natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Herefter anlagde sagsøgeren sag med påstand om, at pålæggelsen af afgiften var i strid med direktivet.
It subsequently brought an action contending that the imposition of the duty was incompatible with the Directive.
B — De relevante fællesskabsretlige og nationale bestemmelser
B — The relevant Community and national law
Diikitiko Protodikio Pirea (Piræus' for valtningsdomstol i første instans, herefter »den nationale ret« ) er af den opfattelse, at artikel 42, stk. 6, i 1992-loven »ved at pålægge ikke uddelt overskud en afgift på 3% ved omdannelse til selskabskapital indeholder en bestemmelse, som i princip pet strider mod direktiv 69/335, især arti kel 4 og 10«.
The Diikitiko Protodikio (Administrative Court of First Instance), Piraeus (here inafter 'the national court') has taken the view that Article 42(6) of the 1992 Law, in providing 'that undistributed profits are subject to a duty at a rate of 3% if they are capitalised, contains a provision which in principle diverges from Directive 69/335, in particular Articles 4 and 10 thereof'.
Den nationale ret er imidlertid i tvivl om, hvorvidt det er af betydning, at der som nævnt i direktiv 85/303 »(ikke fandtes) kapitaltilførselsafgift i Grækenland den 1. juli 1984«.
How ever, it queries whether the fact, recognised by Directive 85/303, that 'no capital duty existed in Greece on 1 July 1984' makes a difference.
Retten har derfor besluttet at forlægge Domstolen følgende spørgsmål:
Consequently, it has decided to refer the following questions to the Court of Justice :
I forbindelse med behandlingen af disse spørgsmål skal jeg omtale de vigtigste fællesskabsretlige og græske bestemmelser, idet det erindres, at den omhandlede disposition er omdannelse af ikke uddelt (men allerede beskattet) overskud til selskabskapital.
In order to consider these questions, I shall refer to the main provisions of Com munity law and the relevant provisions of Greek law, bearing in mind that the transaction at issue is the capitalisation of undistributed (but already taxed) profits.
Direktivet er vedtaget med henblik på harmonisering og tager navnlig sigte på »ophævelsen af de fiskale hindringer for de frie kapitalbevægelser«3.1 artikel 4, stk. 1, opregnes de dispositioner, som medlems staterne i princippet skal pålægge kapital tilførselsafgift.
The Directive is a harmonising measure aimed, in particular, at 'the elimination of tax obstacles which interfere with the free movement of capital'.
Den i denne sag omhandlede disposition er dog ikke omfattet.
3 Article 4(1) lists the transactions, not including that in question, that Member States are in principle obliged to subject to capital duty.
Artikel 4, stk. 2, som ændret ved artikel 1, stk. 1, i direktiv 85/303, opregner de dispositioner, som, »for så vidt de den 1. juli 1984 var pålagt 1%-satsen, fortsat (kan) pålægges kapitaltilførselsafgift«.
Article 4(2), as amended by Article 1(1) of Directive 85/303, prescribes the transactions which may, 'to the extent that they were taxed at the rate of 1% as at 1 July 1984, continue to be subject to capital duty'.
Disse dispositioner omfatter bl.a. den i artikel 4, stk. 2, litra a), nævnte »udvidelse af kapitalen i et kapitalselskab ved omdannelse af overskud, reserver eller henlæggelser«.
Those transactions include, under Article 4(2)(a), 'an increase in the capital of a capital company by capitalisation of profits or of permanent or temporary reserves'.
I artikel 1, stk. 1, i direktiv 85/303 tilføjes følgende afsnit — som særligt vedrører Grækenland — til artikel 4, stk. 2: »Den Hellenske Republik træffer dog selv afgørelse om, hvilke [af de i artikel 4, stk. 2, nævnte] dispositioner, der skal pålægges
Article 1(1) of Directive 85/303 also adds the following subparagraph, which is specific to Greece, to Article 4(2): 'However, the
3— Jf. dom af 13.2.1996, forenede sager C-197/94 og C-252/94, Bautiaa og Société Française Maritime (herefter »Bautiaa-dommen«), Sml. I, s. 505, præmis 6.
