natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Der er herved tale om en ydelse, der sikrer modtagerne en supplerende indkomst svarende til forskellen mellem den i loven fastsatte minimumsindtægt og en del af de indtægter af enhver anden karakter, som de kan have.
Article 27(2) of the Convention is inapplicable where the defendant appeared in the proceedings before the original court; the definition of appearance is a matter for the law of the State of origin."
Caterina Milazzo havde for retten gjort gældende, at den nye beregning var i strid med bestemmelserne i artikel 46 og 51 i forordning nr. 1408/71.
Case C-65/92 ONP ν Raffaele Levati no 11 April 1993 Preliminary ruling (Articles 46 and 51 of Regulation (EEC) No 1408/71 - Application to income guaranteed to elderly persons) (Fifth Chamber)
Bestemmelserne i forordningens artikel 46 handler om alderdomsydelsernes fastsættelse, og bestemmelserne i forordningens artikel 51 fastsætter de betingelser, under hvilke de ydelser, "der er fastsat efter bestemmelserne i artikel 46", skal reguleres eller beregnes på ny.
By judgment of 10 February 1Λ]92, which was received at the Court on 4 March 1992, the Cour de Cassation (Court of Cassation), Belgium referred a question for a preliminary ruling under Article 177 of the EEC Treaty on the interpretation of Articles 3, 46 and 51 of Council (EEC) Regulation No 1408/71 of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to self-employed persons and to members of their families moving within the Community, as consolidated by Council Regulation (EEC) No 2001/83 of 2 June 1983.
Artikel 51 indeholder to stykker.
Mrs Milazzo, an Italian national, resided in Belgium.
Det bestemmes i stk. 1, at såfremt størrelsen af ydelser i de pågældende medlemsstater ændres med en bestemt procentdel eller et bestemt beløb som følge af stigninger i leveomkostningerne, ændringer i lønniveauet eller andre forhold, som giver anledning til regulering, finder en sådan ændring direkte anvendelse på ydelserne,
Furthermore, since 1 January 1973 she had been in receipt of income guaranteed to elderly persons provided for by the Belgian law, namely an allowance giving beneficiaries additional income equal to the difference between the minimum income guaranteed by the law and part of the income of any kind of which they were in receipt.
- 11 - uden at der behøver foretages fornyet beregning i henhold til bestemmelserne i artikel 46.
Mrs Milazzo claimed in court that the new calculation was contrary to the provisions of Articles 46 and 51 of Regulation No 1408/71.
Derimod bestemmes det i stk. 2, at der foretages fornyet beregning efter bestemmelserne i artikel 46 i tilfælde af ændring af reglerne for fastsættelse eller beregning af ydelser.
The provisions of Article 46 of the Regulation relate to the payment of old-age pensions and the provisions of Article 51 lay down the conditions on which benefits "determined under Article 46" must be revalorized or recalculated.
Det hedder i domskonklusionen:
Article 51 has two paragraphs.
"Bestemmelserne i artikel 46 og artikel 51, stk. 2, i Rådets forordning nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som kodificeret ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983, finder anvendelse på fastsættelse og regulering af en ydelse såsom den garanterede indkomst, der udbetales til arbejdstagere, som har haft lønnet beskæftigelse i en medlemsstat, har bopæl i dette land, modtager en førtidspension fra den pågældende stat og tillige modtager en førtidspension fra en anden medlemsstat.
"The provisions of Articles 46 and 51(2) of Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to self-employed persons and to members of their families moving within the Community, as consolidated by Council Regulation (EEC) No 2001/83 of 2 June 1983, apply to the determination and adjustment of the amount of a benefit such as the guaranteed income paid to a worker who pursues activities as an employed person in one Member State, resides in that State, receives a retirement pension from that State and receives a pension from another State.
Derimod finder bestemmelserne i artikel 51, stk. 1, i samme forordning ikke anvendelse på reguleringen af en sådan ydelse."
However, the provisions of Article 51(1) of the same regulation do not apply to the adjustment of such a benefit."
Generaladvokat F.G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling) den 28. januar 1993.
Mr Advocate General Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 28 January 1993
"Bestemmelserne i artikel 46 og 51 Rådets forordning nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, skal fortolkes således, at de finder anvendelse på tildeling og fornyet beregning af en alderdomsydelse, der udbetales i henhold til lovgivningen i en medlemsstat og sikrer en ældre person en indkomst, der er uafhængig af længden af forsikringsperioderne, såsom den garanterede indkomst, der er hjemlet i den belgiske lov af 1. april 1969."
