natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den nationale ret ønsker i første række reelt oplyst, om forordningens artikel 73, sammenholdt med bestemmelserne i forordningens bilag I, afsnit I, afdeling C, i forbindelse med udbetaling af børnetilskud efter tysk lovgivning skal fortolkes således, at den omfatter en person, der er tysk statsborger, og som i medfør af tysk lovgivning oppebærer en ydelse ved alderdom som pensioneret tjenestemand, såfremt den pågældende udelukkende har arbejdet i den medlemsstat, hvor han er statsborger, og hans forsørgelsesberettigede barn har skiftet bopæl inden for Fællesskabet sammen med hans forhenværende ægtefælle.
First, the national court essentially asks whether Article 73 of the Regulation, read in conjunction with Point I.C of Annex I thereto, is to be interpreted, for the purpose of the payment of child allowance under German legislation, as applying to a national of that Member State who under its legislation receives an old-age benefit as a retired civil servant, where that person has worked only in the Member State of which he is a national and his dependent child has moved within the Community with his former spouse.
Endvidere fastslog Domstolen i dom af 9. december 1965, Singer, at artikel 52 i Rådets forordning nr. 3 gjaldt for alle personer, som oppebar ydelser efter lovgivningen i en medlemsstat, og at begrebet »arbejdstager«
Next, the Court held in Case 44/65 Hessische Knappschaft ν Singer that Article 52 of Regulation No 3 of the Council of 25 September 1958 concerning social security for migrant workers applied to any person who was in receipt of benefit under the legislation of a Member State and that the concept of "worker* was thus not limited solely to migrant workers stricto sensu or solely to workers required to move for the purposes of their employment.
Forordningens artikel 77 følgelig ikke var begrænset til alene at omfatte vandrende arbejdstagere i streng forstand eller arbejdstagere, som skifter opholdssted i forbindelse med udøvelsen af deres arbejde.
Regulation applies since, civil servants are regarded, under the scheme of the Treaty, as employed persons.
Endelig fremgår det af den femte betragtning til forordning nr. 1408/71 i dens originale version, at reglerne i forordningen om koordination af de enkelte medlemsstaters lovgivning om social sikring også omfatter den situation, at arbejdstagerens familiemedlemmer flytter inden for Fællesskabet.
The term 'employed person', which appears in Article 73 of the Regulation, is defined in Article 1(a). However, that definition is displaced by the definition in Point I.C of Annex I to the Regulation when the competent institution for granting family benefits is, in accordance with Chapter 7 of Title III of the Regulation, a German institution.
I dom af 8. marts 1979, Lohmann, fastslog Domstolen, at udtrykket »lovgivning«, der bruges i forordningens artikel 77, stk. 2, litra a), har den rækkevidde, som er fastlagt i forordningens artikel 1, litra j).
The Court held in Case 129/78 Sociale Verzekeringsbank Amsterdam ν Lohmann [1979] ECR 853 that the term 'legislation' used in Article 77(2)(a) of the Regulation has the meaning stated in Article l(j) thereof.
Bestemmelsen omfatter derfor ikke love, administrative forskrifter, vedtægtsmæssige bestemmelser eller andre regler vedrørende de ydelseskategorier, der nævnes i forordningens artikel 4, stk. 4, herunder bl.a. særlige ordninger for tjenestemænd og dermed ligestillede personer.
That provision therefore does not cover the statutes, regulations or other provisions or measures relating to the categories of benefits referred to in Article 4(4) of the Regulation which include, in particular, special schemes for civil servants and persons treated as such.
Det skal undersøges, om en sådan person kan støtte ret på forordningens artikel 73 med henblik på at oppebære børnetilskud i henhold til de tyske bestemmelser.
It appears from the actual wording of that annex, to which Article 1 (a)(ii) of the Regulation refers, that only workers compulsorily insured under one of the schemes mentioned therein are entitled to German family allowances in accordance with Chapter 7 of Title III of the Regulation.
Denne konklusion udelukker imidlertid ikke, at en person, der oppebærer en pension i henhold til en særlig ordning for tjenestemænd og dermed ligestillede personer, kan påberåbe sig forordningens artikel 77, stk. 2, litra a), såfremt den pågældende tillige modtager en anden ydelse ved alderdom, der omhandles i denne bestemmelse.
That conclusion does not, however, preclude a person drawing a pension under a special scheme for civil servants and persons treated as such from relying on Article 77(2)(a) of the Regulation if he also receives another old-age benefit covered by that provision.