3 — See Joined Cases C-197/94 and C-252/94 Bautiaa and Société Française Maritime (hereinafter 'Bautiaa') [1996] ECR I-505, paragraph 6.
HENKEL HELLAS artikel 1 i Rådets direktiv 73/80/EØF4 blev denne maksimumssats sat ned til 1% med virkning fra den 1. januar 1976.
HENKEL HELLAS V GREEK STATE from 1 January 1976, by Article 1 of Council Directive 73/80/EEC.4
kapitaltilførselsafgift i Grækenland.« Arti kel 3 i direktiv 85/303 bestemte følgende: »Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for senest den 1. januar 1986 at efterkomme dette direktiv. De underretter straks Kommissionen derom.«
Article 3 of Directive 85/303 provided that Member States were to 'take the measures necessary to comply with [it] no later than 1 January 1986', and that they were to inform the Commission of those measures.
Endelig bør det bemærkes, at artikel 10 bestemmer følgende:
Finally, it should be noted that Article 10 provides that:
»Bortset fra kapitaltilførselsafgiften opkræver medlemsstaterne af selskaber, person sammenslutninger eller juridiske personer med erhvervsformål ingen andre skatter eller afgifter af nogen art på : a) de i artikel 4 nævnte dispositioner...«
'Apart from capital duty, Member States shall not charge with regard to companies, firms, associations or legal persons operating for profit, any taxes whatsoever:
Direktivet blev gennemført i græsk ret ved lov nr. 1676/1986, der i artikel 21 fastsætter kapitaltilførselsafgiften til 1%.
The Directive was transposed into Greek law by Law 1676/1986, under Article 21 of which the rate of capital duty is fixed at 1%.
Imidlertid er enhver udvidelse af kapitalen ved omdannelse af overskud eller reserver udtrykkeligt fritaget for kapitaltilførselsafgift i medfør af lovens artikel 22, stk. 2, litra b).
However, Article 22(2)(b) of that Law expressly exempts from capital duty any increases in capital by way of capitalisation of profits or reserves.
Selskabsbeskatningen er derimod hovedsagelig reguleret af lovdekret nr. 3843/1958, som bestemmer, at ikke uddelt overskud beskattes med 40%.
Corporate taxation, conversely, is governed primarily by Decree-Law 3843/1958, under which tax at the rate of 40% is applied to undistributed profits.
Med 1992-loven blev der imidlertid indført en overgangsordning, som ændrede den ord ning, som gjaldt efter reglerne fra 1958.
However, the 1992 Law introduced a transitional regime which amended the system applicable under the 1958 legislation.
Artikel 42, stk. 6, i 1992-loven bestemmer, at der ved uddeling eller omdannelse til
Article 42(6) of the 1992
Direktivets artikel 7, som ændret ved artikel 1, stk. 2, i direktiv 85/303, omhandler den afgiftssats, som kan benyttes.
Article 7 of the Directive, as replaced by Article 1(2) of Directive 85/303, deals with the rate of duty chargeable.
Ved de to første afsnit i artikel 7, stk. 1, pålægges det medlemsstaterne senest med virk ning fra den 1. januar 1986 at indrømme fritagelse for kapitaltilførselsafgift for de dispositioner, som den 1. juli 1984 var fritaget for afgift eller pålagt en afgift på 0,5% eller derunder, dog således at fri tagelsen er undergivet de betingelser, der var gældende den 1. juli 1984.
The first two sentences of Article 7(1) impose an obliga tion on Member States to exempt with effect from 1 January 1986 at the latest those transactions which they subjected to capital duty at a rate of no more than 0.5%, or exempted, on 1 July 1984, subject to the conditions of application which they applied at that date.
4 — Rådets direktiv 73/80/EØF af 9.4.1973 om fastsættelse af fælles satser for kapitaltilførselsafgiften (EFT L 103, s. 15).
