natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Annullationspåstanden blev taget til følge, begrundet med, at Kommissionen for det første havde lagt en fejlagtig fortolkning af de betingelser, der gælder for dens kompetence til at træffe foreløbige forholdsregler, til grund, og for det andet havde undladt at tage alle relevante faktiske omstændigheder i betragtning i forbindelse med den trufne afgørelse.
The application was upheld on the ground thatthe Commission, first, committed errors of law in the interpretation of theconditions required for it to exercise its power to order the grant of interim
Ι denne sag havde de pågældende virksomheder, der alle er storproducenter af kemiske produkter, navnlig polyvinylklorid (PVC), påstået annullation af en beslutning, hvorved Kommissionen havde fastslået, at de havde tilsidesat traktatens konkurrencebestemmelser ved at deltage i en konkurrencebegrænsende aftale, og havde pålagt dem en bøde.
T-91189,T-92189, T-94189,T-96189,T-98/89, T-102189and T- 104189BASFand Others v Commission), the undertakings concerned, which are major manufacturersof chemical products, and in particular, of polyvinylchloride(PVC), applied for the annulment of a decision by which the Comrnission haddeclared that they had infringed the rules on competition of the Treaty byparticipating in an anticompetitive agreement, and had imposed a fine on them.The Court of First Instance found that there were discrepancies between themeasures notified and published in the Official Journal of the EuropeanCommunities and the decisions as adopted by the Commission, that the decisions,in some of the authenticlanguages, had been adopted solely by the Commissionerresponsible for competition matters and that any possible signatureby that
Af disse grunde erklærede Retten den såkaldte beslutning for en nullitet.
On those grounds, the Court declared the alleged decisionto be non-existent.
Kommissionen appellerede afgørelsen til Domstolen, der i dom af 15. juni 1994 (sag C­137/92 P) ophævede Rettens dom og, idet den endeligt afgjorde sagen, ligeledes annullerede den anfægtede kommissionsbeslutning.
Ruling in an appeal brought by the Commission, the Courtof Justice, by a judgment of 15 June 1994 (CaseC-I37192 P), set asidethe the
Retten skulle i disse sager (forenede sager T­9/89 — T­15/89, Hüls m.fl.) tage stilling til gyldigheden af en beslutning truffet af Kommissionen, hvorved denne konstaterede, at visse virksomheder, der alle — som virksomhederne i PVC­sagerne — er storproducenter af kemiske produkter, havde deltaget i en overtrædelse af EØF­traktatens artikel 85, og pålagde dem en bøde.
A series of noteworthy judgments were given in the those cases (T-9l89 to T-I5189 Hüls and Others v Commission), the Court of First Instance was called upon to examine the validity of a Commission decision declaring that certain undertakings,which, like the undertakings in the PVCcases, are major manufacturersof chemical products, had participatedin aninfringement of Article 85 of the EEC Treaty, and imposing a fine on them.
Retten var af den opfattelse, at sagsøgerne ­ på grund af deres deltagelse i polypropylenproducenternes regelmæssigt tilbagevendende møder med henblik på fastsættelse af målpriser og salgsmål og kontrol af producenternes overholdelse heraf — i mange år havde deltaget i et sammenhængende system af ordninger, der udgjorde en samlet overtrædelse af konkurrencereglerne.
The Court considered that the applicants, as a result of having participatedin periodicmeetings of polypropylene producers, the purpose of which was to set pricetargets and sale volumes and to monitor compliance therewith by producers, hadfor years taken part in an integratedbody of arrangements which constituted asingle infringement of the competition rules.
Retten har i alle sagerne frifundet Kommissionen, selv om den i visse sager har nedsat den pålagte bøde med den begrundelse, at overtrædelsens varighed for visse sagsøgeres vedkommende havde været kortere end antaget i beslutningen.
In each of the cases, the Courtdismissed the application, although in some of them it reducedthe fine imposedon the ground that the duration of the infringement which it had been found theapplicant had committed was shorter than that specitiedin the decision.
Disse domme er appelleret til Domstolen.
Appealsare at present pending before the Court of Justice.
I de såkaldte »planglas«­sager (forenede sager T­68/89, T­77/89 og T­78/89, Società Italiana Vetro m.fl.) har Retten i det store og hele annulleret en beslutning truffet af Kommissionen vedrørende aftaler og samordnet praksis på det italienske marked for planglas.
