natgillin/translations-raw huggingface dataset:
... i henhold til artikel 177's ordning henhører det under den nationale domstol at vurdere, om det er nødvendigt at indhente en besvarelse af de fortolkningsspørgs­mål, der er rejst for den med hensyn til de faktiske og retlige forhold i sagen, men Domstolen er med henblik på at efterprøve sin egen kompetence beføjet til om for­nødent at undersøge de omstændigheder, hvorunder den nationale domstol har fo­relagt sagen.«
... whilst, according to the intended role of Article 177, an assessment of the need to obtain an answer to the questions of interpretation raised, regard being had to the circumstances of fact and of law involved in the main action, is a matter for the na­tional court, it is nevertheless for the Court of Justice, in order to confirm its own jurisdiction, to examine, where necessary, the conditions in which the case has been referred to it by the national court."
Domme af 14. januar 1981 : — sag 140/79, Chemial Farmaceutici/'DAF, Sml. 1981, s. 1, 13 (Forslag: Mayras, s. 17) ­ sag 46/80, Vinal/Orbat, Sml.
On the Court's duty to decide whether it has jurisdiction in view of the fact that the procedure under Article 177 may not be used for purposes which are not appropriate to it, see: Judgments of 14 January 1981 :
1981, s.77, 91 (Forslag: Reischl, s.96).
17) — Case 46/80, Vinal ν Orbai, [1981] ECR 77, 91 (Opinion: Reischl, p. 96).
Domstolen skal imidlertid i førstnævnte tilfælde i ganske sær­lig grad drage omsorg for, at artikel 177­proceduren ikke anvendes til formål, som falder uden for traktaten.
In the case of preliminary questions intended to permit the national court to de­termine whether provisions laid down by law or regulation in another Member State are in accordance with Community law, the degree of legal protection may not differ according to whether such questions are raised in proceedings between individuals or in an action to which the State whose legislation is called in question is a party, but in the first case the Court of Justice must take special care to ensure that the procedure under Article 177 of the EEC Treaty is not employed for purposes which were not intended by the Treaty.
4, jfr. s. 3066 (Forslag: Slynn, s. 3069).
3066 (Opinion: Slynn, p. 3069).
De betingelser, hvorunder Domstolen varetager sine opgaver på dette område, er uafhængige afarten af og formålet med de retssager, der indledes ved de nationale domstole.
The conditions in which the Court of Justice performs its duties under Article 177 of the EEC Treaty are independent of the nature and objective of proceedings brought before the national courts.
Artikel 177 henviser til den 'dom', der skal afsiges af den nationale ret, uden at der er fastsat særlige ordninger, der afhænger af, at der eventuelt er tale om en anerkendelsesdom.
Article 177 refers to the "judgment" to be given by the national court without laying down special rules depending on whether or not such judgments are of a declaratory nature.
5, jfr. s. 3066 (Forslag: Slynn, s. 3069).
3066 (Opinion: Slynn, p. 3069).
Jfr. tilsvarende: Dom af 22. oktober 1981: sag 218/80, Kruse/Kommissionen, Sml. 1981, 8.2417, 2422 f. (Forslag: Rozés, s. 2425).
See also: Judgment of 22 October 1981, Case 218/80, Kruse ν Commission, [1981] ECR 2417, 2422 (Opinion: Rozès, p. 2425).
Domme af 14. januar 1981 : — sag 140/79, Chemial Farmaceutici/'D'AF, Sml. 1981, s.l, jfr. s. 13 (Forslag: Mayras, s. 17) ­ sag 46/80, Vinal/Orbat, Sml.
Judgments of 14 January 1981 : — Case 140/79, Chemial Farmaceutici ν DAF, [1981] ECR 1, cf. p. 13 (Opinion: Mayras, p.
1981, s. 77, jfr. s.91 (Forslag: Reischl, s.96).
17) — Case 46/80, Vinal ν Orbai, [1981] ECR 77, cf. p.91 (Opinion: Reischl, p. 96).
Klagefristerne er ufravigelige og kan ikke være genstand for et skøn fra parter­nes eller rettens side.
Limitation periods for instituting proceedings before the Court are mandatory in nature and are not subject to the discretion of the parties or of the Court.
