natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Minearbejdere i Chile udsat for manganmalmstøv fik, muligvis på grund af indånding snarere end indtagelse, "manganvanvid", som kom til udtryk ved psykose, hallucinationer og ekstrapyramidalskader med træk af Parkinsons syge '.
Mineworkers in Chile exposed to manganese ore dust developed, possibly as a result of inhalation rather than ingestion, 'Manganic Madness' manifested by psychosis, hallucinations, and extrapyramidal damage with features of Parkinsonism '.
Mangan er særlig rigelig i grøntsagsbaseret kost og drikkevarer som f. eks. te, og det ser ud til at befolkningens nuværende tilførsel er tilstrækkelig 2.
Manganese is particularly abundant in vegetable-based diets and beverages such as tea and it would seem that current population intake is adequate2.
De fleste indtager omkring
Most intakes are around 23 mg/d, but some reach 8.3 mg/du3.
Da der ikke foreligger yderligere oplysninger, kunne en LTI på 0,75 mg/d muligvis fastlægges, men det foretrækkes at give et sikkert og tilstrækkeligt interval på 1­10 mg/d.
In the absence of more information an LTI of 0.75 mg daily could perhaps be set, but it is considered preferable to give a safe and adequate range of 110 mg/d.
Ernæring, kapitel 30: Mangan
Nutrition. Chapter 30: Manganese
Redox­potentialet mellem Mo(V) og Mo(VI) er hensigtsmæssigt til elektronbytning med flavinmononukleotider, og dette udnyttes biokemisk i sulphitoxidase­, xanthinoxidase­ og aldehydehydrogenaseaktiviteter, for hvilke molybdat (M042") i forbindelse med pterin er cofaktor.
The redox potential between Mo(V) and Mo(VI) is appropriate for electron exchange with flavinmononucleotides and this is exploited biochemically in the activities of sulphite oxidase, xanthine oxidase and
Tarmens optagelse af molybdæn er uhyre effektiv (omkring 80%). Stoffet metaboliseres som en anion l ·2
Intestinal absorption of dietary molybdenum is highly efficient (approximately 80 %).
Molybdænmangel i mennesker er opstået efter langvarig parenteral ernæring3og i et dødeligt autosomalt recessivt syndrom, der rammer børn, som formentlig har defekt leversyntese af molybdæn­pterin­cofaktor. Ved begge tilstande nedsattes metaboliseringen af svovl­aminosyrer og ­nukleotider, og der udvikledes neurologiske sygdomme og encefalopati.
Molybdenum deficiency in man has occurred with prolonged parenteral feeding3, and in a fatal autosomal recessive syndrome affecting infants in whom the hepatic- synthesis of the molybdenum-pterin cofactor is probably defective2With both conditions the metabolism of sulphur amino acids and nucleotides was impaired, and neurological and encephalopathies developed.
Den medfødte metaboliseringsfejl viser sig hos nyfødte: de har unormal fæces, spisevanskeligheder og alvorlige neurologiske abnormiteter og udviklingsabnormiteter, der fører til encefalopati og død.
The inborn error of metabolism presents in neonates: they have abnormal faeces, feeding difficulties, and severe neurological and developmental abnormalities leading to encephalopathy and death.
Molybdæn­afhængige defekter er observeret i voksne indgivet omkring 50 μg om dagen4. Der er rapporteret tilførsler med voksnes kost på 44­460 μg/d i USA, 48­
Molybdenum-responsive defects have been observed in adults fed about 50μg daily4.
Behovet kan ikke fastslås pålideligt, og indtil der foreligger dokumentation for det modsatte, synes de nuværende tilførsler at være tilstrækkelige og uden sundhedsskadelig effekt
A requirement cannot be established reliably, and, in the absence of evidence to the contrary, current intakes appear to be adequate and safe.
Organisk Chrom optages mere effektivt, men dets biotilgængelighed er lav, eftersom det hurtigt udskilles i urinen.