In the cases (T-68/89 , T-77189and T-78 189 Societältaliana Vetro v
Retten konstaterede nemlig, at Kommissionen ikke havde foretaget en tilstrækkelig underbygget analyse af det pågældende markeds funktion, og at de påberåbte dokumentbeviser ikke i tilstrækkelig grad godtgjorde rigtigheden af det af Kommissionen anførte.
Commission), the Court of First Instance annulled in large part a Commissiondecision concerning agreements and concerted practices in the Italian flat-glassmarket.
Retten har ligeledes fastslået, at to eller flere virksomheder kan indtage en dominerende stilling, selv om de udgør
The Court found that the Commission had not carried out an adequate
uafhængige økonomiske enheder, når de på et bestemt marked er forbundet med sådanne økonomiske bånd, at de tilsammen indtager en dominerende stilling i forhold til de øvrige virksomheder på markedet.
The Court also decided that two or moreundärtakings may hold a dominant position where, although they constituteindependent economic entities, they are, on a specific market, united by sucheconomic links that, by virtue of that fact, they together hold a dominant positionvis-ä-vis the other operatorson that market.
I sagen Publishers Association (sag T-66/89) frifandt Retten Kommissionen i en sag, der var anlagt af en sammenslutning af forlag, og hvori der var nedlagt påstand om annullation af en beslutning truffet af Kommissionen om, at sammenslutningen blev pålagt at træffe alle nødvendige foranstaltninger til at bringe aftaler om ensartede standardbetingelser for salg af bøger til faste priser til ophør.
In the publishers Associationcase (T-6 6189), the Court of First Instance dismissed the action brought by an association of publishers against a decision of the
Publishers Association appellerede afgørelsen til Domstolen, der i dom af 17. januar 1995 ophævede Rettens dom og, idet den endeligt afgjorde sagen, ligeledes annullerede Kommissionens beslutning med den begrundelse, at denne led af væsentlige formmangler.
Following an appeal brought by the Publishers Association, the Court of Justice, by a judgment if- n January lgg5, set asidethe judgment of the Court of First Instance and, giving final judgment on the main action, also annulled the decision of the
Retten har også i 1992 behandlet spørgsmålet om parallelimport af motorkøretøjer.
The Court of First Instance was also called on in 1992 to settle disputesconcerning the parallel importation of motor vehicles.
I sagen Automec (sag T-24/90) frifandt Retten Kommissionen i en sag anlagt af en parallelimportør af køretøjer af mærket BMW, idet Kommissionen havde afvist at pålægge denne producent at levere til importøren og tillade ham at anvende producentens mærker.
In Case T-24190 Automecv Commission, the Court dismissed an action brought by a parallel importer of BMW motor vehicles against the refusal of the Commission to order thatmanufacturerto supply it and to enable it to use its trade marks.
I sagen Asia Motor France (sag T-28/90) havde franske parallelimportører af japanske biler indgivet en klage til Kommissionen, der blev afvist.
In the Asia Motor France case(T-28l90), several parallel importers into France of Japanesemotor vehicles had lodged a complaint with the Commission, which had initiallytaken no action.
Sagsøgerne havde nedlagt påstand om, at det i henhold til EØF-traktatens artikel 175 blev fastslået, at Kommissionen havde undladt over for sagsøgerne at træffe en beslutning, og at de fik tilkendt erstatning for de tab, de hævdede at have lidt.
The applicants made an application to the Court under the thirdparagraph of Arti cle 175 of the EEC Treaty for a declaration that the Commissionhad failed to adopt a decision in regard to them and for compensation for thedamage which they considered to havesuffered.
Kommissionen havde, efter at sagen var blevet anlagt, truffet en beslutning om at afvise den klage, den havde fået forelagt. Af denne grund fastslog Retten, at det var ufornødent at træffe afgørelse om sagsøgernes påstande, for så vidt sagen var anlagt på grundlag af artikel 175, og frifandt i øvrigt sagsøgte for erstatningskravet.
The Commission, following thebringing of the action, adopted a decision rejecting the complaintlodged' On thatground, the Court held that the heads of claim based on Article 175 had becomedevoid of purpose and also dismissed the claims for damages.
Retten afviste at realitetsbehandle de såkaldte »Cimenteries«-sager (forenede sager T-10/92, T-ll/92, T-12/92 og T-15/92, Cimenteries CBR m.fl.) med den begrundelse, at Kommissionens nægtelse af aktindsigt principielt kun har de begrænsede virkninger, der knytter sig til en forberedende retsakt under en forudgående administrativ procedure, idet alene retsakter, som umiddelbart og uigenkaldeligt påvirker de pågældende virksomheders retsstilling, kan være grundlag for at realitetsbehandle et annullationssøgsmål allerede før afslutningen af den administrative procedure.