Dom af 19. februar 1981: foren, sager 122 og 123/79, Schiavo/Rådet, Sml.
Judgment of 19 February 1981, Joined Cases 122 and 123/79, Schiavo ν Council. [1981] ECR 473, cf. p.
13. »... der drejer sig om økonomiske foranstaltninger, som virker særligt indgriben­de, men som skal afløse hinanden i en række på hinanden følgende korte tidsrum, består en risiko for, at afgørelsen i hovedsagen som følge af den tid, den kræver, ikke kan give et retligt fuldt ud tilfredsstillende resultat.
13. "... in a case ... involving economic measures which produce particularly severe effects but which are spread over successive periods of short duration, there is a risk that the decision to be given on the application in the main action may not, because of the passage of time, enable full justice to be done.
Selv om dette ikke kan begrunde en afgørelse om foreløbige forholdsregler, der går videre end forudsat for denne procedureform, skal parterne dog opfordres til i fællesskab at undersøge, om denne risiko i videst muligt omfang kan afværges ved hjælp af de muligheder, der i henhold til artikel 41, stk. 1, i Domstolens procesreglement foreligger for at fremskynde skriftvekslingen.«
Although this consideration is not enough to justify, at the stage of the procedure for the adoption of interim measures, the grant of measures which go beyond the context within which that procedure is to be applied, it is, however, proper to invite the parties to consider to­gether whether recourse to the possibilities offered by Article 41 (1) of the Rules of Procedure of the Court for expediting the written procedure may, so far as is possi­ble, mitigate that risk."
Kendelse af 26. februar 1981: sag 20/81 R, Arbed/'Kommissionen, Sml. 1981, s. 721, 733.
Order of 26 February 1981, Case 20/81 R, Arbed ν Commission, [1981] ECR 721, 733.
Et dokument, om hvilket der hersker tvivl såvel om dokumentets art som om spørgsmålet, om det lovligt er kommet i den parts besiddelse, der har fremlagt det, skal udgå af sagens akter.
Where a doubt exists both as to the actual nature of a document and as to whether the party which submitted it obtained it by proper means, that document must be disregarded by the Court.
Dom af 17. december 1981 : foren, sager 197­200, 243, 245 og 247/80, Ludwigshafe­ner Walzmühle/Rådet og Kommissionen, Sml. 1981, s. 3211, jfr. s. 3245 (Forslag: VerLoren van Themaat, s. 3257).
Judgment of 17 December 1981, Joined Cases 197 to 200, 243, 245 and 247/80, Ludwigshafener Walzmühle ν Council and Commission, [1981] ECR 3211, cf. p. 3245 (Opinion: VerLoren van Themaat, p.3257).
1981, s. 1329, 1342 (Forslag: Reischl, s. 1343).
[1981] ECR 1329, 1342 (Opinion: Reischl, p. 1343).
Dom af 22. oktober 1981 : sag 218/80, Kruse/Kommissionen, Sml. 1981, s. 2417, 2424 (Forslag: Rozés, s.2425). Dom af 29. oktober 1981: sag 125/80, Arning/Kommissionen, Sml. 1981, s. 2539, 2555 (Forslag: Rozés, s.2556).
Judgment of 22 October 1981, Case 281/80, Kruse ν Commission.
1981, s. 107, 118 (Forslag: Mayras, s. 119) — dom af 19. februar 1981: foren, sager 122 og 123/79, Schiavo/Rådet, Sml. 1981, s. 473, 492 (Forslag: Reischl, s.493).
119) — Judgment of 19 February 1981, Joined Cases 122 and 123/79, Schiavo ν Council, [1981] ECR 473, 492 (Opinion: Reischl, p.493).
Jfr. tilsvarende: — dom af 3. juni 1981: sag 107/80, Cattaneo Adorno/Kommissionen, Sml. 1981, s. 1469, 1487 (Forslag: Capotorti, s. 1488) — dom af 9. december 1981: sag 193/80, Kommissionen/Italien, Sml.
See also: — Judgment of 3 June 1981, Case 107/80, Cattaneo Adorno ν Commission, [1981] ECR 1469, 1487 (Opinion: Capotorti, p.