Organic chromium is absorbed more efficiently but its bioavailability is low since it is excreted rapidly in the urine.
Der er rapporteret om chrommangel i voksne og i et barn som langvarigt var blevet ernæret parenteralt.
Chromium deficiency has been reported in adults and in a child who had received prolonged parenteral nutrition.
Det viste sig som insulinresistent hyperglycæmi, højere serumlipider, vægttab, ataxi, perifer neuropati og encefalopati.
The features involved an insulin-resistant hyperglycaemia, elevated serum lipids, weight loss, ataxia, peripheral neuropathy, and encephalopathy.
Voksne patienter reagerede på intravenøs chromchlorid (CrCl3), men barnets reaktion var mindre
The adult patients responded to intravenous chromium chloride
Trivalent chrom har lav toksicitet, mens hexavalent chrom er mere toksisk.
Trivalent chromium has a low level of toxicity but hexavalent chromium is more toxic.
Tilførsler på 50 μg/g kost forårsager nyre­ og levernekrose og vækstretardering i forsøgsdyr.
In experimental animals intakes of 50 μg/g diet cause renal and hepatic necrosis and tirowth retardation.
Fluors livsvigtige karakter kan diskuteres, men eftersom epidemiologiske undersøgelser har vist, at der i børn er omvendt proportionalitet mellem forekomsten af tandcaries og deres beregnede fluorindtagelse, er stoffet blevet anerkendt som fordelagtigt for l ·2 tændernes sundhedstilstand
The essentiality of fluoride is debatable but since epidemiological studies have demonstrated in children an inverse relationship between the incidence of dental caries and their calculated intakes of fluoride, the element has been accepted as l ·2 being beneficial to dental health
Endvidere har ñuor muligvis en antimikrobisk effekt på cariogen oral mikroflora2.
Additionally, fluoride may have an antimicrobial effect on cariogenic oral microflora2.
Femoghalvfems procent af den systemiske fluor forekommer i knogler og tænder.
Ninety-five percent of systemic fluoride is in the skeleton and teeth.
Koncentrationen i knoglerne stiger med alderen, og det er blevet fremført, men ikke fuldstændig bevist, at fluor kan spille en rolle både i knoglernes mineralisering og i opretholdelsen af den maksimale knoglemassel.
The concentration in bone increases with age and it has been suggested, but not proven conclusively, that fluoride may have a role in both the mineralisation of bone and the maintenance of peak bone mass '.
På den anden side er fluoroverskud (fluorose) endemisk i mange dele af verden. Et tidligt kendetegn herved et pletvis demineralisering ("mottling") af tandemaljen, oftest af de blivende tænder. Dette rammer befolkninger, der tilføres omkring 0,1 mg/kg/d4.
On the other hand fluoride excess (fluorosis) is endemic in many parts of the world.
Problemet optræder i 10% af børnene i områder, hvis vandforsyning indeholder 1 mg (50 mol) fluor/kg.
This problem occurs in 10 % of children in areas with a water supply containing 1 mg (50 mol) fluoride/kg.
Kronisk udsættelse for høje tilførsler (10-25 mg/d, for eksempel hidrørende fra indtagelse af vandforsyninger, der indeholder 15 mg/kg) medføreren skierotisk forkalkning af knogler, ledbånd, sener og interossøse membraner. Dette kommer til udtryk som svækkende muskel-skelet-deformiteter, som er bemærket især i Indien, Østafrika, Den Persiske Havbugt og Kina5.
Chronic exposure to high intakes (10-25 mg/d, resulting for example from consuming water supplies containing 15 mg/kg) results :n a sclerotic calcification of bones, ligaments, tendons and interosseous membranes.
Det er imidlertid den samlede fluorindtagelse snarere end koncentrationen i vand, der er afgørende for denne sygdoms patagonese, og der er bemærket tidlige tegn på fluorose i skelettet hos befolkninger som lever i tørre områder, hvor vandforsyningen indeholder under 15 mg/kg.
