natgillin/translations-raw huggingface dataset:
2, jfr. s. 726 (Forslag: Reischl, s. 727).
726 (Opinion: Reischl, p.727).
Disse personer må derfor anses for umiddelbart og individuelt berørt, jfr. artikel 173, stk. 2, af en af Kommissionen truffet beslutning, der — selv om den er rettet til andre personer, i den konkrete sag den erhvervsdrivende, hvis forretnings­metoder har været genstand for en undersøgelse efter traktatens artikel 85 og 86 — indebærer et afslag på deres begæring.
Such persons must therefore be considered to be directly and individually concerned, for the purposes of the second paragraph of Ar­ticle 173, by a dedsion of the Commission which, although addressed to another per­son — in the particular case the trader whose commerdal practices have been inves­tigated under Articles 85 and 86 of the Treaty — implies the rejection of their re­quest.
Dom af 25. oktober 1977: sag 26/76, Metro/Kommbsionen, Sml.
Judgment of 25 October 1977, Case 26/76, Metro ν Commhsion, [1977] ECR 1875, cf. p.
1977, s. 1875, jfr. s. 1899 (Forslag: Reischl, s. 1916).
1901 (Opinion: Reischl, p. 1919).
Det er ikke nødvendigt at undersøge spørgsmålet, om den anfægtede foranstaltning kan anses for en forordning, og det skal alene efterprøves, om sagsøgerne berøres umiddelbart og individuelt af denne retsakt.«
It is unnecessary to consider whether the contested measure may be regarded as a regulation and it is sufficient to establish whether it is in fact of direct and individual concern to the applicants."
Dom af 16. marts 1978: sag 123/77, UNICME/Rådet, Sml. 1978, s.845, 851 (Fors­lag: Warner, s. 854).
Judgment of 16 March 1978, Case 123/77, UNICME ν Council, [1978] ECR 845,851 (Opinion: Warner, p. 854).
Dom af 16. marts 1978: sag 123/77, UNICME/Rådet, Sml. 1978, s. 845, jfr. s.851 f. (Forslag: Warner, s. 854).
Judgment of 16 March 1978, Case 123/77, UNICME ν Council, [1978] ECR 845, cf. p.
Den omstændighed, at alle sagsøgerne kan tænkes at få afslag på en begæring om importtilladelse i henhold til forordning nr. 1692/77, er ikke tilstrækkeligt til at anse dem for individuelt berørt på samme måde som den, der er adressat for en beslut­ning, idet individualiseringen af forordningens retsvirkninger først finder sted på det tidspunkt, hvor forordningen bringes i anvendelse af de italienske myndighe­der.
In the present case the fact that all the applicants might possibly be refused an im­port authorization pursuant to Regulation No 1692/77 does not provide a sufficient basis for regarding the regulation as being of individual concern to them in the same way as if a dedsion had been addressed to them.
Dom af 16. mart 1978: sag 123/77, UNICME/Rådet, Sml. 1978, s. 845, Smdrg., jfr. s. 852 (Forslag: Warner, s. 854).
Judgment of 16 March 1978, Case 123/77, UNICME ν Council, [1978] ECR 845, Summary, cf. p.
Dom af 3. maj 1978: sag 112/77, Töpfer/Kommissionen, Sml. 1978, s. 1019, Smdrg. 1, jfr. s. 1030 (Forslag: Mayras, s. 1034).
Judgment of 3 May 1978, Case 112/77, Töpfer ν Commission, [1978] ECR 1019, Summary, para. 1, cf. p. 1030 (Opinion: Mayras, p. 1034).
»Den omstændighed, at der ikke pålægges bøde i en beslutning efter traktatens artikler 85 og 86, udelukker ikke, at adressaten kan have interesse i at få denne be­slutnings lovlighed prøvet ved Domstolen og således i at indgive annullationssøgs­mål i medfør af traktatens artikel 173.«
Β — 19.2.2 review by the Court of Justice of the legality ofthat dedsion and thus commencing an action for annulment under Article 173 of the Treaty."
Dom af 29. juni 1978: sag 77/77, B.P./Kommbsionen, Sml. 1978, s. 1513, 1524 (For­slag: Warner, s. 1531).
Judgment of 29 June 1978, Case 77/77, Benzine en Petroleum ν Commhsion, [1978] ECR 1513, 1525 (Opinion: Warner, p. 1531).
