natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det bemærkes, at en statsborger i en medlemsstat, over for hvem der er truffet beslutning om udvisning fra en medlemsstats område, på ny kan ansøge om opholdstilladelse, og at den kompetente administrative myndighed i medlemsstaten — når ansøgningen indgives efter en rimelig frist — er forpligtet til at behandle den og navnlig tage hensyn til de anbringender, ansøgeren gør gældende som bevis for, at de forhold, der begrundede den første udvisningsbeslutning, har ændret sig.
A Community national expelled from a Member State may apply for a fresh residence permit, and, if that application is made after a reasonable time, it must be examined by the competent administrative authority in that State, which must take into account, in particular, the arguments put forward to establish that there has been a material change in the circumstances which justified the first decision ordering expulsion.
Bestemmelserne i direktivets artikel 9 supplerer bestemmelserne i artikel 8.
The provisions of Article 9 of the directive complement those of Article 8.
De har til formål at sikre personer, der rammes af en af de foranstaltninger, der er omhandlet i de tre tilfælde, der er nævnt i artiklens stk. 1, en proceduremæssig mindstegaranti.
Their purpose is to provide minimum procedural guarantees for persons affected by one of the measures referred to in the three cases defined in Article 9(1).
I tilfælde, hvor retsmidlerne kun tager sigte på spørgsmålet om beslutningens lovlighed, skal der ved den i artikel 9, stk. 1, nævnte »kompetente myndigheds« behandling af sagen skabes mulighed for en udtømmende vurdering af sagens samlede fakta og omstændigheder, herunder om den pågældende foranstaltning er hensigtsmæssig, før der træffes endelig beslutning.
Where the right of appeal is restricted to the legality of the decision, the purpose of the intervention of the competent authority referred to in Article 9(1) is to enable an exhaustive examination of all the facts and circumstances, including the expediency of the proposed measure, to be carried out before the decision is finally taken.
Beslutninger, hvorved en statsborger i en medlemsstat forbydes adgang til en anden medlemsstats område, udgør en undtagelse fra det grundlæggende princip om fri bevægelighed.
Decisions prohibiting entry into a Member State of a national of another Member State constitute derogations from the fundamental principle of freedom of movement.
Følgelig kan en sådan beslutning ikke gælde i et ubestemt tidsrum.
Consequently, such a decision cannot be of unlimited duration.
En statsborger i en medlemsstat, som rammes af et sådant forbud, må derfor have ret til at anmode om, at hans forhold undersøges på ny, når han mener, at de forhold, der begrundede forbuddet mod indrejse, ikke længere gør sig gældende.
A Community national against whom such a prohibition has been issued must therefore be entitled to apply to have his situation reexamined if he considers that the circumstances which justified prohibiting him from entering the country no longer exist.
Hvis direktivets artikel 9, stk. 2, skulle fortolkes således, at adressaten for en beslutning om nægtelse af udstedelse af den første opholdstilladelse eller en beslutning om
Such an interpretation would not be in accordance with the purpose of the provisions, since the procedure of referral for consideration and an opinion provided for in Article 9 is intended to mitigate the effect of
•1) Artikel 8 i Rådets direktiv 64/221/EØF af 25. februar 1964 om samordning af de særlige foranstaltninger, som gælder for udlændinge med hensyn til rejse og ophold, og som er begrundet i hensynet til den offentlige orden, sikkerhed ogsundhed skal fortolkes således, at den forpligtelse, der er pålagt en medlemsstat ved denne bestemmelse, er opfyldt i tilfælde hvor der efter medlemsstatens lovgivning dels findes et retsmiddel mod administrative afgøreher i almindelighed, dels findes en anden type retsmiddel mod afgøreher om indrejse, der træffes over for indlændinge i medlemsstaten, såfremt statsborgere i andre medlemsstater kan anvende samme retsmiddel, som i medlemsstaten kan anvendes mod administrative afgøreber i almindelighed.
available in respect of decisions concerning entry by nationals ofthat Member State, the obligation imposed on the Member State by that provision is satisfied if nationals of other Member States enjoy the same remedies as those available against acts of the administration generally in that Member State.
