natgillin/translations-raw huggingface dataset:
»Artikel 5 i Rådets forordning (EØF) nr. 1576/89 af 29. maj 1989 om fastlæggelse af almindelige regler for definition, betegnelse og præsentation af spiritus er til hinder for, at artsbetegnelsen 'whisky' indgår i salgsbetegnelsen for spiritus, som indeholder whisky, derer fortyndet med vand, og som har et alkoholindhold på under 40% vol, og at ordet Whisky' føjes tü betegnelsen 'spiritus*, der anvendes for en sådan drikkevare.*
description, trade mark or promotional text is misleading under the provisions of the Treaty or of secondary legislation. Whenever the evidence and information before it seemed sufficient and the solution clear, it has settled the issue itself rather than leaving the final decision for the national court.
Generaladvokat J. Mischo fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling
Gut Springenheide and Rudolf Tusky then brought an appeal on a point of law before the Bundesverwaltungsgericht (Federal Administrative Court).
»Artikel 5 i Rådets forordning (EØF) nr. 1576/89 af 29. maj 1989 om fastlæggelse af almindelige regler for definition, betegnelse og præsentation af spiritus, skal fortolkes således, at det herefter er udelukket i salgsbetegnelsen for spiritus, der indeholder whisky, som er fortyndet med vand, således at alkoholindholdet udtrykt i volumen er lavere end 40%, at anvende betegnelsen "whisky' eUer deri at tilføje betegnelsen "whisky' til angivelsen 'alkoholholdige drikkevarer" eUer 'spiritus'«.
It should be noted, further, that, in other cases in which it did not have the necessary information at its disposal or where the solution was not clear from the information before it, the Court has left it for the national court to decide whether the description, trade mark or promotional description or statement in question was misleading or not.
Præjudiciel »Handelsnormer for æg — salgsfremmende erklæringer, der kan vildlede forbrugeren — referenceforbruger* (Femte Afdeling) vedrørende en erklæring på emballagerne til de af Gut Springenheide forhandlede æg og en indlægsseddel i disse emballager.
The Court has not therefore ruled out the possibility that, in certain circumstances at least, a national court might decide, in accordance with its own national law, to order an expert's opinion or commission a consumer research poll for the purpose of clarifying whether a promotional description or statement is misleading or not.
Ved kendelse af 8. februar 1996 har Bundesverwaltungsgericht stulet tre præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af Rådets forordning (EØF) nr. 1907/90 af 26. juni 1990 om handelsnormer for æg.
Accordingly, the Bundesverwaltungsgericht ordered that proceedings be stayed and three questions be referred to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Disse spørgsmål er blevet rejst under en tvist meUem Gut Springenheide GmbH (herefter »Gut Springenheide«) og dets forretningsfører Tusky på den ene side og Oberkreisdirektor des Kreises Steinfurt — Amt für Lebensmittelüberwachung (kredsdirektøren for Steinfurt — Levnedsmiddelkontrollen, herefter »Levnedsmiddelkontrollen«) på den anden side
By its three questions, which it is appropriate to answer together, the referring court is essentially asking the Court of Justice to define the concept of consumer to be used as a standard for determining whether a statement designed to promote sales of eggs is likely to mislead the purchaser, in breach of Article 10(2)(e) of Regulation No 1907/90.
Med sine tre spørgsmål, som må besvares under ét, ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt, hvilken forbruger der skal refereres til ved afgørelsen af, om en oplysning, der skal fremme salget af æg, kan vildlede forbrugeren i strid med artikel 10, stk. 2, litra e), i forordning nr. 1907/90.
'In order to determine whether a statement intended to promote sales of eggs is liable to mislead the purchaser, in breach of Article 10(2)(e) of Regulation (EEC) No 1907/90 of 26 June 1990 on certain marketing standaras for eggs, the national court must take into account the presumed expectations which it evokes in an average consumer who is reasonably wellinformed and reasonably observant and circumspect.
Ved dom af 11. november 1992 frifandt Verwaltungsgericht Münster sagsøgte under den sag, som Gut Springenheide og Tusky anlagde til prøvelse af afgørelsen, med den begrundelse at den omtvistede betegnelse og indlægsseddel var i strid med § 17, stk. 1, i Lebensmittel- und Bedarfsgegenständegesetz (lov om levnedsmidler og almindelige forbrugsvarer), som forbyder vildledende oplysninger.