Betingelserne i traktatens artikel 173, stk. 2, er ikke opfyldt, når sagsøgerne kun kan blive umiddelbart og individuelt berørt af foranstaltninger truffet af en med­lemsstat i medfør af en bestemmelse i den anfægtede forordning.
The conditions laid down in the second paragraph of Article 173 of the Treaty are not fulfilled when only the measures adopted by a Member State pursuant to a provision of the contested regulation can be of direct and individual concern to the applicants.
Dom af 18. januar 1979: foren, sager 103­109/78, Société des Usines de Beauport/ Rådet. Sml. 1979, s. 17, Smdrg. 2, jfr. s. 25 (Forslag: Warner, s. 26).
Judgment of 18 January 1979, Joined Cases 103 to 109/108, Société des Usines de Beauport ν Council, [1979] ECR 17, Summary, para. 2, cf. p.
En beslutning fra Kommissionen, efter at denne fra de nationale interventionsor­ganer har fået meddelelse om de bud, de har modtaget i forbindelse med periodiske licitationer om salg af frosset oksekød, som interventionsorganerne ligger inde med, berører alle de bydende umiddelbart og individuelt i den i EØF­traktatens arti­kel 173, stk. 2, forudsatte forstand.
A dedsion taken by the Commission after the national intervention agendes had forwarded to it the tenders which the latter had received in the context of periodic invitations to tender for the sale of frozen beef held by the intervention agendes is of direct and individual concern, within the meaning of the second paragraph of Ar­ticle 173 of the EEC Treaty, to all the tenderers.
Selv om beslutningen er adresseret til medlems­staterne og via disse til interventionsorganerne, afgør en sådan beslutning, som skal fastsætte de i de forskellige stater gældende mindstesatser, direkte, hvilken skæbne, gunstig eller ugunstig, hvert enkelt af de bud skal have, der er afgivet i forbindelse med licitationsproceduren.
Although such a dedsion, the aim of which is to fix the minimum selling prices applicable in the different Member States, is in fact addressed to the Member States and through them to the interven­tion agendes, it directly determines the fate, be it favourable or unfavourable, of each of the tenders submitted in the context of an invitation to tender.
Dom af 6. marts 1979: sag 92/78, Simmenthal/Kommbsionen, Sml. 1979, s.777, Smdrg. 1, jfr. s. 797 f.
Judgment of 6 March 1979, Case 92/78, Simmenthal ν Commhsion, [1979] ECR 777, Summary, para. 1, cf. p.
En fysisk eller juridisk person er individuelt berørt af en bestemmelse i en for­ordning, når bestemmelsen i realiteten udgør en beslutning rettet til en flerhed, selv om bestemmelsen er formuleret generelt.
A natural or legal person is individually concerned by a provision of a regula­tion where, although that provision is worded in general terms, it in fact constitutes a collective dedsion.
Domme af 29. marts 1979: — sag 113/77, NTN Toyo Bearing Company/Rådet, Sml.
Judgments of 29 March 1979: — Case 113/77, NTN Toyo Bearing Company ν Council, [1979] ECR 1185, cf.
1979, s. 1277, jfr. s. 1293, — sag 119/77, Nippon Seiko/Rådet og Kommissionen, Sml.
1293 — Case 119/77, Nippon Seiko ν Council and Commission, [1979] ECR 1303, cf. p.1327 — Case 120/77, Koyo Seiko ν Council and Commhsion, [1979] ECR 1337, cf. p.
1979, s. 1303, jfr. s. 1327, — sag 120/77, Koyo Seiko/Rådet og Kommissionen, sml. 1979, s. 1337, jfr. s. 1353 og — sag 121/77, Nachi Fujikoshi/Rådet, Sml. 1979, s. 1363, jfr. s. 1379 (Forslag: Warner, s. 1212).
1353 — Case 121/77, Nachi Fujikoshi ν Council, [1979] ECR 1363, cf. p. 1379 (Opinion: Warner, p. 1212).
En importør er individuelt berørt af en bestemmelse i en forordning, som kun be­rører erhvervsdrivende, der har importeret produkter fremstillet af bestemte produ­center, der er navngivne i bestemmelsen.
An importer is individually concerned by a provision contained in a regulation which concerns only traders who have imported products manufactured by certain manufacturers whom the provision specifies by name.
Domme af 29. marts 1979: — sag 113/77, NTN Toyo Bearing Company/Rådet, Sml. 1979, s. 1185, jfr. s. 1205, — sag 118/77, l.S.O./Rådet, Sml.
