natgillin/translations-raw huggingface dataset:
De monetære udligningsbeløb har til formål, idet de udelukker ethvert beskyttende ele­ment, at opretholde systemet med ens landbrugspriser inden for fællesmarkedet via neutralisering af de fordrejninger, der opstår mellem medlemsstaterne som følge af, at de fælles priser beregnes på grundlag af en vekselkurs (grøn kurs), som ikke sva­rer til de reelle valutakurser.«
Their ob­jective, which is unrelated in any way to protection, is to maintain the system of sin­gle agricultural prices within the common market by neutralizing distortion arising between one Member State and another from the fact that the common prices are calculated on the basis of a rate of conversion of currencies (the green rate) which does not correspond to those currencies' true rate of exchange."
7. »Hvad angår forarbejdede produkter, fremgår det af artikel 2, stk. 2, i forord­ning nr. 974/71, at de monetære udligningsbeløb, der skal anvendes, er lig med inci­densen på priserne for det pågældende produkt ved anvendelse af udligningsbelø­bet på priserne for det basisprodukt, af hvilket den pågældende pris er afhængig.
"As regards the processed product, it emerges from the provisions of Article 2 (2) of Regulation No 974/71 that the compensatory amounts applicable shall be equal to the incidence, on the price of the product concerned, of the application of the compensatory amount to the price of the basic product on which it depends.
Det følger heraf, at det er tilstrækkeligt til at berettige anvendelsen af monetære ud­ligningsbeløb på forarbejdede produkter, at de monetære udligningsbeløb, der fin­der anvendelse på basisprodukterne, har en betydelig incidens på de forarbejdede produkters pris.«
It follows that in order to justify the application of compensatory amounts to pro­cessed products, it is sufficient for the compensatory amounts applicable to the basic products to have a considerable incidence on the price of the processed products."
Jfr. tilsvarende: Dom af 10. maj 1979: sag 12/78, Italien/Kommissionen, Sml. 1979, s. 1731, 1749 (Forslag: Warner, s. 1751).
See also: Judgment of 10 May 1979, Case 12/78, ¡taly ν Commission, [1979] ECR 1731, 1749 (Opinion: Warner, p. 1751).
»Kommissionen er ... ikke forpligtet til at fastsætte udligningsbeløb for alle pro­dukter i en gruppe, men kan skønne over, om det er nødvendigt at anvende udlig­ningsbeløb for enkelte varer eller for varegrupper.«
"... the Commission is not bound to fix compensatory amounts for all the prod­ucts in a group, but may assess the need to apply compensatory amounts either by products or by groups of products."
Da udligningsbeløbene udelukkende har til formål at udligne incidensen af kursudsvingene uden herved at ændre i forholdene mellem konkurrerende varer, kan Kommissionen i det mindste som udgangspunkt lovligt gå ud fra, at samtlige varer henhørende under samme gruppe — og omfattet af samme toldposition — skal pålægges samme udligningsbeløb for at undgå mar­kedsforstyrrelser.
Since the exclusive function of compensatory amounts is to compensate for the effect of monetary fluctuations without changing the relationships established between competing products, the Commission was legitimately entitled to consider, at least as a starting point, that all products belonging to the same group defined by the same tariff subheading must be subjected to the same compensatory amount in order to avoid disturbance of the market.
Det følger heraf, at selv om det bevises, at en bestemt vare udviser helt særlige karakteristika med hensyn til produktion, pris og afsætningsmarkeder, kan man ikke heraf slutte, at Kommissionen automatisk er forpligtet til at udskille denne vare fra den gruppe, den henhører under, ved straks at undtage den fra ord­ningen med monetære udligningsbeløb.
From that it follows that even proof of the fact that a given product has very special characteristics from the point of view of its production, price and markets, does not permit the conclusion that the Com­mission is under an automatic obligation to sever that product from the rest of the group of which it forms part by placing it directly outside the system of monetary compensatory amounts.