However, Community law does not preclude the possibility that, where the national court has particular difficulty in assessing the misleading nature of the statement or description in question, it may have recourse, under the conditions laid down by its own national law, to a consumer research ρου or an expert's report as guidance for its judgment. '
Det fremgår af disse domme, at Domstolen ved afgørelsen af, om en betegnelse, et varemærke eller en oplysning i en reklame kunne vildlede køberen, har taget den formodede forventning hos en almindeUgt oplyst, rimeligt opmærksom og velunderrettet gennemsnitsforbruger i betragtning uden at have anordnet en sagkyndig undersøgelse eller bestilt en opinionsundersøgelse.
Preliminary ruling (Agriculture — Common organisation of the markets — Production refunds — System of securities — Time-limits — Primary requirement — Subordinate requirement) (Fifth Chamber) the Hauptzollamt Potsdam (Principal Customs Office, Potsdam, hereinafter 'the Hauptzollamt') concerning the release of securities provided in the context of applications for production refunds in respect of starch.
Det bemærkes endvidere, at Domstolen i andre sager, hvor den ikke rådede over de nødvendige oplysninger, og hvor det ikke forekom den nødvendigt at træffe afgørelse på sagens daværende udviklingstrin, har overladt det til den nationale ret at afgøre, om den betegnelse, det varemærke eUer den oplysning i en reklame, som tvisten drejede sig om, var vildledende.
By order of 4 July 1996, the Bundesfinanzhof (Federal Finance Court) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Commission Regulation (EEC) No 2220/85 of 22 July 1985 laying down common detailed rules for the application of the system of securities for agricultural products in conjunction with Commission Regulation (EEC) No 1722/93 of 30 June 1993 laying down detailed rules for the application of Council Regulations (EEC) No 1766/92 and (EEC) No 1418/76.
Bundesverwaltungsgericht finder, at tvisten skal afgøres på grundlag af artikel 10 i forordning nr. 1907/90, men den nærer tvivl med hensyn til fortolkningen af denne bestemmelses stk. 2, litra e), som tillader, at der på pakningen anbringes erklæringer, der skal fremme salget, når sådanne erklæringer, og den måde, de er fremsat på, ikke vil kunne vildlede forbrugeren.
Kyritzer processes natural starch into approved products within the meaning of the regulations concerning production refunds in the cereals and rice sectors and, in particular, into esterified starch.
Ifølge den forelæggende ret kan denne bestemmelse nemlig fortolkes på to måder.
In that connection, it receives production refunds.
overensstemmelse med sine nationale retsregler at afgøre, hvilken procentdel af forbrugerne der skal være vildledt af en oplysning i en reklame, for at denne findes tilstrækkelig betydningsfuld til i givet fald at berettige et forbud,
In December 1991 and January 1992 Kyritzer procured the issue of refund certificates concerning the production of esterified starch falling within CN code 3505 10 50, for which it lodged security pursuant to Article 7(1) of Regulation No 2169/86.
I mangel af fællesskabsbestemmelser på området tilkommer det den nationale ret, som finder det nødvendigt at bestille en sådan undersøgelse, i
In January and February 1992 Kyritzer gave notice of production of certain quantities of esterified starch.
»Ved afgørelsen af, om en erklæring, der skal fremme salget af æg, kan vildlede forbrugeren i strid med artikel 10, stk 2, titra e), i Rådets forordning (EØF) nr. 1907/90 af 26 juni 1990 om handelsnormer for æg, skal den nationale ret henholde sig til den formodede forventning i forbindelse med denne erklæring hos en almindeligt oplyst, rimeligt opmærksom og velunderrettet gennemsnitsforbruger.
Article 7(2) of Regulation No 2169/86 and Article 8(2) of Regulation No 1722/93 expressly classify the processing of goods into approved products as a primary requirement.
Fællesskabsretten er dog ikke tü hinder for, at den nationale ret, hvis denfinderdet særligt vanskeligt at vurdere, om den pågældende erklæring er vildledende, på de i dens nationale retsregler fastsatte betingelser kan benytte en opinionsundersøgelse eller en sagkyndig undersøgelse som vejledning f or sin dom.*
Moreover, it is clear from the first recital in the preamble to Regulation No 3642/87 and the first recital in the preamble to Regulation No 165/89, which introduced into Regulation No 2169/86 specific provisions, reproduced in essence in Regulation No 1722/93, relating to products falling within CN code 3505 10 50, that the proper-use requirement is designed to take account of the consequences arising from the particular nature of esterified starch, which can be reprocessed into a raw material the use of which may prompt a fresh application for a production refund.
Generaladvokat J. Mischo fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling·) den 12. marts 1998.
However, since proof that that product had been put to proper use — that is to say, that it had either been subsequently turned into a processed product other than starch or exported to a third country (hereinafter 'proper use') — was provided in relation to part only of those quantities, the Hauptzollamt declared, during the course of May 1995, that the security lodged by Kyritzer was partially forfeit.
