natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For det andet var den omhandlede del af beslutningen baseret på dokumenter, som Kommissionen havde indsamlet efter udfærdigelsen af meddelelsen om klagepunkter, og som sagsøgerne derfor ikke havde haft lejlighed til at udtale sig om.
Secondly, that part of the decision was based on documents which were gathered by the Commission subsequently to the statement of objections and on which the applicants therefore had no opportunity to express their views.
For det tredje burde Kommissionen have gennemført en fælles høring af de pågældende producenter.
Thirdly, the Commission should have organized a joint hearing of the producers concerned.
Domstolen bemærkede, at det ved en gennemgang af den del af meddelelsen om klagepunkter, som vedrørte EØF-Traktatens artikel 85, stk. 1, fremgik, at der kun var én passage, som kunne fortolkes således, at den specielt vedrørte transaktionspriserne.
Perusal of the part entitled "Applicability of Article 85(1) of the EEC Treaty" revealed that only one passage could be interpreted as referring specifically to transaction prices.
Det var punkt 66, hvori det hedder, at "de nordamerikanske producenter havde indtil 1978, dvs. igennem tre og et halvt år anvendt den samme pris som de skandinaviske producenter, undtagen i første halvdel af 1977, hvor de ydede rabatter og forhøjede deres markedsandel".
That is paragraph 66 which states that "the North American producers charged until 1978, i.e. for three and a half years, the same price as the Scandinavian producers, except during the first half of 1977, when they granted rebates and increased their market share".
De to øvrige passager, som Kommissionen havde henvist til, vedrørte dels "den prisfastsættelse, som blev gennemført bl.a. ved ordningen med de annoncerede priser", dels "priser" i almindelighed uden nærmere angivelser.
The other passages indicated by the Commission refer, in one case, to "price-fixing ... pursued inter alia through the system of price announcements", and in others to "the prices" in general and without further qualification.
Domstolen fandt ikke, at meddelelsen om klagepunkter, således som denne var affattet, opfyldte de nødvendige krav til klarhed.
As so drafted, the statement of objections could not be regarded as satisfying the requirement of clarity.
Vedrørende beslutningen fastslog Domstolen videre, at der ikke efter beslutningen var noget sammenfald mellem den overtrædelse, som vedrørte de annoncerede priser, og den, som vedrørte transaktionspriserne.
The Court noted that in the decision the two infringements do not coincide.
Tværtimod havde de nævnte to overtrædelser ifølge beslutningen hver deres kendetegn, og disse kendetegn vedrørte så væsentlige forhold, som hvem der havde deltaget i den samordnede praksis og omfanget af den periode, hvorunder
Since, in the decision, the two infringements have their own characteristics which relate to factors as crucial as the participants in
- 17 - overtrædelserne var sket, hvorfor de to overtrædelser burde have været klart udskilt fra hinanden i meddelelsen om klagepunkter.
- 17 - the concertation or the period of the infringement, they should have been set out distinctly as from the time of the statement of objections.
Det gjaldt så meget mere, som overtrædelserne havde givet anledning til pålæggelse af forskellige bøder.
That was all the more necessary in this case as the two infringements gave rise to the imposition of different fines.
Af det anførte konkluderede Domstolen, at meddelelsen om klagepunkter ikke indeholdt en tilstrækkelig klar redegørelse for klagepunktet om den samordnede praksis vedrørende transaktionspriserne, og at sagsøgerne derfor ikke havde haft mulighed for at tilrettelægge deres forsvar på en effektiv måde under den administrative procedure.
It followed from the foregoing that the complaint regarding concertation on transaction prices was not clearly set out in the statement of objections and, therefore, that the applicants were not given an opportunity to defend themselves effectively during the administrative procedure.