Judgments of 29 March 1979: — Case 113/77, NTN Toyo Bearing Company ν Council, [1979] ECR 1185, cf. p.1205 — Case 118/77, Import Standard Office ν Coundl, [1979] ECR 1277, cf. p.
1979, s. 1277, jfr. s. 1293 f., — sag 119/77, Nippon Seiko/Rådet og Kommissionen, Sml.
1293 — Case 119/77, Nippon Seiko ν Council and Commission, [1979] ECR 1303, cf. p.
1979, s. 1303, jfr. s. 1327, — sag 120/77, Koyo Seiko/Rådet og Kommbsionen, Sml.
1327 — Case 120/77, Koyo Seiko ν Council and Commission, [1979] ECR 1337, cf. p.
1979, s. 1337, jfr. s. 1353 og — sag 121/77, Nachi Fujikoshi/Rådet, Sml. 1979, s. 1363, jfr. s. 1379 (Forslag: Warner, s. 1212).
1353 — Case 121/77, Nachi Fujikoshi ν Council, [1979] ECR 1363, cf. p.
Den omstændighed, at iværksættelsen af en bestemmelse i en forordning kræver, at nationale myndigheder skal træffe gennemførelsesforanstaltninger, er ikke til hin­der for, at denne bestemmelse berører de af den omhandlede fysiske eller juridiske personer umiddelbart og individuelt, når den nationale gennemførelse sker helt automatisk.
The fact that the implementation of a provision contained in a regulation necessi­tates implementing measures adopted by the national authorities does not prevent such provision from being of direct concern to the natural or legal persons to whom it applies where such implementation is purely automatic.
Dette gælder så meget desto mere, når gennemførelsen ikke sker i kraft af mellemkommende nationale retsregler, men udelukkende i kraft af fællesskabs­retsreglerne.
This is even more the case where implementation is effected in pursuance not of intermediate national rules but of Community rules alone.
Domme af 29. marts 1979: — sag 113/77, NTN Toyo Bearing Company/'Rådet, Sml. 1979, s. 1185, Smdrg.
Judgments of 29 March 1979: — Case 113/77, NTN Toyo Bearing Company ν Council, [1979] ECR 1185, Sum­mary, para. 2, cf. p.
2, jfr. s. 1205, — sag 118/77, l.S.O./Rådet, Sml. 1979, s. 1277, Smdrg.
1205 — Case 118/77, Import Standard Office ν Council, [1979] ECR 1277, Summary, para. 2, cf. p.
2, jfr. s. 1294, — sag 119/77, Nippon Seiko/Rådet og Kommissionen, Sml. 1979, s. 1303, Smdrg. 2, jfr. s. 1327, — sag 120/77, Koyo Seiko/Rådet Kommbsionen, Sml. 1979, s. 1337, Smdrg.
1294 — Case 119/77, Nippon Seiko ν Council and Commhsion, [1979] ECR 1303, Summary, para. 2, cf. p.
2, jfr. s. 1353 og — sag 121/77, Nachi Fujikoshi/Rådet, Sml. 1979, s. 1363, Smdrg. 2, jfr. s. 1379 (Forslag: Warner, s. 1212).
— Case 121/77, Nachi Fujikoshi ν Council, [1979] ECR 1363, Summary, para. 2, cf. p.
15. »Hvad angår påstanden om annullation i henhold til traktatens artikel 173, stk. 2, kan den pågældende forordning [nr. 130/79] ikke anses for en beslutning, der er rettet til sagsøgerne i den i denne artikel forudsatte betydning, eller som en beslut­ning, der berører dem umiddelbart og individuelt, selv om den er udfærdiget i form af en forordning.
"As far as the application for the annulment pursuant to the second paragraph of Article 173 of the EEC Treaty is concerned [Regulation No 130/79] cannot be considered to be a dedsion addressed to the applicant within the meaning of that article or... a dedsion of direct and individual concern to it, although in the form of a regulation.
Den pågældende forordning er generel og retsanordnende og fin­der anvendelse på enhver vinproducent inden for Fællesskabet.«
The regulation in question is in fact purely legislative and applies to every wine­producer in the Community."
16. »...princippet om, at en organisation i sin egenskab af repræsentant for en gruppe erhvervsdrivende skulle være individuelt berørt af en retsakt, som påvirker denne gruppes generelle interesse [kan ikke tiltrædes].«
16. "... it is not possible to accept the principle that an assodation, in its capacity as the representative of a category of businessmen, is individually concerned by a measure affecting the general interests of that category."
