natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Først bemærkes, at retsstillingen for en EF-borger, som rejser til en anden medlemsstat i Fællesskabet for dér at udøve erhvervsvirksomhed, enten henhører under traktatens kapitel om arbejdskraftens frie bevægelighed, under kapitlet om etableringsretten eller under kapitlet om tjenesteydelser, som indbyrdes udelukker hinanden.
Since the questions referred are concerned essentially with the concepts of 'establishment' and 'provision of services', the chapter on workers can be disregarded as having no bearing on those questions.
Da kapitlet om arbejdskraften ikke er relevant i denne sag, kan det straks udelukkes fra gennemgangen af de forelagte spørgsmål, som i det væsentlige vedrører begreberne »etablering« og »præstering af tjenesteydelser«.
The questions have been raised in the course of disciplinary proceedings opened by the Consiglio dell'Ordine degli Avvocati e Procuratori di Milano (Council of the Order of Advocates and Procurators of Milan, hereinafter 'the Milan Bar Council') against Mr Gebhard, who is accused of contravening his obligations under Law No 31 of 9 February 1982 on freedom for lawyers who are nationals of a Member State of the European Community to provide services on the ground that he pursued a professional activity in Italy on a permanent basis in chambers set up by himself whilst using the title avvocato.
I lerefter bemærkes, at bestemmelserne i kapitlet om tjenesteydelser er subsidiære i forhold til bestemmelserne i kapitlet om etableringsretten.
It follows that a person may be established, within the meaning of the Treaty, in more than one Member State — in particular, in the case of companies, through the setting-up of agencies, branches or subsidiaries (Article 52) and, as the Court has held, in the case of members of the professions, by establishing a second professional base.
Heraf følger, at en person kan være etableret — i den forstand udtrykket er anvendt i traktaten - i mere end én medlemsstat, hvilket især kan være tilfældet med selskaber, når disse opretter agenturer, filialer eller datterselskaber, og - som Domstolen har fastslået i forbindelse med udøvere af liberale erhverv - ved oprettelse af mere end ét forretningssted.
Mr Gebhard has resided since March 1978 in Italy, where he lives with his wife, an Italian national, and his three children. His income is taxed entirely in Italy, his country of residence.
Begrebet etablering i traktatens forstand er således et meget vidt begreb, som for en EF-horger indebærer, at han på stabil og vedvarende måde kan deltage i det økonomiske liv i en anden medlemsstat end sin egen og få fordel heraf, hvorved der sker en begunstigelse af det økonomiske og sociale samarbejde inden for området selvstændig erhvervsvirksomhed.
The concept of establishment within the meaning of the Treaty is therefore a very broad one, allowing a Community national to participate, on a stable and continuous basis, in the economic life of a Member State other than his State of origin and to profit therefrom, so contributing to economic and social interpénétration within the Community in the sphere of activities as selfemployed persons.
Derimod forudses det for det tilfælde, at tjenesteyderen flytter til en anden medlemsstat, at
The situation of a Community national who moves to another Member State of the
værtsmedlemsstaten kan indrette visse faciliteter (herunder et kontor, en praksis eller et lokale), for så vidt som disse faciliteter er nødvendige for at udføre den pågældende tjenesteydelse.
The fact that the provision of services is temporary does not mean that the provider of services within the meaning of the Treaty may not equip himself with some form of infrastructure in the host Member State (including an office, chambers or consulting rooms) in so far as such infrastructure is necessary for the purposes of performing the services in question.
Denne situation er imidlertid forskellig fra Gebhard's situation, idet Gebhard med sin status som statsborger i en medlemsstat på stabil og vedvarende måde udøver en erhvervsvirksomhed i en anden medlemsstat, hvorfra han fra et forretningssted bl.a. henvender sig til statsborgerne i denne stat.
However, that situation is to be distinguished from that of Mr Gebhard who, as a national of a Member State, pursues a professional activity on a stable and continuous basis in another Member State where he holds himself out from an established professional base to, amongst others, nationals of that State.
En sådan statsborger er omfattet af kapitlet om etableringsretten og ikke af kapitlet om tjenesteydelser.
Such a national comes under the provisions of the chapter relating to the right of establishment and not those of the chapter relating to services.
Advokatrådet i Milano har gjort gældende, at en person som Gebhard ikke i henhold til traktaten kan anses for at være »etableret« i en medlemsstat, konkret Italien, medmindre den pågældende er optaget i denne stats erhvervsfortegnelseeller i det mindste udøver sin virksomhed i samarbejde eller partnerskab med personer, som er optaget i fortegnelsen.