Procesreglementets arti­kel 69, stk. 3, andet afsnit, finder derfor anvendelse i et sådant tilfælde, og admini­strationen må derfor, selv om den er vindende part, tilpligtes at godtgøre sagsøgeren de udgifter, som Domstolen skønner, administrationen har forvoldt modparten un­ødvendigt eller af ond vilje.
It is proper in such a case to apply the second subparagraph of Article 69 (3) of the Rules of Procedure and to order the administration, even if successful, to pay costs which the Court consid­ers the administration to have unreasonably or vexatiously caused the applicant to
Dom af 26. februar 1981 : sag 148/79, Korter/Rådet, Sml. 1981, s. 615, Smdrg. 2, jfr. s. 629 (Forslag: Capotorti, s. 630).
Judgment of 26 February 1981, Case 148/79, Korter ν Council, [1981] ECR 615, Summary, para. 2, cf. p. 629 (Opinion: Capotorti, p. 630).
Når en tjenestemandssag er anlagt i medfør af EØF­traktatens artikel 173 og ikke artikel 179, er det procesreglementets artikel 69, stk. 2, og ikke artikel 70, der finder anvendelse på sagens omkostninger.
When an action by an official is based on Article 173 of the EEC Treaty and not Article 179 it is Article 69 (2) and not Article 70 of the Rules of Procedure which applies in regard to costs.
Dom af 26. februar 1981: sag 64/80, Giuffrida og Campogrande/Rådet, Sml. 1981, s. 693, Smdrg.
Judgment of 26 February 1981, Case 64/80, Giuffrida and Campogrande ν Council, [1981] ECR 693, Summary, para. 2, cf. p.
2, jfr. s. 703 (Forslag: Reischl, s. 704).
703 (Opinion: Reischl, p. 704).
15. »Ifølge artikel 73, litra b), i Domstolens procesreglement 'skal følgende udgifter godtgøres:... nødvendige udgifter, som parterne har afholdt med henblik på sagens behandling, især rejse­ og opholdsudgifter og honorar til befuldmægtigede, rådgi­vere eller advokater'.
According to Article 73 (b) of the Rules of Procedure of the Court, the follow­ing are to be regarded as recoverable costs... 'expenses necessarily incurred by the parties for the purpose of the proceedings, in particular the travel and subsistence expenses and the remuneration of agents, advisers or lawyers.'
... det er ikke Domstolens opgave at fastsætte de honorarer, som parterne skal udrede til deres egne advokater, men at bestemme hvor stort beløb af disse, der kan søges godtgjort hos den part, der idømmes sagens omkostninger.
... the Court is not called upon to tax the fees due by the parties to their own lawyers but to determine the extent to which such remuneration may be recovered from the party ordered to bear the costs.
Følgelig skal Domstolen ikke tage hensyn til en national tarif for advokaters honorarer.
It follows that the Court is not required to have re­gard to a national scale fixing lawyers' fees.
Da der ikke i fællesskabsretten findes bestemmelser om fastsættelse af sådanne ho­norarer, er Domstolen frit stillet ved sin vurdering af de foreliggende oplysninger, idet den dog skal tage hensyn til sagens genstand og karakter, dens betydning efter fællesskabsretten og dens sværhedsgrad, samt advokatens arbejdsbyrde i forbin­delse med sagen og parternes økonomiske interesse i sagen.«
As Community law has not laid down any provisions in the nature of a scale, the Court must undertake a free appreciation of the facts of the dispute having regard to its object and nature, its importance from the point of view of Community law and the difficulties of the proceedings, the amount of work which the litigation may have caused the lawyer and what the dispute may have meant to the parties in finan­cial terms."
»Procesreglementets artikel 73 bestemmer, at foruden beløb, som skal ydes vid­ner og sagkyndige, skal følgende udgifter godtgøres ud over de i artikel 72 nævnte: 'nødvendige udgifter, som parterne har afholdt med henblik på sagens behandling, især rejse­ og opholdsudgifter og honorar til befuldmægtigede, rådgivere eller advo­kater'.
