natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Domstolen udtalte endvidere, at den i medfør af EF-retten i Øvrigt kun er kompetent til at afgøre sager om ansvar uden for kontraktsforhold, der er anlagt mod Fællesskabet eller dets institutioner.
In its question, the national court asked first whether, pursuant to Articles 178 and 183 of the Treaty, the Court had sole jurisdiction for actions to establish noncontractual liability deriving from the distribution of a defamatory publication in the premises of the European Parliament.
Dette gælder uanset, at sagen er opstået som følge af, at en ærekrænkende publikation er uddelt i Fællesskabets institutioners lokaler.
It also asked whether the distribution of a publication by a political group of the European Parliament gave rise to noncontractual liability on the part of that institution.
For så vidt angår det andet problem, bemærkede Domstolen, at der ikke findes nogen bestemmelse i Europa-Parlamentets forretningsorden, der bemyndiger en politisk gruppe til at handle på Parlamentets vegne, hverken i forhold til de Øvrige institutioner eller i forhold til tredjemand. Det følger endvidere ikke af nogen fællesskabsretlig bestemmelse, at Europa-Parlamentet i dets egenskab af fællesskabsinstitution kan ifalde ansvar for en politisk gruppes handlinger. linger.
With respect to the first issue, the defendants in the main proceedings sought to rely on Article 1 of the Protocol on the Privileges and Immunities of the European Communities (hereinafter referred to as "the Protocol") which concerns the Inviolability of the premises and buildings of the Communities, claiming that national courts had no jurisdiction with respect to acts done inside those premises and buildings, since the Court of Justice had sole jurisdiction over such matters.
Domskonklusionen lød således:
The Court rejected that argument.
"EØF-Traktatens artikler 178 og 183 og artikel 1 i Protokollen vedrørende De Europæiske Fællesskabers Privilegier og Immuniteter skal fortolkes således:
No other provision of Community law conferred jurisdiction on the Court to hear actions to establish noncontractual liability not directed against the Community or its institutions, even if such actions related to the distribution of a defamatory publication in the premises of one of those institutions.
- 27 - a) Domstolen er ikke kompetent til at afgøre en tvist om ansvar uden for kontraktsforhold, blot fordi den omtvistede handling er begået Europa-Parlamentets lokaler; b) Fællesskaberne ifalder ikke ansvar uden for kontraktsforhold som følge af, at en politisk gruppe i Europa-Parlamentets forretningsordens artikel 26's forstand, uddeler en pjece, der hævdes at være ærekrænkende."
With respect to the second Issue, the Court ruled that no provision of the Rules of Procedure of the European Parliament empowered a political group to act in the name of the Parliament vis-à-vis other institutions or third parties. Moreover, no rule of Community law implied that the acts of a political group might be attributed to the European Parliament as an institution of the European Communities.
Generaladvokat F.G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse den 8. februar
Mr Advocate General F.G. Jacobs delivered his opinion at the sitting of 8
Han foreslog Domstolen at træffe følgende afgørelse:
He proposed that the Court rule as follows:
I henhold til Protokollen vedrørende De Europæiske Fællesskabers Privilegier og Immuniteter har De Europæiske Fællesskabers Domstol ikke kompetence til at påkende handlinger alene af den grund, at de er begået i en EF-institutions lokaler. Af samme grund udelukker eller begrænser protokollen ikke de nationale retsinstanser kompetence til at påkende sådanne handlinger.
The Protocol on Privileges and Immunities of the European Communities does not confer jurisdiction on the Court of Justice of the European Communities in respect of certain acts solely on the ground that those acts were committed on the premises of a Community Institution; nor odes it on that ground exclude or restrict jurisdiction of national courts 1n respect of such acts.
EØF-Traktatens artikel 215, stk. 2, skal fortolkes således, at det for hold, at en politisk gruppe i Europa-Parlamentet på eget initiativ uddeler en politisk pjece, ikke kan anses for en handling begået af Europa-Parlamentet, som kan pådrage Fællesskabet ansvar uden for kontraktsforhold".
