natgillin/translations-raw huggingface dataset:
De i Barberdommen opstillede principper, specielt begrænsningen af dens tidsmæssige virkninger, gælder ikke alene for erhvervstilknyttede pensionsordninger, som er 'contracted-out, men også for erhvervstilknyttede ordninger, som ikke er det.
The principles laid down in the Barber judgment, and more particularly the limitation of its effects in time, concern not only contractedout occupational schemes but abo noncontractedout occupational schemes.
Anvendelse af forskellige aktuarmæssige faktorer for mænd og kvinder i forbindelse med erhvervstilknyttede pensionsordninger, der er funderede og ydelsesdefinerede, falder ikke ind under anvendelsesområdet for traktatens artikel 119.
The use of actuarial factors varying according to sex in funded defined-benefil occupational pension schemes does not fall within the scope of Article 119 of the Treaty.
Følgelig skal forskelle i størreben af engangsydelser eller beløb, der træder i stedet for ydebeme, og hvis værdi kun kan fastsættes under hensyn til åen måde, ordningen er finansieret på, heller ikke bedømmes efter artikel 119.
Consequently, inequalities in the amounts of capital benefits or substitute benefits whose value can be determined only on the basis of the arrangements chosen for funding the scheme are likewise not struck at by Article 119.
Ligebehandlingsprincippet i traktatens artikel 119 finder anvendelse på alle pensionsydelser, der udbetales i henhold til erhvervstilknyttede ordninger, uden at der er grund til at opstille en sondring, alt efter hvilken type bidragydebeme kan henføres til, dvs. arbejdsgivernes eller arbejdstagernes bidrag.
The principle of equal treatment laid down in Article 119 applies to all pension benefits paid by occupational schemes, without any need to distinguish according to the kind of contributions to which those benefits are attributed, namely employers' contributions or employees' contributions.
For så vidt som en erhvervstilknyttet pensionsordning blot stiller de nødvendige administrative rammer til rådighed for de tilsluttede, falder supplerende ydelser, der hidrører fia bidrag, som arbejdstagerne frivilligt har indbetalt, imidlertid ikke ind under anvendelsesområdet for artikel 119.
However, in so far as an occupational pension scheme does no more than provide the membership with the necessary arrangements for management, additional benefits stemming from contributions paid by employees on a purely voluntary basis are not covered by Article 119.
En pensionskasse er, når pensionsrettigheder overføres til den fia en anden erhvervstilknyttet pensionsordning på grund af, at arbejdstageren overgår til anden ansættelse, forpligtet tiL på det tidspunkt hvor arbejdstageren når pensionsalderen, at forhøje de ydelser, den ved at acceptere overførslen af rettighederne har forpligtet sig til at udbetale til ham, for at ophæve de virkninger i strid med artikel 119, som det har for arbejdstageren, at det overførte beløb er utilstrækkeligt på grund af den
In the event of the transfer of pension rights from one occupational scheme to another owing to a worker's change of job, the second scheme is obliged, on the worker reaching retirement age, to increase the benefits it undertook to pay him when accepting the transfer so as to eliminate the effects, contrary to Article 119, suffered by the worker in consequence of the inadequacy of the capital transferred, this being due in turn to the discriminatory treatment suffered under the first scheme, and it must do soin relation to benefits payable in respect of periods of service subsequent to 17 May 1990.
Traktatens artikel 119 finder ikke anvendelse på ordninger, som altid kun har haft medlemmer af det ene køn.·
claiming under them who have before that date initiated legal proceedings or raised an equivalent claim under the applicable national law.
Forbuddet i medfør af EØF-traktatens artikel 119 for så vidt angår fastsættelse af en pensionsalder, der er forskellig for de to køn, samt den tidsmæssige begrænsning af denne regel, der er fastslået i dommen af 17. maj 1990 i sag C-262/88, Barber, finder ikke kun anvendelse på 'contracted-out' pensionsordninger, men tillige på alle andre former for erhvervstilknyttede pensionsordninger.
The prohibition resulting from Article 119 of the EEC Treaty with regard to the setting of a pensionable age varying according to sex, as well as the temporal limitation of that rule, as prescribed in the judgment of 17 May 1990 in Case C262/88 Barber, are not only applicable to contractedout pension schemes but also to au other forms of occupational pension schemes.
Traktatens artikel 119 er til hinder for, at der inden for rammerne af en erhvervstilknyttet pensionsordning tages hensyn til forskellige aktuarmæssige faktorer baseret på køn, i hvert fald i det omfang dette fører til forskellige bidrag fra eller ydelser til mænd og kvinder.
