natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den supplerende udtalelse havde derfor ingen virkning på medlemsstaternes stand punkt.
The further opinion therefore had no influence on the position taken by the Member States.
Kommissionen hævder at have besluttet at foretage en ny høring af UVP for at fjerne enhver usikkerhed vedrørende en eventuel tilsidesættelse af artikel 15 i for ordning nr. 2377/90 i relation til moratoriet vedrørende BST og således lette Rådets arbejde derhen, at forslaget til forordning ikke ville blive forkastet af Rådet med simpelt flertal.
The Commission maintains that it decided to consult the CVMP again in order to dispel all doubt regarding a possible breach of Article 15 of Regulation No 2377/90 with respect to the moratorium on BST and, consequently, to facilitate the work of the Council, very probably ensuring that the Council did not reject the draft regulation by a simple majority.
Fedesa bemærker, at Retten, for at anerkende Kommissionens ret til at ind hente en supplerende udtalelse, henviser til moratoriet vedrørende BST.
Fedesa points out that the Court relies on the moratorium on BST to justify the Commission's decision to seek a further opinion.
Imidlertid antog Retten selv i dommen i sagen Lilly Industries mod Kommissionen, præmis 90, at Kommissionen er pligtig at forberede et forslag til forordning, hvorved det pågæl dende stof optages i nævnte bilag og at forelægge forslaget for Reguleringsudvalget til godkendelse, når UVP, efter en gennem gang af samtlige nødvendige oplysninger, har afgivet en positiv udtalelse vedrørende en ansøgning om optagelse af et stof i bilag II.
However, the Court also acknowledges, in paragraph 83 of the judgment in Lilly Industries v Commission, that, where the CVMP, having all the necessary information at its disposal, has given a favour able opinion on a request for the inclusion of a substance in Annex II, the Commission is under an obligation to draw up a draft regulation including that substance in Annex II and to submit it to the Adaptation Committee for approval.
Det eneste formål med forordning nr. 2377/90 er beskyttelsen af den offentlige sundhed. Betragtninger af politisk eller
The sole objective of Regulation No 2377/90 is to protect public health, and this can be achieved only by carrying out a scientific assessment of the matter.
Herved henviser Kommissionen til, at fire medlemmer af Reguleringsudvalget modsatte sig opførelsen af somatosalm i et af bilagene til forordning nr. 2377/90 på grund af moratoriet vedrørende BST.
The Commission points out that four Member States on the Adaptation Com mittee objected to the inclusion of somatosalm in one of the Annexes to Regulation No 2377/90 on the basis of the moratorium on BST.
Af den grund kunne en gunstig udtalelse med kvalificeret flertal ikke opnås.
Therefore the assent by a qualified majority was not received.
Desuden afholdt seks medlemsstater sig fra at stemme uden at motivere deres holdning på anden måde end, som det synes, af ønsket om at beholde deres manøvrefrihed i drøftelserne i Rådet.
Furthermore, six Member States abstained from voting without giving reasons other than, apparently, their wish to reserve their freedom of manœuvre for the discussions in the Council.
Den supplerende videnskabelige udtalelse fra UVP havde
The effect of the CVMP's further opinion was, therefore, to prevent those Member States which had abstained
16 — Jf. den appellerede doms præmis 70, nævnt ovenfor.
16 — See paragraph 70 of the contested judgment.
17 — Jf. præmis 91 i førnævnte dom.
17 — See paragraph 91 of the judgment in Lilly v Commission.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT MISCHO — SAG C-151/98 P henblik på at imødegå særlige problemer hos visse delegationer«.
OPINION OF MR MISCHO — CASE C-151/98 P
derfor haft den virkning, at de medlems stater, som i Reguleringsudvalget undlod at stemme, i Rådet ikke ville modsætte sig Kommissionens forslag og således med simpelt flertal blokere forslagets vedtagelse.
from voting in the Committee from opposing the Commission's draft regulation in the Council, and, consequently, impeding, by a simple majority, the adoption of the draft.