Cimenteries CBR and Others v Commission), the Court of First Instance dismissed the application as inadmissible on the ground that Commission measures refusing access to the file produced in principle only limited effects,characteristic characteristic of a preparatory measure forming part of a preliminary administrative procedure.
For så vidt angår personalesagerne er der grund til at nævne Speybrouck-sagen (sag T-45/90), hvor en gravid midlertidigt ansat i Europa-Parlamentet hævdede, at arbejdsgiveren ikke havde ret til at afskedige hende af nogen som helst grund, også uden relation til graviditeten, når arbejdsgiveren var vidende om denne.
Only measures immediately and irreversibly affecting the legal situation of the undärtakings concerned would be of such a nature as to justify, before completion of the administrative procedure, the admissibility of an action for annulment.
Retten har i denne sag fastslået, at alene en ansat, der er afskediget på grund af graviditet, kan påberåbe sig den beskyttelse, der følger af det grundlæggende princip om ligebehandling af kvindelige og mandlige arbejdstagere.
In that case, the Court of FirstInstance held that only an employeewho has been dismissed on the ground ofpregnancy may invoke the protectionderiving from the fundamental principle ofequal treatment for men and women in matters of employment.
I sagen Brazzelli Lualdi (forenede sager T-17/89, T-21/89 og T-25/89) dømte Retten Kommissionen til at betale et stort antal tjenestemænd morarenter som erstatning for det tab, de havde lidt på grund af forsinkelsen med udbetalingen af deres lønefterbetalinger, og for det deraf følgende tab af købekraft, efter at den femårlige tilpasning af justeringskoefficienterne for vederlag var foretaget i 1981.
In Brazzelli Lualdi (T-17 189 , T-21189and T-25 189), the Court orderedthe Commission to pay to a large number of its staff compensatory interest for the harm which they hadsuffered as a result of the delay in the payment of arrearsof their remunerationand the loss of purchasing power resultingtherefrom following the 1981 fiveyearly verification of the weighting applicable to their remuneration.
Domstolen har ved dom af 1. juni 1994 (sag C-136/92 P) forkastet den af Kommissionen indgivne appel af Rettens dom.
In itsjudgmentof1 June 1994 (Case C - I 36 1 92 P), the Court of Justice dismissedtheappeal brought by the Commission against the judgment of the Court of FirstInstance .
Sagerne X (forenede sager T121/89 og T-13/90) skal også nævnes; heri frifandt Retten Kommissionen i sager anlagt af en ansøger til en stilling som midlertidigt ansat, som, da han blev nægtet ansættelse, idet han ikke opfyldte betingelsen om fysisk egnethed, hævdede, at Lægetjenesten uden hans vidende havde foretaget en kamufleret AIDS-test.
In X v Commission (CasesT-I2I189 and T- 13190), the Court of FirstInstance dismissed the actions brought against the Commission by a candidate fora post on the temporary staff who, following a refusal to recruit him on groundsof physical unfitness, alleged that the medical servicehad, without his beingaware, carried out an Aids screeningtest.
Selv om Retten frifandt Kommissionen, har den understreget, at udtagelse af en blodprøve med henblik på en sådan test udgør en krænkelse af den pågældendes fysiske integritet og kun kan foretages på en ansøger, som vidende har givet sit samtykke.
Although the Court dismissed the application,it emphasized that the taking of blood for the purposes of such a testconstitutes an affront to the physical integrity of a candidate and can be carriedout only with his informedconsent.
Domstolen har i dom af 5. oktober 1994 (sag C-404/92 P) ophævet Rettens dom og, idet den endeligt afgjorde sagen, annulleret Kommissionens afgørelse.
On appeal, the Court of Justice, by judgmentof 5 October 1994 (Case C-404192P), set asidethe judgment of the Court of First Instance and, giving final judgment on the main action, annulled the decisionof the Commission.
Endelig skal sagen Díaz Garcia (sag T-43/90) nævnes, hvori sagsøgeren, der er tjenestemand i Europa-Parlamentet, anfægtede institutionens afvisning af at ligestille hans samleverskes børn med børn, over for hvem der består forsørgerpligt.