Article 119 of the Treaty precludes account from being taken, in an occupational pension scheme, of actuarial calculation factors varying according to sex, at least in so far as this leads to men and women paying different contributions or receiving different benefits.
Den direkte virkning af artikel 119 kan i denne forbindelse dog ikke påberåbes for så vidt angår pensionskrav, der svarer til beskæftigelsesperioder, der ligger forud for domsafsigelsen i disse sager, bortset fra tilfælde, hvor arbejdstagerne eller deres ydelsesberettigede pårørende inden dette tidspunkt har anlagt sag eller rejst en tilsvarende administrativ klage i henhold til den nationale lovgivning, der finder anvendelse.
The direct effect of Article 119 may not, however, be relied upon in this regard in relation to pension entitlements which correspond to periods of employment served before the date of the judgment in these cases, except in the case of workers or those claiming under them who have before that date initiated legal proceedings or raised an equivalent claim under the applicable
Også den efterlevende ægtefælle kan påberåbe sig den direkte virkning af EØF-traktatens artikel 119 for så vidt angår krav, som den afdøde arbejdstager havde på ydelser i henhold til en erhvervstilknyttet pensionsordning.
The surviving spouse may also rely upon the direct effect of Article 119 of the EEC Treaty with regard to entitlements to benefits which the deceased worker had under an occupational pension scheme.
Traktatens artikel 119 kan påberåbes af arbejdstageren eller hans ydelsesberettigede pårørende over for en erhvervstilknyttet pensionsordnings »trustees«.
An employee or those entitled under him may rely upon Article 119 of the Treaty against the trustees of an occupational pension scheme.
En erhvervstilknyttet pensionsordnings »trustees« har i medfør af EØF-traktatens artikel 119 pligt til at gøre alt, hvad de har beføjelse til, for at sikre, at de ydelser, som arbejdstagerne eller deres ydelsesberettigede pårørende skal have udbetalt, opfylder det i artiklen fastsatte ligebehandlingsprincip.
The trustees of an occupational pension scheme are obliged under Article 119 of the Treaty to do everything within their powers in order to ensure that benefits to be paid to employees or those entitled under them comply with the principle of equal treatment laid down in that article.
Så længe EØF-traktatens artikel 119 ikke er gennemført korrekt, skal pensionsydelser til personer af det ugunstigt stillede køn sættes op til det niveau, der gælder for det andet køn.
So long as Article 119 of the EEC Treaty has not been properly implemented, the pension benefits of the disadvantaged sex should be brought up to the level of those of the advantaged sex.
Fællesskabsretten er dog ikke til hinder for, at der i en ny ordning, der er tilpasset ligebehandlingsprincippet, og som vedrører fremtidige beskæftigelsesperioder, fastsættes lavere pensionsydelser, for så vidt som disse ydelser ligger på et niveau, der er ens for mænd og kvinder.
However, Community law does not prevent new scheme rules, adapted to the principle of equal treatment, which relate to periods of service in the future, from reducing pension benefits, so long as those benefits are set at a level which is the same for men and women.
Spørgsmålet om forholdet mellem en pensionsordnings og en arbejdsgivers ansvar med hensyn til overtrædelser af EØF-traktatens artikel 119, navnlig manglende midler fra en af parternes side, kan på fællesskabsrettens nuværende udviklingstrin kun behandles på nationalt plan.
As Community law stands at present, the question as to the relation between the liability of a pension scheme and that of the employer with regard to breaches of Article 119 of the EEC Treaty, particularly where the funds of one of those parties are insufficient, can be dealt with only at the national level.
til en overtrædelse af EØF-traktatens artikel 119, ikke må være mindre gunstige end dem, der gælder for tilsvarende nationale krav, og at de heller ikke må være udformet således, at de i praksis gør det umuligt eller i hvert fald særdeles vanskeligt at udøve rettigheder i henhold til fællesskabsretten.
However, Community law requires the national rules on liability which apply in relation to breaches of Article 119 to be no less favourable than those which apply to similar national claims and that they must not be of such a nature as to make the exercise of rights conferred by Community law virtually impossible or extremely difficult
For anvendelsen af EØF-traktatens artikel 119 er det uden betydning, om en erhvervstilknyttet pensionsordning udelukkende finansieres ved hjælp af bidrag fra arbejdsgiverne, eller om den tillige finansieres ved hjælp af obligatoriske eller frivillige bidrag fra arbejdstagerne.