Med hensyn til dommen i sagen Lilly Industries mod Kommissionen, som Fedesa's ræsonnement hviler på, bemærker Kommissionen i første række, at Retten i præmis 82 i denne dom selv fastslår en forskel mellem Lilly-dommen og dommen i den sag, der ligger til grund for appellen:
As regards the judgment in Lilly Industries v Commission, on which Fedesa's argument is based, the Commission observes, first of all, that, in paragraph 82, the Court of First Instance itself draws a distinction between that judgment and its judgment in the case giving rise to the present appeal:
I den forbindelse anfører Kommissionen, at Domstolen i Moskof-dommen18 fastslog, at Kommissionen havde kunnet forhale vedtagelsen af et forslag til forord ning i seks måneder, uanset at der forelå en gunstig udtalelse fra den pågældende komité. Selv om denne sag angik en forvaltningskomité og ikke et reguleringsudvalg, kan principperne heri dog alligevel over føres til nærværende sag.
Commission had the power to delay the adoption of its draft regulation for six months even though it had received the assent of the relevant committee.
»Kommissionens skønsbeføjelse ved behandlingen af de ansøgninger om fast sættelse af MRL, som indgives i medfør af forordning nr. 2377/90, er begrænset.
'The Commission has only limited discretion in examining requests for the establish ment of an MRL submitted pursuant to Regulation No 2377/90.
Bort set fra de tilfælde, hvor der foreligger en række særlige omstændigheder (jf. Rettens dom af 17.2.1998, sag T-105/96, Pharos mod Kommissionen, Sml. II, s. 285, præmis 69 og 70), skal institutionen strikte følge den procedure, som er foreskrevet i denne forordning. «
Except in certain specific circumstances (see Case T-105/96 Pharos v Commission [1998] ECR 11-285, paragraphs 69 and 70), the institution must apply the procedure laid down by that regulation strictly.'
Hvad endelig angår Fedesa's argumenter præciserer Kommissionen, at det er visse medlemsstater, ikke Kommissionen, der har fremmanet risikoen for, at somatosalm kan anvendes som vækstfremmer.
Finally, with regard to the arguments put forward by Fedesa, the Commission points out that it was certain Member States, not the Commission, which raised the issue of the risk that somatosalm could be used to boost growth.
Eftersom denne situation risikerede at hindre vedta gelsen af det pågældende udkast, blev det derfor nødvendigt at indhente en supplerende udtalelse fra UVP.
As this situation might have prevented the adoption of the draft concerned, it became necessary to ask the CVMP for a further opinion.
Under disse omstændigheder er Moskof-dommen ikke relevant, eftersom den giver Kommissionen tilladelse til at finde en løsning »med
In the circumstances, the Moskof judgment was relevant inasmuch as it authorised the Commission to find a solution which
Der består faktisk væsentlige forskelle mellem de omstændigheder, som lå til grund for de to sager.
Indeed, there are fundamental differ ences between the situations leading to the two judgments.
For det første: I den sag, der førte til Lilly Industries-dommen, havde Kommissionen efter en udtalelse fra UVP, i stedet for at forberede et udkast til forordning med optagelse af det pågæl dende stof i et af bilagene til forordning nr. 2377/90 —med henblik på at forelægge det for Reguleringsudvalget — forkastet ansøgningen om optagelse på grundlag af moratoriet vedrørende BST.
In the case of Lilly Industries v Commission, the Commission, after receiving the opinion of the CVMP, did not prepare a draft regulation including the relevant substance in one of the annexes to Regulation No 2377/90 with a view to submitting it to the Adaptation Committee but, instead, rejected the request for inclusion on the basis of the moratorium on BST.