"Articles 46 and 51 of Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to self-employed persons, and to members of their families moving within the Community must be interpreted as meaning that they apply to the award and to the recalculation of an old-age benefit paid under the legislation of a Member State which guarantees an elderly person an income regardless of the length of the insurance periods completed,
Kommissionen indledte den 27. november 1989 en procedure i henhold til artikel 3 i Rådets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, første forordning om anvendelse af bestemmelserne i Traktatens artikler 85 og 86 (EFT 19591962, s. 81), over for Automobiles Peugeot SA og Peugeot SA.
Case T-9/92 Automobiles Peugeot SA and Peugeot SA 11 April 1993 (Competition - Motor vehicle distribution - Regulation granting exemption by category - Definition of intermediary dealer) (Second chamber)
Ved den anfægtede beslutning af 4. december 1991 fastslog Kommissionen, at Peugeot's udsendelse af rundskrivelsen af 9. maj 1989 til sine forhandlere i Frankrig, Belgien og Luxembourg og disses anvendelse heraf med det resultat, at leveringerne af køretøjer af mærket Peugeot til Eco System ophørte, udgjorde en aftale eller i hvert fald en samordnet praksis, som er forbudt i henhold til EØF-Traktatens artikel 85, stk. 1 (beslutningens artikel 1).
The contested decision was adopted following a complaint made to the Commission by Eco System on 19 April 1989 against Automobiles Peugeot SA and three of its approved agents in Belgium on the ground that since March 1989 they had prevented parallel importations of motor vehicles by Eco System pursuant to its business as dealer acting in the name and on behalf of final French consumers prepared to buy Peugeot or Talbot motor vehicles.
Kommissionen pålagde derfor ved den anfægtede beslutning Peugeot at bringe overtrædelsen til ophør ved inden to måneder fra meddelelsen af beslutningen til forhandlerne at udsende en ny rundskrivelse, som skulle ophæve rundskrivelsen af 9. maj 1989, og i fremtiden at afholde sig fra enhver adfærd, der kunne opretholde de påklagede virkninger af rundskrivelsen (artikel 2).
Eco System's object is to provide final consumers with a service involving the purchase of motor vehicles in the countries with the lowest prices. In practice, Eco System actively collects on a national basis by means of advertising in all media written instructions from final interested French consumers.
Sagsøgerne anlagde herefter annullationssøgsmål ved stævning, indgivet til Rettens Justitskontor den 10. februar 1992, i medfør af EØF-Traktatens artikel 173.
On 27 November 1989 the Commission initiated against Automobiles Peugeot SA and Peugeot SA the proceedings provided for by Article 3 of Council Regulation No 17 of 6 February 1962, First Regulation implementing Articles 85 and 86 of the Treaty (Official Journal English Special Edition 1959-1962, p. 87).
Til støtte for påstandene påberåbte sagsøgerne sig to anbringender. Med det første anbringende gjorde de i det væsentlige gældende, at den anfægtede
By the contested decision of 4 December 1991 the Commission found that the dispatch of the circular of 9 May 1989 by Peugeot to its dealers in
Anbringendet om tilsidesættelse af artikel 3, nr. 11, i forordning nr. 123/85, sammenholdt med meddelelsen af 12. december 1984
France, Belgium and Luxembourg and its implementation by them, the effect of which was to terminate deliveries of Peugeot motor vehicles to Eco System, amounted to an agreement or at least a concerted practice prohibited by Article 85(1) of the EEC Treaty (Article 1 of the decision).
Sagsøgerne anførte, at artikel 3, nr. 11, i forordning nr. 123/85 -hvorefter forhandleren kan sælge de af aftaleprogrammet omfattede motorkøretøjer eller tilsvarende varer til endelige forbrugere, der gør brug af en ikke-autoriseret mellemhandler, når denne forinden skriftligt har fået fuldmagt til i forbrugernes navn og for deres regning at købe et bestemt motorkøretøj - er en undtagelse fra princippet om selektivt og eksklusivt salg.
In those circumstance the Commission, by the contested decision, ordered Peugeot to terminate the infringement by sending its dealers within a period of two months from notification of the decision a fresh circular annulling that of 9 May 1989 and to refrain in future from any conduct which would maintain its unlawful effects (Article 2).
Sagsøgerne anførte endvidere, at Kommissionen i sin meddelelse af 12,
The applicants thereupon brought the present action for annulment pursuant to Article 173 of the EEC Treaty by application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 10 February 1992.