Han foreslog Domstolen at give følgende svar:
It appealed on a point of law to the Bundesfinanzhof, which considered that Regulation No 2220/85 was applicable.
»Rådets forordning (EØF) nr. 1907/90 af 26. juni 1990 om handelsnormer for æg, navnhg artikel 10, stk. 2, litra e), skal fortolkes således, at man for at bedømme, om en erklæring, der skal fremme salget, kan vildlede forbrugeren, må anvende et objektivt forbrugerbegreb, som alene skal fortolkes juridisk.
It follows that the proper-use requirement introduced in Article 7(4) of Regulation No 2169/86 and reproduced in Article 10(1) of Regulation No 1722/93 must be regarded, irrespective of the position which it occupies in the specific rules applying, as a component part of the processing obligation.
Fællesskabsretten er imidlertid ikke til hinder for, at den nationale domstol foranstalter undersøgelser eller sonderinger vedrørende den faktiske forbrugerforventning, såfremt Domstolen finder det nødvendigt.«
Consequently, the express categorisation by the Community legislature of the latter obligation as a primary requirement must be construed as covering, by extension, the proper-use requirement.
»Det objektive forbrugerbegreb, der skal lægges til grund, er et begreb, hvorefter gennemsnitsforbrugeren er en rimeligt oplyst person.
However, it does not lay down any specific timelimit for compliance with that obligation or for production of proof of such compliance.
For at bedømme, om en salgsfremmende erklæring kan vildlede en sådan forbruger i den forstand, der er lagt til grund i artikel 10, stk. 2, litra e), i forordning nr. 1907/90, må der tages hensyn til ordlyden af og formålet med forordningen, erklæringens nøjagtighed i faktisk henseende, spørgsmålet om tvetydighed samt spørgsmålet, om myndighederne kanverificere erklæringens oplysninger.«
It is necessary, therefore, to apply the general provisions of Article 28 of Regulation No 2220/85, which govern cases in which no timelimit is prescribed for production of the proof needed to procure the release of a security.
»a) Forestillingen om den oplyste gennemsnitsforbruger er det afgørende ved bedømmelsen af, om en salgsfremmende erklæring er af vildledende karakter.
In accordance with Article 28(l)(b) and (2) of Regulation No 2220/85, proof of proper use must therefore be produced within 12 months from the date on which the obligation in that regard is fulfilled and, in any event, by no later than three years after the security was lodged, save in cases
Det tilkommer den nationale ret, der skal afgøre spørgsmålet, om en erklæring er af vildledende karakter, at bringe på det rene — på grundlag af hver enkelt sags konkrete omstændigheder samt princippet om, at den fællesskabsretlige beskyttelse tager sigte på den oplyste gennemsnitsforbruger — fra hvornår, rent procentvist, en gruppe forbrugere, der er blevet vildledt af et reklameslogan, ikke længere er ubetydelig, således at forbuddet mod denne erklæring er begrundet.«
It must be observed, as a preliminary point, that, although the security in issue was lodged pursuant to Article 7 of Regulation No 2169/86, its release is subject, in accordance with Article 14 of Regulation No 1722/93, to the conditions laid down by Article 10 of the latter regulation. This, combined with the similarities between the two regulations, justifies their being considered together.
Præjudiciel »Landbrug —fælles markedsordning primært krav — underordnet krav* (Femte Afdeling)
If those time­limits are not respected, the security becomes forfeit in its entirety pursuant to Article 22(1) and (2) of Regulation No 2220/85.
I januar og februar 1992 anmeldte Kyritzer fremstillingen af nogle partier esterificeret stivelse.
In view of the answer given to the first question, there is no need to reply to the second question.
Da der imidlertid kun for en del af disse partier var ført bevis for, at dette produkt var blevet anvendt forskriftsmæssigt, dvs. at det enten senere var blevet forarbejdet til et andet produkt end stivelse, eUer at det var blevet udført til et tredjeland (herefter »forskriftsmæssig anvendelse«), erklærede Hauptzollamt i maj 1995 den af Kyritzer stülede sikkerhed for delvis fortabt
'Article 10(1) of Commission Regulation (EEC) No 1722/93 of 30 June 1993 laying down detailed rules for the application of Council Regulations (EEC) No 1766/92 and (EEC) No 1418/76 concerning production refunds in the cereals and rice sectors respectively is tobe interpreted as follows:
Disse spørgsmål er blevet rejst under en tvist meUem Kyritzer Stärke GmbH (herefter »Kyritzer«) og Hauptzollamt Potsdam (herefter »Hauptzollamt«) om frigivelse af sikkerhed stillet i forbindelse med ansøgninger om produktionsrestitutioner for stivelse.