I denne sag er der derimod i intet tilfælde tale om et afslag på en ansøgning om optagelse, men om en ansøgning om en supplerende udtalelse fra UVP, ikke på grundlag af betragtninger af
However, in the present case, the Commission certainly did not reject a request for inclusion but asked the CVMP
18 — Dom af 20.11.1997, sag C-244/95, Sml. I, s. 6441, præmis 38, 39 og 40.
18 — Case C-244/95 [1997] ECR I-6441, paragraphs 38 to 40.
politisk eller socioøkonomisk karakter, men på grundlag af videnskabelige betragt ninger med henblik på især at lette Rådets senere arbejde.
for a further opinion on the basis of scientific, not political or socio-economic, considerations in order, in particular, to facilitate the subsequent work of the Coun cil.
Kommissionen har derfor ikke »handlet således, at virksomhederne mister den retssikkerhed, som det er meningen, at forordning nr. 2377/90 skal give dem«.
The Commission did not, therefore, cause 'the undertakings to lose the legal certainty which the Regulation (Regulation No 2377/90) is supposed to afford them'.
Derimod skal Kommissionen, når den udarbejder sit forslag til Rådet, tage hensyn til de meninger, der er kommet frem i Reguleringsudvalget.
On the contrary, the Commission must be able, when drawing up the proposal to submit to the Council, to take into account the opinions expressed in the Adaptation Committee.
Så meget desto mere må den kunne søge argumenter, som kan overbevise de tøvende medlemsstater om holdbarheden af det forslag, den forelagde Reguleringsudvalget, og som dette forkastede.
A fortiori, it must be able to seek arguments likely to convince the undecided Member States of the merit of the proposal submitted to and rejected by the Adaptation Committee.
Det var netop formålet med at anmode om at indhente en supplerende udtalelse hos UVP, således som det skete: Stillet over for modstanden hos fire med lemsstater og undladelsen af at stemme hos seks andre søgte Kommissionen en viden skabelig udtalelse for at fjerne enhver tvivl vedrørende et problem, som de nationale eksperter havde lagt vægt på i Reguleringsudvalget. udvalget.
This was precisely the aim of the request to the CVMP for a further opinion: in view of the fact that four Member States voted against the proposal and six others abstained, the Commission sought a scientific opinion in order to dispel any uncertainty about a problem raised by the national experts on the Adaptation Committee.
Men uanset om den supplerende udta lelse havde en positiv indvirkning på med lemsstaternes standpunkt i Rådet, ville denne virkning alligevel ikke være relevant for at bedømme lovligheden af at ville indhente en sådan udtalelse.
However, whether or not it was beneficial, the influence of the further opinion on the position taken by the Member States in the Council is in any case irrelevant for determining the legality of the request for that opinion.
Lovligheden følger snarere af ordlyden af artikel 8, stk. 3, litra b), i forordning nr. 2377/90.
This is apparent from the wording of Article 8(3)(b) of Regulation No 2377/90.
Moskof-dommen, som i den forbindelse nævnes af Kommissionen, bekræfter til fulde denne fortolkning, og man kan udmærket, modsat det af Fedesa hævdede, sammenligne anmodningen om en supplerende udtalelse med de anstrengelser, Kom missionen udfoldede i Moskof-dommen.
The judgment in Moskof, which the Commission cites in this connection, fully confirms this interpretation and, contrary to Fedesa's contention, the request for a further opinion may quite properly be compared with the efforts made by the Commission in the Moskof case.
Selv om det pågældende udvalg allerede havde vedtaget den foreslåede tekst, fast-
Even though the relevant committee had already adopted the proposed text, the Court
Denne artikel indeholder ganske vist ikke udtrykkelig en ret for Kommissionen
Admittedly, the article does not expressly provide that the Commission
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT MISCHO — SAG C-151/98 P
OPINION OF MR MISCHO — CASE C-151/98 P
Som Retten fastslog i sin dom i sagen Lilly Industries mod Kommissionen 20, har
It is true that, as the Court held in Lilly Industries v Commission,20where the nevertheless held that the Commission was entitled to delay the adoption of the act for six months in order to try to find a compromise acceptable to the two delegations which had refused to approve the initial version.