The Milan Bar Council has argued that a person such as Mr Gebhard cannot be regarded for the purposes of the Treaty as being 'established' in a Member State — in his case, Italy — unless he belongs to the professional body of that State or, at least, pursues his activity in collaboration or in association with persons belonging to that body.
Bestemmelserne om etableringsretten angår adgangen til at optage virksomhed og at udøve den.
The provisions relating to the right of establishment cover the taking-up and pursuit of activities.
Den midlertidige karakter af den i EF-lraktatens artikel 60, stk. 3, omhandlede tjenesteydelse skal bedømmes på grundlag af ydelsens varighed, hyppighed, periodiske karakter og dens kontinuitet.
The temporary nature of the provision of services, envisaged in the third paragraph of Article 60 of the EC Treaty, is to be determined in the light of ils duration, regularity, periodicity and continuity.
En tjenesteyder i den forstand, udtrykket er anvendt i traktaten, kan i værtsmedlemsstaten indrette defaciliteter, som er nødvendigefor at kunne udføre sin ydelse.
The provider of services, within the meaning of the Treaty, may equip himself in the host Member State with the infrastructure necessary for the purposes of performing the services in question.
En statsborger i en medlemsstat, som på stabil og vedvarende måde udøver en erhvervsvirksomhed i en anden medlemsstat, hvorfra han fra et forretningssted bLa. henvender sig til statsborgerne i denne stat, er omfattet af bestemmelserne i kapitlet om etableringsretten og ikke af kapitlet om tjenesteydelser.
A national of a Member State who pursues a professional activity on a stable and continuous basis in another Member State where he holds himself out from an established professional base to, amongst others, nationals ofthat State comes under the provisions of the chapter relating to the right of establishment and not those of the chapter relating to services.
Såvel muligheden for, at en statsborger i en medlemsstat kan udøve sin etableringsret, som de nærmere betingelser f or udøvelsen herafskul bedømmes på grundlag af den virksomhed, han har til hensigt at udøve på værtsmedlemsstatens omrade.
The possibility for a national of a Member State to exercise his right of establishment, and the conditions for the exercise ofthat right, must be determined in the light of the activities which he intends to pursue on the territory of the host Member State.
I det tilfælde, hvor en bestemt virksomhed ikke er reguleret i værtsstaten, har statsborgere fra samtlige øvrige medlemsstater ret til at etablere sig på førstnævntestats område og dér udøve samme virksomhed.
Where the taking-up of a specific activity is not subject to any rules in the host Stale, a national of any other Member State will be entitled to establish himself on the territory of the first State and pursue that activity there.
Når adgangen til at optage en bestemt virksomhed, eller udøvelsen af den, i værtsmedlemsstaten er undergivet visse betingelser, skal statsborgere fra en anden medlemsstat, der ønsker at udøve den pågældende virksomhed, principielt opfylde dem.
On the other hand, where the taking-up or the pursuit of a specific activity is subject to certain conditions in the host Member State, a national of another Member State intending to pursue that activity must in principle comply with them.
Nationale foranstaltninger, der kan hæmme udøvelsen af de ved traktaten sikrede grundlæggende friheder eller gøre udøvelsen heraf mindre tiltrækkende, skal opfylde fire betingelser: De skal anvendes uden forskelsbehandling, de skal være begrundet i tvingende samfundsmæssige hensyn, de skal være egnede til at sikre virkeliggørelsen af det formål, deforfølger, og de må ikke gå ud over, hvad der er nødvendigtfor al opnå formålet.
National measures liable to hinder or make less attractive the exercise of fundamental freedoms guaranteed by the Treaty must fulfil four conditions: they must be applied in a non-discriminatory manner, they must be justified by imperative requirements in the general interest; they must be suitable for securing the attainment of the objective which they pursue; and they must not go beyond what is necessary in order to attain it.
Medlemsstaterne er forpligtet til at lægge ligestillingen af eksamensbeviser til grund og eventuelt foretage en sammenligning mellem de krav om kundskaber og kvalifikationer, der stilles i deres nationale regler, og vedkommendes kundskaber og kvalifikationer.« «
Member States must take account of the equivalence of diplomas and, if necessary, proceed to a comparison of the knowledge and qualifications required by their national rules and those of the person concerned. '
Generaladvokat P. Léger fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 20. juni 1995.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 20 June 1995.
