natgillin/translations-raw huggingface dataset:
"Bestemmelserne i artikel 19, stk. 1, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter - Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at aktieudbytte, som modtages af en virksomhed, der ikke er merværdi afgiftspligtig for samtlige transaktioner, skal udelades ved fastsættelsen af nævneren i den brøk, som anvendes til beregning af pro rata-satsen for fradraget." get."
"Article 19(1) of the Sixth VAT Council Directive 77/388/EEC on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes - Common system of value added tax: uniform basis of assessment, must be interpreted as meaning that share dividends received by an undertaking which is not subject to VAT in respect of all its transactions must be excluded from the denominator of the fraction used to calculate the deductible proportion."
Generaladvokat W. Van Gerven fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 20. januar 1993.
Mr Advocate General Van Gerven delivered his Opinion at the sitting on 20 January 1993.
"Sjette momsdirektivs artikel 19 skal fortolkes således, at udbytte, som den afgiftspligtige har modtaget på grundlag af en rent finansiel deltagelse i andre virksomheder, ikke - med henblik på beregningen af pro rata-satsen for momsfradraget - udgør en omsætning i forbindelse med transaktioner, for hvilke der ikke er fradragsret."
"Article 19 of the Sixth VAT Directive must be interpreted as meaning that dividends received by a taxable person on the basis of a simple financial participation in other undertakings do not constitute, for the purpose of the pro-rata calculation for applying VAT deductions, turnover connected with operations which do not confer a right to a deduction."
Ved kendelse af 27. august 1991, der indgik til Domstolen den 4. september 1991, havde Italiens Consiglio di Stato i dettes egenskab af retsinstans forelagt tre præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 4 i Rådets direktiv 89/622/EØF.
By order of 27 August 1991, received at the Court Registry on 4 September 1991, the Consiglio di Stato in Sede Giurisdizionale (Italian Council of State Sitting as a Court of Law) referred to the Court for a preliminary ruling three questions on the interpretation of Article 4 of Council Directive 89/622/EEC.
De oprindelige sagsøgere i hovedsagen har i denne nedlagt påstand om annullation af et dekret af 31. juli 1990 udstedt af den italienske finansminister efter aftale med den italienske sundhedsminister, som fastsætter særlige tekniske forskrifter om emballering og mærkning af tobaksvarer efter kravene i direktiv 89/622.
The applicant companies request the annulment of the decree of the Finance Minister, approved by the Health Minister, of 31 July containing technical provisions concerning specifically the packaging and labelling of tobacco products in accordance with the requirements of Directive 89/622.
De pågældende selskaber gjorde gældende, at det omtvistede dekret er retsstridigt, idet det - i modstrid med direktivets regler - indeholder bestemmelse, dels om, at cigaretpakker skal være forsynet med to specifikke advarsler, dels om en udvidelse til at gælde alle tobaksvarepakninger af det krav om en dækning af mindst 4% af den pågældende flade, som direktivet opstiller for cigaretpakker.
In support of their application they claim that the ministerial decree is unlawful since, contrary to the directive, it provides, first of all, for the obligation of printing two specific warnings on packets of cigarettes and, secondly, the extension to all unit packets of tobacco products of the minimum percentage of 4% of the surface, laid down by the directive for packets of cigarettes.
Hvad angår det i sagen rejste problem vedrørende den generelle advarsel på andre tobaksvarepakninger end cigaretpakker bemærkede Domstolen, at medlemsstaternes beføjelser i henhold til direktivets artikel 4, stk. 5, som oprindelig affattet, var begrænset til de i denne bestemmelse fastsatte krav, som den generelle advarsel skulle opfylde.
As regards the inclusion of the general warning on unit packets of tobacco products other than cigarettes, the power of discretion conferred to Member States by Article 4(5) of the Directive in its original version concerned only the conditions referred to in it with which the general warning had to comply.
Medlemsstaterne skulle påse, at advarslen var synlig og let læselig, og de kunne i denne forbindelse ikke indføre en regel som den i sagen omtvistede, der er uden sammenhæng med spørgsmålet om konkret at sikre, at direktivets krav blev overholdt.
In order to ensure that the warning was clearly visible and legible, Member States could not provide for a criterion such as that in question which disregards the precise verification of those conditions.
Artikel 4, stk. 5, blev ændret ved Rådets direktiv 92/41/EØF, og Domstolen bemærkede herom, at bestemmelsen i den nye affattelse er udtryk for et mindstekrav, således at bestemmelsen ikke opstiller et forbud mod, at en medlemsstat indfører regler, som producenter af tobaksvarer skal opfylde, og hvorefter den generelle advarsel skal dække mindst 4% af den side af pakningen, på hvilken den er anbragt.