It is immaterial for the purposes of Article 119 of the Treaty whether an occupational pension scheme is funded exclusively on the basis of employers' contributions or also on the basis of compulsory or voluntary employees' contributions.
Når der i en virksomhed eller en del af en virksomhed kun arbejder personer af det ene køn, og disse er tilsluttet en erhvervstilknyttet pensionsordning, hvori der kun er optaget personer af dette køn, kan arbejdstagerne ikke påberåbe sig EØF-traktatens artikel 119 med henblik på en tilpasning af deres pension til den, som en tænkt arbejdstager af det andet køn ville have ret til.«
Where only employees of one sex work within an undertaking or division of an undertaking and those employees are members of an occupational pension scheme having members only ofthat sex, those employees may not rely on Article 119 of the EEC Treaty with a view to the equalization of their pensions with that which an hypothetical worker of the other sex would receive.»
28.9.1994 forskellig
28 September 1994
Præjudiciel »Lige løn til mænd og kvinder — erhvervstilknyttede pensionsordninger -pensionsalder f or mænd og kvinder -fastsættebe af en ensartet pensionsalder· (Domstolens plenum) ordningen har de tilsluttede bl.a. ret til at få udbetalt en erhvervstilknyttet pension, så snart de når pensionsalderen.
The point of the national court's first question was to establish the leeway available to an occupational pension scheme when, in light of the ruling that setting different retirement ages for men and women was incompatible with Article 119 of the Treaty, it took steps to achieve equality for the past as well as for the future.
Ved afgørelse af 2. november 1992 indgået til Domstolen den 6. december 1992 har Bedford Industrial Tribunal forelagt tre præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af EØF-traktatens artikel 119 med hensyn til forskellige måder, hvorpå pensionsalderen for mænd og kvinder i henhold til erhvervstilknyttede pensionsordninger kan gøres ensartet.
By judgment of 2 November 1992, received at the Court on 6 December 1992, the Bedford Industrial Tribunal referred to the Court for a preliminary ruling three questions on the interpretation of Article 119 of that Treaty concerning the different ways in which the retirement age for men and women under occupational pension schemes could be equalized.
Sagsøgerne i hovedsagen er eller har været tilsluttet en erhvervstilknyttet pensionsordning, Avdel Pension & Life Assurance Plan, som er oprettet af deres arbejdsgiver, Avdel Systems Ltd. Indtil den 30. juni 1991 var pensionsalderen fastsat til 65 år for mænd og 60 år for kvinder.
The applicants in the main proceedings were, or still are, members of the Avdel Pension & Life Assurance Plan, the occupational pension scheme run by their employer, Avdel Systems Limited. The scheme, which was contracted out of the State Earnings Related Pension Scheme, was funded by contributions paid by both the employer and employees.
Med virkning fra den 1. juli 1991 blev pensionsalderen fastsat til 65 år for både mænd og kvinder.
Until 30 June 1991 the retirement age was set at 65 years for men and 60 years for women.
Ifølge forelæggelsesafgørelsen vedrører ændringen såvel ydelser, der vedrører beskæftigelsesperioder efter den 1. juli 1991, som ydelser, der vedrører beskæftigelsesperioder før dette tidspunkt
It followed that, once the Court had found that discrimination in relation to pay existed and so long as measures for bringing about equal treatment had not been adopted by the scheme, the only proper way of complying with Article 119 was to grant to the persons in the disadvantaged class the same advantages as those enjoyed by the persons in the favoured class.
For Bedford Industrial Tribunal verserer 78 sager anlagt af kvinder, hvis økonomiske situation -som følge af, at deres pensionsalder er blevet sat op til samme niveau som mændenes - er blevet
Application of this principle to the present case meant that, as regards the period between 17 May 1990 (the date of the Barber judgment) and 1 July 1991 (the date on which the scheme
Ordningen, som ifølge aftale er undtaget fra den statslige indtægtsbestemte pensionsordning (contracted out of the State Earnings Related Pension Scheme), finansieres ved hjælp af bidrag fra såvel arbejdsgiveren som de ansatte. Ifølge
The Bedford Industrial Tribunal had to deal with 78 applications brought by women who, because their retirement age had been raised to that for men, were now in a less favourable financial situation than they had come to expect under the old rule.
til at sikre ligebehandling med hensyn til disse ydelser.
adopted measures to achieve equality) the pension rights of men were to be calculated on the basis of the same retirement age as that for women.
forringet i forhold til, hvad de kunne forvente efter den tidligere regel.
achieve equality for the future by reducing the advantages of the favoured class, achievement of equality could not be made progressive on a basis that still maintained discrimination, even if only temporarily.