OVERTRÆDELSE SOM FØLGE AF DEN GENERELLE SAMORDNEDE PRAKSIS VEDRØRENDE DE ANNONCEREDE PRISER
THE INFRINGEMENT RELATING TO GENERAL CONCERTATION ON ANNOUNCED PRICES
De finske, amerikanske og canadiske sagsøgere havde nedlagt påstand om annullation af beslutningens artikel 1, stk. 1, hvorefter de, i lighed med andre svenske, amerikanske og norske producenter, havde samordnet priserne på bleget sulfatcellulose, som skulle leveres til Det Europæiske Økonomiske Fællesskab i perioden 1975-81 eller en del af denne periode.
The Finnish, United States and Canadian applicants have sought the annulment of Article 1(1) of the decision, according to which they, and other Swedish, United States and Norwegian producers, concerted 'on prices for bleached sulphate wood pulp announced for deliveries to the European Economic Community' during the whole or part of the period from 1975 to 1981.
Herom bemærkede Domstolen, at det af sagen fremgik, at producenterne havde udsendt meddelelser til kunderne i form af prisannonceringer. Disse meddelelser udgjorde ikke i sig selv en markedsadfærd, som var egnet til at forringe den enkelte virksomheds usikkerhed om den strategi, som dens konkurrenter ville følge.
In this case, the communications arose from the price announcements made to users.
På det tidspunkt, da den pågældende virksomhed fulgte denne markedsadfærd, kunne den nemlig endnu ikke være sikker på, hvorledes dens konkurrenter ville forholde sig fremover.
At the time when each undertaking engaged in such behaviour, it cannot be sure of the future conduct of the others.
Kommissionens anden tese var, at ordningen med prisannonceringer udgjorde et indicium for, at der allerede forud herfor havde fundet en samordnet praksis sted.
In the second hypothesis, the Commission considered that the system of price announcements constituted evidence of concertation at an earlier stage.
Herom bemærkede Domstolen, at det fremgik af beslutningens punkt 82 og 107-110, at den påtalte parallelitet i adfærden hovedsagelig bestod, dels i anvendelsen af ordningen med kvartalsmæssige prisannonceringer, dels i, at prisannonceringerne blev afgivet samtidig eller næsten samtidig og endelig i, at de annoncerede priser var ens.
It follows from paragraphs 82 and 107 to 110 of the decision that the parallel conduct consists essentially in the system of quarterly price announcements, in the simultaneity or near-simultaneity of the announcements and in the fact that announced prices were identical.
Det fremgik desuden af de telexer og dokumenter, som er nævnt i beslutningens punkt 61 ff., at der var blevet afholdt møder mellem visse producenter, og at disse havde kontakt indbyrdes med henblik på udveksling af oplysninger om deres priser.
It was also apparent from the various telexes and documents referred to in paragraph 61 et seq. of the decision that meetings and contacts took place between certain producers with a view to exchanging information on their respective prices.
Hvad angår samordningen af de annoncerede priser og udvekslingen af oplysninger om transaktionspriserne bemærkede Domstolen, at det fremgik klart, at de producenter, som havde deltaget i ordningen om fastsættelse af "den anbefalede KEA-pris", som led heri havde samordnet de annoncerede priser på cellulose, idet de mødtes regelmæssigt for at fastsætte denne pris.
So far as concerns concertation on announced prices and the exchange of information on transaction prices, since the producers met from time to time in order to agree the "ΚΕΑ recommended price", it was clear that the
­ 18 ­ oplysninger om deres fremtidige markedsadfærd, som kunne begrænse konkurrencen, idet de havde forpligtet sig til at give forhåndsmeddelelse om enhver afvigelse fra den pris, som var fastsat efter fælles overenskomst.
- 18 producers belonging to ΚΕΑ concerted within that association on announced prices for wood pulp. Similarly, it should be noted that, by undertaking to notify in advance any price deviating from that which they had fixed by common agreement, they established a system for the exchange of information on their future conduct that was such as to restrict competition.
Sagsøgerne gjorde gældende, at den "anbefalede ΚΕΑ­pris", som var fastsat af gruppen, ikke altid var blevet respekteret af deltagerne.
The applicants' objection that in practice the "ΚΕΑ recommended price" fixed by the group was not always adhered to by its members is to no avail.