Kommissionen ganske vist pligt til at forelægge et forordningsforslag, hvorved dette stof opføres i nævnte bilag, og at forelægge dette til godkendelse for Reguleringsudvalget.
The consequence of this was that the Regulation had retroactive effect.
I sagen her befinder vi os imidlertid på et senere stadium i proceduren efter for ordning nr. 2377/90, nemlig i den situation, hvor Reguleringsudvalget har udtalt sig om forslaget om at optage det pågældende stof i bilag II.
A fortiori, when only five delegations have voted in favour for the proposal, four have voted against it and six have abstained, preferring to reserve their freedom of manœuvre for the discussions in the Coun cil, the Commission must be entitled to look for ways of achieving, in the Council, a qualified majority in favour of the proposal at issue.
I tilfælde af, at der ikke foreligger nogen positiv udtalelse fra Reguleringsudvalget, har Kommissionen imidlertid på dette stadium af proceduren som nævnt ovenfor et vist spillerum, i det mindste hvad angår den frist, inden for hvilken et udkast skal forelægges Rådet, og efter min opfattelse også hvad angår indholdet af selve forslaget.
It sought the opinion of the experts on the CVMP in order to support its proposal with scientific, con clusive and indisputable arguments.
slog Domstolen ikke desto mindre, at Kommissionen havde haft ret til at søge en kompromisløsning — hvorved den altså forsinkede vedtagelsen af retsakten med seks måneder, som to delegationer havde kunnet nå at tilslutte sig, nemlig de, der havde afslået at godkende teksten i den oprindelige affattelse.
CVMP has given a favourable opinion on a request for the inclusion of a substance in Annex II, the Commission is under an obligation to draw up a draft regulation including that substance in Annex II and to submit it to the Adaptation Committee for approval.
Det førte så til, at den pågældende forordning fik tilbagevir kende gyldighed.
However, in this case we are at a later stage of the procedure laid down by Regulation No 2377/90, namely the point at which the Adaptation Committee has issued its opinion on the proposal to include the substance at issue in Annex II.
Så meget desto mere må det gælde, at Kommissionen, når kun fem delegationer har udtalt sig positivt om forslaget, fire har modsat sig det, og seks delegationer har undladt at udtale sig — idet de har foretrukket at bevare deres manøvrefrihed for drøftelserne i Rådet — må have ret til at søge argumenter, som i Rådet kan samle et kvalificeret flertal til fordel for det pågældende forslag.
At this stage, if the Adaptation Committee has not given a favourable opinion, the Commission has, as I have already said, a certain margin for manœuvre, at least with regard to the period within which a draft must be submitted to the Council and, I believe, also with regard to the content of the proposal itself.
Følgelig gjorde Retten sig ikke skyldig i en fejlagtig fortolkning af artikel 8, stk. 3, litra b), i forordning nr. 2377/90, da den på dette punkt motiverede afvisningen af erstatningskravet med, at Kommissionen — stillet over for et videnskabeligt og politisk meget indviklet og følsomt sags kompleks — bør indrømmes ret til at anmode om en sådan udtalelse, uanset at forordning nr. 2377/90 intet siger om dette spørgsmål.
Therefore, in dismissing the claim for damages on the grounds that the Commission, when it is confronted with a matter which is highly complex and sensitive both scientifically and politically, must be accorded the right to seek such an opinion even though Regulation No 2377/90 is silent on the point, the Court has not misinterpreted Article 8(3)(b) of Regulation No 2377/90.
Hvad endelig angår Fedesa's argumentation skal det blot bemærkes, at Retten ikke gav Kommissionen tilladelse til at afvise at fastsætte en MRL ved at påberåbe sig moratoriet vedrørende BST.
Finally, as regards the arguments put forward by Fedesa, suffice it to say that the Court did not authorise the Commission to refuse to establish an MRL on the basis of the moratorium on BST.