That article was amended by Council Directive 92/41/EEC. The new version of Article 4(5) of the directive is a minimum requirement and, consequently, does not prohibit a Member State from requiring from tobacco products manufacturers that the general warning should cover at least 4% of the surface on which it appears.
Et sådant krav kan dog ikke kræves opfyldt af importerede varer, der opfylder direktivets krav.
None the less, such a requirement cannot be imposed on imported products which comply with the directive.
Endelig bemærkede Domstolen, at den nationale retsinstans ved sin vurdering af spørgsmålet om, hvorvidt det omtvistede dekret må anses for lovligt, må tage hensyn til den affattelse af den nævnte bestemmelse, der er relevant efter national ret.
It is for the national court, in order to assess the lawfulness of the ministerial decree in question, to take account of one or other version of the abovementioned paragraph in accordance with the rules of its national law.
Domstolen bemærkede, at direktivets artikel 4, stk. 2, opstiller et krav om én specifik advarsel, og at denne bestemmelse ikke kan anses som udtryk for et mindstekrav. Medlemsstaterne kan derfor ikke lovligt påbyde flere specifikke advarsler.
Since Article 4(2) of the directive provides for the use of only one specific warning and since that provision does not contain a minimum requirement, Member States are not authorized to impose several requirements.
Artikel 4, stk. 5, i Rådets direktiv 89/622/EØF af 13. november 1989 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om mærkning af tobaksvarer, som oprindelig affattet, skal fortolkes således, at medlemsstaterne ikke for så vidt angår indenlandsk fremstillede varer kan påbyde, at den i artikel 4, stk. 1, omhandlede generelle advarsel på andre tobaksvarepakninger end cigaretpakker skal dække mindst 4% af den side af pakningen, på hvilken den er anbragt.
Article 4(5) of Council Directive 89/622/EEC of 13 November 1989 on the approximation of the laws, regulations and administrative provisions of the Member States concerning the labelling of tobacco products, in its original version, must be interpreted as meaning that Member States may not require that, as regards national products, on unit packets of tobacco products other than packets of cigarettes, the general warning referred to in Article 4(1) should cover at least 4% of the surface on which it is printed.
Et sådant påbud er dog lovligt efter den affattelse af artikel 4, stk. 1, som der er indført bestemmelse om ved Rådets direktiv 92/41/EØF af 15. maj 1992 om ændring af direktiv 89/622.
That power is however acknowledged in that paragraph as amended by Council Directive 92/41/EEC of 15 May 1992, amending Directive 89/622.
Artikel 4, stk. 2, i direktiv 89/622 opstiller et krav om, at enhver cigaretpakke skal være forsynet én specifik advarsel, og medlemsstaterne kan herefter ikke lovligt påbyde flere specifikke advarsler."
Article 4(2) of Directive 89/622 requires one specific warning to be printed on each cigarette packet and Member States consequently may not require several of them."
Lenz fremsatte forslag til afgørelse i sag C-222/91 og sag C-ll/92 den 2. marts 1993.
Mr Advocate General Lenz delivered his Opinion at the sitting on 2 March 1993.
Han foreslog heri følgende besvarelser:
He proposed that the Court should reply as follows:
I sag C-222/91:
In Case C-222/91:
I henhold til artikel 4, stk. 5, i direktiv 89/622/EØF kan med lemsstaterne ikke lovligt for så vidt angår andre tobaksvarer end cigaretter påbyde, at den i artikel 4, stk. 1, omhandlede generelle advarsel skal dække mindst 4% af den side af pakningen, på hvilken den er anbragt.
Article 4(5) of Directive 89/622 does not permit Member States, in the case of tobacco products other than cigarettes, to require that the general warning laid down in Article 4(1) must cover at least 4% of the surface on which it is printed.
Artikel 4, stk. 2, i direktiv 89/622/EØF skal fortolkes således, at bestemmelsen opstiller et krav om, at enhver cigaretpakke skal være forsynet med en specifik advarsel, og medlemsstaterne kan ikke påbyde, at enhver cigaretpakke skal være forsynet med et større antal specifikke advarsler.
Article 4(2) of Directive 89/622 is to be interpreted as meaning that it requires one specific warning to be printed on each cigarette packet and that Member States may not require a greater number of such warning to be printed on each packet."
I henhold til artikel 3, stk. 3, og artikel 4, stk. 4, i direktiv 89/622/EØF er medlemsstaterne forpligtet til at påbyde, at angivelserne vedrørende indholdet af nikotin og tjære og de i artikel 4, stk. 1 og 2, omhandlede advarsler på enhver cigaretpakke skal dække mindst 4% af den pågældende side af pakken.