However, the overall intake of fluoride, rather than the concentration in water is crucial in the pathogenesis of this syndrome and early skeletal features of fluorosis have been detected in populations from arid zones with water supplies containing less than 15 mg/kg.
Ernæring, kapitel 33: Fluor
Nutrition. Chapter 33: Fluoride
Der synes ikke at være et specifikt fysiologisk behov for fluor, og der er ikke opstillet specifikke anbefalinger.
There does not appear to be a specific physiological requirement for fluoride and no specific recommendations have been made.
Der er rapporteret om akut toksicitet og muligvis død hos voksne udsat for tilførsler på 0,5 til 2,6 g/d 6.
Acute toxicity and perhaps death have been reported in adults exposed to intakes of 0.5 to 2.6 g/d6.
Svovl findes udbredt i hele legemet, og selvom der ikke er påvist mangelsygdomme i mennesket, er der ingen tvivl om, at det er et essentielt stof.
Sulphur occurs extensively throughout the body and although a human deficiency syndrome has not been demonstrated, there is no doubt that it is essential.
Sulfat-anionen er en bestanddel af proteoglycan (f. eks. keratansulfat, chondroitinsulfat og dermatansulfat), som er vitale bestanddele af den ekstracellulære matrixl, og det er et substrat for detoksificeringen af forskellige xenobiotika og deres udskillelse som sulfatkonjugatcr2.
The sulphate anion is a component of proteoglycans (e.g. keratan sulphate, chondroitin sulphate and dermatan sulphate) which are vital constituents of the extracellular matrix ', and it is a substrate for the detoxification of various xenobiotics and their excretion as sulphate conjugates2.
Sulfat til disse funktioner afledes ved endogen oxydering af svovl i aminosyrerne methionin og cystein.
The sulphate for these functions is derived by the endogenous oxidation of the sulphur in the amino acids methionine and cysteine.
Der synes derfor ikke at være behov for sulfat med kosten.
Thus there does not appear to be any requirement for dietary sulphate.
Silicium kan meget vel være nødvendigt for den normale udvikling al' skelet og bindevæv og der synes at være en differentieret fordeling af stoffet i legemet, med høje koncentrationer i lunger, sener, trachea og aorta.
Silicon may well be needed for the normal development of the skeleton and connective tissue and there does appear to be a differential distribution of the element in the body, with high concentrations in the lungs, tendons, trachea and aorta.
Kiselsyreanhydrid optages vanskeligt, men kiselsyre optages udmærket i tarmen.
Silica is absorbed poorly but silicic acid is taken up well by the intestine.
Imidlertid forstås betydningen af disse observationer ufuldstændigt, hvilket også gælder menneskets behov for silicium3.
However the significance of these observations is understood imperfectly, as are the human requirements for silicon3.
Andre stoffer, som i visse tilfælde betragtes som værende af ernæringsmæssig betydning
Other substances sometimes considered to be of nutritional importance
Visse næringsstoffer vides at være livsvigtige i kosten til nogle højere dyrearter, herunder især cholin, taurin, carnitin og inositol.
Certain nutrients are known to be dietary essentials for some higher animals, notably choline, taurine, carnitine and inositol.
Det er blevet fremført, at nyfødte spædbørn kan have utilstrækkelig biosyntetisk kapacitet til at producere hele den mængde carnitin, taurin og cholin, de behøver.
It has been suggested that newborn humans may have insufficient biosynthetic capacity to produce their full requirement of carnitine, taurine and choline.
Der tages normalt hensyn til muligheden herfor ved sammensætningen af modermælkserstatning.
Any possibility of this is usually allowed for in the make up of infant formulas.
Der er ingen tegn på behov for at de nævnte stoffer tilføres kosten til sunde individer, der er over 6 måneder gamle.
There is no indication of any need for the compounds mentioned to be supplied in the diet of healthy individuals above the age of six months.
