natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hvad angår argumentet om, at de forskellige specifikke gennemførelsesbeføjelser, som findes rundt omkring i hele kodeksen, ville være overflødige, såfremt artikel 249 skulle fortolkes således, at den giver en generel gennemførelseskompetence, er den logiske konsekvens af et sådant synspunkt, at ingen andre af kodeksens 253 artikler end de ganske få specifikke bestemmelser, der er nævnt af den tyske regering, lovligt kunne gennemføres, og at langt den overvejende del af de 915
As for the argument that the several specific implementing powers scattered throughout the Code would be superfluous were Article 249 to be construed as a general implementing power, the logical conclusion of such a view would be that none of the Code's 253 articles other than the handful of specific provisions men tioned by the German Government could lawfully be implemented and that hence the vast majority of the 915 articles of the implementing regulation were unlawful.
28 — Dom af 17.10.1995, sag C-478/93, Sml. I, s. 3081, præmis 30.
28 — Case C-478/93 [1995] ECR I-3081, paragraph 30 of the judgment.
29 — Dom af 4.2.1997, forenede sager C-9/95, C-23/95 og C-156/95, Sml. I, s. 645, præmis 37.
29 — Joined Cases C-9/95, C-23/95 and C-156/95 [1997] ECR
30 — Se f.eks. dom af 27.10.1992, sag C-240/90, Tyskland mod Kommissionen, Sml.
30 — See for example Case C-240/90 Germany v Commission
I, s. 5383, særlig punkt 42 og 43 i mit forslag til afgørelse samt dommens præmis 36 og 37.
[1992] ECR I-5383, in particular paragraphs 42 and 43 of my Opinion and paragraphs 36 and 37 of the judgment.
Endvidere er der intet i artikel 249, der viser, at artiklens rækkevidde er begrænset på den måde, sagsøgeren har anført.
It does not of course follow from that that implementing legislation was precluded in all other cases.
skal Kommissionen forelægge udvalget et udkast til de foranstaltninger, der skal træffes.
submit to the Committee a draft of the measures to be taken.
Udvalget skal udtale sig om udkastet med det kvalificerede flertal, der er fastsat i EF-traktatens artikel 148, stk. 2; formanden deltager ikke i afstemningen.
The Committee is to deliver its opinion on the draft by qualified majority in accordance with Article 148(2) of the EC Treaty; the chairman has no vote.
Kommissionen kan derefter kun vedtage foranstaltningerne, såfremt disse er i over ensstemmelse med udvalgets udtalelse. Er dette ikke tilfældet, skal Kommissionen forelægge Rådet et forslag, som Rådet skal træffe afgørelse om med kvalificeret flertal.
The Commission may then adopt the measures only if they are in accordance with the opinion of the Committee; other wise the Commission is required to submit a proposal to the Council, which is to act by qualified majority.
Som Kommissionen har bemærket, er følgen heraf, at medlemsstaterne havde en række valgmuligheder på det tidspunkt, hvor der blev forhandlet om gennemføre lsesforordningen. Medlemsstaterne kunne have blokeret den foreslåede forordning, hvorefter de i Rådet med samme (kvalificerede) flertal enten kunne have erstattet forordningen med en anden forordning eller have ændret kodeksen ved at indføje den udtømmende liste over undtagelser, der nu er vedtaget som artikel 859 og 860.
As the Commission notes, the effect is that the Member States had a number of options at the time of negotiating the implementing regulation: they could have blocked the proposed regulation and, acting within the Council by the same (qualified) majority, could have either replaced it with a different regulation or amended the Code so as to include the exhaustive list of exceptions now enacted as Articles 859 and 860.
Selv om kravet om, at gennemførelsesbestemmelser skal vedtages af Kommissionen efter den procedure, der er fastsat i artikel 249, stk. 2 og 3, naturligvis ikke direkte har betydning for spørgsmålet om kompetence fordelingen mellem Rådet og Kommissionen, giver denne procedure dog en sikkerhed for, at medlemsstaternes interesser i vidt omfang bliver beskyttet.
Although the requirement that implementing legislation be adopted by the Commission in accordance with the procedure prescribed by Article 249(2) and (3) is not, of course, directly relevant to the issue of competence as between the Council and the Commission, the procedure goes a long way to ensuring that Member States' interests are protected.