Artikel 9 i direktiv 64/221 skal fortolkes således, at de tre tilfælde, der er nævnt i bestemmelsens stk. 1, og som er udtrykt med ordene 'hvis der ingen retsmidler findes, eller hvis retsmidlerne kun tager sigte på spørgsmålet om beslutningens lovlighed, eller ikke har opsættende virkning', også gælder i forbindelse med stk. 2, dvs. når den anfægtede beslutning er en beslutning om nægtehe af udstedelse af den første opholdstilladelse eller en beslutning om udvisning før udstedelse af en sådan tilladelse
On a proper construction of Article 9 of Directive 64/221, the three cases mentioned in Article 9(1) (namely "where there is no right of appeal to a court of law, or where such appeal may be only in respect of the legal validity of the decision, or where the appeal cannot have suspensory effect") apply equally as regards Article 9(2), that is to say, where the decision challenged is a refusal to issue a first residence permit or a decision ordering expulsion adopted before the issue of such a permit.
En statsborger i en medlemsstat, over for hvem der tidligere er truffet en beslutning, hvorved der gives ham forbud mod indrejse i en anden medlemsstat af hensyn til den offentlige orden eller sikkerhed, har klageadgang i henhold til artikel 8 i direktiv 64/221 og har i givet fald ret til at opnå en udtalelse fra den uafhængige kompetente myndighed i henhold til direktivets artikel 9 for så vidt angår en ny beslutning truffet af den administrative myndighed efter en ansøgning, som er indgivet af den pågældende statsborger, når der er gået en rimelig tid efter den sidste beslutning, hvorved der blev givet ham forbud mod indrejse i den pågældende stat.*
A national of a Member State against whom an initial decision refusing entry into another Member State has been made on grounds of public order or public security has a right of appeal under Article 8 of the directive and, if appropriate, a right to obtain the opinion of an independent competent authority in accordance with Article 9 of the directive, with respect to a fresh decision taken by the administrative authorities on an application made by him after a reasonable time has elapsed since the last decision prohibiting him from entering the country.'
Generaladvokat D. Ruiz-Jarabo Colomer fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 26. november 1996.
Advocate General P. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 26 November 1996.
»1) Udtrykket 'samme adgang til at påklage (én) beslutning, ... som indlændinge har med hensyn til administrative afgørelser' i artikel 8 i direktiv 64/221/EØF tager sigte på den almindelige adgang i hver enkelt medlemsstat til at påklage administrative afgørelser.
'(1) The reference in Article 8 of Directive 64/221 to "the same legal remedies ... as are available to nationals of the State concerned in respect of acts of the administration" is a reference to the general system of remedies available in each Member State with respect to such acts.
En fællcsskabsborger, overfor hvem der er truffet en afgørelse om udvisning, eller som er nægtet adgang til en medlemsstats område af hensyn til den offentlige sundhed, sikkerhed eller orden, kan indbringe en sådan afgørelse under et søgsmål for en domstol i den pågældende medlemsstat, som skal udgøre et effektivt retsmiddel, der sikrer ham fuld domstolsprøvelse af den administrative afgørelse, herunder af de grunde, som afgørelsen er baseret på.
Community nationals who have had an expulsion order made against them or have been refused entry to a Member State, on grounds of public health, public security or public policy, are entitled to challenge such measures before a judicial authority in that Member State by means of an effective remedy which ensures that the entire administrative decision, including its substantive grounds, is subjected to judicial scrutiny.
En fællesskabsborger, som er nægtet adgang til en medlemsstats område eller udvist herfra af hensyn til den offentlige sundhed, sikkerhed eller orden, kan indbringe en afgørelse herom ved en klage i henhold til artikel 8 i direktiv 64/221.
Preliminary ruling (Freedom of establishment making) (Full Court) old people's homes, including the company named Residenze Anni Azzurri Rezzato Sri.
Sag C-70/95 Sodemare SA m.II. / Regione Lombardia Fri bevægelighed for personer
By order of 2 March 1995, received at the Court Registry on 10 March 1995, the Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Administrative Court for the Lombardy Region) referred to the Court of Justice for a preliminary ruling five questions on the interpretation of Articles 3(g), 5, 52, 58, 59, 85, 86, 90 and 190 of the EC Treaty.
Præjudiciel »Fri etableringsret — fri udveksling af tjenesteydelser — hjem for ældre gevinst for øje* (Domstolens plenum)
By Order No 2157 of 3 December 1993, the Lombardy Region rejected that application for approval to enter into contractual arrangements, on the basis of a negative opinion from the USSL, on the ground that the requirement that it should be non-profit-making, imposed by Article 18(3)(a) of the 1980 Law, was not satisfied.
om de lokale social- og sundhedscentres organisation og virksomhed (herefter »1980loven«), af regionen Lombardiets afgørelse nr. 2157 af 3. december 1993, hvorved regionen afslog selskabernes ansøgning om tilslutning til ordningen for godtgørelse af sociale ydelser på sundhedsområdet, og endelig af det lokale socialog sundhedscenters udtalelse nr. 41 af 7. september 1993 (herefter »USSL«).