I årenes løb er der mange gange rapporteret om fordele ved indtagelse af et bredt udvalg af organiske forbindelser, som kan forekomme i levnedsmidler, f. eks. amygdalin (laetril), pangaminsyre, bioflavanoider, klorofyl, orotinsyre.
Over the years there have heen many reports of benefits to be derived from the consumption of a wide variety of organic compounds that can occur in foodstuffs, e.g. amygdalin (laetrile), pangamic acid, bioflavonoids, chlorophyll, orotic acid.
Der foreligger ikke overbevisende dokumentation for noget behov for sådanne forbindelser i kosten.
There is no persuasive evidence of any need for such compounds in the diet.
Værdier til mærkning af næringsstoffer
Values for nutrition labelling
Komitéen er også blevet opfordret til at afgive udtalelse om et sæt næringsstofværdier, som bør anvendes til mærkningsformål. Et levnedsmiddels næringsstofindhold ville således kunne udtrykkes som en procentdel af disse værdier, hvilket fordres i Rådsdirektiv 90/496/EØF vedrørende mærkning af næringsstoffer.
The Committee has also been asked to advise on a set of nutrient values which should be used for nutrition labelling purposes.
Efter at have opstillet generelle anbefalinger på et videnskabeligt grundlag, skulle Komitéen efterfølgende tage stilling til to forhold, nemlig (i) valg af selve værdien til mærkning af næringsstoffer, og (ii) hvorvidt der skulle anbefales forskellige værdier til forskellige befolkningsgrupper.
Having derived general recommendations on scientific grounds the Committee then had to decide on two issues, namely (i) the choice of the value for nutrition labelling in itself, and (ii) whether different values should be recommended for different groups of the population.
Valg af værdi til mærkning af næringsstoffer
Choice of a value for nutrition labelling purposes
Komitéen erkender, det indbefatter mere end rent videnskabelige overvejelser at vælge en værdi til mærkning af næringsstoffer; der må også tages højde for politiske hensyn.
The Committee recognises that choosing a value for nutrition labelling purposes involves more than strictly scientific considerations; issues related to policy have to be taken into account
Komitéen overvejede også eventuelle fordele ved fastlæggelse af en helt anden enkeltværdi, som på sin vis rummede behovet i hele Europas befolkning med dens nationalt forskelligartede alders-og kønsstruktur.
The Committee also considered the merit of setting an entirely different single value which in some way encompassed the needs of the whole European population with its varying national, age and sex structure.
At vælge én enkeltværdi til mærkning virkede fornuftigt ud fra en praktisk synsvinkel, og den generelle forståelighed for forbrugerne var også et vigtigt spørgsmål, om hvilket der foreligger overraskende få oplysninger.
To choose a single value for labelling seemed sensible from a practical point of view, and general consumer understanding was also an important issue, on which there is surprisingly little information.
Forbrugerne har behov for et enkelt, sammenhængende, forståeligt og meningsfyldt referencepunkt, hvis de skulle ønske at sammensætte deres kost ud fra de behov, de selv opfatter.
The consumers need some simple, coherent, understandable and meaningful reference point, should they wish to choose a diet to meet their own perceived needs.
Forbrugerorganisationer og sundhedspædagoger støtter universel, utvetydig mærkning.
Consumer organisations and health educators support universal, unambiguous labelling.
Med fortsat uddannelse og en passende mærkningsform forventes det, at en stigende andel af befolkningen vil bruge mærkningen, når de skal træffe valg i forbindelse med levnedsmiddelindkøb.
With continuing education and a suitable labelling format, an increasing proportion of the population is expected to use nutrition labelling in making choices in food purchasing.
Man må huske på, at værdien til mærkning af næringsstoffer ikke vil blive anvendt af fagfolk, dietetikere eller politikere til en vurdering af hensigtsmæssigheden af befolkningens kost eller af de ansvarlige for at sikre, at bestemte befolkningsgrupper (f. eks. de væbnede styrker, skolebørn, der modtager skolebespisning, hospitalspatienter m. fi.) modtager næringsstoffer i tilstrækkelig mængde.