Domstolen fandt dog ikke at kunne give sagsøgerne medhold heri og bemærkede, at sagsøgerne med dette argument reelt indrømmede, at de i hvert fald i visse perioder havde annonceret de anbefalede ΚΕΑ­priser og dermed havde samordnet disse priser indbyrdes.
That argument implicitly concedes that, at least some of the time, the applicants announced ΚΕΑ recommended prices and therefore concerted on those prices.
Endvidere havde Kommissionen i beslutningens artikel 1, stk. 3, fastslået, at de sagsøgere, som deltog i ΚΕΑ­ordningen, havde samordnet deres transaktions­priser inden for rammerne af ordningen.
In Article 1(3) of its decision, the Commission also found that the applicants who were members of ΚΕΑ concerted on transaction prices within that association.
Herom bemærkede Domstolen, at Kommissionen for at kunne fastslå overtrædelsen vedrørende transaktionspriserne hovedsagelig havde måttet støtte sig på doku­menter, som var indsamlet efter fremsendelsen af meddelelsen om klagepunkter.
In establishing the infringement relating to transaction prices, the Commission must have relied essentially on documents gathered after the statement of objections was drawn up.
Da medlemmerne af ΚΕΑ­ordningen ikke havde haft lejlighed til at udtale sig om disse dokumenter, måtte den anfægtede beslutnings artikel 1, stk. 3, annulleres som stridende med kontradiktionsprincippet i det omfang, den vedrørte nævnte overtrædelse.
Since the members of ΚΕΑ had no opportunity to make their views known on those documents, Article 1(3) of the contested decision must be annulled for disregard of the rights of the defence in so far as it concerns that infringement.
Domstolen bemærkede videre, at Kommissionen efter Traktatens artikel 85 alene kan pålægge sanktioner for en konkurrencebegrænsende adfærd, såfremt samhan­delen mellem medlemsstaterne kan påvirkes deraf.
Pursuant to Article 85 of the Treaty, anticompetitive conduct may not be penalized by the Commission unless it may also affect trade between Member States.
Konkret fremgik det af tabel 2 i beslutningens bilag, at den andel, som de amerikanske producenters udførsler udgjorde af det samlede forbrug af cellulose inden for EF, svingede mellem 14,10 og 17,67% i den pågældende periode.
In this case, it is apparent from Table 2 annexed to the decision that the exports of the United States producers varied between 14.10% and 17.67% of total consumption of pulp in the Community during the period at issue.
Da disse markedsandele ikke kunne anses for ubetydelige, måtte det antages, at samordningen vedrørende de annoncerede priser og den indbyrdes udveksling af oplysninger som led i ΚΕΑ­ordningen kunne påvirke samhandelen mellem medlems­staterne.
Since market shares of that size are not insignificant, it must be held that concertation on announced prices and the exchanges of information which took place within ΚΕΑ were capable of affecting trade between Member States.
Endelig rejste de sagsøgere, som deltog i ΚΕΑ­ordningen, den indsigelse over for beslutningens artikel 1, stk. 3, at de var blevet forskelsbehandlet i forhold til Finncell.
Finally, the members of ΚΕΑ criticized Article 1(3) of the decision on the ground that they have been discriminated against by comparison with Finncell.
I beslutningens punkt 135 havde Kommissionen udtalt, at den i en særskilt beslutning ville tage stilling til, om organisationen Finncell var forenelig med Traktatens artikel 85.
In paragraph 135 of the decision, the Commission expresses the intention of dealing with the compatibility of Finncell with Article 85 of the Treaty in a separate decision.
I den forbindelse anførte de nævnte sagsøgere, at Finncell­ organisationen havde flere aftagere inden for EF end ΚΕΑ, og at de regler, som blev anvendt af Finncell, og som indebar en forpligtelse til at sælge cellulosen via den, var mere restriktive.
The members of ΚΕΑ claim that Finncell has more customers in the Community than ΚΕΑ and that Finncell's rules, which require pulp to be marketed through that organization, are more constricting.