Problemet var, om somatosalm kunne optages i bilag II til forordning nr. 2377/90, hvilket ville have betydet, at stoffet ikke blev undergivet MRL.
The question was whether somatosalm could be included in Annex II to Regulation No 2377/90, which would have prevented the substance being subject to an MRL.
I øvrigt var det ikke Kommissionen, som påberåbte sig moratoriet for at mod sætte sig optagelsen, men visse repræsentanter fra medlemsstaterne i Reguleringsudvalget.
Moreover, it was not the Commission which raised the issue of the moratorium in order to oppose its inclusion, but certain representatives of the Member States on the Adaptation Committee.
Kommissionen begrænsede sig til at søge videnskabelige argumenter for at imødegå den frygt, der var kommet til udtryk hos visse delegationer, og for at overbevise de delegationer, som havde undladt at stemme.
The Commission simply looked for scientific arguments to allay the fears expressed by those delegations and to convince the delegations which had abstained from voting.
20 — Jf. præmis 83.
20 — See paragraph 83.
Ved afslutningen af denne undersøgelse foreslår jeg Domstolen at
Having considered this case, I propose that the Court should:
— forkaste appellen og
— dismiss the appeal;
— pålægge Pharos SA appelsagens omkostninger.
— order Pharos SA to pay the costs.
DOMSTOLENS DOM (Femte Afdeling) 18. november 1999*
JUDGMENT OF THE COURT (Fifth Chamber) 18 November 1999 *
I sag C-151/98 P,
In Case C-151/98 P,
Pharos SA, Seraing (Belgien), ved advokat A. Vandencasteele, Bruxelles, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat E. Arendt, 8-10, rue Mathias Hardt, appellant, angående appel af dom afsagt den 17. februar 1998 af De Europæiske Fælles skabers Ret i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag T-105/96, Pharos mod Kommissionen (Sml.
Pharos SA, established in Seraing, Belgium, represented by A. Vandencasteele, of the Brussels Bar, with an address for service in Luxembourg at the Chambers of E. Arendt, 810 Rue Mathias Hardt, appellant,
II, s. 285, hvori der er nedlagt påstand om delvis ophævelse af denne dom, de andre parter i appelsagen:
APPEAL against the judgment of the Court of First Instance of the European Communities (Third Chamber) of 17 February 1998 in Case T-105/96 Pharos v Commission [1998] ECR 11-285, seeking to have that judgment set aside, the other parties to the proceedings being:
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved M. Nolin, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos
Commission of the European Communities, represented by M. Nolin, of its Legal Service, acting as Agent, with an address for service in Luxembourg at the
C. Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg, sagsøgt i første instans,
Chambers of C. Gómez de la Cruz, also of its Legal Service, Wagner Centre, Kirchberg, defendant at first instance,
DOMSTOLEN (Femte Afdeling) sammensat af afdelingsformanden, D.A.O. Edward, og dommerne J.C. Moitinho de Almeida, L. Sevón (refererende dommer), C. Gulmann og J.-P. Puissochet, generaladvokat: J. Mischo justitssekretær: ekspeditionssekretær H.A. Rühi, på grundlag af retsmøderapporten, efter at parterne har afgivet mundtlige indlæg i retsmødet den 29. april 1999, I - 8177
THE COURT (Fifth Chamber), composed of: D.A.O. Edward, President of the Chamber, J.C. Moitinho de Almeida, L. Sevón (Rapporteur), C. Gulmann and J.-R Puissochet, Judges,
For det andet frifandt Retten Kommissionen for sagsøgerens påstand om, at sagsøgte dømmes til at betale sagsøgeren erstatning for den skade, sagsøgeren anførte at have lidt som følge af denne undladelse.
1), and dismissed as unfounded the application for an order that the Commission make good the damage which the applicant considered itself to have suffered through such inaction.