Finally, in Diaz Garcia (T-43190),the applicant,an officialof the European Parliament, contested the refusal of his institution to treat thechildren of his cohabitee as his dependent children.
Retten frifandt sagsøgte, idet den fastslog, at den ikke er kompetent til at udvide den juridiske fortolkning af de pågældende bestemmelser i tjenestemandsvedtægten, uanset at moralopfattelsen kan have ændret sig siden udarbejdelsen af tjenestemandsvedtægten i 1962.
The Court of First Instancedismissed the application noting that, notwithstanding the changes in morals thatmight have taken place since the Staff Regulations were drawn up in 1962,it hadno jurisdiction to extendthe legal interpretation of the provisions in question.
For så vidt angår tvister om anvendelsen af konkurrencereglerne har Retten i dom af 22. april 1993 (sag T-9/92, Peugeot mod Kommissionen, også kaldet »Peugeot II«) truffet afgørelse i en sag, som en fransk automobilfabrikant havde anlagt til prøvelse af en beslutning, truffet af Kommissionen, hvorved det blev forbudt belgiske og luxembourgske forhandlere af motorkøretøjer af dette fabrikat at afvise at levere køretøjer til parallelimportører, der i erhvervsmæssigt øjemed handlede i henhold til en skriftlig fuldmagt på vegne af og for regning af de endelige forbrugere, der var bosiddende i Frankrig, idet en sådan afvisning var i strid med traktatens artikel 85, stk. 1.
In the field of disputes concerning the application of the rules of competition,the Court of First Instance, in its judgment of 22 AprII 1993 in Case T-9192,Automobiles Peugeotand Peugeotv Commission ('Peugeot II'), ruled on an actionbrought by a French motor vehicle manufacturer against a Commission decisionprohibiting, as contrary to Article 85(1) of the Treaty, the refusal by Belgian and Luxembourg agents for that manufacturer to deliver vehicles to parallel importerspursuant to their business as dealers acting, upon written authority, in the nameand on behalf of final consumers residentin France.
beslutning og som konsekvens heraf den fortolkning, som Kommissionen havde anlagt af artikel 3 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 123/85 af 12. december 1984 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkøretøjer (EFT 1985 L 15, s. 16).
principle prohibiting anti-competitive agreements, laid down in Article 84(1) ofthe EEC Treaty, and the need to interpret strictly any provisions which derogatefrom that prohibition, the Court confirmed the legality of the Commission'sdecision and, consequently, of the interpretation it had given to Article 3 of Commission Regulation (EEC) No 123185 of 12 December 1984 on theapplication of Article 85(3) of the Treaty to certain categories of motor vehicledistribution and servicing agreements (OJ 1985 L 15, p. 16).
I sagen Asia Motor France mod Kommissionen (sag T-7/92, også kaldet »Asia Motor II«) skulle Retten tage stilling til gyldigheden af en beslutning truffet af Kommissionen, hvorved denne afviste en klage, som var indgivet af parallelimportører af japanske motorkøretøjer, om overtrædelse af traktatens artikel 85. Beslutningen blev annulleret med den begrundelse, at den for det første var baseret på en åbenbar fejlvurdering af de faktiske omstændigheder, idet Kommissionen ikke havde taget alle de beviser, som klagerne havde fremlagt, i betragtning, og for det andet var behæftet med en retlig vildfarelse, idet Kommissionen med urette havde fundet, at der ikke var nogen forbindelse mellem klagernes interesser og anvendelsen af artikel 85 i en situation som den foreliggende.
In Case T7l g Z Asia Motor France v Commission ('Asia Motor II'), the Court of First Instance was called upon to examine the validity of a decision of the Commission dismissing a complaint lodged by parallel importers of Japanesemotor vehicles that there had been an infringement of Article 85 of the Treaty.The decision was annulled on the ground that it was vitiated, first, by a manifesterror in the assessment of the facts, since the Commission had not taken intoaccount all the evidence submitted by the complainantsand, secondly, by errorsof law, since the Commissionwrongly considered that there was no link betweenthe interest of the complainantsand the application of Article 85 to the situationin the present case.
Retten bemærkede dernæst, at den omstændighed, at en konkurrencefordrejende adfærd er blevet begunstiget af en medlemsstats myndigheder, ikke har indflydelse på spørgsmålet om anvendeligheden af traktatens artikel 85.
The Court pointed out, moreover, that the fact thatanticom-petitive conduct may have been encouragedby the authorities of a Member State has no bearing on the applicability of Article 85 of the Treaty.