Jeg skal endelig i forbindelse med det første spørgsmål fremhæve et argument, som Kommissionen har nævnt både i sine skriftlige indlæg og under retsmødet, nem lig betydningen af, at det kræves, at gen nemførelsesbestemmelserne vedtages af Kommissionen efter den procedure, der er fastsat i artikel 249, stk. 2 og 3.
I would note finally on the first ques tion a point made by the Commission both in its written observations and at the hearing, namely the significance of the requirement that implementing legislation be adopted by the Commission in accordance with the procedure prescribed by Article 249(2) and (3).
Denne procedure kræver medvirken af Toldkodeksudvalget, der er nedsat ved artikel 247, og som består af repræsentanter for med lemsstaterne og har Kommissionens repræsentant som formand.
That procedure requires the close involvement of the Customs Code Committee, set up by Article 247, which is composed of representatives of the Member States with a representative of the Commission as chairman.
Ifølge artikel 249
Article 249 requires the Commission to
Som svar på den nationale rets første spørgsmål konkluderer jeg derfor, at der ved gennemførelsesforordningens arti kel 859 gyldigt er blevet indført en ordning, der udtømmende regulerer misligholdelser i toldkodeksens artikel 204, stk. l's for stand, der »ikke har haft reelle følger for det korrekte forløb af den midlertidige
In answer to the national court's first question I accordingly conclude that Article 859 of the implementing regulation contains a validly constituted and exhaustive set of rules on failures, within the meaning of Article 204(1) of the Customs Code, which 'have no significant effect on
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT JACOBS — SAG C-48/98 opbevaring eller den pågældende toldprocedure« .
OPINION OF MR JACOBS — CASE C-48/98 the correct operation of the temporary storage or customs procedure in question'.
varen skulle være angivet til en af de toldmæssige bestemmelser eller anvendelser, for ikke at have haft reelle følger for det korrekte forløb af den midlertidige opbevaring eller den pågældende toldprocedure som omhandlet i kodeksens artikel 204, stk. 1, når fristen ville være blevet forlænget, hvis der blevet anmodet herom i tide.
ment of the goods to a customsapproved treatment or use where the timelimit would have been extended had an extension been applied for in time is to be considered to have no significant effect on the correct operation of the temporary storage or customs procedure in question within the meaning of Article 204(1) of the Code.
Den nationale rets andet spørgsmål skal besvares, såfremt det første spørgsmål som foreslået af mig besvares bekræftende ud fra den antagelse, at artikel 859 er gyldig.
The national court's second question arises if the first question has been answered — as I propose — in the affirmative, namely on the assumption that Article 859 is valid.
Andet spørgsmål består af to led.
The second question is in two parts.
Spørgsmål 2, litra a)
Question 2(a)
Efter min opfattelse fremgår det klart af ordlyden af artikel 859, nr. 1, at denne bestemmelse skal finde anvendelse i til fælde, hvor der aldrig er blevet anmodet om fristforlængelse efter kodeksens arti kel 49, men hvor den nationale ret er overbevist om, at fristen ville være blevet forlænget, hvis der var blevet anmodet herom.
It is clear in my view from the wording of Article 859(1) that the provision is intended to apply where no application for an extension of time was ever made under Article 49 of the Code but where the national court is satisfied that, had such an application been made, the timelimit would have been extended.
Som påpeget af Det Forenede Kongerige er denne fortolkning endvidere nødvendig af hensyn til retssikkerhedsprincippet og princippet om god retspleje, idet de erhvervsdrivende i modsat fald under en sag, hvor de bestrider en toldskyld, ville kunne anfægte toldmyndighedens nægtelse af at forlænge tidsfristen efter kodeksens artikel 49, selv om selve nægtelsen ikke længere kan påklages.
As the United Kingdom points out, that interpretation is moreover required by the principles of legal certainty and due process, since traders could otherwise, when challenging the imposition of a customs debt, appeal against a refusal to extend the timelimit under Article 49 of the Code even though the refusal itself was no longer open to appeal.
Dette ville skabe usikkerhed omkring alle toldmyndigheder nes beslutninger om at nægte fristforlængelse i henhold til artikel 49.
That would render uncertain all decisions made by customs authorities refusing to extend time under Article 49.
Med første led af dette spørgsmål ønskes oplyst, om den nationale ret selv stændigt kan efterprøve, hvorvidt betingelserne for en fristforlængelse er opfyldt, såfremt der i tide er indgivet anmodning om en fristforlængelse i henhold til arti kel 859, nr. 1, og toldmyndigheden har afslået denne anmodning ved en afgørelse, der er blevet endelig.