4 — Council Directive 73/80/EEC of 9 April 1973 fixing com mon rates of capital duty, OJ 1973 L 103, p. 15.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT FENNELLY — SAG C-350/98 selskabskapital af overskud i selskaber opkræves en afgift på 3%.
OPINION OF MR FENNELLY — CASE C-350/98
Loven fastsætter ikke udtrykkeligt bestemmelser om beskat ning af ikke uddelt overskud, som henlægges til et selskabs reserver.
It does not apparently provide for the taxation of undistributed profits which are retained in the reserves of a company.
Ifølge sagsøgerens indlæg er satsen i realiteten blevet forhøjet til 5% ved artikel 13, stk. 6, i lov nr. 2459/1997.
It would appear from the observations submitted by the plaintiff that the rate has actually been increased to 5% by Article 13(6) of Law 2459/1997.
indføres endnu en etape i selskabsbeskatningen, der — selv om selskabsskatten normalt opkræves ved uddeling af udbytte — i dette tilfælde er blevet pålagt i forbindelse med omdannelsen til selskabskapital, dvs. at der er tale om direkte beskatning5.
such a transaction amounts to the imposition of capital duty. Greece, on the other hand, contends that the Law at issue merely imposes a second stage of corporation tax, which, although normally falling due on the distribution of dividends, has in this case been imposed on the occasion of their capitalisation; that is to say that it constitutes direct taxation.
Sagsøgeren har imidlertid gjort gældende, at omdannelse af overskud til selskabskapital ikke har den skattepligtige indkomsts grundlæggende kendetegn og ikke kan sidestilles med uddeling af overskud i form af udbytte.
5The plaintiff, how ever, submits that the capitalisation of profits does not possess the essential characteristics of taxable revenue and may not be equated with a distribution of profits by way of a dividend.
En sådan fremgangsmåde ville, hvis den var tilladt, udgøre en alvorlig lakune i direktivet for så vidt angår dets rækkevidde og anvendelse.
Such treatment, if permitted, would constitute a serious gap in the scope and operation of the Directive.
II — Indlæg
II — Observations
Der er indgivet skriftlige indlæg af sags øgeren, Den Hellenske Republik og Kom missionen.
Written observations have been submit ted by the plaintiff, the Hellenic Republic and the Commission.
Både Grækenland og Kommissionen har også afgivet mundtlige indlæg.
Both Greece and the Commission also submitted oral observa tions.
Dette problem skal ikke løses ved at se på, hvordan den pågældende disposition behandles efter national ret.
This issue is not to be resolved by reference to the treatment of the transaction under national law.
Det følger af Domstolens faste praksis, at »det tilkommer Domstolen at kvalificere afgifter, gebyrer mv. i relation til fællesskabsretten efter deres objektive kendetegn, uden hensyn til, hvorledes de er betegnet i national ret...«6.
The Court has consistently held that 'the nature of a tax, duty or charge is to be determined by the Court under Community law, according to the objective characteristics by which it is levied, irrespective of its classification under national law ...'. 6
7 — Dom af 2.2.1988, sag 36/86, Dansk Sparinvest, Sml. s. 409.
5 — Greece refers, in this respect, to Case C-287/94 Frederiksen v Skatteministeriet [1996] ECR I - 4581 (hereinafter 'Frederiksen'). iksen').
Den nationale ret har lagt til grund, at sagsøgerens ikke uddelte overskud i de relevante tidligere regnskabsår ifølge gene ralforsamlingsbeslutningen fra 1995 er ble vet omdannet til selskabskapital.
The national court has found as a matter of fact that, pursuant to the 1995 shareholders' resolution, the plaintiff's undistributed profits generated in respect of the relevant earlier fiscal years were capitalised.
Jeg skal straks indrømme, at jeg finder det over bevisende, når det i Kommissionens kort fattede indlæg gøres gældende, at det alene af formuleringen af direktivets artikel 4, stk. 2, litra a) (»udvidelse af kapitalen i et kapitalselskab ved omdannelse af over skud, reserver eller henlæggelser«), klart fremgår, at enhver beskatning af en sådan disposition svarer til at pålægge en kapitaltilførselsafgift.