»...artikel 6 i Kommissionens forordning nr. 1380/75 og artikel 8 i Kommissio­nens forordning nr. 192/75 skal fortolkes således, at en sammenstukken vin, der ikke opfylder betingelserne for helt at blive betragtet som en bordvin af type A II, ikke ved udførsel til et tredjeland kan nyde godt af monetære udligningsbeløb be­regnet proportionalt efter den mængde vin af type AII, som den indeholder.«
Β — 3.5.2.2 benefit, on exportation to a non­member country, from monetary compensatory amounts proportionate to the quantity of wine of Type AII which it contains.
Da der ikke er defineret et særligt begreb 'kvalitetsvine' fra tredjelande, der ad­skiller sig fra begrebet 'bordvine', følger heraf, at medmindre der er truffet særlig bestemmelse, skal al vin fra tredjelande betragtes som ligestillet med bordvine i for­hold til fællesskabsreglerne, især ordningen med monetære udligningsbeløb.
In the absence of a definition of any special concept of "quality wine" coming from third countries as distinct from the concept of "table wine", it must be inferred that for the purposes of Community rules, in particular those relating to the mone­tary compensatory amounts system, any wine coming from a non­member country is — in the absence of any exception providing otherwise — to be treated as table wine.
De i regningsenheder udtrykte referencepriser skal bringe priserne på vine med oprindelse i tredjeland op på prisniveauet inden for Fællesskabet, mens ordningen med monetære udligningsbeløb i tilfælde af svingende vekselkurser skal udligne de forskelle, der som følge af kursudviklingen kan påvises i de i national valuta ud­trykte priser og især forhindre de forstyrrelser i samhandelen, der måtte følge heraf.
Reference prices, expressed in units of account, are to enable the prices of wine from non­member countries to be brought to the level of prices within the Communi­ty, whereas the monetary compensatory amounts system is to enable, in the case of fluctuating exchange rates, differences recorded in prices expressed in national cur­rency following changes in exchange rates to be made up and in particular to pre­vent the disturbances in trade which might result therefrom.
Denne afhængighed kan blandt andet skyldes, at der foreligger et konkurrence­forhold mellem en bestemt vare og andre varer, som hører under den samme mar­kedsordning.«
That dependence may result from, inter alia, a relationship of competition be­tween a given product and other products forming part of the same organization of the market."
Den omstændighed, at forordning nr. 652/76 om ændring af de monetære udlig­ningsbeløb som følge af udviklingen i valutakurserne for den franske franc har fast­sat de gældende udligningsbeløb uden forskel for alle oste henhørende under posi­tion 04.04 C i den fælles toldtarif, herunder roquefort, drager ikke forordningens gyldighed i tvivl.
The fact that Commission Regulation (EEC) No 652/76 of 24 March 1976, changing the monetary compensatory amounts following changes in the exchange rates for the French franc, fixed monetary compensatory amounts applicable with­out distinction to all cheeses falling within subheading 04.04 C of the Common Customs Tariff, including Roquefort cheese, does not call in question its validity.
Begrebet »monetær foranstaltning« i artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 1608/74') skal fortolkes således, at det omfatter en medlemsstats regerings beslutning i 1976 om at lade sin valuta flyde ud over de grænser for kursudsving, som er tilladt i for­hold til medlemsstaternes valutaer inden for den på det pågældende tidspunkt al­mindeligvis benævnte »valutaslange«.
The decision, taken by the government of a Member State in 1976, to allow the national currency to float beyond the margins of fluctuation permitted as against the currencies of the other Member States in what was then known as the "monetary snake" constituted a "monetary measure" within the meaning of Article 2 (1) of Regulation No 1608/74'.
Dom af 20. maj 1981: sag 152/80, Debayser/FIRS, Sml.
Judgment of 20 May 1981, Case 152/80, Debayser ν F¡RS, [1981] ECR 1291, cf. p.
1981, s. 1291, jfr. s. 1303 (Forslag: Reischl, s. 1308).
1303 (Opinion: Reischl, p. 1308).