Article 215 (2) of the EEC Treaty must be interpreted as meaning that the publication on its own initiative of a political pamphlet by a political group of the European Parliament cannot be regarded as an act of the European Parliament capable of giving rise to the noncontractual liability of the Community".
20.3.1990 Traktatbrud - EØF-Traktatens artikler 30 og 36 - Rådets direktiver 64/432/EØF og 64/433/EØF af 26. juni 1964, henholdsvis om veterinærpolitimæssige problemer ved handel inden for Fællesskabet med kvæg og svin og om sundhedsmæssige problemer vedrørende handel med frisk kød inden for Fællesskabet - krav om importtilladelse for levende dyr og fersk kød med oprindelse i en anden medlemsstat. Generaladvokat: Darmon. Processprog: nederlandsk.
Commission ν Belgium - 20 March 1990 Failure of a Member State to fulfil its obligations - Articles 30 and 36 of the EEC Treaty - Council Directives 64/432/EEC and 64/433/EEC of 26 June 1964 on health problems affecting i ηtra-Community trade in bovine animals, swine and fresh meat - Requirement of prior authorization for the import of live animals and fresh meat.
20.3.1990 (Præjudiciel) Nederlandenes Hoge Raad Fortolkning af EØF-Traktatens artikel 36 - nationale regler om forbud mod at importere og at holde engelske ryper (lagopus lagopus scotius) med henblik på beskyttelse af dyrelivet, selv om jagt på det pågældende fuglevildt er tilladt i Det Forenede Kongerige. Generaladvokat: Van Gerven. Processprog: nederlandsk.
Criminal proceedings against Gourmetteri e van den Burg - 20 March 1990 (Reference for a preliminary ruling) Hoge Raad der Nederlanden Interpretation of Article 36 of the EEC Treaty - National legal provisions which prohibit, for the purpose of preserving species of birds occurring in the wild state, the Importation and keeping of red grouse (lagopus lagopus scoti cus) shot in the United Kingdom without any breach of the law applicable in that State.
21.3.1990 Traktatbrud - artiklerne 1, 2 og 4 i Rådets direktiv 69/169/EØF af 28. maj 1969 om harmonisering af lovgivningen om fritagelse for omsætningsafgifter og punktafgifter ved indførsel i den internationale rejsetrafik. Generaladvokat: Darmon.
Commission ν Ireland - 21 March 1990 Failure of a Member State to fulfil its obligations - Articles 1, 2 and 4 of Council Directive 69/168/EEC of 28 May 1969 on the harmonization of provisions laid by law, regulation or administrative action relating to exemption from turnover tax and excise duty on imports in international travel.
20.3.1990 (Præjudiciel) Finanzgericht Hamburg Fortolkning af EØF-Traktatens artikel 189 - de nationale retsinstanser kompetence til ved foreløbige forholdsregler at udsætte fuldbyrdelsen af en forvaltningsakt truffet på grundlag af en forordning - gyldigheden af Rådets forordning (EØF) nr. 1914/87 af 2. juli 1987 om indførelse for produktionsåret 1986/87 af en særlig absorptionsafgift for sukker. Generaladvokat: Lenz.
Zuckerfabrik Süderdithmarschen ν Hauptzollamt Itzehoe - 20 March 1990 (Reference for a preliminary ruling) Finanzgericht Hamburg Interpretation of Article 189 of the EEC Treaty - Powers of national courts to suspend, by way of an interim measure, the effects of an administrative measure based on a regulation - Validity of Council Regulation (EEC) No. 1914/87 of 2 July 1987 introducing a special elimination levy in the sugar sector for the 1986/87 marketing year.
Sag C-92/89
Case C-92/89
20.3.1990 (Præjudiciel) Finanzgericht Düsseldorf Gyldigheden af Rådets forordning (EØF) nr. 1914/87 af 2. juli 1987 om indførelse for produktionsåret 1986/87 af en særlig absorptionsafgift for sukker. Generaladvokat: Lenz.