På grundlag af samtlige de anførte betragtninger annullerede Domstolen beslut­ningens artikel 1, stk. 3, der fandtes stridende mod kontradiktionsprincippet i det omfang, det heri blev fastslået, at deltagerne i ΚΕΑ­ordningen havde sam­ordnet deres faktureringspriser.
In the light of all the foregoing considerations, Article 1(3) of the decision must be annulled for breach of the rights of the defence in so far
SAMORDNING INDEN FOR FIDES
CONCERTATION WITHIN FIDES
Ifølge beslutningens artikel 1, stk. 4, havde St. Anne og Finncell samt en række svenske, norske, spanske og portugisiske producenter inden for rammerne af Fides udvekslet oplysninger om de enkelte producenters priser for leverancer af bleget sulfatcellulose i perioden 1973­77.
In Article 1(4) of the decision, St Anne, Finncell and various Swedish, Norwegian, Spanish and Portuguese producers were found to have exchanged within the framework of Fides individualized data concerning prices for deliveries of hardwood pulp in the period from 1973 to 1977.
Den canadiske producent St. Anne og den finske organisation Finncell havde under sagen nedlagt påstand om annullation af denne del af beslutningen.
The Canadian producer St Anne and the Finnish association Finncell have sought the annulment of that part of the decision.
Domstolen fandt ud fra en samlet betragtning, at det på grundlag af de dokumenter, som var nævnt i beslutningens punkt 44­56, måtte anses for bevist, at Finncell havde deltaget i møderne inden for rammerne af Fides.
Taken together, the documents referred to in paragraphs 44 to 56 of the decision substantiated Finncell's participation in the Fides meetings.
De finske sagsøgere gjorde gældende, at de af Kommissionen påtalte overtræ­delser generelt ikke havde kunnet påvirke samhandelen for cellulose mellem medlemsstaterne.
The Finnish applicants considered that, in general, the infringements purportedly established by the Commission cannot have had any effect on trade in pulp between the Member States.
Domstolen fandt, at disse argumenter ikke afveg fra dem, som var fremført af de sagsøgere, der havde deltaget i ΚΕΑ­ordningen, og derfor måtte også de forkas­tes.
Those arguments are similar to those put forward by the members of ΚΕΑ and call for the same answer as that given in paragraph 143. They must therefore be rejected.
KLAUSULERNE OM FORBUD MOD EKSPORT OG VIDERESALG
THE CLAUSES PROHIBITING EXPORT AND RESALE
De canadiske sagsøgere St. Anne, Westar, MacMillan og Canfor havde nedlagt påstand om annullation af beslutningens artikel 1, stk. 5, hvori Kommissionen havde fastslået, at disse sagsøgere, i lighed med en række andre amerikanske, svenske og norske producenter, i deres kontrakter om levering af cellulose havde anvendt de omhandlede klausuler om forbud for køberne mod eksport og videresalg af cellulosen.
The Canadian applicants St Anne, Westar, MacMillan and Canfor seek the annulment of Article 1(5) of the decision, in which they, with other United States, Swedish and Norwegian producers, were charged with applying in contracts for the sale of wood pulp clauses prohibiting buyers from exporting and reselling pulp.
Herom fastslog Domstolen, at en klausul, som har til formål at forbyde en køber at videresælge eller eksportere den erhvervede vare, efter selve sin karakter er egnet til at afskærme markederne og dermed påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.
The Court noted that, by its nature, a clause designed to prevent a buyer from reselling or exporting goods he has bought is liable to partition the markets and consequently to affect trade between Member States.
TILSAGNET
THE UNDERTAKING
De amerikanske sagsøgere, herunder Bowater, men ikke IPS, samt de canadiske sagsøgere Westar, Welwood, MacMillan, Canfor og British Columbia havde nedlagt påstand om hel eller delvis annullation af det tilsagn, som fremgik af beslutningens bilag.