"Article 73 of the Rules of Procedure provides that, in addition to sums payable to witnesses and experts and the costs referred to in Article 72, 'expenses necessarily incurred by the parties for the purpose of the proceedings, in particular the travel and subsistence expenses and the remuneration of agents, advisers or lawyers', shall be regarded as recoverable costs.
Det fremgår af denne bestemmelse, at det som hovedregel især er udgifter afholdt af sagsøgerens befuldmægtigede, rådgiver eller advokat, der godtgøres.
It follows from that provision that in general the travel and subsistence expenses which are recoverable are essentially those incurred by agents, advisers or lawyers.
Imidlertid kan sagsøgerens egne rejse­ og opholdsudgifter ligeledes godtgøres, hvis sagsøgerens tilstedeværelse under retsforhandlingerne er af afgørende betydning for sagens be­handling.
However, the travel and subsistence expenses of the applicant himself are also rec­overable if his presence at the hearing is necessary for the purpose of the proceed­ings.
Dette kan være tilfældet, hvis Domstolen har krævet sagsøgerens tilstedeværelse, eller fordi der under retsmødet skal foretages afhøring af vidner om sagsøgerens handlinger, eller endelig fordi sagsøgerens forhold er særdeles komplicerede og af central betydning for sagens behandling for Domstolen.«
This may be the case if the presence of the applicant in person is required because the Court has requested it, or because the hearing is concerned with the taking of evidence relating to events experienced by the applicant, or because the course of such events is extremely complicated and is the main point at issue before the Court."
Kendelse af 17. september 1981 : sag 24/79­omkostninger, Oberthür/Kommissionen, Sml. 1981, s. 2229, 2230.
Order of 17 September 1981, Case 24/79­Costs, Oberthür ν Commission, [198\] ECR 2229, 2230.
Den omstændighed, at en fællessabsinstitution har forsinket en beslutning uden gyldig grund, berettiger til, at den i medfør af procesreglementets artikel 69, stk. 4, første afsnit, tilpligtes at betale sagens omkostninger, for så vidt denne forsinkelse har foranlediget den anden part til at anlægge sag ved Domstolen, selv om søgsmålet siden ophæves.
Where a Community institution has delayed a decision for no valid reason, it may be ordered to pay costs pursuant to the first paragraph of Article 69 (4) of the
Kendelse af 14. oktober 1981 : sag 123/81 og 123/81 R, Krupp/Kommissionen, Sml. 1981, s. 2391, jfr. s. 2392.
Order of 14 October 1981, Cases 123/81 and 123/81 R, Krupp ν Commission, [1981] ECR 2391, cf. p. 2392.
18. »Kommissionen har tabt sag 275/80, mens sagsøgeren har tabt sag 24/81.
"The Commission has failed in its submissions in Case 275/80 and the applicant in Case 24/81.
Da de to sager imidlertid formelt er blevet forenede med henblik på den mundtlige forhandling og da de af parterne er blevet behandlet som forenede under skriftveks­lingen, lader hver sags omkostninger sig ikke opgøre for sig.
However since the two cases have been formally joined for the purposes of the oral procedure and the parties have treated them as such during the written procedure, it is impossible to determine the costs attributable to each of the cases.
Retsplejehensyn taler derfor for at anvende procesreglementets artikel 69, stk. 3, hvorefter Domstolen kan ophæve sagsomkostningerne, hvor der foreligger ganske særlige grunde.«
It is therefore right for the purposes of the proper administration of justice to apply Article 69 (3) of the Rules of Procedure according to which the Court may where the circum­stances are exceptional order that the parties bear their own costs."
Dom af 28. oktober 1981 : foren, sager 275/80 og 24/81, Krupp/Kommissionen, Sml. 1981, s.2489, 2518 (Forslag: Reischl, s.2519).
Judgment of 28 October 1981, Joined Cases 275/80 and 24/81, Krupp y Commission, [1981] ECR 2489, 2518 (Opinion: Reischl, p.2519).
»Mens processuelle regler almindeligvis antages at finde anvendelse i samtlige tvi­ster, der verserer på ikrafttrædelsestidspunktet, forholder det sig anderledes med materielretlige regler.