— the use afa product f ailing within CN code 3505 10 50, as prescribed by that provision, constitutes a primary requirement within the meaning of Article 20(2) of Commission Regulation (EEC) No 2220/85 of 22 July 1985 laying down common detailed rules for the application of the system of securities f or agricultural products;
Selskabet modtager produktionsrestitutioner herfor.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 19 March 1998.
I december 1991 og i januar 1992 fik Kyritzer udstedt restitutionscertifikater for produktion af esterificeret stivelse henhørende under KN-kode 3505 10 50, for hvilke selskabet stillede sikkerhed i henhold til artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 2169/86.
'Article 10(1) of Commission Regulation No 1722/93 (EEC) of 30 June 1993 relating to the methods of applying the Council's Regulation No 1766/92 (EEC) and Regulation No 1418/76 (EEC) regarding production refunds in the cereals and rice sectors should be interpreted as meaning that the use of a product within the scope of Code CN 3505 10 50 or the export of this product to a third country as laid down in this text constitutes a primary requirement within the meaning of Article 20(2) of Commission Regulation No 2220/85 (EEC) of 22 July 1985 establishing the common detailed rules for the system of securities for agricultural products, the fulfilment of which must be proved within the time­limits laid down in Article 28 of the said regulation, failing which the whole of the security will be forfeit under the terms of Article 22(1) and (2) of this Regulation.'
2169/86 og gentaget i artikel 10, stk. 1, i forordning nr. 1722/93, uanset hvilken plads den har i de nærmere anvendelige bestemmelser, må anses for at være et led i forpligtelsen til forarbejdning.
Preliminary ruling (Undulypaid Community subsidy — Recovery —Application of national law — Conditions and limits) (Fifth Chamber)
Når fællesskabslovgiver udtrykkeligt betegner denne sidstnævnte som et primært krav, må dette derfor forstås således, at den også omfatter forpligtelsen til forskriftsmæssig anvendelse.
In the second case, Schmidt appears to have acquired a quantity of colza between 1984 and 1986, part of which was supplied to it direct by a previous purchaser.
Indledningsvis bemærkes, at selv om den omtvistede sikkerhed er stulet i henhold til artikel 7 i forordning nr. 2169/86, gælder der i henhold til artikel 14 i forordning nr. 1722/93 de i sidstnævnte forordnings artikel 10 stillede betingelser for dens frigivelse. Denne omstændighed, hvortil kommer lighederne meUem de to forordninger, berettiger, at de tages i betragtning under et.
By order of 27 August 1996, the Verwaltungsgericht (Administrative Court) Frankfurt am Main referred to the Court for a preliminary ruling a question on the principles of Community law applicable to measures taken by national authorities for the recovery of an unduly paid Community subsidy.
Ved artikel 10 i forordning nr. 1722/93 er de indtil da gældende nærmere regler for bevis og kontrol med hensyn til overholdelse af forpligtelsen til forskriftsmæssig anvendelse blevet ændret Bestemmelsen fastsætter dog ingen særlig frist for opfyldelsen af denne forpügtelse eUer for fremlæggelse af beviser herfor.
Following an investigation of the previous purchaser, the customs authorities concluded that part of the subsidised colza had been imported from France.
Foreløbig må de almindelige bestemmelser i artikel 28 i forordning nr. 2220/85 anvendes; disse omfatter de tilfælde, hvor der ikke er fastsat nogen frist for forelæggelse af de beviser, der er nødvendige for at opnå frigivelse af en sikkerhed.
The BLE therefore cancelled the ID certificates issued to Schmidt and the decisions granting the subsidy, and demanded repayment of the subsidy.
I artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 2169/86 og i artikel 8, stk. 2, i forordning nr. 1722/93 betegnes forarbejdning til godkendte produkter udtrykkeligt som et primært krav.
That question was raised in proceedings between, on the one hand, the oil mills Oelmühle Hamburg AG ('Oelmühle') and Jb.
I henhold til artikel 28, stk. 1, litra b), og artikel 28, stk. 2, i forordning nr. 2220/85 skal beviset for den forskriftsmæssige anvendelse følgeUg fremlægges inden for en frist på tolv måneder fra kravets opfyldelse, og højst tre år fra det tidspunkt, da sikkerheden blev fastsat, medmindre der foreUgger force majeure.