Π Ρ ï" december 1984 havde begrænset anvendelsesområdet for den undtagelse, følger af artikel 3, nr. 11, i forordning nr. 123/85, til princippet om eksklusivt salg inden for salgsnettet, som er fastlagt i forordninger ingen.
The plea of infringement of Article 3(11) of Regulation No 123/85 in conjunction with the notice of 12 December
Retten bemærkede for det første, at det fremgår af artikel 3, nr. 11, i forordning nr. 123/85, at fritagelsen i henhold til artikel 85, stk. 3, også gælder, såfremt forhandleren forpligter sig til "kun at sælge de af aftaleprogrammet omfattede motorkøretøjer eller tilsvarende varer til endelige forbrugere, der gør brug af en mellemhandler, når denne forinden skriftligt har fået fuldmagt til at købe og eventuelt afhente et bestemt motorkøretøj".
The applicants considered that in so far as Article 3(11) of Regulation No 123/85 authorized the distributor to sell motor vehicles within the contract programme or corresponding goods to final consumers using the services of an intermediary only if that intermediary had prior written authority to purchase a specified motor vehicle and, as the case may be, to accept delivery thereof on their behalf, it constituted an exception to the principle of selective and exclusive distribution.
Retten understregede, at da konkurrencebegrænsende karteller principielt er forbudt i henhold til Traktatens artikel 85, stk. 1, kan undtagelsesbestemmelser i en gruppefritagelsesforordning ikke fortolkes udvidende og kan ikke fortolkes således, at forordningens virkninger udstrækkes ud over, hvad der er nødvendigt for beskyttelsen af de interesser, der søges varetaget.
That provision however did not constitute indispensable consideration for the existence of a distribution network but on the contrary a means enabling the manufacturer to protect his distribution network by requiring from the intermediary observance of certain conditions.
Det fremgår af opbygningen af artikel 3, nr. 11, i forordning nr. 123/85, at formålet med denne bestemmelse er at opretholde muligheden for at benytte en mellemhandler på betingelse af, at der består et direkte kontraktforhold mellem forhandleren og den endelige forbruger.
The applicants furthermore alleged that the Commission's notice of 12 December limited the scope of the derogation provided for in Article 3(11 of Regulation No 123/85 to the principle of exclusive distribution within the distribution network established by the regulation.
Retten understregede i denne forbindelse, at den eneste betingelse, der i henhold til den nævnte bestemmelse stilles til mellemhandleren, er, at han kan fremlægge en sådan forudgående skriftlig fuldmagt til at købe og eventuelt afhente køretøjet. Efter ordlyden af artikel 3, nr. 11, i
The Court of First Instance pointed out in the first place that under Article 3(11) of Regulation No 123/85 the exemption under Article 85(3) also applied
- 14 - forordning nr. 123/85 er det således ikke udelukket at anvende en behørigt befuldmægtiget mellemhandler, alene fordi han handler erhvervsmæssigt.
- 14 - where the dealer undertook "to sell motor vehicles within the contract programme or corresponding goods to final consumers using the services of an intermediary only if that intermediary has prior written authority to purchase a specified motor vehicle and, as the case may be, to accept delivery thereof on their behalf".
Det må endvidere anerkendes, at det forhold, at mellemhandleren handler erhvervsmæssigt, kan indebære, dels at han gennemfører salgsfremmende foranstaltninger over for offentligheden og kan koncentrere sin indsats på visse bilmærker, dels at han må acceptere de risici, der er forbundet med enhver tjenesteydelsesvirksomhed.
In that respect, the Court of First Instance stated that, having regard to the general principle of the prohibition of agreements inhibiting competition contained in Article 85(1) of the Treaty, derogating provisions in a regulation granting exemption by category could not be broadly interpreted and could not be interpreted so as to extend the effects of the regulation beyond what was necessary to protect the interests they were intended to guarantee.
Det var tilfældet med hensyn til Eco System. På grundlag af en indgående undersøgelse af selskabets virksomhed på automobilmarkedet kunne selskabet ikke antages at påtage sig retlige og økonomiske risici, der er typiske for købs- og salgsvirksomhed, men måtte derimod anses for at optræde som behørigt befuldmægtiget mellemhandler.
In the present case, it was clear from the structure of Article 3(11) of Regulation No 123/85 that the object of the provision was to preserve the possibility for intervention by an intermediary provided there was a direct contractual link between the distributor and the final consumer.