Selv om forordningens artikel 73 ikke udtrykkeligt omhandler tjenestemænd, må en person som sagsøgeren i hovedsagen principielt ligestilles med arbejdstagere, der omhandles i forordningens artikel 1, litra a), eftersom tjenestemænd efter traktatens ordning anses for arbejdstagere.
Accordingly, to allow a retired civil servant, such as the plaintiff in the main proceedings, to rely on Article 73 in order to receive German family allowances on the ground that the situation of civil servants must generally be treated in the
Det fremgår således af selve ordlyden af bilaget, som der henvises til i forordningens artikel 1, litra a), nr. ii), at kun arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende, der er tvungent forsikret inden for rammerne af en af de dér nævnte ordninger, har krav på tyske børnetilskud i medfør af forordningens afsnit III, kapitel 7.
Article 77(2) (a) of Regulation No 1408/71, as amended, is to be interpreted as not covering the situation of a person who draws a pensum only under a special scheme f or civil servants and persons treated as such.'
•1) Artikel 73 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af Ζ juni 1983, som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 3427/89 af 30. oktober 1989, og senere ved Rådets forordning (EØF) nr. 1247/92 af 30. april 1992, sammenholdt med bestemmelserne i forordningens bilag I, afsnit I, afdeling C, skal i forbindelse med udbetaling af børnetilskud efter tysk lovgivning fortolkes således, at den ikke omfatter en person, der er tysk statsborger, og som i medfør af tysk lovgivning oppebærer en ydelse ved alderdom som pensioneret tjenestemand, såfremt den pågældende udelukkende har arbejdet i den medlemsstat, hvor han er statsborger, og hans forsørgelsesberettigede barn har skiftet bopæl indenfor Fællesskabet sammen med hans forhenværende ægtefælle.
(1) A person claiming social security benefits can, in principle, come within the personal scope of application of Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to selfemployed persons and to members of their families moving within the Community, as modified and consolidated by Council Regulation (EEC) No 2001/83 of 2 June 1983 and as further modified by Council Regulation (EEC) No 3427/89 of 30 October 1989, even if he has never lived or worked in a Member State other than his own, where all the material facts are not confined to the territory of that Member State, as, for example, when a family member in respect of whom benefits are claimed resides in another Member State.
2) Artikel 77, stk 2, titra a), i forordning nr. 1408/71, som ændret, skal fortolkes således, at den ikke omfatter en person, der alene oppebærer en pension i henhold til en særlig ordning for tjenestemænd og dermed ligestillede personer.*.
(2) Where a retired civil servant is or has been subject to legislation of a Member State to which Regulation No 1408/71 applies, in respect of any of the branches of social security mentioned in Article 4(1), he is a person covered by the Regulation even if he is in receipt of a pension under a special civil service scheme.
Generaladvokat N. Fennelly fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling) den 23. oktober 1997.
(3) A retired civil servant who is a person covered by Regulation No 1408/71 within the meaning of Article 2(3) is not entitled to family benefits in respect of members of his family who are residing in another Member State where he does not fulfil the requirements of Annex I, point I, C, (a).
Han foreslog Domstolen følgende besvarelse:
(4) No factor can be identified such as to affect the validity of Annex I, point I, C, (a) to Regulation No 1408/71.
Når en pensioneret tjenestemand er eller har været undergivet lovgivningen i en medlemsstat, som forordning nr. 1408/71 finder anvendelse på med hensyn til en af de socialsikringsgrene, der er nævni i artikel 4, stk. 1, er den pågældende omfattet af forordningen, selv om han oppebærer pension pä grundlag af en særordning for tjenestemænd.
(Directive 93189/EEC on the application by Member States of taxes on certain vehicles used for the carriage of goods by road and tolls and charges for the use of certain infrastructures
En pensioneret tjenestemand, der er omfattet af forordning nr. 1408/71 som følge af bestemmelsen i artikel 2, stk. 3, har ikke ret til familieydelser for medlemmer af familien, der bor i en anden medlemsstat, hvor den pågældende ikke opfylder de betingelser, som kræves i bilag 1, punkt I, C, litra a).
The Court observes, to begin with, that the French Government does not deny that the measures necessary to transpose the Directive into domestic law have not yet been adopted.