It must be remembered that the value for nutrition labelling will not be used by professionals, dieticians or policy makers for assessing the adequacy of the population's diet or by those responsible for ensuring that specific population groups (e.g. armed forces, schoolchildren taking school meals and those in hospitals, etc.) receive an adequate nutrient supply.
Rapport fra Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler: 31. Serie forskellige produkter; (ii) ved at tilvejebringe information, som sætter forbrugerne i stand til at vurdere et levnedsmiddels nytte i den samlede kost og således foretage en kostsammensætning, der passer til den enkeltes behov.
Nutrition labelling may be of use to the consumer in two respects: (i) providing information which would enable consumers to compare different products; (ii) providing information to enable consumers to assess the usefulness of a food in the overall diet and thus to compose a diet suitable for their individual needs.
Med hensyn til det første tilfælde vil valget af referenceværdi ikke påvirke sammenligningen af forskellige produkter.
In the first case, the choice of reference value will not affect the comparison of different products.
Endvidere kan produkterne måske mere effektivt sammenlignes på grundlag af absolutte værdier.
Further, products can be compared on the basis of absolute value perhaps more effectively.
Det erkendes imidlertid, at der hersker forvirring omkring de forskellige enheder, der anvendes, f. eks. μg, mg, g og næringsstofækvivalenter.
However, it is recognised that there is confusion about the use of different units, e.g. μg, mg, g and nutrient equivalents.
Anvendelsen af absolutte værdier alene ville heller ikke belyse de forskellige kvantitative behov for næringsstofferne.
The use of absolute units alone would also fail to provide a perspective on the different quantitative needs for the various nutrients.
Når forbrugere forsøger at sammensætte deres kost på grundlag af produkter, hvor næringsstofoplysninger er angivet som procentdele af referenceværdier, eller når de forsøger at vurdere sådanne produkters bidrag til deres daglige næringsstofindtagelse, bliver det betydningsfuldt, hvilken referenceværdi, der vælges til mærkning af næringsstoffer.
When consumers try to compose their diets on the basis of products providing nutritional information as a percentage of a reference value or when they try to evaluate the contribution of such products to their daily nutrient intake the reference value chosen for nutrition labelling acquires importance.
Komitéen er af den opfattelse, at andelen af befolkningen, der anvender mærkningens referenceværdier til sammensætning af deres daglige kost, i øjeblikket er lille, omend medierne muligvis bruger værdierne til opstilling af "modelkostplaner".
The Committee believes that the proportion of the population using nutrition labelling reference values to compose their daily diet is at present small, although the media may use the values to construct 'model diets'.
Mærkningsværdierne bruges mere sandsynligt af forbrugerne som vejledning med hensyn til hvilke nøglelevnedsmidler, der yder vigtige eller nyttige bidrag til dækning af behovene generelt.
Labelling values are more likely to be used by the consumer as a guide as to which key foods make important or useful contributions to overall needs.
Endvidere er det højst usandsynligt, at kosten skulle sammensættes udelukkende afmærkede produkter, som indtages i den indkøbte form.
Further, it is highly unlikely that diets will be composed entirely of labelled products which are consumed as purchased.
Anvendelse af PRI til mærkning af næringsstoffer
Use of the PRI for nutrition labelling
Mange ville slå til lyd for at fortsætte således. Hvis et produkts betydning som bidragyder til den daglige næringsstoftilførsel skal vurderes, bør referenceværdien, der vælges til mærkning af næringsstoffer dække behovet hos et så stort befolkningsudsnit som muligt.
Many would advocate that this should continue.
Ud fra denne opfattelse bør referenceværdien være PRI for voksne mænd, bortset fra jern, hvor PRI for voksne kvinder bør vælges.
