natgillin/translations-raw huggingface dataset:
"Artikel 1, sidste punktum, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 482/74 af 27. februar 1974 om tarifering af varer under pos. 23.04 Β i Den Fælles Toldtarif skal fortolkes således, at restprodukter fra udvinding af majskimolie er omfattet af denne position, selv om de foruden restprodukter fra udvinding af majskimolie i egentlig for­stand også indeholder andre bestanddele, som navnlig stammer fra majs­planten, andre kornarter eller so,, i, såfremt disse urenheder fore­findes i meget ringe mængder, og det godtgøres, at det er teknisk umuligt at undgå dem under sædvanlige fremstillings­, forarbejd­nings­, transport­, omladnings­ og oplagringsbetingelser uden omkost­ninger, som er uforholdsmæssige i forhold til de pågældende restpro­
"The last sentence of Article 1 of Commission Regulation (EEC) No 482/74 of 27 February 1974 on the classification of goods within subheading 23.04 Β of the Common Customs Tariff must be interpreted as meaning that products resulting from the extraction of maize oil fall under that subheading even if they contain, in addition to residues resulting from the extraction of maize germ oil in the strict sense, other elements resulting in particular from the whole of the maize plant, other cereals or soya in so far as those elements extraneous to maize grains occur in very small quantities and it is established that it is technically impossible to prevent their occurring under normal conditions of production, processing, transport, transshipping and storage save at costs disproportionate to the market value of the derived products in question.
13 dukters handelsværdi. Da fællesskabslovgiver ikke har fastsat en øvre grænse for indholdet af urenheder, tilkommer det den nationale ret, som skal afgøre den for den verserende sag, at fastlægge den tilladte mængde af urenheder på grundlag af de af Domstolen hermed afstukne retningslinjer."
13 - fixed a maximum tolerance for elements extraneous to maize grains, it is for the national court, in resolving the dispute before it, to determine the permissible level of such elements on the basis of the above indications given by the Court."
Generaladvokat Claus Gulmann fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet den 29. oktober 1992.
Mr Advocate General Claus Gulmann delivered his Opinion at the sitting of the Second Chamber on 29 October 1992.
Han foreslog følgende:
He proposed that the Court should answer as follows:
"Artikel 1, sidste punktum, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 482/74 af 27. februar 1974 skal fortolkes således, at det ikke er til hinder for en tarifering under toldposition 23.04 B i bilaget til Rådets forordning (EØF) nr. 3331/85 af 5. december 1985, at et produkt foruden bestanddele, der hidrører fra majskorn, også indeholder visse urenheder, såfremt disse urenheder under sædvanlige fremstillings-, oplagrings- og transportbetingelser må anses for teknisk set uundgåelige eller kun kan undgås ved hjælp af uforholdsmæssige om kostninger."
"The last sentence of Article 1 of Commission Regulation No 482/74 of 27 February 1974 must be interpreted as meaning that it does not preclude, for the purposes of tariff classification under subheading 23.04 Β adopted in the annex to Council Regulation (EEC) No 3331/85 of 5 December 1985, a product from containing, apart from matter originating from the maize grain, certain impurities, in so far as the latter may be regarded as technically and economically unavoidable in the current conditions of their manufacture, storage and transport or if they could be excluded only at disproportionate cost."
16.12.1992 "Social sikring - ydelser til handicappede - arbejdskraftens frie bevægelighed - sociale rettigheder - rent nationale forhold i en medlemsstat" (Anden Afdeling)
(Social security - Disablement allowances - Freedom of movement for workers -Social benefit - Purely domestic situation within a Member State) (Second Chamber)
Ved kendelse af 12. juni 1991, der indgik til Domstolen den 1. august 1991, havde Tribunal des affaires de sécurité sociale de Bobigny (Frankrig) forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af EØF-Traktatens artikel 7 og artikel 48, stk. 2, af Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 og af Kommissionens forordning (EØF) nr. 1251/70.
By order of 12 June 1991, received at the Court on 1 August 1991, the Tribunal des Affaires de Sécurité Sociale (Social Security Court), Bobigny (France) referred to the Court a question for a preliminary ruling on the interpretation of Articles 7 and 48(2) of the EEC Treaty, Council Regulation (EEC) No 1612/68 and Commission Regulation (EEC) No 1251/70.
Sagsøgeren, Ettien Koua Poirrez, der er ivoriansk statsborger, blev adopteret af en fransk statsborger, Bernard Emile Poirrez, som er beskæftiget og bor i Frankrig.