1 Ian foreslog følgende besvarelse af de forelagte spørgsmål:
He proposed that the Court should rule as follows:
»EF-traktatens artikel 59 og 60 og Rådets direktiv 77/249/EØF af 22. marts 1977 om lettelser med henblik på den faktiske gennemførelse af advokaters frie udveksling af tjenesteydelser skal fortolkes således, at de er til hinder for en national ordning i modtagermedlemsstaten, hvorefter det ikke er tilladt for en advokat, der leverer tjenesteydelser, at åbne et kontor på den pågældende stats område.
'Articles 59 and 60 of the EC Treaty and Council Directive 77/249/EEC of 22 March 1977 to facilitate the effective exercise by lawyers of freedom to provide services must be interpreted as precluding national legislation of a host Member State prohibiting lawyers providing services from opening chambers in the territory of that State.
Lokaliseringen af det sted, hvor advokaten principalt udøver virksomhed, samt varigheden og hyppigheden afydelser, der leveres i modtagermedlemsstaten, er egnede kriterier som grundlag for sondringen mellem advokatvirksomhed, der henhører under levering af tjenesteydelser, og den del, der vedrører etablering.
The location of the lawyer's main centre of activity and the duration and frequency of the services provided in the host Member State are appropriate criteria for establishing the demarcation line between the activity
Situationen for en advokat, der er statsborger i medlemsstat A, som har beskikkelse i nævnte stat, og som åbner et fast kontor i medlemsstat B, hvor han i det væsentlig yder rådgivning vedrørende medlemsstat A 's ret, er omfattet af anvendelsesområdet for EF-traktatens artikel 52, uanset hvilken erhvervstitel han kan anvende. «
of a lawyer which comes under the provision of services and that which comes under the heading of establishment.
Præjudiciel »Traktatens artikel 95 differentieret afgift af motorkøretøjer* (Anden Afdeling)
Preliminary ruling (Article 95 of the Treaty (Second Chamber)
Ved dom af 29. marts 1994 indgået til Domstolen den 14. april 1994 har Frankrigs Cour de cassation forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af traktatens artikel 95.
By order of 29 March 1994, received at the Court on 14 April 1994, the French Cour de Cassation (Court of Cassation) referred to the Court for a preliminary ruling under Article 177 of the EC Treaty a question on the interpretation of Article 95 of that Treaty.
Det bemærkes indledningsvis, at Domstolen har fastslået, at medlemsstaterne på fællesskabsrettens nuværende udviklingstrin stadig frit for produkter som biler kan indføre en afgiftsordning, hvis satser stiger progressivt efter et objektivt kriterium som f.eks. motorstørrelse, hvorved det dog er en forudsætning, at den pågældende afgiftsordning ikke har nogen diskriminatorisk eller beskyttende virkning.
Mrs Jacquier considers that the Law of 30 December 1987 discriminates against imported vehicles, since the system of tax it establishes has an unjustified break in progression between the last tax band which includes vehicles of French manufacture, namely the 17-18 CV band, and the higher bands for vehicles of high fiscal horsepower, which are exclusively imported vehicles.
Det bemærkes indledningsvis, at en afgiftsordning ikke kan anses for diskriminatorisk, blot fordi det kun er indrørte produkter, bl.a. fra andre medlemsstater, der pålægges den højeste afgift.
That question was raised in proceedings between Mrs Jacquier, née Casarin, and the Directeur Général des Impôts for the département of Jura, concerning the latter's refusal to refund her the differential tax paid on her vehicle.
ƒ Frankrig skal der i henhold til artikel 1599 C 1599 J i code général des impôts betales en differentieret afgift af motorkøretøjer.
In France, Articles 1599 C to 1599 J of the Code Général des Impôts (General Tax Code) provide for a differential tax on motor vehicles.
Artikel 1599 G i code général des impôts blev ændret ved lov nr. 87-1061 af 30. december 1987.
Article 1599 G of the Code Général des Impôts was amended by Law No 87-1061 of 30 December 1987.
Jacquier ejer et køretøj afmærket Mercedes med en afgiftspligtig motorkraft på 40 CV.
Mrs Jacquier owns a Mercedes vehicle with a fiscal horsepower of 40 CV.
For året 1990 måtte hun betale en differentieret afgift af motorkøretøjer, som for køretøjer i denne kategori androg 10 832 FF.
For 1990 she had to pay, under the Law of 30 December 1987, differential tax on motor vehicles amounting, for that category of vehicle, to FF 10 832.