Those questions were raised in proceedings brought by the Luxembourg company Sodemare SA (hereinafter 'Sodemare') and two Italian companies, Anni Azzurri Holding SpA and Anni Azzurri Rezzato Sri, for the annulment, first, of Article 18(3)(a) of Legge Regionale Lombardia (Lombardy Regional Law) No 39 of 11 April 1980 concerning the organization and functioning of local health and welfare centres (hereinafter 'the 1980 Law'), second, of Order No 2157 of 3 December 1993 of the Regione Lombardia (Lombardy Region) rejecting their request for approval to enter into contractual arrangements under which they would be reimbursed for providing social insurance services of a health­care nature and, finally, of Opinion No 41 of 7 September 1993 issued by the local health and welfare centre (hereinafter the 'USSL').
Sodemare har stiftet et italiensk aktieselskab ved navn Anni Azzurri Holding SpA. Dette selskab kontrolleres helt af Sodemare og ejer hele selskabskapitalen i forskellige selskaber, hvis virksomhed består i at drive hjem for ældre,
Sodemare set up a capital company governed by Italian law, named Anni Azzurri Holding SpA That company, which Sodemare controls entirely, owns all the capital of various companies running
Spørgsmålene er blevet rejst under en sag, som det luxembourgske selskab Sodemare SA (herefter »Sodemare«) og to italienske selskaber, Anni Azzurri Holding SpA og Anni Azzurri Rezzato Sri har anlagt med påstand om annullation af artikel 18, stk. 3, litra a), i Lombardiets regionallov nr. 39 af 11. april 1980
It is apparent from the order for reference that the first question concerns the obligation to state the reasons for national rules of general scope which, like those at issue in this case, prohibit profitmaking companies from participating in a social welfare system by concluding contracts which entitle them to be reimbursed by the public authorities for the costs of providing social welfare services of a health-care nature.
indbringe for domstolene, og ikke generelle nationale retsakter.
has already held in Case 238/82 Duphar and Others ν Netherlands State [1984] ECR 523 and in Joined Cases C-159/91 and C-160/91 Poucet and Ristre ν AGF and Cancava [1993] ECR I637, Community law does not detract from the powers of the Member States to organize their social security systems.
Det andet, tredje, fjerde og femte spørgsmål
The second, third, fourth and fifth questions
Ved dekret udstedt af præsidenten for provinsen Brescia fik sidstnævnte selskab den 3. december 1992 tilladelse til at drive et hjem for ældre. Den 29. april 1993 ansøgte det Lombardiets regionalråd om at blive tilsluttet ordningen vedrørende aftaler med USSL-centrene, hvilket ville have sat det i stand til at opnå godtgørelse for ydelser på sundhedsområdet, som selskabet skal levere til de plejcafhængige ældre beboere.
Moreover, the fact that it is impossible for profitmaking companies automatically to participate in the running of a statutory social welfare system of a Member State by concluding a contract which entitles them to be reimbursed by the public authorities for the costs of providing social welfare services of a health-care nature is not liable to place profitmaking companies from other Member States in a less favourable factual or legal situation than profitmaking companies in the Member State in which they are established.
Den forelæggende ret ønsker med disse spørgsmål reelt oplyst, om traktatens artikel 3, litra g), og artikel 5, 52, 58, 59, 85, 86 og 90 er til hinder for, at en medlemsstat alene tillader private virksomheder, der drives uden gevinst for øje, at medvirke ved gennemførelsen af sin sociale bistandsordning ved indgåelsen af aftaler, der giver ret til godtgørelse fra det offentlige af udgifter til sociale bistandsydelser på sundhedsområdet.
By these questions, the national court seeks essentially to ascertain whether Articles 3(g), 5, 52, 58, 59, 85, 86 and 90 of the Treaty preclude a Member State from allowing only non-profit-making private operators to participate in the running of its social welfare system by concluding contracts which entitle them to be reimbursed by the public authorities for the costs of providing social welfare services of a health-care nature.
Traktatens artikel 52 og 58 (det andet og det tredje spørgsmål)
In view of the foregoing, the non-profit condition cannot be regarded as contrary to Articles 52 and 58 of the Treaty.