The United States applicants - including Bowater but excluding IPS' - and the Canadian applicants Westar, Welwood, MacMillan, Canfor and British Columbia have sought the annulment of the undertaking annexed to the decision, in whole or in part.
Domstolen annullerede bestemmelserne om tilsagnet, for så vidt de indebar andre forpligtelser end dem, der fulgte af Kommissionens konstateringer vedrørende de overtrædelser, som Domstolen ikke kendte ugyldige.
The provisions of the undertaking must be annulled in so far as they impose obligations other than those resulting from findings of infringements made by the Commission which have not been declared void by the Court.
Det hedder i domskonklusionen:
The Court gave judgment as follows:
Artikel 1, stk. 2, i den nævnte beslutning annulleres.
1(2) of the aforesaid decision is annulled;
Artikel 1, stk. 3, i den nævnte beslutning annulleres, for så vidt det heri fastslås, at der har fundet en samordning sted vedrørende transakti onspri seme.
establishes in so far as it annulled;
Artikel 1, stk. 4, i den nævnte beslutning annulleres, for så vidt det vedrører sagsøgeren St. Anne.
Article 1(4) of the aforesaid decision, applicant St Anne is annulled;
Sagsøgte frifindes for påstandene vedrørende den nævnte beslutnings artikel 1, stk. 5.
1(5) of the aforesaid decision as the applications against Article unfounded are dismissed;
Bestemmelserne om tilsagn i beslutningens bilag annulleres, for så vidt der herved pålægges andre forpligtelser end dem, der følger af de konstateringer vedrørende overtrædelser, som Kommissionen har foretaget, og som Domstolen ikke har kendt ugyldige.
the provisions of the undertaking annexed to the decision in so far as they impose obligations other than those resulting from the findings of infringements made by the Commission which have not been deciared void by the Court are annulled;
De bøder, som er pålagt sagsøgerne, bortfalder, undtagen bøden til Finncell, samt bøderne til Canfor, MacMillan, St. Anne og Westar, hvilke sidste nedsættes til 20 000 ECU.
the fines imposed on the applicants, with the exception of that imposed on Finncell and with the further exception of those imposed on Canfor, MacMillan, St Anne and Westar, which are reduced to ECU 20 000, are annulled;
Mead Corporation bærer sine egne omkostninger.
Mead Corporation is ordered to bear its own costs;
Kommissionen afholder udgifterne til de to sagkyndige erklæringer, som er indhentet af Domstolen.
the Commission is ordered to bear the costs of the two expert's reports commissioned by the Court;
Sagens øvrige omkostninger betales af Kommissionen med 2/3, af de sagsøgere, som deltager i ΚΕΑ, med 1/9, af Finncell med 1/9 samt af de canadiske sagsøgere St. Anne, Westar, Macmillan og Canfor med 1/9.
the Commission is ordered to pay two-thirds of the remaining costs and the members of ΚΕΑ to pay one-ninth, Finncell to pay one-ninth and the Canadian applicants St Anne, Westar, MacMillan and Canfor to pay one ninth of those costs;
Det Forenede Kongerige, som er indtrådt i sagen som intervenient, bærer sine egne omkostninger."
the United Kingdom, the intervener, is ordered to bear its own costs.
Generaladvokat Marco Darmon fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet den 7. juli 1992.
Mr Advocate General Darmon delivered his Opinion at the sitting on 7 July 1992.
Stk. 1 i beslutningens artikel 1 annulleres i forhold til St. Anne.
"declare inadmissible the applications in so far as the applicants are seeking the annulment of the undertaking in whole or in part or to be discharged therefrom; annul Article 1(1) of the contested decision in so far as it concerns St. Anne;
Stk. 2 i beslutningens artikel 1 annulleres i forhold til Chesapeake og Scott.
21 annul Article 1(2) of the decision in so far as it concerns Chesapeake and Scott; annul Article 1(1) and (2) of the decision in so far as those paragraphs concern:
Forenede sager C-184/91 og C-221/91: Christof Oorburg og Serge Van Messern mod Wasser- und Schiffahrtsdirektion Nordwest, Aurich
Finncell which are to be borne by those applicants respectively and the costs of the Finnish undertakings in Case 89/85 which are to be borne by the Commission."