I sag T-83/92 (dom af 28.10.1993, Zunis Holding m.fl. mod Kommissionen) blev der for første gang anlagt en sag om fortolkningen af Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 af 21. december 1989 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (EFT 1990 L 257, s. 14).
In Case T-65189 BPB Industries & British Gypsumv Commission, the applicantsrequested the Court of First Instance to annul a decision of the Commission toimpose a fine on them for infringing Article 86 of the EEC Treaty. In annullingthe decision in part, the Court specifiedthe constraintsarising for an undertakingfrom the fact that it finds itself in a dominant position, in particular so far asconcernsthe criteria for according priority in meeting orders and the abusivenature of practices implemented in order to retain the customers'loyalty. The Court again confirmed the objective nature of the concept of abuse of a dominantposition and laid down the conditions in which the conduct of a subsidiary maybe imputed to its parent company. Case T-83192(Zunis Holding and Others v Commission t19931) raised, for thefirst time, a problem over the interpretation of Council Regulation (EEC) No4064189 of 21 December 1989 on the control of concentrations betweenunderrakings (OJ 1990 L 257, p. 14).
Retten afviste annullationssøgsmålet, der var anlagt af aktionærerne i et af de selskaber, der indgik i en fusion, til prøvelse af en kommissionsbeslutning, hvorefter fusionen ikke var omfattet af anvendelsesområdet for forordningen.
The Court of First Instance dismissed asinadmissible the action for annulment brought by the shareholdersof one of thecompanies involved in the concentration against the decision of the Commissionwhich considered that that operation did not fall within the scope of thatregulation.
Retten fastslog, at sagsøgerne ikke var umiddelbart og individuelt berørt af retsvirkningerne af denne beslutning.
The Court of First Instance held that the applicants were not directlyunä indiuidually concerned by the effects of that decision.
Dernæst har Retten, der anså en anmodning om genoptagelse af proceduren for Kommissionen, begrundet med fremkomsten af en angivelig ny omstændighed, for at være indgivet for sent, fremhævet den betydning, der skal
Moreover, the Court,considering that a request for the reopening of proceedings on the ground of the
Ligeledes i forbindelse med anvendelsen af konkurrencereglerne har Rettens præsident i kendelse af 19. februar 1993 taget stilling til begæringer, indgivet af virksomhederne Langnese-Iglo og Schöller Lebensmittel, om udsættelse af gennemførelsen af en kommissionsbeslutning, hvori det bl.a. blev fastslået, at de to virksomheders eksklusive salgsaftaler med deres forhandlere af is i Tyskland udgjorde en overtrædelse af EØF-traktatens artikel 85, stk. 1 (sag T-7/93 R og sag T-9/93 R).
Again in the field of application of the rules on competition, the President ofthe Court of First Instance made an order on 19 February 1993 on the applications submitted by Langnese-Iglo and Schöller Lebensmittel for suspensionof the operation of a decision of the Commissionfinding, inter alia, that theexclusive purchasing agreementsconcluded by the two companies with thedistributors of their ice-creamin Germany constituted infringements of Article85(1) of the EEC Treaty (Cases T-7193 R and T-9l93 R).
Begæringen blev taget delvis til følge, idet sagsøgerne fik tilladelse til fortsat over for hinanden at gøre de eksklusivaftaler gældende, der var genstand for den anfægtede beslutning.
Those applicationswere upheld in part, in so far as the applicants were authorized to enforce asagainst each other the exclusive agreements which were the subject-matter of the contested decision.
Anvendelsen af den ovennævnte forordning om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser har ligeledes givet anledning til begæring om foreløbige forholdsregler, indgivet i forbindelse med en sag anlagt af personalerepræsentanter (sag T-12/93, CCE Vittel m.fl. mod Kommissionen).
The application of the abovementioned regulation on the control of concentrationsalso gave rise to applications for interim measures in the context of actionsbrought by employees' representative, in Case T-12193 CCE Vittet and Others v Commission.
Rettens præsident har ved kendelsen af 2. april 1993 i første omgang udsat gennemførelsen af Kommissionens beslutning om godkendelse af en fusionstransaktion, som bestod i, at Nestlé købte Perrier på betingelse af, at sidstnævnte overdrog en del af sine aktiver til en tredjemand.
By order of 2 April 1993 the President of the Court of FirstInstance initially orderedthe suspension of the operation of the decision of the