Med det første spørgsmål ønsker den nationale ret oplyst, hvilket spillerum en erhvervstilknyttet pensionsordning har, når den — efter at det er blevet fastslået, at det er uforeneligt med traktatens artikel 119 at fastsætte en pensionsalder, der er forskellig for mænd og kvinder — træffer foranstaltninger til at tilvejebringe ligestilling både med hensyn til tidligere og fremtidige perioder.
As regards periods of service prior to 17 May 1990, the Barber judgment excluded application of Article 119 to pension benefits payable in respect of those periods, so that employers and trustees were not required to ensure equal treatment as far as those benefits were concerned.
Med hensyn til beskæftigelsesperioder, der er tilbagelagt efter det tidspunkt, hvor de regler, der skulle ophæve forskelsbehandlingen, trådte i kraft - i dette tilfælde den 1. juli 1991 - er artikel 119 ikke til hinder for foranstaltninger, som tilvejebringer ligebehandling ved at begrænse fordelene for de personer, der tidligere var privilegerede.
As regards periods of service completed after the entry into force, in this case on 1 July 1991, of rules designed to eliminate discrimination, Article 119 of the Treaty did not preclude measures which achieve equal treatment by reducing the advantages of the persons previously favoured.
Artikel 119 forlanger nemlig blot, at mænd og kvinder modtager samme løn for samme arbejde, ikke at lønnen skal ligge på et bestemt niveau.
Article 119 merely required that men and women should receive the same pay for the same work without imposing any specific level of pay.
Med det andet spørgsmål ønsker den forelæggende ret oplyst, om der, såfremt det efter artikel 119 er tilladt at sætte kvindernes pensionsalder op til samme niveau som mændenes, består en pligt for de erhvervstilknyttede pensionsordninger, som fastsætter en sådan ensartet pensionsalder, til at begrænse de uheldige konsekvenser, denne ændring kan have for kvinderne, så meget som muligt.
The point of the second question was whether, if Article 119 allowed the retirement age for women to be raised to that for men, occupational pension schemes which equalized retirement ages in that way should minimize the adverse consequences of that change for women.
I denne forbindelse er det tilstrækkeligt at bemærke, at ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til løn er et af fællesskabsrettens grundlæggende principper, og at arbejdsgiveren i betragtning af artikel 119's direkte virkning skal gennemføre ligebehandlingen øjeblikkeligt og fuldstændigt.
In reply to that point it was sufficient for the Court to say that equal treatment between men and women in relation to pay was a fundamental principle of Community law and that, given the direct effect of Article 119, its application by employers should be immediate and full.
Når først Domstolen har fastslået, at der foreligger forskelsbehandling med hensyn til løn, og så længe pensionskassen ikke har truffet foranstaltninger til at tilvejebringe ligebehandling, kan artikel 119 kun sikres overholdt ved at give personer i den ugunstigt stillede gruppe de samme fordele, som personerne i den privilegerede gruppe har.
Even assuming that it would have been, in this context, possible to take account of objectively justifiable considerations relating to the needs of the undertaking or of the occupational scheme concerned, the Court noted that the administrators of the occupational scheme could not have reasonably plead, as justification for raising the retirement age for women during this period, financial difficulties as significant as those of which the Court took account in the Barber judgment, since the space of time involved was relatively short and attributable in any event to the conduct of the scheme administrators themselves.
Med hensyn til beskæftigelsesperioder før den 17. maj 1990 skal det blot bemærkes, at Barberdommen udelukkede, at artikel 119 kunne finde anvendelse på pensionsydelser, der vedrørte disse perioder, hvorfor arbejdsgiverne og de, der administrerer ordningen, ikke længere har pligt
Article 119 of the EEC Treaty precludes an employer who adopts measures necessary to comply with the judgment in Case C262/88 Barber ν Guardian Rovai Exchange Assurance Group [1990] ECR1-1889 from raising the retirement age for women to that for men in relation to periods of service completed between 17 May 1990, the date of that judgment, and the date on which those measures come into force.