I confess straightaway to find ing persuasive the Commission's succinct submission that it is clear from the wording alone of Article 4(2)(a) of the Directive ('an increase in the capital of a capital company by capitalisation of profits or of permanent or temporary reserves') that any taxation of
Grækenland har derimod anført, at der ved den omhandlede lov blot
6 — See Bautiaa, cited in footnote 3 above, at paragraph 39 and the caselaw to which reference is there made.
HENKEL HELLAS ikke overbevist om, at der var foretaget en sådan overførsel i Dansk Sparinvest, efter som de enkelte certifikatindehaveres for mueandel forblev den samme.
HENKEL HELLAS V GREEK STATE not satisfied, however, that any such transfer had occurred in Dansk Sparinvest, since the assets held proportionately by each certificate holder were unaffected.
direktivets artikel 4, stk. 2, litra a). Sagen vedrørte en dansk investeringsforening, der af retlige grunde var nødt til at ændre medlemmernes certifikater, og som benyttede lejligheden til at fordoble antallet af nominelle certifikater, hvilket blot bevirkede, at den tidligere markedsværdi af de enkelte certifikater blev halveret.
It took the view that '[i]n such circumstances there cannot be said to have been a transfer of the assets referred to in Article 4(2)(a) leading to an increase in capital and it must be held that the transaction does not contribute to the strengthening of the economic potential of the company'.11 the Directive in Dansk Sparinvest.7That case concerned a Danish investment com pany which, for legal reasons, had been obliged to amend its shareholders' share certificates, and which took advantage of the occasion thus offered to double the number of their nominal shares, whose effect was simply to halve the previous market value of each share.
Foreningen kom ikke til at råde over større kapital.
The capital available to the company was not increased.
De danske myndigheder var imidlertid af den opfattelse, at forhøjelsen af den nominelle kapital udgjorde en udvidelse af kapitalen ved omdannelse af overskud, reserver eller henlæggelser.
The Danish authorities, none the less, took the view that the increase in the nominal capital constituted a capitalisation of profits or reserves.
Domstolen delte ikke denne opfattelse.
The Court disagreed.
Denne opfattelse må stå ved magt, selv når de faktiske omstændigheder som i den foreliggende sag er lige modsat. For mig at se har de dispositioner, som denne sag vedrører, til forskel fra de i Dansk Sparinvest-sagen omhandlede dispositioner, netop den virkning, at selskabets økonomiske kapacitet styrkes.
That analysis applies to the converse facts of the instant case.
Som anerkendt af den græske regerings repræsentant under rets mødet er der blevet udstedt nye aktier til aktionærerne i det sagsøgende selskab til gengæld for, at de er gået ind på at overlade det ikke uddelte overskud fra den relevante periode til selskabet12.
As counsel for Greece acknowledged at the hearing, the plaintiff's shareholders have been issued with new shares in return for agreeing to commit to the company the benefit of the undistributed profits earned during the relevant period.12They have thus sacrificed an immediate distribution for a longer-term probable increase in the real value of their shareholding.
Aktionærerne har således givet afkald på en umiddelbar uddeling af overskud til fordel for en forventet forøgelse af realværdien af deres aktier på længere sigt.
The tax cannot, as Greece contended, be regarded as tax on revenue derived from undistributed profits.
Til støtte herfor henviste Domstolen til dom af 15.7.1982, sag 270/81, Felicitas, Sml. s. 2771, præmis 16.
In support, the Court cited Case 270/81 Felicitas v Finanzamt für Verkehrsteuern [1982] ECR 2771, paragraph 16.
12 — Der er efter det oplyste blevet udstedt 217 000 nye aktier med en pålydende værdi på 1 000 GRD.
12 — Apparently, 217 000 new shares with a nominal value of GRD 1 000 were issued.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT FENNELLY — SAG C-350/98 beslutning om at overlade ikke uddelt overskud til selskabet må anses for at udgøre en omdannelse af overskud til selskabskapital som omhandlet i direktivets artikel 4, stk. 2, litra a).