Mr Koua Poirrez, a national of the Ivory Coast, was adopted by Mr Poirrez, a French national working and residing in France.
Sagsøgeren opnåede dog ikke herved fransk statsborgerskab.
Mr Koua did not thereby acquire French nationality.
Sagsøgeren ansøgte om ydelser til voksne handicappede efter den franske lov om social sikring, men hans ansøgning blev afslået med den begrundelse, at han ikke var fransk statsborger, og at Elfenbenskysten ikke har undertegnet nogen overenskomst om gensidighed, for så vidt angår sådanne ydelser.
After claiming the allowance for disabled adults provided for by the French Code on Social Security, his application was rejectee oi the ground that he did not have French nationality and that the Ivory Coast was not a signatory to a mutual convention on allowances for disabled adults.
Sagsøgeren anlagde herefter sag til prøvelse af denne afgørelse, idet han gjorde gældende, at han som adoptivsøn til en fransk statsborger måtte anses som en slægtning i nedstigende linje til en statsborger i en EF-medlems-stat.
Mr Koua Poirrez thereupon brought an action against that decision claiming that as the adoptive son of Mr Poirrez he ought to be regarded as a descendant of a national of a Member State of the Community.
Han mente i denne egenskab at have krav på ydelser til voksne han dicappede og henviste herved til en af sagsøgte, Caisse d'allocations familiales, udarbejdet vejledning for ydelsesberettigede, hvorefter ydelser af denne art på grundlag af de ovenfor nævnte EF-forordn inger kan tilkendes
He claimed to be so entitled to the allowance for disabled adults and relied in that respect on the Guide de l'Allocataire (Guide to Benefits) published by the defendant in the main proceedings according to which the allowance may be granted on the basis of the aforementioned regulations to nationals of the Member States of the Community as well as to spouses, ascendants and descendants dependent on nationals.
Domstolen bemærkede, at det fremgår af dens faste praksis, at de fælles skabsretlige bestemmelser om arbejdskraftens frie bevægelighed ikke gælder arbejdstagere, der aldrig har gjort brug af deres ret til fri bevægelighed inden for Fællesskabet.
As the Court has consistently held, the Community rules on freedom of movement for workers cannot be applied to the situation of workers who had never exercised the right of freedom of movement within the Community.
Det fremgik herved af de af den forelæggende retsinstans angivne oplysninger, at sagsøgerens adoptivfar er fransk statsborger, og at han altid har boet i Frankrig og kun har været beskæftiget dér.
It is clear from the statement of facts contained in the judgment making the reference that the plaintiff's adopted father is of French nationality, has always lived in France and has worked only on French territory.
Domstolen besvarede herefter det forelagte spørgsmål således:
The Court held:
"EØF-Traktatens artikel 7 og artikel 48, stk. 2, skal fortolkes seledes, at bestemmelserne ikke er til hinder for, at ydelser efter en medlemsstats lovgivning, såsom ydelser til voksne handicappede, ikke kan tilkendes et familiemedlem til en EF-statsborger, når denne al drig har gjort brug af sin ret til fri bevægelighed inden for Fælles skabet."
"Articles 7 and 48(2) of the EEC Treaty must be interpreted as not precluding entitlement to a benefit such as an adult disablement allowance provided for in the legislation of a Member State from being refused in the case of a member of the family of an EEC national who has never availed himself of the right of free movement within the Community."
Generaladvokat W. Van Gerven fremsatte forslag til afgørelse den 22. oktober 1992.
Mr Advocate General W. Van Gerven delivered his Opinion at the sitting of the Court on 22 October 1992.
Han foreslog heri følgende besvarelse:
He proposed the following answer:
"EØF-Traktatens artikel 7 og artikel 48, stk. 2, og de forordninger, der er udstedt til gennemførelse heraf, er ikke til hinder for, at ydelser til voksne handicappede ikke tilkendes et familiemedlem til en EF-statsborger, der altid har boet og været beskæftiget i den med lemsstat, som han eller hun er statsborger i.
"Articles 7 and 48(2) as well as the rules adopted for their implementation do not preclude a member of the family of a national of the EEC, who has always resided and worked in the State whose nationality he also has, from being excluded from an allowance to disabled adults.
Det samme gælder artikel 5, stk. 2, i den fjerde AVS/EØF-konvention og bilag V til slutakten hertil.
The same is true of Article 5(2) of the Fourth ACP-EEC Convention and Annex VI to the Final Act to the Convention.