Med det tredje spørgsmål ønskes det i det væsentlige oplyst, om en erhvervstilknyttet pensionsordning i tilfælde, hvor artikel 119 er til hinder for, at ligebehandling tilvejebringes ved, at kvindernes pensionsalder sættes op, alligevel kan indføre en sådan ændring, når den er objektivt begrundet i virksomhedens eller
On the other hand, as regards periods of service completed after the latter date, Article 119 does not prevent an employer from taking that step. As regards periods of service
denne sammenhæng måtte være muligt at tage hensyn til virksomhedens eller den pågældende pensionsordnings objektivt begrundede behov, ville de, der administrerer den erhvervstilknyttede pensionsordning, ikke med føje kunne henvise til så store finansielle vanskeligheder som dem, Domstolen tog i betragtning i Barberdommen, som begrundelse for at sætte kvindernes pensionsalder op i denne periode, idet den er forholdsvis kort og under alle omstændigheder må tilskrives pensionsordningens egen adfærd.
The step of raising the retirement age for women to that for men, which an employer decides to take following the Barber judgment in order to remove discrimination in relation to occupational pensions as regards benefits payable in respect of future periods of service, cannot be accompanied by measures, even if only transitional, designed to limit the adverse consequences which such a step may have for women.
EØF-traktatens artikel 119 er til hinder for, at en arbejdsgiver, som træffer de foranstaltninger, der er nødvendige for at efterkomme dommen af 17. maj 1990 i Barbersagen (sag C-262/88), sætter kvindernes pensionsalder op til samme niveau som mændenes, forså vidt angår beskæftigelsesperioder mellem den 17. maj 1990 og ikrafttrædelsestidspunktet for de nævnte foranstaltninger.
Article 119 of the Treaty precludes an occupational scheme, relying on its own difficulties or on mose of the undertaking concerned, from retrospectively raising the retirement age for women in relation to periods of service completed between 17 May 1990 and the date of entry into force of the measures by which equality is achieved in the scheme in question*
Derimod er artikel 119 ikke til hinder for en sådan fremgangsmåde for så vidt angår beskæftigebesperioder efter dette tidspunkt.
Advocate General Van Gerven delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 4 May 1994
Traktatens artikel 119 er til hinder for, at en erhvervstilknyttet ordning under henvisning til sine egne eller den pågældende virksomheds vanskeligheder efterfølgende hæver kvindernes pensionsalder f or så vidt angår beskæftigebesperioder mellem den 17. maj 1990 og ikrafttrædelsestidspunktet for de foranstaltninger, hvorved den pågældende ordning har tilvejebragt ligestilling.·
By judgment of 12 January 1993, received at the Court on 1 February 1993, the Kantongerecht (Cantonal Court), The Hague, referred to the Court two questions on the interpretation of Article 119 of that Treaty in view of the necessity of equalizing retirement ages for men and women under occupational pension schemes following the judgment of 17 May 1990 in Barber.
Generaladvokat W. Van Gerven fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenuml den 4. maj 1994.
Until 31 December 1984 the rules of the scheme made a distinction between male and female employees, for whom the retirement ages were set at 60 years and 55 years respectively.
Præjudiciel »Lige løn til mænd og kvinder — erhvervstilknyttede pensionsordninger — forskellig pensionsalder for mænd og kvinder —fastsættebe af en ensartet pensionsalder· (Domstolens plenum)
and 1 June 1991 (the date on which the scheme in question compulsorily set the retirement age for all workers at 60 years), pension rights of men should be calculated on the basis of the same retirement age as that for women.
Som følge af Barberdommen anså pensionskassen det for nødvendigt at ændre bestemmelserne ved med virkning fra 1. juni 1991 at afskaffe kvinders mulighed for at opretholde en pensionsalder på 55 år.
As regards periods of service completed after 1 June 1991, however, Article 119 of the Treaty did not preclude measures which achieve equal treatment by reducing the advantages of the persons previously favoured.
Ved dom af 12. januar 1993 indgået til Domstolen den 1. februar s.a. havde Kantongerecht, Haag, stillet to præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af EØF-traktatens artikel 119 med hensyn til spørgsmålet, om det er nødvendigt at indføre en ensartet pensionsalder for mandlige og kvindelige arbejdstagere inden for erhvervstilknyttede pensionsordninger som følge af dommen af 17. maj 1990, Barber.
Those conclusions were not affected by the fact that the difference in treatment resulted, as in this case, from transitional measures adopted by an occupational scheme which, prior to the Barber judgment, had fixed a uniform retirement age for both sexes while giving women the option of maintaining their retirement age at a lower level than that for men.