"Under Articles 3(3) and 4(4) of Directive 89/622, Member States must prescribe for all cigarette packets that the information on nicotine and tar yields and the warnings under Article 4(1) and (2) shall cover at least 4% of the side of the packet in question. Member States may not impose a greater spatial requirement even if they confine this more stringent requirement to domestic production."
Medlemsstaterne kan ikke lovligt påbyde, at angivelserne og advarslerne skal dække en større overflade, heller ikke såfremt dette strengere krav kun omfatter indenlandsk fremstillede varer."
Case C-ll/92 The Queen ν Secretary of State for Health 22 June 1993 (Preliminary ruling) (Labelling of tobacco products - Information and warnings on dangers to health - More stringent national rules applicable to national products
Ved kendelse af 12. december 1991, der indgik til Domstolen den 13. januar 1992, havde High Court of Justice of England and Wales (Queen's Bench Division) forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 3, stk. 3, og artikel 4, stk. 4, i Rådets direktiv 89/622/EØF.
By order of 12 December 1991, which was received at the Court on 13 January 1992, the High Court of Justice of England and Wales (Queen's bench Division) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Articles 3(3) and 4(4) of Council Directive 89/622.
Den relevante britiske lovgivning (Tobacco Products Labelling (Safety) Regulations 1991) opstiller imidlertid et krav om, at advarslerne skal dække mindst 6% af de pågældende sider af pakken.
United Kingdom regulations (the Tobacco Products Labelling Safety Regulations 1991) provide that the warnings must cover at least 6% of the surfaces on which they are printed.
I henhold til denne lovgivning skal cigaretpakker, der indføres fra en anden medlemsstat, anses for at opfylde de britiske mærkningskrav, såfremt pakkerne er forsynet med advarsler på engelsk, der opfylder den pågældende anden medlemsstats for skrifter efter direktivet.
That regulation provides that a person who imports cigarettes from another Member State is to be regarded as complying with the requirements of the United Kingdom regulations if the packets carry warnings in English which comply with the requirements of that other Member State imposed pursuant to the directive.
Det måtte i sagen undersøges, hvorvidt direktivets artikel 3, stk. 3, og artikel 4, stk. 4, bemyndiger medlemsstaterne til for så vidt angår inden landsk fremstillede varer at påbyde, at de nævnte angivelser og advarsler hver skal dække en større andel af den pågældende side af cigaretpakken end 4%.
In order to reply to the question referred by the national court, the Court considered it necessary to determine whether Articles 3(3) and 4(4) of the directive still allow the Member States a degree of latitude to require, with regard to domestic production, that the indications and warnings in question cover in each case more than 4% of the relevant surface area.
Ordet "mindst" i bestemmelserne måtte herved forstås således, at medlemsstaterne, såfremt de finder dette fornødent på grundlag af en vurdering med hensyn til graden af bevidsthed i befolkningen om de med brug af tobak forbundne sundhedsfarer, lovligt kan påbyde, at angivelserne og advarslerne skal dække en større overflade.
The expression "at least" contained in both articles must be interpreted as meaning that, if they consider it necessary, Member States are at liberty to decide that the indications and warnings are to cover a greater surface area in view of the level of public awareness of the health risks associated with tobacco consumption.
Domstolen bemærkede i denne forbindelse, at denne fortolkning af de pågældende bestemmelser kan resultere i, at indenlandsk fremstillede varer stilles ringere i forhold til importerede varer, og medføre ulige konkurrencevilkår.
The Court acknowledged that that interpretation of the provisions could imply less favourable treatment for national products in comparison with imported products and left in existence some inequalities in conditions of competition.
Denne omstændighed var dog en følge af den grad af harmonisering, som er tilsigtet med bestemmelserne, der må anses som udtryk for mindstekrav .
However, those consequences are attributable to the degree of harmonization sought by the provisions in question, which lay down minimum requirements.
"Artikel 3, stk. 3, og artikel 4, stk. 4, i Rådets direktiv 89/622/EØF af 13. november 1989 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om mærkning af tobaksvarer skal fortolkes således, at medlemsstaterne lovligt for så vidt angår indenlandsk fremstillede varer kan påbyde, at angivelserne ved rørende indholdet af tjære og nikotin og de generelle og specifikke advarsler, jf. henholdsvis direktivets artikel 3 og artikel 4, skal
"Articles 3(3) of Council Directive 89/622/EEC of 13 November 1989 on the approximation of the laws, regulations and administrative provisions of the Member States concerning the labelling of tobacco products are to be interpreted as allowing the Member States to require, so far as domestic production is concerned, that the indications of tar and nicotine yields provided for in Article 3 of that directive and the general and specific warnings provided for in
Ved kendelse af 13. marts 1992, indgået til Domstolen den 19. marts 1992, havde Finanzgericht Baden-Württemberg forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 1, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 1739/85.