Ved begæring indleveret til Domstolens Justitskontor den 28. juli 1998 har Fédération européenne de la santé animale (Fedesa) søgt om tilladelse til at intervenere til støtte for appellantens påstande.
By application lodged at the Court Registry on 28 July 1998, the Fédération Européenne de la Santé Animale (European Federation of Animal Health
Artikel 1, stk. 1, litra b), i forordning nr. 2377/90 definerer maksimalgrænseværdien for restkoncentrationer som »den maksimale koncentration af restindholdet af veterinærmedicinske præparater, der kan accepteres af Fællesskabet som tilladt ifølge lovgivningen eller anerkendt som værende acceptabel i eller på levnedsmidler«.
Article 1(1 )(b) of Regulation No 2377/90 defines the MRL as 'the maximum concentration of residue resulting from the use of a veterinary medicinal product... which may be accepted by the Community to be legally permitted or recognised as acceptable in or on a food'.
I præmis 39 i den appellerede dom har Retten beskrevet de relevante bestemmelser i forordning nr. 2377/90 således:
In paragraphs 3 to 9 of the contested judgment the Court of First Instance set out the relevant provisions of Regulation No 2377/90 as follows:
— bilag I for stoffer, for hvilke der kan fastsættes en MRL efter en bedømmelse af den risiko, et givet stof frembyder for den menneskelige sundhed
— Annex I, reserved for substances for which an MRL may be established following assessment of the risks which the substance presents for human health;
— bilag II for stoffer, der ikke er undergivet en MRL
— Annex II, reserved for substances which are not subject to an MRL;
— bilag III for stoffer, for hvilke det ikke er muligt endeligt at fastsætte en MRL, men som uden at være til fare for den menneskelige sundhed kan udstyres med en foreløbig MRL for et bestemt tidsrum, afhængig af den tid, som nødvendigvis medgår til afslutning af passende videnskabelige undersøgelser, idet dette tidsrum kun kan forlænges én gang, og
— Annex III, reserved for substances for which it is not possible to establish an MRL definitively, but which, without compromising human health, may be subject to a provisional MRL for a limited period which is dictated by the time required to carry out appropriate scientific studies and which can only be extended once;
I medfør af forordningens artikel 6, stk. 1, skal den for markedsføringen ansvarlige person — for i bilag I, II eller III at få opført et nyt farmakologisk virksomt stof — indgive en ansøgning herom til Kommissionen, der skal indeholde visse oplysninger og enkeltheder.
Under Article 6(1) of the Regulation, in order to obtain the inclusion in Annex I, II, or III of a new pharmacologically active substance, the person responsible for marketing the product concerned is to submit an application to the Commission containing certain information and particulars.
Ifølge artikel 6, stk. 2, forelægger Kommissionen — når den inden 30 dage har sikret sig, at ansøgningen er forskriftsmæssigt indgivet — straks ansøgningen for Udvalget for Veterinærmedicinske Præparater (herefter 'UVP').
According to Article 6(2), after verifying within a period of 30 days that the application is submitted in correct form, the Commission is forthwith to submit the application for examination by the Committee for Veterinary Medicinal Products (hereinafter "CVMP").
Det hedder i artikel 6, stk. 3 :
Article 6(3) provides that:
'Inden 120 dage efter at ansøgningen er forelagt [UVP], og under hensyntagen til bemærkningerne fra udvalgets medlemmer, udarbejder
"[W]ithin 120 days of referral of the application to the [CVMP], and having regard to the observations formulated by the members of the Committee, the
Hvis de oplysninger, som den for markedsføringen ansvarlige har givet, ikke er tilstrækkelige til, at et sådant udkast kan udarbejdes, anmodes denne om at tilvejebringe yderligere oplysninger til forelæggelse for udvalget.
If the information submitted by the person responsible for marketing is insufficient to enable such a draft to be prepared, that person will be requested to provide the Committee with additional information for examination. ..."