Zuckerfabrik Soest ν Hauptzollamt Paderborn -20 March 1990 (Reference for a preliminary ruling) Finanzgericht Düsseldorf Validity of Council Regulation (EEC) No. 1914/87 of 2 July 1987 introducing a special elimination levy in the sugar sector for the 1986/87 marketing year.
Sag C-217/88 Kommissionen mod Tyskland
Case C-217/88
21.3.1990 Traktatbrud - EØF-Traktatens artikel 5 samt artikel 79, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 822/87 af 16. marts 1987 om den fælles markedsordning for vin - afvisning af at anvende natio nale tvangsforanstaltninger med henblik på at sikre, at de tyske producenter af bordvin gennemfører den obligatoriske destillation af vin, som Kommissionen har pålagt for produktionsåret 1984/85.
Commission ν Germany - 21 March 1990 Failure of a Member State to fulfil its obligations - Article 5 of the EEC Treaty and Article 79 (1) of Council Regulation (EEC) No. 822/87 of 16 March 1987 on the common organisation of the market in wine - Refusal to apply the coercive measures provided for in German law in order to ensure the application by German producers of table wine of compulsory distillation ordered by the Commission for the 1984/85 wine growing year.
22.3.1990 (Præjudiciel) Raad van State Fortolkning af EØF-Traktatens artikel 177 - de nationale retsinstanser kompetence til at forelægge Domstolen præjudicielle spørgsmål vedrørende Associeringsrådets afgørelser - fortolkning af afgørelserne 2/86 og 1/80 fra det inden for rammerne af associeringsaftalen EØF/Tyrkiet nedsatte Associeringsråd -direkte virkning - opholdstilladelse - tyrkisk arbejdstager der forskriftsmæssigt er beskæftiget i den pågældende medlemsstat. Generaladvokat: Darmon. Processprog: nederlandsk.
Interpretation of Article 177 of the EEC Treaty - Powers of national courts to refer to the Court for a preliminary ruling questions concerning the decisions of the Council of Association - Interpretation of Decision Nos. 2/86 and 1/80 of the Council of Association between the EEC and Turkey -Direct effect - Granting of a residence permit - Turkish worker satisfying the requirements in the Member State concerned as regards his employment.
Sag T-117/89 Tjenestemandssag.
Case T-117/89
Sag C-45/90
Case C-46/90
A. Paletta m.fl. mod Brennet (Præjudiciel) Arbeitsgericht Lörrach Fortolkning af artikel 18, stk. 1 og 5, i Rådets forordning (EØF) nr. 574/72 af 21. marts 1972 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet - beviskraft af attester om uarbejdsdygtighed i forholdet mellem en arbejdstager og en arbejdsgiver, hvor arbejdsgiveren ifølge loven skal betale løn under de første dages sygdom.
Procureur du Roi ν J.N. Lagauche and Others (Reference for a preliminary ruling) Tribunal de Première Instance, Brussels Interpretation of Articles 37 and 86 of the EEC Treaty with reference to national legislation which prohibits the sale or hire of cordless telephones not approved by the competent national authority and the use of such telephones without the authorization of the competent national authority.
Processprog: tysk.
Language of the case: French
Sag C-46/90
Case C-47/90
Sag T-11/90
Case T-11/90
Tjenestemandssag.
Staff case.
Sag T-12/90
Case T-12/90
Bayer mod Kommissionen Annullation af Kommissionens beslutning 90/38/EØF af 13. december 1989 om en procedure i henhold til EØF-Traktatens artikel 85 (Bayo-N-OX) eller, subsidiært, nedsættelse af bøden. Processprog: tysk.