Det savner grundlag for Domstolen i sagen at undersøge, hvorvidt der er sket en overholdelse af de almindelige fællesskabsretlige grund sætninger, som artikel 22 i Verdenserklæringen om Menneskerettig hederne er en del af."
In the present case it is not for the Court to check whether the general principles of Community law, which include Article 22 of the Universal Declaration of Human Rights, have been observed."
"Fortolkning af det sjette momsdirektivs artikel 33" (Fjerde Afdeling)
By order of 7 May 1991, which was received at the Court on 2 August 1991, the Tribunal de Grande Instance (Regional Court) Nantes (France) referred a question to the Court on the interpretation of Article 33 of the Sixth Council Directive.
Ved kendelse af 7. maj 1991, indgået til Domstolen den 2. august s.a., havde Tribunal de grande instance de Nai tes (Frankrig) stillet et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 33 i Rådets sjette direktiv.
Mr Beaulande bought a house in Nantes on the undertaking to demolish it and build in its place a dwelling house within a period of four years. On the basis of that undertaking he paid VAT but was exempted from registration charges.
Da beboelsesejendommen imidlertid ikke var opført inden for den fastsatte frist, efteropkrævede de franske afgiftsmyndigheder de indregistreringsafgifter, som der var sket fritagelse for, samt en tillægsafgift på 6%.
When the house was not built within the prescribed period the Revenue claimed from Mr Beaulande the registration charges from which he had been exempted together with an additional charge of 6%.
Til støtte for sin påstand om annullation af efteropkrævningen gjorde Beaulande bl.a. gældende, at den registreringsafgift, som blev efteropkrævet, havde karakter af en omsætningsafgift, hvorfor det stred mod artikel 33 i det sjette direktiv, at den blev opkrævet sammen med moms i forbindelse med den samme transaktion.
In support of his action for annulment of the demand for payment he pleaded that the registration charge claimed from him was in the nature of a turnover tax with the result that its levying along with VAT represented an infringement of Article 33 of the Sixth Directive.
Domstolen anførte hertil, at en afgift som den i den foreliggende sag om handlede ikke har momsens væsentligste kendetegn.
The Court observed in that respect that a charge of the kind referred to in the present case did not have the essential characteristics of VAT.
For det første er en registreringsafgift, som den nationale domstol har beskrevet den, ikke en generel afgift, fordi den kun er relevant i forbindelse med fast ejendom, som overdrages mod vederlag, og hvis overdragelse medfører en række formaliteter.
In the first place registration charges, such as those described by the national court, do not constitute general taxation since they affect only real property sold for consideration, the transfer of which gives rise to a certain number of formalities.
Det er derfor ikke formålet, at der skal svares sådanne afgifter af alle økonomiske transaktioner i den pågældende medlemsstat.
Such charges do not therefore cover all economic transactions in the Member State concerned.
Der er for det andet ikke tale om et led af produktions- og omsætningsforløbet, eftersom registreringsafgifter kun opkræves, når den faste ejendom overdrages til den endelige erhverver.
In the second place there is no question of production and distribution since the registration charges are levied solely when the real property passes into the capital of the ultimate consumer.
Desuden kan den ikke fradrages i af gifter af samme art, som skal svares i forbindelse med senere transaktioner. ner.
Furthermore they are deductible from charges of the same nature paid on subsequent transfers.
Endelig opkræves en sådan afgift ikke på grundlag af merværdien, men på grundlag af ejendommens samlede værdi.
Finally such charges take no account of value added but are based on the whole value of the property.
"Det sjette direktivs artikel 33 skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at der indføres eller opretholdes en national af gift i form af registreringsafgift, som opkræves i forbindelse med erhvervelse af byggegrunde, såfremt forpligtelsen i henhold til de nationale bestemmelser til at bygge inden for en periode af fire år ikke overholdes."
"Article 33 of the Sixth Directive is to be interpreted as meaning that it does not prevent the introduction or maintenance of a national tax which has the characteristics of stamp duties charged on the acquisition of building land in the event of a breach of the undertaking to build within the four-year period provided for under the national regulations."
Generaladvokat Marco Darmon fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet den 17. september 1992.
Mr Advocate General Marco Darmon delivered his Opinion at the sitting of the Fourth Chamber on 17 September 1992.