Det første spørgsmål
Article 59 of the Treaty (fourth question)
Det luxembourgske selskab deltager på stabil og vedvarende måde i det økonomiske liv i Italien, og det henhører derfor under bestemmelserne i kapitlet om etableringsretten, dvs. traktatens artikel 52-58, og ikke under kapitlet om tjenesteydelser.
In that regard it must be borne in mind that the right freely to provide services may be relied on by an undertaking as against the State in which it is established if the services are provided for persons established in another Member State.
Det fremgår af forelæggelseskendelsen, at det første spørgsmål drejer sig om forpligtelsen til at begrunde generelle nationale regler, der som den i hovedsagen omtvistede regel indeholder et forbud mod, at selskaber, der driver virksomhed med gevinst for øje, ved indgåelsen af aftaler, der giver ret til godtgørelse fra det offentlige af udgifterne til sociale bistandsydelser på sundhedsområdet, deltager i en ordning om social bistand.
The second and third questions concern the situation of a profitmaking company established in Luxembourg which has set up one or more profitmaking companies in Italy in order to run old people's homes in that country.
Med henblik på at vurdere foreneligheden af kravet om virksomhed uden gevinst for øje med disse traktatbestemmelser bemærkes først, at fællesskabsretten, som allerede fastslået af Domstolen i dom af 7. februar 1984, Duphar m.fl. og af 17. februar 1993, Poucet og Pistre, ikke begrænser medlemsstaternes kompetence til selv at udforme deres socialsikringsordninger.
Since the Luxembourg company is involved on a stable and continuous basis in the economic life of Italy, that situation falls within the provisions of the chapter of the Treaty on freedom of establishment, namely Articles 52 to 58, and not those of the chapter concerning services.
Den forelæggende ret spørger hermed reelt, om fællesskabsretten, og navnlig traktatens artikel 190, stiller krav med hensyn til begrundelsen for generelle nationale regler, der vedrører spørgsmål, der er omfattet af fællesskabsrettens anvendelsesområde, når det som følge af disse regler for de berørte er usikkert, om de har mulighed for at påberåbe sig fællesskabsretten.
On the other hand, those same provisions do not cover the situation where a national of a Member State goes to the territory of another Member State and establishes his principal residence there in order to receive services there for an indefinite period. Those provisions cannot be applied to activities which are confined in all respects within a single Member State.
Det bemærkes i den forbindelse, at begrundelsespligten ifølge traktatens artikel 190 kun gælder institutionernes retsakter.
In assessing the compatibility of the non-profit condition with those provisions of the Treaty, it must first be borne in mind that, as the Court
artikel 5, pålægger medlemsstaterne ikke at indføre eller opretholde foranstaltninger — selv ikke i form af love eller administrative bestemmelser - som kan ophæve den tilsigtede virkning af de for virksomhederne gældende konkurrenceregler.
homes do so in order to enjoy permanently or for an indefinite period the services provided in those homes. As is clear from the documents before the Court, it is essentially on that basis that the plaintiffs offer to take in residents.
På baggrund af det anførte kan kravet om, at der ikke arbejdes med gevinst for øje, ikke anses for at være i strid med traktatens artikel 52 og 58.
Articles 3(g), 5, 85, 86 and 90 of the Treaty (fifth question)
Domstolen har allerede fastslået, at der foreligger en overtrædelse af traktatens artikel 5 og 85, såfremt en medlemsstat enten foreskriver eller fremmer indgåelse af aftaler i strid med artikel 85 eller forstærker sådanne aftalers virkninger, eller såfremt den fratager de af den udstedte retsforskrifter deres statslige karakter ved til private erhvervsdrivende at uddelegere ansvaret for at træffe beslutninger om økonomisk intervention.
As regards Articles 3(g), 5 and 86 of the Treaty, they could only apply to rules of the kind at issue in the main proceedings if it were proved that such rules placed an undertaking in a position of economic strength enabling it to prevent effective competition from being maintained on the relevant market by placing it in a position to behave to an appreciable extent independently of its competitors, of its customers and ultimately of consumers.
Traktatens artikel 59 (det fjerde spørgsmål)
It must be borne in mind that, in themselves, Articles 85 and 86 of the Treaty are concerned solely with the conduct of undertakings and not with laws or regulations adopted by Member States.
Det bemærkes i den forbindelse, at retten til fri udveksling af tjenesteydelser kan påberåbes af en virksomhed over den stat, hvor virksomheden er etableret, når tjenesteydelserne præsteres til modtagere, der er etableret i en anden medlemsstat.