Formålet med bestemmelserne i forordning nr. 1608/74') er ikke at sikre de er­hvervsdrivende, som er i færd med at opfylde kontrakter med forudfastsatte betin­gelser, en generel beskyttelse mod anvendelse af monetære udligningsbeløb, der er en følge af det i den første betragtning og i artikel 1 definerede monetære forhold, men har alene til formål for de kontrakters vedkommende, som er indgået før nævnte monetære forhold, at indføre en »vis smidighed« i den monetære lovgiv­ning, således at medlemsstaterne får mulighed for at anvende en billighedsklausul, der gør det muligt for dem »enkeltvis at undersøge hvert tilfælde under hensyntagen til den skade, der er lidt, samtidig med at de bestemmelser, der gør det muligt at sikre en samordnet anvendelse heraf, opretholdes«.
The purpose which the provisions of Regulation No 1608/74' were designed to fulfil was not to provide traders engaged in the performance of contracts containing pre­fixed conditions with full protection against the application of monetary com­pensatory amounts following the monetary event described in the first recital and in Article 1 but solely to introduce in respect of contracts concluded prior to such event, a "certain flexibility" into the monetary rules by giving the Member States the opportunity to apply a clause conferring discretionary relief permitting "each in­dividual case to be examined by them in the light of the loss suffered whilst maintain­ing measures to assure a coordinated application there oP'.
Den omstændighed, at billighedsklausulen begrænser anvendelsesområdet for forordning nr. 1608/74 til indførsler eller udførsler foretaget på grundlag af kon­trakter, der er endeligt indgået, før den i artikel 1 og artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 1608/74 nævnte monetære foranstaltning, strider ikke mod forordningens formål, og overskrider ikke disse formåls grænser, som de er defineret i hele præamblen til denne forordning, der skal sikre opretholdelsen af de monetære udligningsbeløbs rette funktion.
By restricting the ambit of the relief clause to imports or exports effected under binding contracts which were concluded before the monetary measure referred to in Article 1, Article 2 (1) of Regulation No 1608/74 does not thwart the aims of that
) Kommissionens forordning (EØF) nr. 1608/74 af 24. juni 1974 om særlige bestemmelser for monetære udlig­ningsbeløb (EFT 1974 L 170, s. 38).
Regulation (EEC) No 1608/74 of the Commission of 26 June 1974 on special provisions in respect of mone­tary compensatory amounts (Official Journal 1974, L 170, p. 38).
Dom af 20. maj 1981: sag 152/80, Debayser/FIRS, Sml. 1981, s. 1291, Smdrg.
Judgment of 20 May 1981, Case 152/80, Debayser ν F¡RS, [1981] ECR 1291, Sum­mary, para. 1, cf. p.
1, jfr. s. 1304 (Forslag: Reischl, s. 1308).
1304 (Opinion: Reischl, p. 1308).
13. »... anvendelsen af monetære udligningsbeløb på samhandelen, når den i artikel 1 i forordning nr. 1608/74 nævnte monetære foranstaltning indtræffer, er en direkte følge af denne foranstaltning, og har til formål at korrigere de følger, som nævnte monetære foranstaltning ellers ville have for samhandelen og de fælles markedsord­ningers funktion, som den fælles landbrugspolitik hviler på.
13. "... once the monetary measure contemplated in Article 1 of Regulation No 1608/74 is taken application of the monetary compensatory amounts in trade is the direct consequence ofthat measure and is designed to compensate for its effects on trading conditions and the functioning of the common organization of the market on which the common agricultural policy is based.