Hvis den højere stigningstakt, der gælder for køretøjer med en afgiftspligtig motorkraft på mere end 18 CV, faktisk skulle afholde visse forbrugere fra at købe sådanne køretøjer, vil disse forbrugere vælge en bilmodel i den umiddelbart lavere afgiftsgruppe, dvs. afgiftsgruppe 17-18 CV, eller eventuelt en hilmodel i afgiftsgruppe 15-16 CV.
A system of taxation cannot be regarded as discriminatory solely because only imported products, in particular those from other Member States, come within the most heavily taxed category.
Jacquier er af den opfattelse, at lov af 30. december 1987 bevirker en forskelsbehandling af importerede køretøjer, idet den efter loven gældende afgiftsordning indebærer et ubegrundet brud i henseende til afgiftens progression fra den sidste afgiftsgruppe, som omfatter køretøjer fremstillet i Frankrig, dvs. afgiftsgruppe 17-18 CV, til de højere af giftsgrupper, som køretøjer med stor afgiftspligtig motorkraft henhører under, og som udelukkende omfatter importerede køretøjer.
To determine whether the increase in the progression coefficient of the differential tax above the 18 CV threshold has a discriminatory or protective effect, it must be examined whether that increase may deter consumers from purchasing vehicles with a fiscal horsepower of over 18 CV, which are all of foreign manufacture, to the benefit of vehicles of domestic manufacture.
og indenlandsk importerede køretøjer fremstillede køretøjer.
The 15-16 CV and 17-18 CV tax bands, however, include both imported vehicles and vehicles of domestic manufacture.
Under disse omstændigheder kan det ikke antages, at forøgelsen af stigningstakten i forbindelse med en ordning som den omhandlede vil kunne fremme salget af indenlandsk fremstillede køretøjer.
In a system such as that at issue in the present case, therefore, it does not appear that the increase in the progression coefficient can have the effect of favouring the sale of vehicles of domestic manufacture.
•EF-traktatens artikel 95 er ikke til hinder for en anvendelse af en national ordning om afgift af motorkøretøjer, der indebærer en øget stigningstakt af den i hovedsagen omhandlede art, for så vidt denne forøgelse ikke fremmer salget af indenlandsk fremstillede køretøjer i forhold til salget af køretøjer importeret fra andre medlemsstater.*
'Article 95 of the EC Treaty does not preclude the application of national rules on motor vehicle taxation which provide for an increase in the progression coefficient of the kind at issue in the main proceedings, in so far as that increase does not have the effect of favouring the sale of vehicles of domestic manufacture over the sale of vehicles imported from other Member Slates.'
Generaladvokat F.G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Anden Afdeling) den 12. oktober 1995.
Advocate General F.C. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Second Chamber on 12 October 1995.
Han foreslog Domstolen at besvare det forelagte spørgsmål pä følgende måde:
He proposed that the Court should rule as follows:
»EF-traktatens artikel 95 er ikke til hinder for anvendelsen af en lovgivning, hvorved der er indført en ordning som den i hovedsagen omhandlede med en progressivvejafgift for motorkøretøjer, nårafgiften ikke er struktureret således, at den tilskynder forbrugerne til at vælge indenlandsk fremstillede køretøjer frem for køretøjer importeret fra de øvrige medlemsstater*
'Article 95 of the EC Treaty does not preclude the application of legislation introducing a progressive system of road tax for motor vehicles, such as that in issue in the main proceedings, where the tax is not structured in such a way as to lead consumers to choose domestically produced vehicles in preference to vehicles imported from other Member States.'
virksomhed dér, kan udvide sin virksomhed inden for medlemsstatens område, har ingen forbindelse med nogen af de situationer, som fællesskabsretten vedrører.
Case C-118/95 Commission of the European Communities ν Italian Republic Agriculture
Traktatens artikel 85, jf. artikel 5, stk 2, og artikel 6
Preliminary ruling (Failure to fulfil obligations — Directives 92/33/EEC and 92/34/EEC — Failure to transpose) (Fifth Chamber)
I den forbindelse bemærkes, at forelæggelseskendelsen ikke indeholder noget holdepunkt til godtgørelse af, at den omtvistede ordning foreskriver eller fremmer en konkurrencebegrænsende adfærd, eller at den forstærker virkningerne af en allerede eksisterende aftale.
By application lodged at the Court Registry on 4 April 1995, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing to adopt within the prescribed period the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directives 92/33/EEC and 92/34/EEC, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under the EC Treaty.