The first part asks whether, where an application has been made in time for an extension of the timelimit referred to in Article 859(1) and refused by a decision of the customs authority no longer open to appeal, the national court may examine of its own motion the criteria for the grant of such an extension.
Som allerede nævnt bestemmer arti kel 859, nr. 1, at under tre betingelser32 anses overskridelse af fristen for, hvornår
It will be recalled that Article 859(1) provides that, subject to three conditions,32 exceeding the timelimit allowed for assign
Følgelig konkluderer jeg, at såfremt der i tide er indgivet anmodning om en for længelse af den i artikel 859, nr. 1, omhandlede frist, og denne anmodning er afslået af toldmyndighederne ved en afgørelse, der er blevet endelig, kan den nationale ret ikke selvstændigt efterprøve, hvor-
I accordingly conclude that, where an application has been made in time for an extension of the timelimit referred to in Article 859(1) and refused by a decision of the customs authority no longer open to appeal, the national court may not examine
32 — Se punkt 21 ovenfor.
32 — See paragraph 21 above.
SOHL & SÖHLKE vidt betingelserne for at give en sådan fristforlængelse er opfyldt. omstændighederne berettiger dertil, kan forlænge 20-dagesperioden fra indgivelsen af den summariske angivelse, forudsat at forlængelsen ikke »[overstiger] det reelle behov under de pågældende omstændighe der«33. Den nationale ret ønsker herudover oplyst, om der skal indgives en ansøgning for hver anmeldelse individuelt, eller om der kan indgives én ansøgning om forlængelse for flere summariske angivelser.
SOHL & SÖHLKE V HAUPTZOLLAMT BREMEN of its own motion the criteria for the grant of such an extension. lodging the summary declaration where circumstances so warrant, provided that the extension does not 'exceed the genuine requirements which are justified by the circumstances'.33In addition, the national court asks whether applications must be made in respect of each declaration individually or whether a single application may be made seeking extension in relation to numerous summary declarations.
Spørgsmål 2, litra b)
Question 2(b)
Med det andet led af den nationale rets andet spørgsmål, som også kun skal besvares, såfremt spørgsmål 1 besvares bekræftende (således at artikel 859 anses for gyldig), ønskes oplyst, om det er muligt at udforme en ansøgning om fristforlængelse således, at den ikke vedrører den enkelte anmeldelse, men i stedet alle de anmeldelser, der vil blive indgivet inden for en bestemt periode (i dette tilfælde en periode på adskillige måneder), når dette begrundes med særlige problemer i sagsøgerens virk somhed i den pågældende periode (f.eks. sygdom blandt medarbejdere eller disses fravær i øvrigt, indkøring af nye medarbejdere samt problemer med anvendelsen af et nyudviklet databehandlingssystem), uden at der herved opstår åbenbar forsømmelighed i gennemførelsesforordningens artikel 859, andet leds forstand.
The second part of the national court's second question, which also arises only in the event that question 1 is answered in the affirmative (so that Article 859 is regarded as valid), asks whether it is permissible for an application for an extension of time to relate not to declarations to be listed individually but instead globally to all declarations to be made within a given period (in this case, several months), where reference is made, by way of justification, to special problems existing during that period in the applicant's business (for example, illness or absence of employees, induction of new employees, problems with the application of a newly developed data processing system), without obvious negligence arising under the second indent of Article 859 of the implementing regulation.
Som bemærket af den nationale ret og Kommissionen er forløberen for artikel 49, stk. 2, artikel 7 i Rådets direktiv 68/312/ EØF af 30. juli 1968 om harmonisering af lovgivning om 1) toldbehandling af varer, der indføres i Fællesskabets toldområde, og 2) den midlertidige opbevaring af disse varer34. Denne bestemmelse gav ret til at forlænge den tilsvarende frist, »når særlige omstændigheder taler derfor«.
As noted by the national court and the Commission, the precursor of Article 49(2) is Article 7 of Council Directive 68/312/ EEC of 30 July 1968 on harmonisation of the provisions laid down by law, regulation or administrative action relating to (1) customs treatment of goods entering the customs territory of the Community (2) temporary storage of such goods.34That provision conferred power to extend the equivalent timelimit 'where exceptional circumstances so warrant'.