1977, s. 797, 805 (Forslag: Reischl, s. 809) og — dom af 20. november 1979: sag 162/78, Wagner/Kommission, Sml. 1979, s. 3467, 3486 f. (Forslag: Warner, s. 3489).
809) — Judgment of 20 November 1979, Case 162/78, Hans­Otto Wagner ν Commh­sion, [1979] ECR 3467, 3486 (Opinion: Warner, p. 3489).
Denne foranstaltning finder anvendelse på objektivt bestemte situationer, og skaber retsvirkninger for personkredse, som er beskrevet på generel og abstrakt måde.
In fact the measure applies to objectively determined situations and produces legal effects with regard to catego­ lssue 1/March 1983
Den omstændighed, at valget af referenceperiode har særlig betydning for sagsø­gerne, hvis produktion som følge af deres produktionsprogram udviser meget store svingninger fra det ene produktionsår til det andet, er heller ikke tilstrækkeligt til at åbne mulighed for et individuelt søgsmål.
Nor is the fact that the choice of reference period is particularly important for the applicants, whose production is subject to considerable variation from one market­ing year to another as a result of their own programme of production, sufficient to entitle them to an individual remedy.
I øvrigt har sagsøgerne ikke godtgjort, at der foreligger omstændigheder, som kan kvalificere dette valg ... som en beslut­ning, der specielt er truffet med henblik på dem, og som sådan kan åbne vejen for et søgsmål i henhold til artikel 173, stk. 2.«
Moreover, the applicants have not established the existence of circumstances such as to justify describing that choice ... as a deci­sion adopted specifically in relation to them and, as such, entitling them to institute proceedings under the second paragraph of Article 173."
Dom af 17. juni 1980: foren, sager 789 og 790/79, Caipak/'Kommissionen, Sml. 1980, s. 1949, 1961 (Forslag: Warner, s. 1963).
Judgment of 17 June 1980, Joined Cases 789 and 790/79, Caipak ν Commhsion, [1980] ECR 1949, 1961 (Opinion: Warner, p. 1963).
Forordning nr. 1293/79 er derfor en retsakt, om hvilken de berørte virksomheder, der produce­rer isoglucose, kan anlægge sag om annullation i medfør af artikel 173, stk. 2, i trak­taten.«
Regulation No 1293/79 therefore is a measure against which the undertakings concerned manufacturing isoglucose may bring proceedings for a declaration that it is void pursuant to the second paragraph of Article 173 of the Treaty."
Om en væsentligformmangel som følge af manglende eller utilstrækkelig begrundelse. se under: Β — 20.5
With regard to an infringement of an essential procedural requirement in the form of an inadequate statement of the reasons on which a measure h based or the total absence of such a statement, see Β — 2.0.5.
Ved kontrollen med, hvorvidt denne beføjelse udøves retmæssigt, skal [retten] be­grænse sig til at undersøge, om afgørelsen er åbenbart urigtig eller behæftet med magtfordrejning, eller om myndigheden åbenbart har overskredet grænserne for sit skøn.«
In reviewing the legality of the exerdse of that discretion, the Court must confine itself to examining whether it contains a manifest error or constitutes a misuse of power or whether the authority clearly exceeded the bounds of its discretion.
Dom af 20. oktober 1977: sag 29/77, Roquette/'Frankrig. Sml. 1977, s. 1835, 1842 f. (Forslag: Warner, s. 1845).
Judgment of 20 October 1977, Case 29/77, Roquette ν France, [1977] ECR 1835, cf. p.
Jfr. tilsvarende: — dom af 25. maj 1978: sag 136/77, Racke/Hauptzollamt Mainz, Sml. 1978, s. 1245, 1255 (Forslag: Reischl, s. 1258). ­ dom af 25. januar 1979: sag 98/78, Racke/'Hauptzollamt Mainz, Sml.
Judgment of 25 May 1978, Case 136/77, Räcke ν Hauptzollamt Mainz, [1978] ECR 1245, cf. p.
Et anbringende om krænkelse af princippet om beskyttelse af en berettiget for­ventning kan realitetspåkendes under en sag anlagt i medfør af artikel 173, idet princippet er en del af Fællesskabets retsorden, således at en tilsidesættelse heraf er en 'overtrædelse af denne traktat eller af retsregler vedrørende dens gennemførelse' efter denne artikel.