By judgment of 13 March 1992, which was received at the Court on 19 March 1992, the Finanzgericht Baden-Württemberg referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 1(1) of Council Regulation (EEC) No 1739/85.
Domstolen besvarede det præjudicielle spørgsmål således:
The Court ruled as follows:
"Artikel 1, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 1739/85 af 24. juni 1985 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af visse kuglelejer og koniske rullelejer med oprindelse i Japan skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke omfatter kuglebøsninger."
"Article 1(1) of Council Regulation (EEC) No 1739/85 of 24 June 1985 imposing a definitive anti-dumping duty on imports of certain ball bearings and tapered roller bearings originating in Japan as meaning that it does not include bearing bushes."
Generaladvokat C. Gulmann fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Tredje Afdeling) den 6. ma.i 1993.
Mr Advocate General Gulmann delivered his Opinion at the sitting on 6 May 1993.
"Artikel 1, stk. 1, i Rådets forordning nr. 1739/85 af 24. juni 1985 skal fortolkes således, at der ved ordene 'kuglelejer ... svarende til NIMEXE-nummer 84.62-09 ...' udelukkende skal forstås kuglelejer i teknisk forstand, altså kun lejer, der roterer radialt, men ikke såkaldte kuglebøsninger."
"Article 1(1) of Council Regulation (EEC) No 1739/85 of 24 June 1985 must be interpreted as meaning that the terms 'ball bearings ... corresponding to NIMEXE Code 84.62-09 ...' includes only ball bearings in the technical sense, that is to say only radial bearings, and not so-called bearing bushes."
T-69/92: Seghers mod Rådet
Case T-69/92 Seghers ν Council (Staff case) (Post - Automatic change of working procedures) (Third Chamber)
Tjenestemandssag "Stilling - ændring ex officio af reglerne om udførelse af arbejdsopgaverne" (Tredje Afdeling)
Case T-92/91 Henrichs ν Commission (Staff case) (Termination of service - Amount of the allowance - Social security) (Third Chamber)
II - NYE SAGER
NEW CASES
Præjudiciel - Tribunal du travail de Mons - fortolkning af artikel 46, stk. 3, og artikel 51, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige er hvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet - fornyet vurdering af invalidepensionsrettigheder - hensyntagen til et italiensk familietilskud ved beregningen af det teoretiske invaldepensionsbeløb ved afgørelsen af, om der skal foretages en fornyet beregning
Preliminary ruling - Labour Court, Mons (Belgium) - Interpretation of Article 46(3) and Article 51(1) of Council Regulation (EEC) No 1408/71 on the application of social security schemes to employed persons, to selfemployed persons and to members of their families moving within the Community - Recalculation of entitlement to invalidity pension - "Family unit allowance" taken into account for the purposes of calculating the theoretical amount of the invalidity pension and of a new calculation
Præjudiciel - Gerechtshof, Haag - fortolkning af artikel 3, litra b), og artikel 5, stk. 1, i Rådets ottende momsdirektiv 79/1072/EØF - fortolkning af artikel 17, stk. 2, og stk. 3, litra a), i Rådets sjette momsdirektiv 77/388/EØF - betingelser for tilbagebetaling af moms til afgiftspligtige personer, der ikke er etableret i indlandet - moms betalt i Nederlandene af en belgisk advokat, hvis tjenesteydelser er fritaget for moms i Belgien
Preliminary ruling - Gerechtshof te 's-Gravenhage - Interpretation of Artides 3(b) and 5(1) of Directive 79/1072/EEC: the Eighth Council Directive - Interpretation of Article 17(2) and (3)(a) of Directive 77/388/EEC: the Sixth Council Directive - Conditions for reimbursement of VAT to taxable persons not established in the country - VAT paid to Netherlands by a Belgian lawyer whose services are exempt from VAT in Belgium
Traktatbrud - manglende gennemførelse af Rådets direktiv 90/486/EØF om ændring af Rådets direktiv 84/529/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning vedrørende elektrisk drevne elevatorer
Failure of a Member State to fulfil its obligations - Failure to transpose Council Directive 90/486/EEC amending Council Directive 84/529/EEC on the approximation of the laws of the Member States relating to electrically operated lifts
Sag C-304/93: Kommissionen mod Grækenland
Case C-304/93 Commission v Greece
