate General: G. Tesauro (p. 348)
Kompetence — specielle kompetenceregler — værneting på opfyldelsesstedet for kontraktforpligtelsen — arbejdsaftale — spørgsmålet om, hvilken forpligtelse der er afgørende for kompetencen — forpligtelsen til at udføre det aftalte arbejde — opfyldelse uden for de kontraherende staters område — konventionens artikel 5, nr. 1, fandt ikke anvendelse — anvendelse af konventionens artikel 2
Jurisdiction — Special jurisdiction — Court for the place in which the contractual obliga­tion is to be performed — Obligation to be taken into consideration — Obligation to carry out the agreed work — Performance outside the territory of the Contracting States — Article 5(1) of the Convention not applicable — Application of Article 2 of the Convention
Sagsøgeren, som på daværende tidspunkt havde bopæl i Labrède (Gironde, Frankrig), blev i 1979 ansat i Bruxelles som »deputy project manager« af sagsøgte, et selskab, der var stiftet efter lovgivningen i det arabiske emirat Sharjah.
The respondent in the main proceedings, who at the material time resided in Labrède (Gironde, France), was engaged in March 1979 in Brussels as a deputy project manager by the appellant, a company incorporated under the law of Sharjah, one of the United Arab Emirates.
Sagsøgte havde forretnings sted i Bruxelles, men angav under hovedsagen også at have hjemsted dér, og da der ik ke rettidigt blev rejst indsigelse herimod, blev dette lagt til grund.
The appellant had a branch in Brussels, although it asserted in the course of the main proceedings that its registered office was also in that city. That asser­tion was accepted on the ground that it had not been contested at the proper time.
Ifølge den på engelsk affattede arbejdsaftale (employment contract), som sagsøgeren ganske vist ikke havde underskrevet, skulle sager vedrørende aftalens gennemførelse anlægges ved retterne i Bruxelles.
The employment contract, which was drafted in English but which had not been signed by the respondent, provided that the Brussels courts would have jurisdiction in respect of any dispute arising under the contract.