The submission that there has been a breach of the principle of the protection of legitimate expectation is admissible in the context of proceedings instituted under Article 173 of the Treaty, since the principle in question forms part of the Communi­ty legal order with the result that any failure to comply with it is an "infringement of this Treaty or of any rule of law relating to its application" within the meaning of that article.
Dom af 3. maj 1978: sag 112/77, Töpfer/Kommissionen, Sml. 1978, s. 1019, Smdrg. 3, jfr. s. 1032 (Forslag: Mayras, s. 1034).
Judgment of 3 May 1978, Case 112/77, Töpfer ν Commhsion, [1978] ECR 1019, Summary, para. 3, cf. p. 1033 (Opinion: Mayras, p. 1034).
Selv om Domstolen er kompetent til at kontrollere et skøn udøvet af administra­tionen med henblik på at fastslå, om der eventuelt foreligger magtfordrejning eller en helt åbenbar og alvorlig vildfarelse ved udøvelsen af skønnet, har den imidlertid pligt til at respektere den skønsmargen, der gælder for de kompetente myndigheder, vedrørende de faktorer, der i tjenestens interesse skal tages i betragtning ved afslut­ningen af en kontrakt efter offentlig licitation i henhold til artikel 59, stk. 2, i finans­forordningen af 25. april 1973.
Although the Court has jurisdiction to review the judgment of the departments of the Commission to dedde whether there is any misuse of powers or a serious and manifest error of judgment, it must, however, respect the discretion given to the competent authorities in assessing the factors to be taken into account in the interests of the service with a view to taking a dedsion to enter into a contract following a request for tenders under Article 59 (2) of the Finandal Regulation of 25 April 1973.
Dom af 12. juli 1979: sag 166/78, Italien/Rådet. Sml.
Judgment of 12 July 1979, Case 166/78, Italy ν Coundl, [1979] ECR 2575, 2599 (Opinion: Reischl, p. 2602).
Det er ikke nødvendigt at tage stilling til procedurefejl påberåbt af en sagsøger til støtte for en påstand om annullation af en Kommissionsbeslutning, der afslår at meddele ham dispensation i henhold til traktatens artikel 85, stk. 3, i et tilfælde, hvor den administrative procedure ikke kunne føre til et andet resultat end den anfægtede beslutning, da sagsøgeren har undladt at foretage en sådan anmeldelse, som er en betingelse for en eventuel dispensation.
It is unnecessary to consider the procedural irregularities relied upon by the ap­plicant in support of its claim that the Court should declare void the decision of the Commission refusing it exemption under Article 85 (3) if the administrative pro­ceedings could not have led to a result different from the contested decision since the applicant failed to effect the notification which is essential for any dedsion granting exemption.
En fejl ved sagsbehandlingen bestående i, at der under en i medfør af forord­ning nr. 17/62 indledt procedure meddeles tredjemand oplysninger, som er omfattet af tavhedspligten, kan ikke føre til annulation af den af Kommissionen trufne be­slutning som afslutning på proceduren, medmindre det godtgøres, at beslutningen kunne have haft et andet indhold, såfremt uregelmæssigheden ikke havde fundet sted.
The procedural irregularity consisting in the disclosure to third parties, in the course of proceedings under Regulation No 17/62, of information amounting to trade secrets would not render void a dedsion adopted by the Commission at the end of that procedure, unless it were shown that, but for that irregularity, the ded­sion might have been different.
Dom af 29. oktober 1980: foren, sager 209­215 og 218/78, Van Landewyck/Kom­missionen, Sml. 1980, s. 3125, jfr. s. 3239 (Forslag: Reischl, s. 3286).
Judgment of 29 October 1980, Joined Cases 209 to 215 and 218/78, Van Landewyck ν Commhsion, [1980] ECR 3125, cf. p.3239 (Opinion: Reischl, p.3286).
Β — 19.2.3 ser, der skal vedtages men også i et vist omfang konstateringen af de til grund lig­gende faktiske forhold i den forstand, at det også er tilladeligt for Rådet i givet fald at lægge en helhedsvurdering til grund.
Β — 19.2.3 be taken but also to some extent to the finding of the basic facts inasmuch as, in par­ticular, it is open to the Coundl to rely if necessary on general findings.