Schmidt Söhne GmbH & Co. KG ('Schmidt') and, on the other, the Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung (Federal Office of Agriculture and Food, 'the BLE') concerning part repayment of subsidies granted for the processing of colza. Following the rejection on 3 June 1991 of its complaint against the BLE's decision, by application of 25 June 1991 Schmidt, too, brought an action before the Verwaltungsgericht Frankfurt am Main.
Hvis fristerne ikke overholdes, fortabes sikkerheden fuldt ud i henhold til artikel 22, stk. 1 og 2, i forordning nr. 2220/85.
The Verwaltungsgericht Frankfurt am Main stayed proceedings and referred a question to the Court for a preliminary ruling.
Det fremgår således, at forarbejdningen til godkendte produkter er den væsentUge proces, som tilstræbes af fællesskabslovgiver, og at den særUge ordning for produkter henhørende under KN-kode 3505 10 50 har til formål at sikre, at denne proces er irreversibel.
The BLE issued Oelmühle with identification certificates ('ID certificates') for colza originating in Ireland and, by three decisions of 20 May 1989, granted it a subsidy for processing a total of 1 167 858 kg of colza, based on the rate applicable to colza of Irish origin.
I betragtning af det svar, der er givet på det første spørgsmål, er det ikke nødvendigt at besvare det andet spørgsmål.
By that question, the national court is in substance asking whether it is contrary to Community law for domestic legislation to permit unduly paid Community subsidies not to be recovered, on the basis, assuming that the recipient's good faith is established, of criteria such as loss of enrichment, where the recipient had already, at the time when the subsidy was granted, passed on the pecuniary advantage resulting from it by paying the target price provided for under Community legislation and any right of recourse against his suppliers would be worthless.
»Artikel 10, stk 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1722/93 af 30. juni 1993 om gennemførekesbestemmelsertil Rådets forordning (EØF) nr. 1766/92 og (EØF) nr. 1418/76 for så vidt angår ordningerne med produktionsrestitutioner for kom og ris skal fortolkes således:
When its complaint against that decision was rejected by decision of 17 February 1994, Oelmühle brought an action on 17 March 1994 before the Verwaltungsgericht Frankfurt am Main.
— Den anvendelse af et produkt henhørende under KN-kode 350510 50, der er foreskrevet i denne bestemmelse, er et primært krav i betydningen i artikel 20, sik 2, i
First, it should be recalled that it is for the Member States, by virtue of Article 5 of the EC Treaty, to ensure that Community regulations, particularly those concerning the common agricultural policy, are implemented within their territory.
Kravets overholdelse skal bevises inden for de i den nævnte forordnings artikel 28 fastsatte frister, idet sikkerheden ellers fortabes fuldt ud i henhold tü forordningens artikel 22, stk 1 ogZ*
consideration the plea of loss of unjust enrichment. Since that principle also forms part of the Community legal system, it cannot be considered contrary to Community law for domestic legislation to apply that principle in a field such as that of recovery of unduly paid Community subsidies.
Generaladvokat P. Léger fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling
Oil mills are in a position to challenge a demand for recovery only if they acted in good faith as regards the conformity of the goods with the declaration submitted by them in order to obtain the subsidy in question.
»Artikel 10, stk. 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1722/93 af 30. juni 1993 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 1766/92 og (EØF) nr. 1418/76 for så vidt angår ordningerne med produktionsrestitutioner for korn og ris, skal fortolkes således, at anvendelsen af et under KN-pos.
In that regard, it should be noted in particular that Council Regulation No 136/66/EEC of 27 September 1966 on the establishment of a common organisation of the markets in oils and fats, Council Regulation (EEC) No 1594/83 of 14 June 1983 on the subsidy for oil seeds, and (Immission Regulation (EEC) No 2681/83 of 21 September 1983 laying down detailed rules for the application of the subsidy system for oil seeds makes no reference to recovery.
3505 10 50 henhørende produkt euer eksport af dette produkt til tredjelande som foreskrevet i nævnte artikel, udgør et primært krav efter artikel 20, stk. 2, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2220/85 af 22. juU 1985 om fæUes gennemførelsesbestemmelser for ordningen for sikkerhedsstillelse for landbrugsprodukter, for hvis opfyldelse der skal være fremlagt bevis senest inden udløbet af fristen i sidstnævnte forordnings artikel 28, stk. 2, således at den stillede sikkerhed i modsat fald fortabes i henhold til forordningens artikel 22, stk. 1 og 2«.
Accordingly, if a trader draws up and submits a declaration with a view to obtaining a subsidy, the mere fact of having drawn up that document cannot deprive him of the right to plead his good faith when the declaration is based exclusively on information which was provided by third parties. It is, however, for the national court to consider whether certain factors should not, in the circumstances, have caused the trader to check the accuracy of this information.