The shareholders' decision to commit undistributed profits to the company must be regarded as a capitalisation transaction for the purposes of Article 4(2)(a) of the Directive.
Denne opfattelse støttes efter min mening også af det andet selskabsdirektiv 13.
This view is, to my mind, also reinforced by the second company-law directive.
I henhold til artikel 25, stk. 1, skal »(e)nhver kapitalforhøjelse« i aktieselskaber »vedtages af generalforsamlingen«.
13By virtue of Article 25(1), '[a]ny increase in capital' of a public company 'must be decided upon by the general meeting'.
Dette grundlæggende krav, sammenholdt med bestemmelserne i artikel 15 om begrænsninger i adgangen til uddeling, som vil føre til, at selskabets kapital bliver mindre, viser den forskellige karakter af overskud, som kan uddeles, og overskud, som er blevet omdannet til selskabskapital.
This essential requirement, com bined with the provisions of Article 15 restraining distributions which would deplete the capital of a company, demonstrates the difference in character between profits available for distribution and those which have become capital.
Sagsøgeren i denne sag har naturligvis fulgt denne procedure, så også af denne grund falder den pågældende disposition inden for anvendelsesområdet for direktivets arti kel 4, stk. 2, litra a).
This procedure was, of course, followed by the plaintiff in the instant case and, for this reason also, the transaction in question falls within the scope of Article 4(2)(a) of the Directive.
rentefrit lån til et datterselskab »giver selskabet adgang til at råde over kapital, uden at det skal bære omkostningerne herved«, og at en sådan disposition, der styrker datterselskabets økonomiske kapacitet, måtte »anses for at være egnet til at forøge selskabsandelenes værdi«, som omhandlet i artikel 4, stk. 2, litra b), med et beløb svarende til de sparede renteudgifter14. Domstolen var endvidere blevet spurgt, om direktivets artikel 10 udelukker indkomstbeskatning af långiveren på grundlag af de renter, som denne har givet afkald på.
the economic potential of the latter, 'in so far as it enables the company to have the capital available without having to bear its cost', was to 'be regarded as likely to increase the value of the company's shares' for the purposes of Article 4(2)(b) of the Directive to the extent of the amount of interest saved.14 It was also asked whether Article 10 of the Directive precluded the levying of income tax on the grantor in respect of the interest it had agreed to forgo.
Sagsøgeren i hovedsagen anførte, at en sådan skat i realiteten udgjorde en yderligere kapitaltilførselsafgift på kapital tilførslen til låntageren.
The plaintiff in the main proceedings argued that such tax amounted in effect to additional capital duty on the capital contribution to the borrower.
Domstolen skelnede klart mellem direkte beskatning og de indirekte skatter, som direktivet tager sigte på at afskaffe.
The Court distinguished clearly between direct taxation and the indirect taxes that the Directive aims to abolish.
Direktivet er således ikke til hinder for, at medlemsstaterne indkomst beskatter renteindtægter, som långiveren i henhold til aftaler om rentefrie lån har givet afkald på, idet indtægten først opstår, efter at kapitalforhøjelsen har fundet sted, dvs. når lånet er ydet15. Som påpeget af gene raladvokat La Pergola er »(d)enne forud sætning for beskatningen« af indkomst »nødvendigvis — også i tid — forskellig fra overførslen af formuegoder«16.
Thus, the Directive does not preclude Member States from levying income tax in respect of the interest payments forgone under interest-free loan arrangements, which interest only arises after the increase in capital, namely the grant of the loan, has occurred.15 As Advocate General La Pergola pointed out, 'the chargeable event' for income tax purposes 'is necessarily distinct from [the] transfer of assets, even from a temporal point of view'.16 That is quite different from the present case.