Selv om en sådan ordning pålægger grossister, som handler med olieprodukter, at sikre forsyningen på et vist mindsteantal af de øer, som udgør en del af en medlemsstats område, er de restriktive virkninger, som ordningen vil kunne medføre for disse varers frie bevægelighed mellem medlemsstaterne for usikre og indirekte til, at den ved ordningen foreskrevne forpligtelse kan betragtes som en foranstaltning, der er egnet til at hindre samhandelen mellem medlemsstaterne.
Ί) declare that by failing to adopt within the prescribed time-limits the necessary laws, regulations or administrative provisions necessary to implement in its domestic legal system Council Directive 92/33/EEC of 28 April 1992 on the marketing of vegetable propagation and planting material, other than seed, and Council Directive 92/34/EEC of 28 April 1992 on the marketing of fruit plant propagating material and fruit plants intended for fruit production, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Articles 25(1) and 26(1) respectively of the abovementioned directives and under the EC Treaty;
Forskellen mellem artikel 9, stk. 1, og artikel 9, stk. 2, er nemlig netop, at udtalelsen i de i stk. 1 nævnte situationer indhentes, inden beslutningen træffes, mens udtalelsen i de i stk. 2, nævnte situationer indhentes, efter at beslutningen er truffet og kun på begæring af den pågældende udlænding, dvs. efter klage.
By order of 4 January 1994, received at the Court on 9 May 1994, the Chamber for Contentious Administrative Affairs of Las Palmas of the Tribunal Superior de Justicia de Canarias (High Court of Justice, Canary Islands) referred to the Court for a preliminary ruling three questions on the interpretation of Articles 3(c), 5, 6, 30, 36, 52, 53, 56, 85 and 102(1) of the Treaty.
Efter at være blevet udvist klagede Gallagher over beslutningen om udvisning. Han indgav en skriftlig klage til Secretary of State med angivelse af grundene til, at han ikke kunne acceptere beslutningen, og anmodede om en personlig samtale med en af Secretary of State udnævnt person.
In this case, the order for reference indicates that the plaintiff in the main action, which was constituted in 1967 under Spanish law, has its head office in Madrid and pursues its activities in Spain, claims in its action before the national court that the rules at issue prevent it from extending its activities to the Canary Islands, which form part of the territory of Spain.
Samtalen fandt sted på den britiske ambassade i Dublin den 6. december 1991.
It is common ground, moreover, that all wholesale petroleum product suppliers wishing to do business in the Canaries Archipelago must comply with the rules at issue.
Den af Secretary of State udnævnte person oplyste ikke sit navn under samtalen og redegjorde heller ikke nærmere for begrundelsen for udvisningen. Secretary of State tog sagen op til fornyet behandling, men afslog at ændre beslutningen.
The questions were raised in administrative proceedings brought by Esso Española (hereinafter 'Esso'), which is established in Madrid, against the Comunidad Autónoma de Canarias seeking the annulment of Decree 54/1992 of the Council for Industry, Trade and Consumer Affairs of the Government of the Canary Islands of 23 April 1992, amending Decree 36/1991 of 14 March 1991, approving the regulation governing the wholesale trade in petroleum products in the Canary Islands.
Såfremt artikel 9, stk. 1, skulle forstås på den af Det Forenede Kongerige anførte måde, ville reglen i stk 2 ikke have noget selvstændigt indhold i forhold til reglen i stk. 1.
That situation, which has to do purely with the extension within the territory of the Member State of the activities of a company having its head office in that State and pursuing its activities there, has no connection whatsoever with any of the situations contemplated by Community law.
Med det andet spørgsmål ønsker den nationale ret at få oplyst, om direktivets artikel 9, stk. 1, er til hinder for, at den i bestemmelsen omhandlede kompetente myndighed udnævnes af den samme administrative myndighed som den, der træffer beslutningen om udvisning.
As regards Article 85, read in conjunction with Article 5, second paragraph, and Article 6 of the Treaty
Gallagher anlagde sag til prøvelse af beslutningen om udvisning, afvisningen af at ændre denne, udnævnelsen af den rådgiver, han havde samtalen med, og beslutningen om ikke at oplyse dennes navn.
The order making the reference contains no indication that the rules in question require or favour anti-competitive conduct or that they reinforce the effects of an existing agreement, decision or concerted practice.
Det første spørgsmål
Article 102(1) of the Treaty