Ordet »særlige« faldt bort, da direktiv 68/312 blev erstattet af Rådets forordning (EØF) nr. 4151/88 af 21. december 1988 om fastsættelse af bestemmelser, der skal finde anvendelse på varer, som føres ind i Fælles skabets toldområde35. Dette kunne tyde på, at det ikke længere kun er under
The 'exceptional' was dropped when Directive 68/312 was replaced by Council Regulation (EEC) No 4151/88 of 21 December 1988 laying down the provisions applicable to goods brought into the customs territory of the Community.35 That suggests that justi -
Se artikel 15, stk. 2.
See Article 15(2).
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT JACOBS — SAG C-48/98 usædvanlige omstændigheder, at det er berettiget at forlænge fristen.
OPINION OF MR JACOBS — CASE C-48/98 fication for extension of time is no longer limited to exceptional circumstances alone.
forelagte spørgsmål, er en del af den pågældende virksomheds daglige rutiner og derfor må klares løbende.
the question referred are part of the daily routine of the undertaking concerned and must be dealt with on an ad hoc basis.
Som den nationale ret og Kommissionen ligeledes har bemærket, peger betydningen af og formålet med bestemmelsen samt bestemmelsens placering i toldsystemet dog i retning af, at sædvanlige omstændigheder ikke er tilstrækkelige til at begrunde fristforlængelser.
However, as also noted by both the national court and the Commission, the sense and the objective of the legislation and its place in the system of customs duties suggest that something more than ordinary circumstances is required to justify extensions of time.
Lovgivers for mål med ordningen med midlertidig opbevaring er at skabe en begrænset overgangsperiode for ikke-fællesskabsvarer, der er frembudt for toldvæsenet og er omfattet af en summarisk angivelse. Overgangsperioden skal vare, indtil de frembudte varer inden for en kort frist er angivet til en toldmæssig bestemmelse eller anvendelse.
The legislative purpose of the temporary storage system is to create, in respect of nonCommunity goods which are presented to customs and summarily declared, a limited transitional period lasting until the assignment to those goods, within tight time-limits, of a customs-approved treatment or use.
Det er ikke meningen med bestemmelser om fristforlængelser at gøre det muligt rutinemæssigt at forlænge en midlertidig opbevaring, der således ændres til et told oplag, som i sig selv er en specifik og særskilt toldprocedure, der kræver told myndighedernes godkendelse og tilsyn.
The pro visions governing extensions of time are not intended to enable temporary storage to be routinely prolonged and thus in effect converted to customs warehousing, which is itself a specific and distinct customs procedure requiring approval and supervision by the customs authorities.
Den nationale ret spørger også, om der kan indgives én ansøgning om fristforlængelse for en række anmeldelser, eller om der skal indgives en særskilt ansøgning for hver anmeldelse.
The national court also asks whether an application for extension of time may relate to a batch of declarations or whether a separate application must be made in respect of each declaration.
Såfremt de omstændigheder, der påberåbes for at berettige forlængelsen, gælder for samtlige pågældende anmeldelser, således at der er et rimeligt grundlag for at ansøge om fristforlængelse for alle anmeldelserne, finder jeg, at der kan ind gives en enkelt ansøgning for flere anmeldelser.
Provided that the circumstances adduced as justification for extension are applicable to all the declarations concerned, so that an application for extension of time in respect of each declaration can reasonably be made, I consider that a single application may be made in relation to a number of declarations.
Dette kan f.eks. være tilfældet, hvis der inden for en kort periode er indgivet — eller skal indgives — flere anmeldelser, og de fremførte begrundelser for ansøgningen dækker denne periode.
That may be the case if, for example, several declarations have been made — or are to be made — in a short period and the reasons put forward in support of the application cover that period.
Jeg vil dog under strege, at der i hver ansøgning om forlængelse skal redegøres for de konkrete, usædvanlige omstændigheder, på grundlag af hvilke der søges om fristforlængelse.
I would stress, however, that the specific and extra ordinary circumstances on the basis of which an extension of time is sought must be set out in each request for an extension.
Som bemærket af sagsøgte vil toldmyndighederne uden en begrundet ansøgning om fristforlængelse ikke være i stand til at vurdere »det reelle behov under de pågæl dende omstændigheder«.
As noted by the defendant, without a reasoned application for extension of time the customs authority will not be in a position to determine the 'genuine require ments... justified by the circumstances'.