On this view the reference value for nutrition labelling should be the PRI for adult men, except for iron for which the PRI for adult women should be selected.
Hvis forbrugerne stræbte efter at nå 100% af PRI, ville en tilstrækkelig næringsstoftilførsel for det store flertal af befolkningen være sikret.
If consumers were striving to reach 100% of the PRI then an adequate nutrient intake for the vast majority of the population would be ensured.
Fortalere for PRI for mænd som referenceværdi erkender, at dette ville medføre overdreven indtagelse af næringsstoffer for en betydelig del af befolkningen, og at de, der er ude af stand til at nå den, vil være fristet til at indtage kosttilskud.
Supporters of the male PRI as the reference value recognise that this would lead to excess nutrient intake by a substantial proportion of the population, and that those unable to reach it would be templed to take dietary supplements.
De mener imidlertid, at dette er acceptabelt og at foretrække frem for den modsatte situation, d.v.s. hvor et udsnit af befolkningen muligvis ikke ville få deres behov dækket, hvis en værdi lavere end PRI valgtes som referenceværdi til mærkning.
They feel however that this is acceptable and preferable to the reverse situation, i.e. a proportion of the population possibly not covering their needs if a value lower than the PRI were chosen as the reference for nutrition labelling.
Endvidere mener repræsentanter for denne opfattelse, at valg af et sæt høje referenceværdier, d.v.s. PRI for mænd, i sidste ende vil føre til en stigende tendens i levnedsmiddclkvaliteten på grund af producenternes indsats for at forbedre næringsstofindholdet, for eksempel gennem bedre forarbejdning, næringsstofrestituering eller tilskud.
Further, this body of opinion believes that opting for a high set of reference values, i.e. the male PRIs, will ultimately lead to an upward trend in food quality due to the manufacturers' efforts to enhance nutrient value, for example, through better processing, nutrient restoration or fortification.
Der er imidlertid en risiko for, at det udelukkende gøres med henblik på "kosmetisk mærkning".
There is a risk however that they may do this only to improve 'label cosmetics'.
Primærformålet med referenceværdier til mærkning af næringsstoffer er ikke at de skal tjene som pejlemærker for tilpasning af de enkelte levnedsmidlers sammensætning, men producenterne kan bruge dem på den måde.
The primary aim of reference values for nutrition labelling is not to serve as a reference to adjust the composition of specific foods but manufacturers may use them in that way.
Anvendelse af gennemsnitsbehov til mærkning af næringsstoffer
Use of the Average Requirement for nutrition labelling
En opfattelse i modsætning hertil argumenterer med, at anvendelse af en referenceværdi så høj som RNI for voksne mænd ikke er hensigtsmæssigt til mærkning af næringsstoffer.
An opposing opinion argues that the use of a reference value as high as the adult male PRI is not appropriate for nutrition labelling.
Det er mere end hvad de fleste mænd har brug for, og kvinder og børn vildledes i betydeligt omfang vedrørende deres behov.
It is more than the needs of most men, and women and children are substantially misled about their requirements.
Det får de fleste menneskers kost til at virke utilstrækkelig, når den ikke er det.
It makes most peoples' diets appear inadequate when they are not.
På trods af gentagen klare tilkendegivelse af, at PRI er en værdi, der er indrettet med henblik på at opfylde meget høje individuelle behov, opfatter forbrugerne, medierne og endda visse fagfolk fortsat enhver som indtager mindre end denne som værende i en mangelsituation.
Despite repeated clear statements that the PRI is a value designed to meet very high individual requirements, the consumer, the media and even some professionals continue to consider anyone eating less to be deficient.
Brug af PRI for voksne mænd til levnedsmiddelmærkning kunne medføre et tab af tillid til visse traditionelle levnedsmidler ved at give indtryk af, at de har lav næringsværdi.
The use of the adult male PRI for food labelling could lead to a fall in confidence in some traditional foods by making them appear to be of low nutritional value.