Gennemgangen har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af bilag 1, punkt I, C, litra a), i forordning 1408/71.«
Finally, in so far as the finding of a Member State's failure to fulfil its obligations is not
Under disse omstændigheder må der træffes afgørelse i overensstemmelse med Kommissionens påstand i stævningen.
Advocate General A. La Pergola delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 16 December 1997.
Under henvisning til Domstolens retspraksis bemærkes det endvidere, at frygten for interne vanskeligheder ikke i sig selv kan retfærdiggøre manglende overholdelse af fællesskabsretten.
Case C-347/96 Solred SA ν Administración General des Estado Taxation
Det hedder i domskonklusionen:
(Directive 69/335IEEC the share capital) (Sixth Chamber)
»1) Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 93/89/EØF af 25. oktober 1993 om opkrævning i medlemsstaterne af afgifter på visse
By order of 3 July 1996, the Tribunal Superior de Justicia de Madrid (High Court of Justice, Madrid) referred to the Court for a preliminary ruling three questions on the interpretation of
Generaladvokat A La Pergola fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling) den 16. december 1997.
Those questions were raised in proceedings between Soiree!
Han foreslog Domstolen
The first two questions
»at give Kommissionen medhold og pålægge Den Franske Republik at betale sagens omkostninger«.
Although the duty on documented legal transactions is a general indirect tax, it is none the less, in circumstances such as those of the dispute in the main proceedings, charged on the notarial deeds necessary for the registration of the payment of the part of the share capital yet to be contributed and, accordingly, for the paying up in full of the shares.
»Direktiv 69/335/EØF selskabskapitalen « (Sjette Afdeling)
It follows that although the Member States may, in accordance with Article 5(l)(a) of the Directive, postpone the charging of capital duty until the contributions have been effected, they may not impose taxes on a document recording the subsequent contribution to a capital company of part of the share capital, which has already borne capital duty.
De to første spørgsmål
The third question
Ved kendelse af 3. juli 1996 har Tribunal Superior de Justicia de Madrid forelagt tre præjudiciellespørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 4, stk. 1, litra a), artikel 5, stk. 1, litra a), artikel 7 og artikel 10, litra a), i Rådets direktiv 69/335/EØF af 17. juli 1969.
By its third question, the national court asks whether the provisions of the Directive give rise to rights upon which individuals may rely before national courts and whether those courts are obliged to leave unapplied provisions of national law incompatible therewith.
Med de to første spørgsmål, som bør behandles samlet, ønsker den nationale ret reelt at få oplyst, om direktivet er til hinder for opkrævning af en afgift på 0,5% på det notarialdokument. der attesterer indskuddet af en del al selskabskapitalen, som indbetales eller stiftelsen af et kapitalselskab, når der ved stiftelsen al selskabet allerede er opkrævet en afgift på \"A al den samlede selskabskapitals nominelle værdi.
Article 10 of the Directive, read in the light of the last recital in the preamble, prohibits in particular indirect taxes with the same characteristics as capital duty. It thus applies, inter alia, to taxes in any form which are payable in respect of the formation of a capital company or an increase in its capital (Article 10(a)), or in respect of registration or any other formality required before the commencement of business, to which a company may be subject by reason of its legal form (Article 10(c)).
Spørgsmålene er blevet rejst under en sag mellem Solred SA og Administración General del Estado angående betaling af en afgift på det notarialdokument, som attesterer den udskudte indbetaling af en del af selskabskapitalen, som er blevet tegnet fuldt ud ved stiftelsen af selskabet.
It is settled case-law that where the provisions of a directive appear, as far as their subject-matter is concerned, to be unconditional and sufficiently precise, those provisions may be relied upon in national courts by individuals against the State where the State fails to implement the directive in national law by the end of the period prescribed or where it fails to implement the directive correctly.
Det bemærkes, at direktivets artikel 10, fortolket på baggrund af sidste betragtning til direktivet, ud over afgiften på kapitaltilførsler bl.a. forbyder afgifter med samme kendetegn som denne.
A similar conclusion must also be reached where those charges are payable on the registration of increases in the capital of such companies, since they too are imposed on account of an essential formality connected with the legal form of the companies in question.
Hermed sigtes der bl.a. til afgifter, som, uanset
In this case, it is sufficient to observe that the prohibition laid down in Article 10 of the Directive is expressed in sufficiently precise and
kapitaltilførselsafgiften, når indskuddene faktisk præsteres, ikke må lægge afgift på et dokument, der attesterer indbetalingen af en del af selskabskapitalen, som allerede er undergivet kapitaltilførselsafgiften, til et kapitalselskab.
unconditional terms to be invoked by individuals in their national courts in order to contest a provision of national law which infringes the Directive.