"Although procedural rules are generally held to apply to all proceedings pend­ing at the time when they enter into force, this is not the case with substantive rules.
Disse fortolkes normalt således, at de kun omfatter forhold, der ligger forud for ikrafttrædelsen, såfremt det af ordlyden, bestemmelsernes formål eller opbygning klart fremgår, at dette har været meningen.
On the contrary, the latter are usually interpreted as applying to situations existing before their entry into force only in so far as it clearly follows from their terms, objec­tives or general scheme that such an effect must be given to them.
Denne fortolkning er i overensstemmelse med retssikkerhedsprincippet og princippet om respekt for den berettigede forventning, der begge skal bidrage til at give Fælless­kabets lovgivning den fornødne klarhed og forudberegnelighed.
This interpretation ensures respect for the principles of legal certainty and the protec­tion of legitimate expectation, by virtue of which the effect of Community legislation must be clear and predictable for those who are subject to it.
Domstolen har gen­tagne gange fremhævet disse princippers betydning...«
The Court has repeat­edly emphasized the importance of those principles... ."
Genève­konventionen om fiskeri på det åbne hav og bevarelse af dets levende rig­domskilder — London­konventionen om fiskeri — »Det skal understreges, at de spanske myndigheder i hele den midlertidige EF­ordnings gyldighedsperiode har medvirket ved ordningens gennemførelse.
See also: — Judgment of 17 September 1981, Case 136/80, Hudig en Pieters ν Minister van Landbouw en Visserij, [1981] ECR 2233, 2241 (Opinion: Capotorti, p.2245) — Judgment of 27 October 1981, Case 250/80, Anklagemyndigheden ν Töpfer, [1981] ECR 2465, 2478 (Opinion: Capotorti, p. 2481).
Heraf følger, at spanske fiskere ikke kan påberåbe sig tidligere folkeretlige forplig­telser mellem Frankrig og Spanien til støtte for, at de af Fællesskabet udstedte mid­lertidige forordninger ikke finder anvendelse, når disse to grupper af bestemmelser er uforenelige.«
There is, therefore, no infringement of Article 7, even if, by means of a statutory provision which makes no distinction directly or indirectly on grounds of nationality, a Member State creates a situation affecting the competitiveness of traders established on its territory compared with traders established in other Member States."
Dom af 8. december 1981: foren, sager 180 og 266/80, Crujeiras Tome/Anklage­myndigheden, Sml. 1981, s. 2997, 3016 f. (Forslag: Capotorti, s. 2984).
Judgment of 14 July 1981, Case 155/80, Oebel. [1981] ECR 1993, 2011 (Opinion: Capotorti, p. 2012).
1982 og 1983
1982 and 1983
HØJTIDELIGE MØDER i DOMSTOLEN for DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER 1982 og 1983
FORMAL SITTINGS of the COURT OF JUSTICE of the EUROPEAN COMMUNITIES 1982 and 1983
Højtideligt retsmøde den 9- februar 1982
Formal sitting of 9 February 1982
Tale holdt af Domstolens præsident J. Mertens de Wilmars i anledning af justitssekretær Albert Van Houttee's fratræden
Address delivered by Mr J. Mertens de Wilmars, President, on the occasion of the departure of Mr Albert Van Houtte, Registrar
Tale holdt af justitssekretær Albert Van Houtte i anledning af hans fratræden
Speech delivered by Mr Albert Van Houtte, Registrar, on his retirement
Tale holdt af Domstolens præsident J. Mertens de Wilmars i anledning af Paul Emil Heim's tiltræden som justittssekretær
Address delivered by Mr J. Mertens de Wilmars, President, on the occasion of the entry into office of Mr Paul Heim, Registrar
Højtideligt retsmøde den 6. oktober 1982
Formal sitting of 6 October 1982
Tale holdt af Domstolens præsident J. Mertens de Wilmars i anledning af førstegeneraladvokat Francesco Capotorti's, afdelingsformand Adolphe Touffait's og dommer Fernand Grévisse's, afdelingsformand Adlophe Touffait's og dommer Fernand Grévisse's fratræden og Kai Bahlmann's og Yves Galmot's titlræden som dommere samt Federico Mancini's tiltræden som generaladvokat 23