Bayer ν Commission Application for the annulment of Commission Decision No. 90/38/EEC of 13 December 1989 concerning a proceeding for the application of Article 85 of the EEC Treaty (Bayo-N-Ox)
ARBEJDET VED DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS DOMSTOL *)
"PROCEEDINGS OF THE COURT OF JUSTICE OF THE EUROPEAN COMMUNITTfS"
Ugen 26. ­ 30. marts 1990
Week of 26 to 30 March 1990
IV ­ NYE SAGER
NEW CASES
Ved stævning, indgivet den 13. januar 1988, havde Den Italienske Republik anlagt sag med påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning 87/541, for så vidt Kommissionen herved for regnskabsåret 1985 afslog at lade EUGFL bære en udgift pS 19.045.553.222 lire, som Den Italienske Republik havde anmeldt at have afholdt til kælvningspræmier 1 produktionsåret 1983/1984.
By an application lodged at the Court Registry on 13 January 1988, the Italian Republic sought a declaration that Commission Decision 87/541 was partly void inasmuch as it refused to allow to be included in EAGGF expenditure for 1985 an amount of LIT 19 045 553 222, declared by the Italian Republic to have been paid in respect of birth premiums for calves during the 1983/1984 marketing year.
For produktionsåret 1983/1984 anmeldte Italien udgifterne til kælvningspræmier, som i Italien var blevet udbetalt indtil 33 måneder efter afslutningen af produktionsåret.
For the 1983/84 marketing year, Italy declared birth premiums for calves which were paid up to thirty-three months after the end of the marketing year.
Kommissionen fandt på grundlag af kravene i artikel 1 1 forordning 1262/83, at en frist til at tilkende kælvningspræmier, der gik ud over 18 måneder, ikke kunne anses for rimelig, og afslog på denne baggrund at lade EUGFL bære den nævnte udgift.
Since the Commission considered, In accordance with Article 1 of Regulation No. 1262/83, that a time-limit of more than eighteen months for payment the premium was unreasonable, it disallowed the expenditure set out above.
Den italienske regering gjorde gældende, at Kommissionen savnede beføjelse til at træffe bestemmelse om en rimelig frist, inden for hvilken der skulle tages stilling til ansøgninger om præmie, og henviste herved til, at der ikke 1 forordning nr. 1262/83 er fastsat nogen sådan frist.
The Italian Government contested the Commission's power to lay down a reasonable time-limit for processing applications for the premium since no time-limit had been laid down in Regulation No. 1262/83.
Domstolen bemærkede indledningsvis, at det er ubestrideligt, at den omtvistede fællesskabsretlige ordning Ikke udtrykkeligt fastsætter nogen frist, inden for hvilken der skulle tages stilling til ansøgninger om præmie, men at det ville kunne true virkeliggørelsen af målsætningen med Rådets forordninger nr. 1201/82 og 1215/83, såfremt medlemsstaterne tilkendte præmier til producenter med en forsinkelse, der savnede begrundelse.
The Court observed first that although it cannot be denied that the Community legislation applicable in this case does not expressly lay down a time-limit for processing applications for the premium, the objectives of Council Regulations Nos. 1201/82 and 1215/83 would be put in jeopardy if the Member States could grant premiums to producers after unjustifiable delays.
Fastsættelsen af en rimelig frist, inden for hvilken der skulle tages stilling til ansøgninger om præmie, måtte på denne baggrund antages at fremme virkeliggørelsen af målsætningerne med de nævnte forordninger, og den af Kommissionen fastsatte frist på 18 måneder måtte herved antages at være så lang, at de pågældende medlemsstater inden for fristen ville kunne gennemføre den nødvendige kontrol med overholdelsen af betingelserne 1 artikel 1 1 forordning nr. 1262/83 og udbetale præmierne.
The fixing of a reasonable time-limit for the processing of applications was thus of such a nature as to permit the objectives of the said regulations to be realized and the time-limit of eighteen months fixed by the Commission was sufficiently long to permit the Member States concerned to carry out the checks necessary to ensure that the conditions laid down in Article 1 of Regulation No. 1263/83 had been fulfilled and to pay the premium.
Domstolen tilføjede dog, at det fremgår af dens faste praksis, at når der er tale om en ordning med retsvirkninger af økonomisk art, gdr kravet om klarhed og forudsigelighed sig gældende med særlig styrke.