"Artikel 33 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter -Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at der opkræves registreringsafgifter i forbindelse med erhvervelse af byggegrunde, som ikke er blevet bebygget inden for en i nationale bestemmelser
"Article 33 of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonization of the laws of the Member States relating to turnover taxes - Common system of value added tax: uniform basis of assessment, must be interpreted as meaning that it does not preclude, on the purchase of building sites which are not developed within a period of four years provided for by the national regulations, the charging of registration duties even if those charges are proportionate to the value of the property."
16.12.1992 "Skattelignende afgifter - obligatoriske bidrag til fordel for en fond for husdyrs sundhed og opdræt" (Sjette Afdeling)
(Parafiscal charges - Compulsory contribution to a fund for animal health and livestock production) (Sixth Chamber)
Ved kendelse af 14. januar 1991, indgået til Domstolen den 18. januar s.a., havde Rechtbank van eerste aanleg, Turnhout (Belgien) stillet en række præjudicielle spørgsmål om fortolkningen af EØF-Traktatens artikel 12, 13, 30, 92 og 95.
By order of 14 January 1991, received at the Court on 18 January 1991, the Rechtbank van Eerste Aanleg, Turnhout (Belgium) referred questions to the
Disse spørgsmål var blevet rejst under sager mellem flere virksomheder, son handlede med kalve, og den belgiske stat vedrørende lovligheden af et obligatorisk bidrag, som opkræves i Belgien ved slagtning eller eksport af okser, kalve og svin, til fordel for en "fond for husdyrs sundhed og opdræt".
Those questions were raised in proceedings between several undertakings trading in calves and the Belgian State on the question of the lawfulness of a mandatory charge levied in Belgium on the slaughter or export of cattle, calves and pigs for the benefit of a health and animal production fund.
Til støtte for deres krav om tilbagebetaling af de betalte beløb gjorde virksomhederne gældende, at disse bidrag var i strid med EØF-Traktatens artikel 12, 13 og 95, fordi de også blev pålagt kalve, der blev importeret til Belgien, mens fondens midler alene blev anvendt til fordel for den belgiske produktion.
In support of their claims for a refund of the sums paid they alleged that the charges were contrary to Articles 12, 13 and 95 of the EEC Treaty since they were also levied on calves imported into Belgium whereas the resources of the fund were utilized solely for the benefit of Belgian production.
Et obligatorisk bidrag, som udgør en skattelignende afgift, og som anvendes efter samme opkrævningsbetingelser på indenlandske produkter og indførte produkter, og hvis provenu udelukkende anvendes til for del for indenlandske produkter, således at de heraf følgende fordele fuldt ud opvejer den byrde, der påhviler disse produkter, er en af gift med tilsvarende virkning som told, som er forbudt i henhold til Traktatens artikel 12.
A compulsory contribution in the form of a parafiscal charge which is levied on national and imported products alike and whose proceeds are allocated solely for the benefit of national products so that the resulting benefits entirely offset the charge imposed on such products, constitutes a charge having equivalent effect to a customs duty prohibited under Article 12 of the Treaty.
Hvis disse fordele kun delvis opvejer den byrde, der er pålagt de indenlandske produkter, er en sådan afgift en diskriminerende afgift, som er forbudt i henhold til Traktatens artikel 95.
Where such benefits only partly offset the charge borne by national products, such a charge constitutes a discriminatory imposition contrary to Article 95 of the Treaty.
En sådan skattelignende afgift henhører ikke under anvendelsesområdet for Traktatens artikel 30, da den er omfattet af Traktatens artikel 12 ff. eller artikel 95.
Since such a parafiscal charge is governed by Articles 12 et seq. or by Article 95 of the Treaty, it does not fall under the scope of Article 30 thereof.
Bestemmelserne i Traktatens artikel 12, 13 og 95 afføder rettigheder for borgerne, som de nationale domstole skal beskytte.
12, 13 and 95 of the Treaty which the national courts must
En sådan skattelignende afgift kan, afhængig af provenuets anvendelse, udgøre statsstøtte, der er uforenelig med fællesmarkedet, hvis betingelserne for anvendelse af T aktatens artikel 92 er opfyldt, idet en sådan vurdering henhører under Kommissionens kompetence i henhold til den i Traktatens artikel 93 forskrevne procedure.
Such a parafiscal charge may, depending on the allocation of its proceeds, constitute a State aid incompatible with the Common Market, if the preconditions for the application of Article 92 are met, it being understood that the assessment thereof is a matter for the Commission in accordance with the procedure laid down in this connection in Article 93 of the Treaty.