Ved domstolskontrollen med en sådan kom­petence må den efterprøvende ret begrænse sig til at undersøge, om myndighedens afgørelse er behæftet med en åbenlys vildfarelse eller magtfordrejning, eller om den klart har overskredet grænserne for sit frie skøn.«
In reviewing the exerdse of such a power the Court must confine itself to examining whether it contains a manifest error or constitutes a misuse of power or whether the authority in question did not clearly exceed the bounds of its discretion."
Jfr. tilsvarende: Dom af 12. juli 1979: sag 166/78, Italien/Rådet, Sml. 1979, s. 2575, 2599 (Forslag: Reischl, s. 2602).
See also: Judgment of 12 July 1979, Case 166/78, Italy ν Coundl, [1979] ECR 2575, 2599 (Opinion: Reischl, p.2602).
9. »Den i artikel 43, stk. 2, 3. afsnit, samt i traktatens andre parallelle bestemmelser fastsatte høring, er det middel, der gør det muligt for Parlamentet effektivt at deltage i lovgivningsproceduren i Fællesskabet Denne kompetence udgør et væsentligt ele­ment i den institutionelle ligevægt, som følge af traktaten.
The consultation provided for in the third subparagraph of Article 43 (2), as in other similar provisions of the Treaty, is the means which allows the Parliament to play an effective part in the legislative process of the Community.
Den er på fælleskabsni­veau en, om end begrænset, refleks af et grundlæggende demokratisk princip, hvor­efter folkeslagene deltager i udøvelsen af magten ved hjælp af en repræsentativ for­samlings medvirken.
Such power re­presents an essential factor in the institutional balance intended by the Treaty.
Den forskriftsmæssige høring af Parlamentet i de af traktaten bestemte tilfælde er derfor en væsentlig formforskrift, hvis tilsidesættelse fører til den berørte retsakts ugyldighed.
Al­though limited, it reflects at Community level the fundamental democratic principle that the peoples should take part in the exerdse of power through the intermediary of a representative assembly.
Det bemærkes herved, at overholdelsen af dette krav indebærer, at Parlamentet skal udtrykke sin opfattelse; det kan ikke antages, at kravet opfyldes ved en simpel an­modning om udtalelse fra Rådets side.
Due consultation of the Parliament in the cases pro­vided for by the Treaty therefore constitutes an essential formality disregard of which means that the measure concerned is void.
Der er således fejlagtigt, at Rådet i forord­ning nr. 1293/79 blandt henvisningerne i præamblen nævner 'høring' af Europa­Parlamentet«
That requirement is only satisfied if the Parliament has actually expressed its opinion; it is not satisfied by the Coun­cil's simply requesting the opinion.
1980, s. 3333, 3360 og ­ sag 139/79, Maizena/'Rådet, Sml.
3360 ­ Case 139/79, Maizena ν Coundl, [1980] ECR 3393, cf. p.
Om hvilke nærmere regler administrationen skal følge over for Fællesskabets tje­nestemænd, hvis den ikke vil udsætte sig for, at en tjenestemand påberåber sig 'væ­sentlige formelle mangler', jfr. traktatens artikel 173, se:
With regard to the circumstances in which the administration may be charged with a breach of an essential procedural requirement, within the meaning of Arti­cle 173 of the Treaty, for failing to comply with a rule of procedure in personnel mat­ters, see:
Dom af 4. december 1980: sag 782/79, Geeraerd/Kommbsionen, Sml. 1980, s. 3651, jfr. s.3663 f.
Judgment of 4 December 1980, Case 782/79, Geeraerd ν Commhsion, [1980] ECR 3651, cf. p.
»Kommissionen mener, at den anfægtede beslutning har fået virkning over for sagsøgerne gennem den meddelelse, som ved det tyske interventionsorgans mellem­komst er foretaget den 29. januar 1979, og hævder, at stævningen er indgivet efter ud­løbet af den frist, der er fastsat i artikel 173, stk. 3.
"Since the Commission is of the view that the contested dedsion took effect with regard to the applicant by way of the notification which the latter received through the medium of the German intervention agency on 29 January 1979, it considers that the application was lodged after the expiry of the period laid down in the third para­graph of Article 173.
Sagsøgerne anfører derimod, at sagsanlægget ligger inden for den frist, der begyndte ved offentliggørelsen af den omtvistede beslutning i EF­Tidende af 16. februar 1979.
The applicant on the other hand considers that its application was lodged within the prescribed period which began to run with the publication of the dedsion at issue in the Official Journal of 16 February 1979.