Der er tale om en helt anden situation end den foreliggende. Forudsætningen for beskat-
The chargeable event in Greek law is conterminous with the
I denne sag udtalte Domstolen, at et moderselskabs ydelse af et
In that case, the Court held that the grant of an interest-free loan by a parent company to a subsidiary, by strengthening
15 —Jf. dommens præmis 21 og 22.
15 — See paragraphs 21 and 22.
13 — Rådets andet direktiv 77/9 l/EØF af 13.12.1976 om samordning af de garantier, der kræves i medlemsstaterne af de i artikel 58, stk. 2, i traktaten nævnte selskaber til beskyttelse af såvel selskabsdeltagernes som tredjemands interesser, for så vidt angår stiftelsen af aktieselskabet samt bevarelsen af og ændringer i dets kapital, med det formål at gøre disse garantier lige byrdefulde, EFT L 26, s. 1.
13 — Second Council Directive 77/91/EEC of 13 December 1976 on coordination of safeguards which, for the protection of the interests of members and others, are required by Member States of companies within the meaning of the second paragraph of Article 58 of the Treaty, in respect of the formation of public limited liability companies and the maintenance and alteration of their capital, with a view to making such safeguards equivalent, OJ 1977 L 26, p. 1.
16 — Punkt 11 i forslaget til afgørelse i Frederiksen-sagen.
16 — Frederiksen, paragraph 11 of the Opinion.
Jf. også generaladvokat Cosmas' udtalelser vedrørende gebyrer, der skal erlægges til notarer i forbindelse med udvidelse af aktiekapitalen, i forslag til afgørelse fremsat den 20.5.1999 í sag C-56/98, Modelo, Sml. 1999 I, s. 6427, på s. 6430, punkt 76.
See also the view expressed by Advocate General Cosmas in respect of notaries' fees charged in respect of an increase in share capital in Case C-56/98 Modelo v Director-General dos Registios e Notariado, Opinion of 20 May 1999 [1999] ECR I - 6427 paragraph 76.
HENKEL HELLAS artikel 7, stk. 2, som ændret ved direktiv 85/303.
HENKEL HELLAS V GREEK STATE the 1% limit imposed by Article 7(2) as substituted by Directive 85/303.
ningen indtræder efter græsk ret samtidig med netop den begivenhed, som forårsager stigningen i værdien af sagsøgerens kapital, nemlig omdannelsen af det indtjente, men ikke uddelte overskud til selskabskapital.
precise event which gives rise to the increase in the value of the plaintiff's capital, to wit the capitalisation of its earned but undistributed profits.
Efter min opfattelse taler flere forhold vedrørende direktiv 85/303 stærkt imod Kommissionens argument.
In my view, several features of Directive 85/303 point strongly against the Commission's argument.
For det første går betragtningerne til direktiv 85/303 i det væsentlige ud på, at kapitaltilførselsafgifter bør afskaffes.
Firstly, the tenor of the recitals in the preamble to Directive 85/303 is that capital duties should be abolished.
Det anføres om virkningerne af disse afgifter, at de »hæmmer virksomhedsomgrupperinger og virksomhedernes udvikling;... [og de] er særlig negative i den nuværende konjunktursituation, som gør det bydende nødvendigt at fremme investeringerne...« (anden betragtning).
They are described as being 'detrimental to the regrouping and development of undertakings; ... particularly harmful in the present economic situation in which there is a paramount need for priority to be given to stimulating investment ...' (second recital).
Den »bedste løsning«, nemlig ophævelse af kapitaltilførselsafgiften, blev ikke valgt på grund af de uacceptable provenutab for staten, som en sådan for anstaltning ville indebære (tredje betragt ning).
The 'best solution', namely abolition, was not pursued only because of the unacceptable losses of national revenue that would have resulted (third recital).
I betragtningerne lægges der særlig vægt på fritagelser, navnlig for de dispositioner, der dengang var undergivet en nedsat sats (tredje og fjerde betragtning). Den betragtning, som særligt vedrører Grækenland (den femte), har følgende ord lyd:
Emphasis was placed on exemptions, par ticularly for transactions then subject to a reduced rate (third and fourth recitals).