However, according to settled case-law, in regard to rules likely to involve financial consequences, certainty and foreseeability are imperatives which must be observed with particular rigour.
Det fulgte heraf, at såfremt Kommissionen beslutter at knytte Økonomiske retsvirkninger til en manglende overholdelse af en rimelig frist, inden for hvilken der skal tages stilling til nogle ansøgninger, forudsætter princippet om god forvaltningsskik, at Kommissionen giver samtlige berørte medlemsstater meddelelse om fristen i så god tid, at disse kan træffe de fornødne forholdsregler.
It followed that if the Commission decided to attach financial consequences to failure to meet a reasonable time-limit for processing applications, the principle of sound administration required that it should inform the Member States concerned of that fact in good time.
Domstolen bemærkede herefter, at en sådan meddelelse først var blevet givet efter udbetalingen af de præmier, som Kommissionen afslog at Lade EUGFL bære udgifterne til, og efter afslutningen af regnskabsåret 1985.
However, in this case, the necessary information was given only after the payment of the premiums which has been refused Community financing in this case and after the end of the 1985 financial year.
Under disse omstændigheder kunne det Ikke antages, at Kommissionen rettidigt havde fastsat og givet meddelelse om den frist, inden for hvilken de nationale myndigheder skulle tage stilling til ansøgninger om præmier.
Under those circumstances, the Commission could not be regarded as having fixed and
Kommissionens beslutning 87/541 af 21. oktober 1987 om ændring af beslutningerne 87/468 og 87/469 om afslutning af de af medlemsstaterne forelagte regnskaber over de udgifter for regnskabsårene 1984 og 1985, der er finansieret gennem Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektioner*, annulleres, for så vidt Kommissionen for regnskabsåret 1985 har afslået at lade EUGFL bære en udgift på 19.045.553.222 Etre, som Den Italienske Republik har anmeldt at have afholdt tft katvningspræmier for produktionsåret 1983/1984.
Commission Decision 87/541 of 21 October 1987 amending Decisions 87/468 and 87/469 on the clearance of the accounts presented by the Member States in respect of the European Agricultural Guidance and Guarantee Fund, Guarantee Section, expenditure for 1984 and 1985, 1s hereby declared void in so far as the Commission has disallowed as expenditure for 1985 the amount of Lit 19 045 553 222 declared by the Italian Republic in connection with birth premiums for calves for the marketing year 1983-1984;
Generaladvokat Walter Van Gerven fremsatteforslag til afgørelse den 16. januar 1990.
Mr Advocate General Walter Van Gerven delivered his Opinion at the sitting on 16 January 1990.
Kommissionens beslutning 87/541/EØF af 21. oktober 1987 om ændring af beslutningerne 87/468/EØF og 87/469/EØF om afslutning af de af medlemsstaterne forelagte regnskaber over de udgifter for regnskabsårene 1984 og 1985, der er finansieret gennem Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, Garantisektionen, annulleres, for så vidt Kommissionen for regnskabsåret 1985 har afslået æt lade EUGFL bare en udgift på 19.045.553.222 Ure, som Den Italienske Republik anmeldte at have afholdt til kælvningspræmier (produktionsåret 1983/1984).
Declare void Commission Decision 87/541 of 21 October 1987 amending Decisions 87/468 and 87/469 on the clearance of the accounts presented by the Member States in respect of the European Agricultural Guidance and Guarantee Fund, Guarantee Section, expenditure for 1984 and 1985, in so far as the Commission refuses to charge to the EAGGF for 1985 an amount of Lit 19 045 553 222 presented by the Italian Republic in respect of birth premiums for calves (1983-1984);
Ved kendelse afsagt den 17. december 1987, indgået til Domstolens Justitskontor den 25. april 1988, havde High Court of Justice forelagt seks præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af visse bestemmelser 1 Rådets sjette direktiv 77/388/EØF.