Endvidere viser ordlyden af artikel 859, nr. 1, klart, at bestemmelsen omfatter en ansøgning om forlængelse, hvilket også gælder punkt 15 i tillæg A.2 til den internationale konvention om forenkling og harmonisering af regler om toldbehandling36, som Fællesskabet er
Moreover the wording of Article 859(1) strongly suggests that an application for extension is envisaged, as does point 15 of Annex A. 2 to the international convention on the simplification and harmonisation of customs procedures36to which the Com-
Jeg konkluderer derfor, at der kun kan indrømmes forlængelse af den i artikel 49, stk. 1, omhandlede frist, såfremt der foreligger konkrete, usædvanlige omstændighe der, der i sig selv berettiger til en forlængelse af en bestemt varighed.
I accordingly conclude that an extension of the period referred to in Article 49(1) may be granted only where there are specific and extraordinary circumstances which in themselves justify the extension and its duration.
Ved »usædvanlige« forstår jeg i denne forbindelse helt bogstaveligt forhold, der er ud over det sædvanlige.
I mean 'extraordinary' in this context in its literal sense of outside the ordinary.
Selv om begivenheder, der vedrører en virksomhed, hvis de er usædvanlige i denne forstand, kan berettige til en fristforlængelse, foreligger der ikke sådanne omstændigheder i den foreliggende sag, idet begivenheder af den type, der er nævnt i det
Although events specific to an undertaking might, if extra ordinary in that sense, justify an extension, there are no such circumstances in the present case : events such as those recited in
SOHL & SÖHLKE Tredje spørgsmål part i og skal overholde.
SOHL & SÖHLKE V HAUPTZOLLAMT BREMEN The third question munity is a party and to which it is required to conform.
Det tilkommer den nationale ret at vurdere, hvilke omstændig heder der kan berettige til en forlængelse i det konkrete tilfælde, og hvorledes disse omstændigheder kan godtgøres.
It is for the national court to assess which circumstances may justify an extension in a particular case and how those circumstances may be proved.
Det yderligere spørgsmål om, hvorvidt der under de omstændigheder, der er nævnt i spørgsmålet, foreligger åbenbar forsømmelighed, er således ikke længere relevant, idet der efter min opfattelse i den forelig gende sag ikke forelå usædvanlige omstændigheder, der kunne berettige til en frist forlængelse.
The additional question whether obvious negligence arises in the circumstances of the question is thus no longer relevant, since in my view there were in the present case no extraordinary circumstances such as to justify extension of time.
Spørgsmålet om forsømmelighed skal dog behandles igen i forbindelse med den nationale rets sidste spørgsmål 37.
The issue of negligence is however explored further in the context of the national court's final question.37
Med den nationale rets tredje spørgsmål, som kun bliver aktuelt, såfremt det første spørgsmål — modsat min opfattelse — besvares benægtende (således at artikel 859 anses for ugyldig), ønskes oplyst, om det må antages, at de hyppigt forekommende misligholdelser, der forelig ger ved, at forpligtelsen til at angive de frembudte varer til en toldmæssig bestem melse eller anvendelse ikke er efterkommet inden for 20 dage, »ikke har haft reelle følger for det korrekte forløb af den midlertidige opbevaring eller den pågæl dende toldprocedure«, såfremt der efter de 20 dage angives en toldmæssig bestemmelse eller anvendelse for de frembudte varer, og en fristforlængelse efter toldkodeksens arti kel 49, stk. 2, ikke ville have været berettiget.
The national court's third question, which arises only in the event that — contrary to my view — the first question is answered in the negative (so that Article 859 is regarded as invalid), asks whether it must be assumed that the frequent failures to assign the goods a customsapproved treatment or use within 20 days are to be considered to 'have no significant effect on the correct operation of the temporary storage or customs procedure in question' where such treatment or use is assigned to the goods after the 20 days and an extension of the time would not have been justified under Article 49(2).
Det fremgår af forelæggelseskendelsen, at den nationale ret er af den opfattelse, at selv om enkeltstående misligholdelser af den type, der er tale om her, ikke ville anses for at have haft reelle følger i artikel 204, stk. l's forstand, kan undtagelsesbestemmelsen i sidstnævnte artikel ikke finde anvendelse, såfremt fristerne i løbet af et år er blevet overskredet i en lang række tilfælde.
It appears from the order for reference that the national court is of the view that, even where isolated failures of the type at issue would not have been considered to have a significant effect within the meaning of Article 204(1), the exception in that provi sion cannot apply where the timelimits have been exceeded in numerous instances over the course of a year.
Da dette spørgsmål ikke er aktuelt, såfremt det første spørgsmål som foreslået af mig besvares bekræftende, vil jeg kun behandle det kort.
Since this question does not arise if, as I propose, the first question is answered in the affirmative, I shall deal with it briefly.