Address delivered by Mr J. Mertens de Wilmars, President, on the occasion of the departure of Mr Francesco Capotorti, First Advocate General, Judge Adolphe Touffait, President of Chamber, and Judge Fernand Grévisse, and of the swearing in of Judge Kai Bahlmann, Mr Advocate General Federico Mancini and Judge Yves Galmot :
Tale holdt af generaladvokat Francesco Capotorti på egne vegne og på vegne af dommerne Adlophe Touffait og Fernand Grévisse i anledning af deres fratræden
Address delivered by Mr Advocate General Francesco Capotorti on his own behalf and on that of Judge Adolphe Touffait and Judge Fernand Grévisse on the occasion of their departure
Højtideligt retsmøde den 1. december 1982
Formal sitting of 1 December 1982
Tale holdt af Domstolens præsident J. Mertens de Wilmars til minde om afdelingsformand Alexandras G. Chloros, der afgik ved døden den 1. december 1982
Funeral oration delivered by Mr J. Mertens de Wilmars, President, in memory of Judge AlexandrosG. Chloros, who died on 15 November 1982
Højtideligt retsmøde den 14. marts 1983
Formal sitting of 14 March 1983
Domstolens tidligere præsidenter og medlemmer
Former Presidents and members of the Court of Justice
HØJTIDELIGT RETSMØDE den 9. februar 1982
FORMAL SITTING of 9 February 1982
Tale holdt af Domstolens præsident J. Mertens de Wilmars i anledning af justitssekretær A. Van Houtte's fratræden
Address delivered by Mr J. Mertens de Wilmars, President, on the occasion of the departure of Mr Albert Van Houtte, Registrar
Deres excellencer, mine damer og herrer,
Your Excellencies, ladies and gentlemen,
De har allerede adskillige gange - sådan er livet - beæret Domstolen med Deres tilstedeværelse ved de højtidelige retsmøder, hvorunder Domstolen ved udløbet af en præsidents, en dommers eller en generaladvokats embedsperiode udtrykker sin tak og hvor efterfølgeren aflægger ed.
On numerous occasions already — for such is the course of life - you have honoured with your presence solemn hearings at which, at the end of the term of office of a president, judge or advocate general, we express our gratitude to him and hear the oath of his successor.
I dag er vi imidlertid samlet i anledning af en begivenhed, der er uden fortilfælde i Domstolens historie.
Today, however, an event without precedent in the Court's history brings us together.
Justitssekretær Albert Van Houtte forlader os, idet han har bedt om at fratræde efter at have beklædt stillingen som justitssekretær lige siden 1953, dvs. siden Domstolens oprettelse.
The Registrar, Albert Van Houtte, is leaving us, after requesting to be relieved of the duties which he has performed without interruption since 1953, that is to say, since the very birth of the Court of Justice.
Det er i fuld overensstemmelse med den ånd, der altid har præget dom mernes og generaladvokaternes forhold til deres øverste medarbejder - den eneste hvis stilling har udtrykkelig hjemmel i traktaterne - at der under et retsmøde gennem de hjertelige ord og den højtidelige form gives udtryk dels for vores hengivne følelser, dels vor vores værdsættelse af den mønstergyldige måde, hvorpå det arbejde er udført, som er afså afgørende betydning for, at denne domstol kan fungere tilfredsstillende.
It is in keeping with the spirit which has always united the judges and the advocates general to their highest-ranked colleague — the only one who performs a duty expressly provided for in the Treaties themselves — that a sitting of the Court should emphasize, by the warmth of the remarks, our friendship, and by the solemnity of the proceedings, our appreciation for the exemplary manner in which the responsibilities on which the proper functioning of this Court so much depends have been carried out.
Vi takker Dem for ved Deres tilstedværelse at give Deres tilslutning til denne opfattelse. Netop de mange fremtrædende personligheders fremmøde er et bevis for den sympati og den agtelse, Albert Van Houtte er omgivet af.
We thank you for your attendance; your rank and number, by themselves, testify to the friendship and esteem by which Albert Van Houtte was surrounded. rounded.
Hr. Justitssekretær, kære ven,
Mr Registrar and dear friend,