En sådan anvendelse af monetære udligningsbeløb, som først og fremmest beror på en manglende harmoniseret monetær politik mellem medlemsstaterne, er altså i overensstemmelse med ordningens krav, og det er udelukket, at de erhvervsdriven­de, navnlig stillet over for en monetær ordning, som er karakteriseret ved usikkerhe­den i den pågældende nationale valutas vekselkurs, under henvisning til retssikker­hedsprincippet kan påberåbe sig en ret til at blive fritaget for de forhøjelser af de mo­netære udligningsbeløb, som de faldende kurser for denne valuta medfører.«
The application in such a case of monetary compensatory amounts, which is due principally to the absence of a monetary policy harmonized as between the Member States, thus meets the needs of the system and precludes, especially where a mone­tary system is characterized by unstable rates of exchange for the national currency in question, traders from relying on the principle of legal certainty in order to claim a right to be exempted from increases in monetary compensatory amounts caused by the fall in value ofthat currency."
Dom af 20. maj 1981 : sag 152/80, Debayser/FIRS, Sml.
Judgment of 20 May 1981, Case 152/80, Debayser ν FIRS, [1981] ECR 1291, 1305 (Opinion: Reischl, p. 1308).
Under disse omstændigheder må det udelukkes, at en sådan forord­ning under henvisning til, at den ikke giver de erhvervsdrivende større mulighed for at blive omfattet af billighedsklausulen, kan være i strid med proportionalitetsprin­cippet.«
In the circumstances it can­not be held that such a regulation breaches the principle of proportionality by not af­fording traders more ample opportunity to benefit from a clause providing for dis­cretionary relief."
Dom af 20. maj 1981 : sag 152/80, Debayser/FIRS, Sml.
Judgment of 20 May 1981, Case 152/80, Debayser ν FIRS, [1981] ECR 1291, 1307 (Opinion: Reischl, p. 1308).
Ved at bestemme, at den eksporterende medlemsstat ved indførsel af varer til en medlemsstat, 'hvem det påhviler at yde' et udligningsbeløb ved indførsel, efter aftale med den importerende medlemsstat kan betale det udligningsbeløb, der skal ydes af den indførende medlemsstat, viser bestemmelserne i [forordning nr. 974/7 l's] artikel 2 a, at den ikke har til formål at overføre kompetencen til 'at yde' de monetære udlig­ningsbeløb ved indførsel til en anden medlemsstat til den eksporterende medlems­stat, men blot har skullet åbne mulighed for, at den eksporterende medlemsstat — efter aftale med den indførende medlemsstat og for dennes regning — kan 'udbetale' det monetære udligningsbeløb ved indførsel, som den indførende medlemsstat selv skal yde.«
In providing that where a product imported into a Member State which 'has to grant' a compensatory amount upon importation the exporting Member State may, 'by agreement with the importing Member State', pay the compensatory amount which 'should be granted' by the importing Member State the provisions of Article 2 a of the said regulation show that that regulation did not intend to transfer to the exporting Member State responsibility for 'granting' monetary compensatory amounts on im­portation into another Member State but only to allow the exporting Member State the opportunity to 'pay', by agreement with the importing Member State and on its behalf, the monetary compensatory amount on importation which the importing Member State itself is required to grant."
1981, s. 2263,2286 (Forslag : Slynn, s. 2286).
Judgment of 1 October 1981, Case 196/80, Anglo-Irish Meat Company Limited ν Minister for Agriculture, [1981] ECR 2263, 2286 (Opinion: Slynn, p. 2286).
»...i medfør af Kommissionens forordning nr.2902/77 af 22.december 1977 havde de pågældende medlemsstater, herunder navnlig Den italienske Republik, beføjelse til, inden for rammerne af en politik til forbedring af avisstrukturerne og oksekødproduktionen, blandt landbrugsproducenterne at specificere de kategorier, som drager fordel af importkontingentet for ungtyre med hel eller delvis suspension af importafgiften, og den omstændighed, at denne fordel forbeholdes landbrugsbe­drifter, der udøver landbrugsvirksomhed som hovederhverv, er i overensstemmelse med medlemsstaternes forpligtelser efter Rådets direktiv 72/159 ... om modernise­ring af landbrugsbedrifter.«
"... under Commission Regulation (EEC) No 2902/77 ... the Member States con­cerned, and more particularly the Italian Republic, were entitled to specify the cate­gories of agricultural producers who might benefit from the import quota of young male bovine animals under partial or total suspension of the levy within the frame­work of a policy intended to help improve cattle rearing and beef and veal produc­tion structures and ... to allow only farmers practising farming as their main occupa­tion so to benefit is in accordance with the obligations on the Member States arising from Council Directive No 72/159... on the modernization of farms."