By an order of 17 December 1987, received at the Court on 25 April 1988, the High Court of Justice referred to the Court for a preliminary ruling six questions on the interpretation of a number of provisions in the Sixth Council Directive 77/388/EEC.
Selskabet Boots driver virksomhed ved salg af forskellige former for varer fra butikker overalt i Det Forenede Kongerige.
The Boots Company sold various retail goods from stores throughout the United Kingdom and operated a promotion scheme which involved coupons printed on the packages of certain goods which it sold.
Selskabet anvendte en salgsfremstødsordnlng, der bestod 1 rabatkuponer påtrykt emballagen på visse af de varer, selskabet sælger. Kunderne fik kuponerne gratis, når de købte de pågæl-
Customers purchasing these goods received the coupons without any further payment and were, on presentation of the coupons, entitled to a price reduction on subsequent purchases from Boots in the amount of the nominal value
Omkostningerne ved salgsfremstøddene blev enten båret af Boots alene , eller af producenterne, eller delt mellem Boots og producenterne.
The costs of these promotion schemes were borne in full by Boots, or by its suppliers, or partially by Boots and partially by its suppliers.
I sit momsregnskab for 1984 medregnede Boots ikke den nominelle værdi af de kuponer, selskabet tilintetgjorde, når det helt eller delvis bar omkostninger ne ved salgsfremstøddene. Dette skete under henvisning til, at modværdien for de varer, hvorpå der blev givet rabat (herefter benævnt rabatvarerne), svarede til det beløb, køberen faktisk betalte.
Boots, in its tax return for 1984, did not include among its gross takings the nominal value of the coupons which it had destroyed in those cases where the costs of the schemes were borne fully or partially by itself, since it took the view that the consideration for the articles sold at reduced prices was the amount actually paid by the purchaser.
Commissioners of Customs and Excise fandt derimod, at modværdien af rabatvarerne Ikke blot omfattede det beløb, der faktisk var betalt, men også værdien af den overdragne rabatkupon. Under henvisning hertil pålagde Commissioners Boots at efterbetale 10.727 £ 1 moms for kalenderåret 1984.
The Commissioners of Customs and Excise, however, took the view that the consideration for the articles sold at reduced prices consisted not only in the amount of money paid, but also in the value of the coupons handed over, and assessed the tax due from Boots for the 1984 calendar year at £10 727.
Boots gjorde efterfølgende for High Court gældende, at ordningen med et salgsfremstød ved hjælp af en rabatkupon blot udgjorde en "bonus" i medfør af artikel 11 A, stk. 3, litra b), i sjette momsdirektiv, og at artikel 10, stk. 3, i den engelske VAT Aet fra 1989, som myndighederne havde påberåbt sig til støtte for momskravet, derfor var uforenelig med artikel 11 i sjette moms direktiv.
Boots argued before the High Court of Justice that the promotion scheme based on coupons amounted to no more than a "rebate" within the meaning of Article 11 A 3 (b) of the Sixth Directive and that Section 10 (3) of the Value Added Tax Act 1983, on which the Commissioners had relied in assessing the amount of VAT due, was therefore incompatible with Article 11 of the Sixth Directive.
Med sit tredje spørgsmål Ønskede den nationale ret oplyst, om udtrykket "rabat og bonus, der ydes køberen eller aftageren, og som opnås på det tidspunkt, hvor transaktionen finder sted" i artikel 11 A, stk. 3, litra b), i Rådets sjette direktiv skal fortolkes således, at det tager sigte på prisforskellen mellem de leverede varers normale detailpris og den faktisk betalte pris, når detailhandleren samtidig med salget modtager en rabatkupon, som er uddelt på ovennævnte måde.
In its third question, the national court sought to ascertain whether the expression "price discounts and rebates allowed to the customer and accounted for at the time of the supply" in Article 11 A 3 (b) of the Sixth Council Directive was to be interpreted in such a way as to cover the difference between the normal retail selling price of the goods supplied and the sum of money actually received by the retailer for those goods in the case where a coupon, obtained in the manner already outlined, was handed over at the same time.