Der skal herved ligeledes tages hensyn til de nationale retters kompeten-
In that respect it is al so necessary to take account of the powers of the national courts in a case where a Member State in introducing the charge has failed to comply with its obligations under Article 93(3) of the Treaty, and where a Commission decision under Article 93(2) of the Treaty has found the levying of the charge
Generaladvokat Giuseppe Tesauro fremsatte forslag til afgørelse i sagerne C-17/91 og C-144-145/91 den 25. juni 1992.
Mr Advocate General Giuseppe Tesauro delivered his Opinion in Cases C-17/91 and C-144-145/91 at the sitting of the Sixth Chamber on 25 June 1992.
Kommissionen som led i en beslutning truffet i henhold til Traktatens artikel 93, stk. 2, har fastslået, at en sådan form for finansiering af en statsstøtte var uforenelig med fællesmarkedet; kedet; de nationale myndigheder har indført de nævnte afgifter i strid med de forpligtelser, der er fastsat i Traktatens artikel 93, stk. 3, vedrørende underretning om og undladelse af at gennem føre statsstøtte.
Those liable to parafiscal charges intended to finance State aid may oppose their levy and, if necessary, claim a refund if the Commission, in a decision adopted on the basis of Article 93(2) of the Treaty, has found that such method of financing State aid was incompatible with the Common Market; the national authorities have applied the said charges in breach of the obligations laid down in Article 93(3) of the Treaty in relation to notification and not putting State aid into effect.
Når der er tale om en skattelignende afgift, som efter samme betingelser omfatter indenlandske og indførte produkter, tilkommer det de na tionale domstole ved vurderingen af, om denne afgift er forenelig med bestemmelserne om afgifter med tilsvarende virkning som told eller interne diskriminerende afgifter, at tage hensyn til anvendelsen af afgiftsprovenuet.
In the case of a parafiscal charge which affects, on the same conditions, domestic and imported products, it is for the national court, in assessing the compatibility of such charge with the provisions governing charges of equivalent effect or discriminatory internal taxation, to take into account the destination of the product of the charge.
Hvis provenuet skal finansiere aktiviteter, som specifikt er til fordel for de beskattede indenlandske produkter, idet det fuldt ud opvejer den byrde, som påhviler dem på grund af opkrævning af afgiften, må denne afgift betegnes som 'afgift med tilsvarende virkning som told' efter Traktatens artikel 9 og 12.
If it is intended to finance activities which specifically benefit taxed domestic products while the charge for which they are liable is fully offset, it must be regarded as a charge having an effect equivalent to a customs duty within the meaning of Articles 9 and 12 of the Treaty.
Hvis provenuet skal finansiere aktiviteter, som specifikt er til fordel for indenlandske, beskattede produkter, men kun delvis opvejer den byrde, der er pålagt dem på grund af opkrævningen af denne afgift, er en sådan afgift en intern diskriminerende afgift efter Traktatens artikel 95.
If it is intended to finance activities which specifically benefit taxed domestic products while the charge to which they are liable is only partially offset, it is to be regarded as discriminatory internal taxation within the meaning of Article 95 of the Treaty.
Artikel 9 og 12 på den ene side og artikel 95 på den anden side giver borgerne rettigheder, som kan påberåbes for de nationale domstole.
Articles 9 and 12 on the one hand and Article 95 on the other confer on individuals rights on which they may rely before national courts.
Obligatoriske bidrag ved udførsel som de i hovedsagerne omhandlede er ikke omfattet af forbuddet mod afgifter med tilsvarende virkning i Traktatens artikel 9 og 12, på betingelse af, at den afgift, der på hviler det produkt, som skal eksporteres, er identisk med den afgift, der påhviler det produkt, som er bestemt for det indenlandske marked." ked."
Mandatory charges on exports such as those the subject of the main proceedings do not fall under the prohibition of charges having an equivalent effect provided for in Articles 9 and 12 of the Treaty on condition that the amount of the charge on the product intended to be exported is similar to the amount of the charge on the product intended for the domestic market."
Ved dom af 22. marts 1991, indgået til Domstolen den 24. april s.a., havde Rechtbank van eerste aanleg, leper (Belgien), stillet et præjudicielt spørgsmål om fortolkningen af EØF-Traktatens artikel 9 og 12.
By judgment of 22 March 1991, which was received at the Court on 24 April 1991, the Rechtbank van Eerste Aanleg, leper (Belgium), referred to the Court a question for a preliminary ruling on the interpretation of Articles 9 and 12 of the EEC Treaty.