2. »...direktiv 72/159 i almindelighed, og artiklerne 13 og 14 i særdeleshed, ...om­fatter [kun] byggemodning til landbrugsmæssige formål inden for rammerne af en ændring af landbrugsstrukturerne og [kan ikke] finde anvendelse på installering af vandforsyningsanlæg, der er udført med henblik på opførelse af beboelsesejendom­
2. "...Directive No 72/159 in general, and Articles 13 and 14 thereof in particular, is concerned only with development of land for agricultural purposes within the framework of a reform of agricultural structures and may not apply to the provision of water supply carried out with a view to the construction of dwelling-houses."
Dom af 6. maj 1980: sag 152/79, Lee/Landbrugsministeriet, Sml. 1980, s. 1495, 1506 (Forslag: Warner, s. 1510).
Judgment of 6 May 1980, Case 152/79, Lee ν Minister for Agriculture, [1980] ECR 1495, 1506 (Opinion: Warner, p. 1510).
3. »Det fremgår af [disse bestemmelser i direktiv 72/159], at det tilkommer medlems­staterne selv, på grundlag af de opfattelser, som er rådende i Fællesskabet, at gen­nemføre de af Fællesskabet forudsete foranstaltninger og, på de af Fællesskabet fast­satte betingelser, selv at bestemme, i hvilket omfang disse foranstaltninger skal inten­siveres eller koncentreres i bestemte områder.
"It is ... apparent from [the provisions of Directive No 72/159] that it is for the Member States themselves, acting on the basis of common concepts, to implement the measures envisaged by the Community and to determine themselves, on the basis of conditions laid down by the Community, the extent to which such measures should be intensified in or concentrated on certain regions.
') Rådets direktiv 72/159/EØF af 17. april 1972 om modernisering af landbrugsbedrifter (EFT 1972 II, s. 312).
Council Directive No 72/159/EEC of 17 April 1972 on the modernization of farms (Official Journal, English Special Edition 1972 (II), p. 324).
Rådets forordning (EØF) nr. 355/77 af 15. februar 1977 om en fælles foranstaltning til forbedring af vilkårene for forarbejdning og afsætning af landbrugsvarer (EFT 1977 L 51, s. I).
Council Regulation (EEC) No 355/77 of 15 February 1977 on common measures to improve the conditions under which agricultural products are processed and marketed (Official Journal 1977, L 51, p. 1).
Heraf følger, at direktiv 72/159 ikke indebærer særlige forpligtelser til at stille rets­midler til rådighed over for administrative afgørelser, som træffes inden for ram­merne af de til gennemførelsen af direktivet indførte nationale bestemmelser, men at dette problem må løses efter hver enkelt medlemsstats nationale ret.«
EEC - AGRICULTURE - STRUCTURAL POLICY the framework of the national provisions laid down in implementation of it, that mat­ter remaining subject to the national law of each Member State."
Det fremgår af bestemmelserne i forordning nr. 355/77 om en fælles foranstalt­ning til forbedring af vilkårene for forarbejdning og afsætning af landbrugsvarer, at et investeringsprojekt, som forelægges af en driftsleder i landbruget, og som er be­stemt til at forbedre forarbejdningen og afsætningen af landbrugsvarer fra den land­brugsbedrift, hvori der skal investeres, absolut ikke falder inden for forordningens anvendelsesområde, såfremt det rent faktisk kan bidrage til at rationalisere forarbejd­nings­ og afsætningsstrukturerne.
The net result of the provisions of Regulation No 355/77 on common measures to improve the conditions under which agricultural products are processed and mar­keted is that an investment project submitted by a farmer and designed to improve the processing and marketing of agricultural products from the same farm as that in which the investment is to be made is in no way excluded from the scope of the regula­tion if it is capable of making an effective contribution towards rationalizing process­ing and marketing structures.