Præjudiciel "EØF-Traktatens artikel 76 - transport ad indre vandveje" (Sjette Afdeling)
Joined Cases C-184/91 and C-221/91 Christof Oorburg and Others ν Masserund Schiffahrtsdirektion Nordwest, Aurich 31 March 1993 (Preliminary ruling - Article 76 of the EEC Treaty - Inland waterway transport) (Sixth Chamber)
Ved kendelser af 2. juli 1991, der indgik til Domstolen henholdsvis den 17. juli 1991 (sag C-184/91) og den 3. september 1991 (sag C-221/91), havde Amtsgericht Emden forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af EØF-Traktatens artikel 76.
By orders of 2 July 1991, which were received at the Court Registry on 17 July 1991 (Case C-184/91) and 3 September 1991 (Case C-221/91), the Amtsgericht Emden referred a question to the Court for a preliminary ruling on the interpretation Article 76 of the EEC Treaty.
Spørgsmålet var blevet rejst under to sager, som C. Oorburg, en nederlandsk bådfører, og S. Van Messern, en belgisk bådfører, havde anlagt ved Amtsgericht Emden til prøvelse af nogle beslutninger fra Wasser- und Schiffahrtsdirektion Nordwest, hvorved sagsøgerne var blevet pålagt bøder for at have besejlet de tyske indre vandveje uden at være i besiddelse af gyldige bådførerbeviser efter Binnenschifferpatentverordnung (bekendtgørelse af 7.12.1981 om bådførerbeviser til sejlads på indre vandveje).
The questions arose in the course of complaints brought by C. Oorburg, a Netherlands barge master, and S. Van Messern, a Belgian barge master, before the Amtsgericht Emden against the decision of the Wasser- und Schiffahrtsdirektion Nordwest (North West Waterways Authority) which had imposed fines on the appellants for having sailed on German inland waterways while not holding a valid certificate within the meaning of the Binnenschifferpatentverordnung (Certification of Masters for Inland Navigation Regulation) of 7 December 1981.
De to bådførere var indehavere af et nederlandsk bådførerbevis, det såkaldte "Groot vaarbewijs II", der er gyldigt til sejlads på samtlige nederlandske indre vandveje.
The appellants hold Netherlands certificates "Groot vaarbewijs II" valid for navigation on all inland waters in the Netherlands.
Over for de tyske myndigheder påberåbte de sig dette bådførerbevis, men de tyske myndigheder lagde til grund, at dette ikke var et i For bundsrepublikken Tyskland gyldigt bevis.
They relied on those certificates before the German authorities, but it was not considered by them to constitute a valid certificate in the Federal Republic of Germany.
"EØF-Traktatens artikel 76 skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke inde bærer noget forbud mod, at en medlemsstat gør sejlads på sine indre vandveje betinget af, at bådføreren har erhvervet et bådførerbevis efter national ret, men bestemmelsen er til hinder for, at der indføres nye diskriminatoriske foranstaltninger til skade for transportvirksomheder fra andre medlemsstater.
"Article 76 of the EEC Treaty must be interpreted as meaning that a Member State is not precluded from making navigation on its national waterways conditional upon the possession of a Master's Certificate for inland navigation issued in accordance with national law but it does preclude the introduction of new measures which discriminate against carriers from other Member States.
En bestemt administrativ praksis kan herved være udtryk for en sådan ændring.
Administrative practice may also constitute such a modification.
Det henhører under den nationale retsinstans at afgøre, hvorvidt der er sket ændringer som omhandlet."
It is for the national court to decide whether such modifications have been made."
Generaladvokat Claus Gul mann fremsatte forslag til afgørelse den 9. december 1992.
Mr Advocate General Gulmann delivered his Opinion at the sitting on 9 December 1992.