The Court of Justice has already held that Articles 5 and 85 are infringed where a Member State requires or favours the adoption of agreements, decisions or concerted practices contrary to Article 85 or reinforces their effects, or where it deprives its own rules of the character of legislation by delegating to private economic operators the responsibility for taking decisions affecting the economic sphere.
Det skal fastslås, at der ikke i hovedsagen foreligger oplysninger, på grundlag af hvilke det kan fastslås, at de omtvistede regler har foreskrevet eller fremmet indgåelse af aftaler af denne art mellem virksomheder, der har opnået adgang til aftaleordningen med USSL, eller at de har forstærket virkningerne af sådanne aftaler. Der er i øvrigt ikke holdepunkter for at antage, at de offentlige myndigheder i forbindelse med disse regler har uddelegeret deres kompetence til private erhvervsdrivende.
In this case, there is no reason to infer that national rules of the kind at issue in the main proceedings, which make the conclusion of contracts with the USSLs conferring entitlement to be reimbursed for the costs of providing social welfare services of a health-care nature conditional on the private operator being nonprofit-making, place individual undertakings permitted to enter into such contractual arrangements in a dominant position or result in the creation of sufficiently strong links between them as to give rise to a collective dominant position.
Disse bestemmelser kan således ikke anvendes på aktiviteter, hvis samtlige deres relevante elementer findes inden for en enkelt medlemsstat.
In this case, there is nothing in the documents before the Court to support the conclusion that the rules at issue required or favoured the adoption of such agreements, decisions or
Der er ikke i det foreliggende tilfælde holdepunkter for at fastslå, at nationale regler, som de i hovedsagen omhandlede, hvorefter afslutningen af aftaler med USSL, der giver ret til godtgørelse af udgifter til sociale bistandsydelser på sundhedsområdet, er betinget af, at den private virksomhed ikke drives med gevinst for øje, tillægger de enkelte virksomheder, der har fået adgang til at afslutte sådanne aftaler, en dominerende stilling eller skaber så snævre indbyrdes forbindelser mellem
Community law, and Article 190 of the EC Treaty in particular, does not lay down conditions concerning the statement of reasons for national rules of general scope which fall within the sphere of Community law.
Det bemærkes, at traktatens artikel 85 og 86 i sig selv udelukkende vedrører virksomheders adfærd og ikke omfatter love eller administrative bestemmelser, som er fastsat àf medlemsstaterne.
Articles 52 and 58 of the EC Treaty do not preclude a Member State from allowing only non-profit-making private operators to participate in the running of its social welfare system by concluding contracts which entitle them to be reimbursed by the public authorities for the costs of providing social welfare services of a health-care nature.
Det fremgår imidlertid af fast praksis, at traktatens artikel 85 og 86, sammenholdt med
Article 59 of the EC Treaty does not cover the situation of a company which, having established itself in a Member State in order to run old peoples homes there, provides
Herefter kan heller ikke traktatens artikel 86, sammenholdt med dens artikel 90, finde anvendelse.
services to residents who, for that purpose, reside in those homes permanently or for an indefinite period.
EF-traktatens artikel 85 og 86, sammenholdt med dens artikel 3, litra g), og artikel 5 og 90, finder ikke anvendelse på nationale regler, hvorefter kun private virksomheder, der drives uden gevinst for øje, kan medvirke ved gennemførelsen af en social bistandsordning ved afslutning af aftaler, der giver ret til godtgørelse fra det offentlige af udgifterne til sociale bistandsydelser på sundhedsområdet.«
Articles 85 and 86, read in conjunction with Articles 3(g), 5 and 90 of the EC Treaty, do not apply to national rules which allow only non-profit-makirrgprivate operators to participate in the running of a social welfare system by concluding contracts which entitle them to be reimbursed by the public authorities f or the costs of providing social welfare services of a health-care nature.'
Generaladvokat N. Fennelly fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 6. februar 1997.
Advocate General N. Fennelly delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 6 February 1997.
Den i hovedsagen omhandlede nationale lovgivning udgør ikke en tilsidesættelse af traktatens artikel 3, litra g), artikel 5, artikel 85, artikel 86 eller artikel 90.«
Preliminary ruling (Common Customs Tariff — Tariff headings — Electrical apparatus constituting an 'uninterruptible power supply' — Classification in the Nomenclature of the Common Customs Tariff) (First Chamber)