Den i direktivet omhandlede støtte skal tjene til at forbedre vilkårene for produktionen af landbrugsvarer, således at rentabiliteten i landbrugsbe­drifterne kan forøges og bringes op på et passende niveau, mens forordning nr. 355/77 har til formål at forbedre vilkårene for forarbejdning og afsætning af land­brugsvarer.
The aid pro­vided for under the directive is designed to improve production conditions for basic agricultural products in order to raise the profitability of farms to a suitable level, whereas Regulation (EEC) No 355/77 is concerned with improving the processing and marketing of agricultural products.
1. »[At fællesskabsretten anvendes objektivt forkert gennem en af de nationale myn­digheder i god tro anlagt fortolkning, er] ikke ... omfattet af artikel 8, men [må] derimod ... bedømmes efter de almindelige bestemmelser [i forordning nr. 729/70's ')] artikler 2 og 3, hvorefter EUGFL finansierer restitutioner, der ydes, og in­terventioner, der foretages, 'efter Fællesskabets regler' inden for rammerne af den fælles markedsordning for landbruget.
"... a situation [in which Community law is applied incorrectly by the national au­thorities on the basis of an interpretation adopted in good faith] cannot fall under Ar­ticle 8 [of Regulation No 729/70'] but must, on the contrary, be examined in the light of the general provisions of Articles 2 and 3 of the same regulation, according to which refunds granted and intervention undertaken 'in accordance with the Com­munity rules' within the framework of the common organization of agricultural markets are to be financed by the EAGGF.
Domme af 7. februar 1979: — sag 11/76, Nederlandene/Kommissionen, Sml. 1979, s. 245, 278 f. — sag 18/76, Tyskland/Kommissionen, Sml. 1979, s. 343, 384 (Forslag: Capotorti, s. 286).
Judgments of 7 February 1979: - Case 11/76, Netherlands ν Commission, [1979] ECR 245, 278 — Case 18/76, Germany ν Commission, [1979] ECR 343, 384 (Opinion : Capotorti, p. 286).
I forbindelse med afslutningen af de regnskaber, der fremlægges af medlemssta­terne vedrørende de udgifter, der finansieres af EUGFL, skal Kommissionen kun på­tage sig de udgifter, der er afholdt på grundlag af en fejlagtig fortolkning af fælles­skabsretten, hvis en fællesskabsinstitution kan gøres ansvarlig for denne.
In the context of the discharge of the accounts submitted by the Member States in connection with expenditure financed by the EAGGF, it is for the Commission to bear the financial consequences of expenditure undertaken on the basis of an incor-
Jfr. tilsvarende: — dom af 25. november 1980: sag 820/79, Belgien/Kommissionen, Sml. 1980, s. 3537, 3548 f. (Forslag: Mayras, s. 3550)
Judgment of 7 February 1979, Case 11/76, Netherlands ν Commission, [1979] ECR 245, Summary, para.3, p.282 (Opinion: Capotorti, p.286).
Heraf følger, at den efterfølgende berigtigelse af manglerne vedrørende formkravene til beviset, som er foretaget efter at det kompetente nationale organ har udbetalt støt­ten, ikke er en omstændighed af en sådan karakter, at den kan gøre Kommissionens nægtelse af at pålægge EUGFL udgiften ugyldig.«
It follows that the rectification of the formal requirements relating to proof following payment of the aid by the competent national agency is not such as to invalidate the Commission's refusal to charge the expenditure to the EAGGF."
Dom af 7. februar 1979: foren, sager 15 og 16/76, Frankrig/Kommissionen, Sml. 1979, s. 321, 337 (Forslag: Capotorti, s. 286).
Judgment of 7 February 1979, Joined Cases 15 and 16/76, France ν Commission, [1979] ECR 321, 337 (Opinion: Capotorti, p. 286).