Når mellemhandleren ikke overskrider grænserne for den fuldmagt til at købe og eventuelt afhente et bestemt køretøj, som den endelige forbruger har givet, er det således i strid med bestemmelserne i forordning nr. 123/85, at forhandleren nægter at sælge til fuldmægtigen.
In order to protect the distribution network from unlawful competition which might arise from some unapproved reseller such a link had to be established by means of a prior written authority given by the final consumer of the vehicle to the intermediary acting in his name and on his behalf by a particular vehicle.
Sagsøgerne anførte, at Kommissionen - for at skabe grundlag for forskellen mellem den anfægtede beslutning og den fortolkning af artikel 3, stk. 11, i forordning nr. 123/85, den selv havde givet i meddelelsen af 12. december 1984 - den 4. december 1991, dvs. samme dag, som den anfægtede beslutning blev vedtaget, havde vedtaget en ny meddelelse om fortolkningen af forordning nr. 123/85.
In that respect, presentation of such prior written authority to purchase the vehicle and, if necessary, to take delivery constitutes the sole condition imposed on the intermediary under the aforementioned provision.
Endvidere havde Kommissionen efter sagsøgernes opfattelse ved denne meddelelse ligeledes tilsidesat princippet om, at Fællesskabets retsakter ikke må have tilbagevirkende gyldighed.
It followed that the very wording of Article 3(11) of Regulation No 123/85 could not allow the exclusion of a duly authorized intermediary on the sole ground that he acted on a professional basis.
Retten bemærkede indledningsvis, at den anfægtede beslutning på ingen måde var støttet på - og i øvrigt ikke kunne støttes på - Kommissionens nye meddelelse af 4. december 1991 vedrørende forordning nr. 123/85. Meddelelsen var da heller ikke nævnt i beslutningen.
It had to be recognized that the exercise on a professional basis of the activity of intermediary could involve promotion to the public and the possibility of concentrating efforts on certain brands of motor vehicles and furthermore the acceptance of risks inherent in any undertaking offering services.
Hvad angår argumentet om, at Kommissionen i den anfægtede beslutning havde fraveget den fortolkning, den selv havde givet af artikel 3, nr. 11, i forordning nr. 123/85 ved meddelelsen af 12. december 1984, og således havde tilsidesat retssikkerhedsprincippet, bemærkede Retten, at begrebet "aktiviteter, der kan ligestilles med videresalg" i den nævnte meddelelse under ingen omstændigheder kan fortolkes således, at rækkevidden af begrebet mellemhandler, der har fået skriftlig fuldmagt, i artikel 3, nr. 11, i forordning nr. 123/85, indskrænkes.
That was the case with Eco System; after thorough analysis of its activity on the motor vehicle market Eco System could not be regarded as assuming any legal or economic risk characteristic of the activity of purchase and sale but on the contrary had to be regarded as acting in the capacity of a duly authorized intermediary.
Retten henviste endvidere til, at Kommissionen - som Retten havde fastslået i dommen i Peugeot I-sagen, præmis 48 - allerede i sin skrivelse af
It followed that since the intermediary could not exceed the terms of the authority given to him by the final consumer to purchase and, if necessary, to take delivery of a specific motor vehicle, a refusal of sale by the distributor to the agent would be contrary to the provisions of Regulation No 123/85.
15. juli 1987 over for sagsøgeren havde givet udtryk for sin opfattelse af begrebet "aktiviteter, der kan ligestilles med videresalg" i meddelelsen af 12. december 1984.
As a preliminary, the Court of First Instance pointed out that the contested decision was in no way based and could moreover lawfully in no way have been based on the Commission's new notice on Regulation No 123/85 of 4 December 1991, which, moreover, was never mentioned in it.
Det var således anført i punkt 3, andet afsnit, i denne skrivelse, at "i det omfang, en mellemhandler påtager sig den form virksomhedsrisiko, der er karakteristisk for en servicevirksomhed, og ikke en virksomhedsrisiko af samme art ... som den, der er karakteristisk for virksomhed med køb og videresalg, kan denne mellemhandlers virksomhed ikke betegnes som aktiviteter, der kan ligeledes med 'videresalg' i meddelelsens forstand ...".
As regards the argument that the Commission in the contested decision had departed from the interpretation which it had given of Article 3(11) of Regulation No 123/85 in its notice of 12 December thus infringing the principle of legal certainty, the concept of activity equivalent to resale in the notice could not in any event be interpreted so as to restrict the scope of the concept of intermediary with prior written authority in Article 3(11) of Regulation No 123/85.