Traktatbrud - manglende gennemførelse af Rådets direktiv 88/609/EØF om begrænsning af visse luftforurenende emissioner fra store fyringsanlæg og af Rådets direktiv 88/610/EØF om ændring af Rådets direktiv 82/501/EØF om
Failure of a Member State to fulfil its obligations - Failure to transpose Council Directive 88/609/EEC on the limitation of emissions of certain pollutants into the air from large combustion plants and Council Directive 88/610/EEC amending Council Directive 82/501/EEC on the major-accident hazards of certain industrial activities
Annullation af Kommissionens beslutning 93/177/EØF om visse beskyttelsesforanstaltninger mod smitsom blæreudslet hos svin i Nederlandene og Italien -forbud mod at udføre levende svin i perioden 26. februar - 1. april 1993 (tilbagekaldt den 26.3.1993) · ansvar uden for kontraktforhold, jf. EØF-Traktatens artikel 215, stk. 2
13 - measures, with regard to swine vesicular disease, in the Netherlands and Italy - Prohibition on the export of live pigs from 26 February to 1 April 1993 (revoked on 26 March 1993) - Non-contractual liability Article 215 of the EEC Treaty
Præjudiciel - Verwaltungsgericht Mainz - gyldigheden af artikel 6, stk. 5, andet og tredje afsnit, i Rådets forordning (EØF) nr. 2333/92 om fastsættelse af almindelige regler for betegnelse og præsentation af mousserende vine og mousserende vine tilsat kulsyre - henvisning til "méthode champenoise"
Preliminary ruling - Verwaltungsgericht Mainz - Validity of the second and third paragraphs of Article 6(5) of Council Regulation (EEC) No 2333/92 laying down general rules for the description and presentation of sparkling wines and aerated sparkling wines - Reference to the "méthode champenoise"
Annullation af Kommissionens forordning (EØF) nr. 685/93 om ændring af Kommissionens forordning (EØF) nr. 859/89 om gennemførelsesbestemmelser for generelle og særlige interventionsforanstaltninger for oksekød - grænse for vægten af slagtekroppe, der kan opkøbes til intervention
Annulment of Commission Regulation (EEC) No 685/93 amending Commission Regulation (EEC) No 859/89 laying down detailed rules for the application of general and special intervention measures in the beef and veal sector -Weight limit of carcasses which may be bought in
Præjudiciel - Centrale Raad van Beroep - fortolkning af artikel 2, artikel 3, og af bilaget "Særregler for anvendelsen af visse medlemsstaters lovgivning" til Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 (jf. ovenfor under sag C-301/93) - nationale bestemmelser om præmiebetaling i henhold til en frivillig forsikring, hvorefter kun indenlandske statsborgere kan opnå en nedsat præmie
Preliminary ruling - Centrale Raad van Beroep - Interpretation of Articles 2 and 3 of the Annex headed "Special procedures for applying the legislation of certain Member States" of Council Regulation (EEC) No 1408/71 (supra; see Case C-301/93) - National legislation in the field of voluntary (old-age) insurance which provides for a reduced premium only for nationals
Se sag C-308/93
See Case C-308/93
Appel iværksat til prøvelse af dom afsagt den 1. april 1993 af Retten (Anden Afdeling) i sag T­65/89 ·■ frifindelse for pastanden om annullation af Kommissionens beslutning 89/22/EØF om en procedure i henhold til EØF­Traktatens artikel 86 ­ gips ­ gipsplader
Action for annulment and compensation - Annulment of the decision of the Commission of 1 April 1993 concerning an authorization procedure for the delivery of wheat to Russia - Non-contractual liability of the Community
Sag C-311/93:
Case C-312/93 Peterbroeck,
Sag C­312/93: Peterbroeck, Van Campenhout & Cie mod den belgiske stat Præjudiciel ­ Cour d'appel de Bruxelles ­ fortolkning af EØF­Traktatens artikel 5 og 177 ­ nationale domstoles kompetence til at anvende fælles­skabsretten ­ nationale bestemmelser, hvorefter sagsøgeren skal have nedlagt påstand herom inden for en vis kort frist, hvilket dog ikke gælder for påstande om tilsidesættelse af visse nationale retsgrundsætninger
Preliminary ruling - Cour d'Appel, Brussels - Interpretation of Articles 5 and 177 of the EEC Treaty - Power of national court to apply Community law - Rule of national law requiring the applicant to make an express application within a short time-limit but which does not apply to applications based on certain principles of internal law