Det tredje spørgsmål deres form, skal betales ved stiftelse af et kapitalselskab og udvidelse af dets kapital [artikel 10, litra a)] eller ved indregistrering eller andre formaliteter, der går forud for udøvelse af en virksomhed, og som et selskab kan pålægges på grund af dets juridiske karakter [artikel 10, litra c)].
jurisdiction, apply Community law in its entirety and protect rights which the latter confers on individuals and must accordingly set aside any provision of national law which may conflict with it, whether prior or subsequent to the Community rule,
Med det tredje spørgsmål ønsker den forelæggende ret at få oplyst, om direktivets bestemmelser medfører rettigheder, som borgerne kan gøre gældende for de nationale domstole, og om de nationale domstole har pligt til at undlade at anvende herimod stridende bestemmelser i national lov.
The Court has consistently held that every national court must, in a case within its
Gebyrer, som skal svares for registrering af nye aktieselskaber og anpartsselskaber, er umiddelbart omfattet af forbuddet i direktivets artikel 10, litra c).
Article 10 of Directive 69/335, as amended, gives rise to rights on which individuals may rely before national courts.
Tilsvarende må gælde, når gebyrerne skal svares for registrering af kapitalforhøjelser i sådanne selskaber, idet de i så fald også opkræves for en væsentlig formalitet, der skyldes selskabernes juridiske karakter.
Those courts are obliged to leave unapplied provisions of national law incompatible therewith.'
Der er således tale om en afgift, der opkræves for en væsentlig formalitet, der skyldes selskabernes juridiske karakter.
He proposed that the Court reply as follows:
Endelig bemærkes, at efter fast retspraksis har enhver national ret inden for sin kompetence pligt til at anvende fællesskabsretten fuldt ud og til at beskytte de rettigheder, som fællesskabsretten tillægger private, idet den skal undlade at anvende enhver modstridende bestemmelse i national lov, hvad enten denne er vedtaget før eller efter fællesskabsreglen.
(1) Properly construed, Article 10 of Council Directive 69/335/EEC of 17 July 1969 precludes the levying of 0.5% duty when part of the share capital remaining to be paid up is contributed, where capital duty has already been charged at the time the company was formed on the whole of the nominal value of the share capital at the highest rate permitted under the directive.
Det må endvidere konstateres, at selv om hverken indbetalingen af den resterende del af selskabskapitalen eller attesteringen heraf ved notarialdokument udgør en formalitet, der går forud for udøvelse af kapitalselskabers virksomhed, er registreringen af indskuddet af den resterende selskabskapital dog en forudsætning for udøvelsen og den fortsatte udøvelse af virksomheden.
(2) Article 10 of Directive 69/335 is sufficiently clear, precise and unconditional for individuals to be able to rely on in proceedings against State authorities and for application by the court in place of the national provisions that are incompatible with that article.
Det følger heraf, at medlemsstaterne, selv om de i henhold til direktivets artikel 5, stk. 1, litra a), er berettigede til at opkræve
Case T-146/96 Maria da Graça De Abreu ν Court of Justice of the European Communities Staff Regulations of Officials
2) Artikel 10 i direktiv 69/335, som ændret, medfører rettigheder, som borgerne kan gøre gældende for de nationale domstole. De nationale domstole har pligt til at undlade at anvende herimod stridende bestemmelser i national lov.*
Probationary officials —Appointment of former temporary agent — Retention of seniority in step - Principle of equal treatment — Plea of illegality (Second Chamber)
Generaladvokat G. Tesauro fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Sjette Afdeling) den 23. oktober 1997.
Case T-221/96 Immacolata Manzo-Tafaro ν Commission of the European Communities Staff Regulations of Officials
Han foreslog Domstolen at svare således:
5 March 1998
»1) Artikel 10 i Rådets direktiv 69/335/EØF af 17. juli 1969 skal fortolkes således, at den er til hinder for opkrævningen af en afgift på 0,5% ved indbetaling af en resterende del af en aktiekapital, når tilførselsafgiften allerede ved selskabets stiftelse er blevet fuldstændig opkrævet af den samlede aktiekapital efter den højeste sats, som er tilladt efter direktivet.
Officials - Refusal to promote — Consideration of comparative merits — Age and seniority taken into consideration (Fourth Chamber)
Tjenestemand på prøve — udnævnelse af en tidligere midlertidigt ansat bevarelse af ancienniteten på løntrinnet - ligebehandlingsprincippet - ulovlighedsindsigelse (Anden Afdeling)
It is not contrary to Articles 3(f) and (g), 5, 85 or 86 of the EC Treaty for national rules to provide that compulsory tariffs for the road transport of goods should be approved and implemented by the public authority, on the basis of proposals from a committee representing the majority of the operators concerned, as long as the necessary measures are taken so that those tariffs are fixed in accordance with
Sag T-221/96 Immacolata Manzo-Tafaro / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Tj enestemandsvedtægten
public interest criteria defined by law and as long as the public authorities do not give up their rights and powers to private operators.
Tjenestemænd — afslag på forfremmelse alder og anciennitet (Fjerde Afdeling)
(3) The concept of 'general interest' referred to by the Court in its judgments in Reiff and Delta corresponds to the concept of public interest mentioned by the Court in a similar legal situation in its judgment in Centro Servizi Spediporto.
Sag C-38/97 Autotrasporti Librandi sne di Librandi F. & C. / Cuttica Spedizioni e Servìzi Internazionali srl for vejgodstransport godkendes og sættes i kraft af det offentlige efter indstilling fra et udvalg, hvori et flertal er repræsentanter for de berørte erhvervsdrivende, såfremt der er truffet de nødvendige foranstaltninger til sikring af, at disse tariffer fastsættes i overensstemmelse med de i loven fastlagte kriterier for iagttagelse af hensynene til almenvellet, og såfremt de offentlige myndigheder ikke har overdraget deres beføjelser til private erhvervsdrivende. Anmodning om præjudiciel afgørelse - Ufficio del Giudice di Pace di Genova —forenelighed med EF-traktatens artikel 3, litra f) og g), samt artikel 5 og 85 — national lovgivning, hvorefter obligatoriske tariffer for vejgodstransport godkendes og sættes i kraft af det offentlige efter henstilling fra et udvalg hvori et fienai er repræsentanter for de berøne erhvervsdrivende
'The answer given to the questions referred in Case C-20/96 Snares, in which judgment was delivered on 4 November 1997, does not differ in the case of a person, such as the claimant in the main proceedings, who, after 1 June 1992, the date on which Council Regulation (EEC) No 1247/92 of 30 April 1992 amending Regulation (EEC) No 1408/71 on the application of social security schemes to employed persons, to selfemployed persons and to members of their families moving within the Community entered into force, satisfied the conditions for the award of attendance allowance. Such a situation is governed exclusively by the system of coordination established by Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971, as amended and updated by Council Regulation (EEC) No 2001/83 of 2 June 1983, as subsequently amended by Regulation No 1247/92.'
Generaladvokat S. Alber fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Anden Afdeling) den 5. marts 1998.
Joined Cases C-176/97 and C-177/97 Commission of the European Communities ν Kingdom of Belgium and Grand Duchy of Luuxembourg
Han foreslog Domstolen at besvare de forelagte spørgsmål således:
Case C-297/96 Vera A. Partridge ν Adjudication Officer
»1) Traktatens artikel 3, litra f) og g), artikel 5, 85 og 86 er ikke til hinder for en national lovgivning, hvorefter obligatoriske tariffer
Preliminary ruling — Bristol Social Security Appeal Tribunal — Interpretation ofArt. 4(2a) and 10a of
Traktatens artikel 3, litra 1) og g), artikel 5, 85 og 86 er ikke til hinder for en national lovgivning, hvorved de obligatoriske tariffer, der gælder for kontrakter vedrørende vejgodstransportydelser, udvides til at gælde for andre kontrakttyper, som vedrører forskellige tjenesteydelser, så som navnlig tjenesteydelser i forbindelse med entreprise og/eller udlejning, såfremt denne lovgivning er i overensstemmelse med de kriterier for iagttagelse af
Failure of Member State to fulfil its obligations -Council Regulation (EEC) No 4055/86 of 22 December 1986 applying the principle of freedom to provide services to maritime transport between
Generaladvokat P. Léger fremsatte forslag lil afgørelse i retsmødet (Tredje Afdeling) den 5. marts 1998.
Member States and between Member States and third countries — Prohibition of cargo-sharing arrangements — Maritime agreement between the Belgo-Luxembourg Economic Union and Malaysia