Det hedder i domskonklusionen:
The Court of First Instance thereby:
Sagsøgte frifindes
Dismisses the application;
Generaladvokat C. Gul mann fremsatte forslag til afgørelse i Domstolens plenum den 20. april 1993.
Nr Advocate General Lenz delivered his Opinion on 20 April 1993.
Generaladvokaten foreslog Domstolen at besvare de forelagte spørgsmål således:
He proposed that the Court should rule as follows:
Der kan ikke af Rådets forordninger nr. 804/68 og 857/84 og
Mr Advocate General Gulmann delivered his Opinion on 20 April 1993.
Kommissionens forordning nr. 1371/84 eller af fællesskabsrettens almindelige principper udledes en pligt for medlemsstaterne til at træffe foranstaltninger som dem, der blev truffet af Det Forenede Kongerige ved Agriculture Act 1986 vedrørende forpagteres ret til at kræve erstatning fra bortforpagtere.
No obligation may be inferred from Council Regulations No 804/68 and No 857/84 and Commission Regulation No 1371/84 or from the general principles of Community law for Member States to adopt measures such as those taken by the United Kingdom in the Agriculture Act 1986 regarding a tenant's right to claim compensation from his landlord.
De nævnte forordninger og fællesskabsrettens almindelige principper kan ikke fortolkes således, at forpagtere kan støtte ret direkte på dem som grundlag for erstatningskrav over for bortforpagtere."
Those regulations and general principles of Community law cannot be interpreted as meaning that a tenant can invoke them directly as a basis for a claim for compensation against his landlord."
Annullation af artikel 1 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1304/91 om anden ændring af forordning (EØF) nr. 2159/89 om fastsættelse af gennemførelsesbestemmelser til de særlige foranstaltninger for nødder og johannesbrød, der er fastsat i afsnit II A i Rådets forordning (EØF) nr. 1035/72 - begrænsning af allerede gældende støtteordning.
17 specific measures for nuts and locust beans as provided for in Title Ha of Council Regulation (EEC) No 1035/72 - Restrictions introduced to a system of aid in force.
Generaladvokat W. Van Gerven fremsatte forslag til afgørelse i Domstolens plenum den 21. april 1993.
Mr Advocate General Van Gerven delivered his Opinion on 21 April 1993.
"at afvise såvel annullationssøgsmålet i sag 213/91 som annui lationssøgsmålet i sag 264/91 og at pålægge sagsøgerne at betale sagens omkostninger".
"Both the applications for annulment in Case C-213/91 and in Case C-264/91 are inadmissible and the applicants should be ordered to pay the costs."
Sag C-264/91: Abertal m.Π. mod Rådet
Case C-264/91 Abertal and Others ν Council
Annullation af artikel 1 i Rådets forordning (EØF) nr. 2145/91 om ændring af forordning (EØF) nr. 790/89 for så vidt angår maksimumsbeløbet for støtten til forbedring af kvaliteten og fremme af afsætningen af nødder og johannesbrød.
Annulment of Article 1 of Council Regulation (EEC) No 2145/91 amending Regulation (EEC) No 790/89 as regards the maximum amount of aid for quality and marketing improvement in the nut and locust bean sector.
Se sag C-213/91.
See Case C-213/91
Sag C-9/92 Kommissionen mod Den Hellenske Republik
Case C-9/92 Commission ν Hellenic Republic
Traktatbrud - Rådets direktiv 83/182/EØF om afgiftsfritagelse inden for Fællesskabet ved midlertidig indførsel af visse transportmidler, Rådets direktiv 83/183/EØF om afgiftsfritagelse ved privatpersoners endelige
Failure of State to fulfil obligations - Council Directive 83/182/EEC on tax exemptions applicable to temporary imports of means of transport, Council Directive 83/183/EEC on tax exemptions applicable to permanent imports from a Member State of the personal property of individuals and Council Directive 73/148/EEC on the abolition of restrictions on movement and residence within the Community for nationals of Member States with regard to establishment and the provision of services.
Generaladvokat G. Tesauro fremsatte forslag til afgørelse i Domstolens plenum den 21. april 1993.
Mr Advocate General Tesauro delivered his Opinion on 21 April 1993
Generaladvokaten foreslog Domstolen:
He proposed that the Court should rule as follows: