natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den 7. maj 1992 anmeldte Racke de partier, der blev udtaget til fri omsætning, under beregning af told til præferencetoldsats, således som det er fastsat i samarbejdsaftalen.
Nevertheless, by a decision of 27 May 1992, the Hauptzollamt Mainz demanded the difference between the third-country rate of customs duty and the preferential rate, since the wines had been imported from Serbia.
Ved kendelse af 7. marts 1996 har Bundesfinanzhof forelagt to præjudicielle spørgsmål vedrørende gyldigheden af Rådets forordning (EØF) nr. 3300/91 af 11. november 1991 om suspension af handelsindrømmelserne i samarbejdsaftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Den Socialistiske Føderative Republik Jugoslavien (herefter »den anfægtede forordning«).
The questions were raised in proceedings between A. Racke GmbH & Co. ('Racke') and the Hauptzollamt Mainz (Principal Customs Office, Mainz) concerning a customs debt arising on the importation into Germany of certain quantities of wine originating in the Socialist Federal Republic of Yugoslavia. Legal background
Ved afgørelse af 27. maj 1992 fremsatte Hauptzollamt Mainz imidlertid krav om forskellen mellem den for tredjelande gældende toldsats og præferencesatsen med den begrundelse, at vinene var blevet indført fra Serbien.
Racke then brought an action challenging that decision before the Finanzgericht (Finance Court), which upheld it in respect of wines imported before 15 November 1991, but dismissed it as to the remainder on the ground that the suspension by the disputed regulation of the trade concessions granted by the Cooperation Agreement was justified by the occurrence of a fundamental change in the situation, namely the war in Yugoslavia.
Det må påpeges, at Domstolens kompetence — således som Domstolen allerede fastslog i dommen af 12. december 1972, International Fruit Company m.fl. — til i medfør af traktatens artikel 177 at træffe afgørelse vedrørende gyldigheden af retsakter udstedt af Fællesskabets institutioner ikke indeholder nogen begrænsning med hensyn til de grunde, der kan påberåbes til anfægtelse af gyldigheden af de nævnte retsakter.
Since such jurisdiction extends to all grounds capable of invalidating those measures, the Court is obliged to examine whether their validity may be affected by reason of the fact that they are contrary to a rule of international law.
Da kompetencen omfatter alle de ugyldighedsgrunde, som retsakterne kan være behæftet med, har Domstolen pligt til at undersøge, om deres gyldighed kan anfægtes under henvisning til, at de strider mod en regel i folkeretten.
Racke has appealed on a point of law against that decision to the Bundesfinanzhof, which first considers the question whether unilateral suspension of the Cooperation Agreement complies with the conditions laid down in Article 62(1) of the Vienna Convention on the Law of Treaties of 23 May 1969 (the 'Vienna Convention').
Det bemærkes, at spørgsmålet om gyldigheden af den anfægtede forordning set i forhold til den folkeretlige sædvaneret er rejst i form af en indsigelse under en retssag, hvori Racke kræver anvendelse af den ordning for præferencetoldsats, der er fastsat i samarbejdsaftalens artikel 22.
It should be noted that the question whether the disputed regulation is valid having regard to customary international law has arisen incidentally in a dispute in which Racke claims that the preferential rates of customs duty provided for in Article 22 of the Cooperation Agreement should be applied.
Bundesfinanzhofs næste spørgsmål er, om det henset til Wienerkonventionens artikel 65 var lovligt at suspendere samarbejdsaftalen uden forudgående meddelelse og uden varsel, om der forelå et særligt hastende tilfælde, og om eventuelle proceduremæssige mangler kunne afhjælpes ved den tid, der var forløbet inden fortoldningstidspunktet.
The Bundesfinanzhof then considers whether, having regard to Article 65 of the Vienna Convention, it was permissible to proceed with the suspension of the Cooperation Agreement with no prior notification or waiting period, if there was especial urgency and the lapse of time before payment of the customs duties in question was sufficient to compensate for any procedural defects.
Under hensyn til den således beskrevne usikkerhed har Bundesfinanzhof besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen to præjudicielle spørgsmål.
In the light of those considerations, the Bundesfinanzhof decided to stay the proceedings and refer two questions to the Court of Justice for a preliminary ruling.
Det skal følgelig først undersøges, om artikel 22, stk. 4, som finder anvendelse i hovedsagen, således som det fremgår af genstanden for de forordninger om toldkontingenter, der omtales i forelæggelseskendelsen, direkte for borgerne kan stifte ret til en præferencetoldbehandling.
It therefore needs to be examined first whether Article 22(4), which, as the purpose of the quota regulations cited in the order for reference demonstrates, applies to the main proceedings in this case, is capable of conferring rights to preferential customs treatment directly upon individuals.
Nævnte bestemmelse skal som følge af selve ordlyden gennemføres ved EF-retsakter, for at det omhandlede årlige fællesskabstoldkontingent kan blive åbnet, efter bestemmelserne i tillægsprotokollens artikel 2, stk 1 og 2, og Fællesskabet råder herved ikke over noget skøn vedrørende vedtagelsen af disse foranstaltninger.
By its very wording, that provision requires Community measures to implement it in order to enable the annual Community tariff quota to be opened in accordance with the detailed rules laid down by Article 2(1) and (2) of the Additional Protocol, the Community having no discretion as to the adoption of those measures.
Fællesskabet har faktisk pligt til rettidigt at foretage den nøjagtige beregning af toldafgifterne ifølge disse bestemmelser.
The Community is obliged to carry out, within a certain period, an exact calculation of customs duties in accordance with those provisions.
Det følger heraf, at samarbejdsaftalens artikel 22, stk. 4, med hensyn til den heri fastsatte præferencetoldbehandling kan stifte rettigheder for borgerne, som disse kan gøre gældende for de nationale domstole.
It follows that, as regards the preferential customs treatment for which it makes provision, Article 22(4) of the Cooperation Agreement is capable of conferring rights upon which individuals may rely before national courts.
Indledningsvis bemærkes, at selv om Wienerkonventionen ikke er bindende for Fællesskabet og heller ikke binder samtlige medlemsstater, afspejler en række af bestemmelserne i den, herunder artikel 62, de folkeretlige regler, som på visse betingelser knæsætter det princip, at ændrede omstændigheder kan medføre, at en traktat bortfalder eller suspenderes.
By way of a preliminary observation, it should be noted that even though the Vienna Convention does not bind either the Community or all its Member States, a series of its provisions, including Article 62, reflect the rules of international law which lay down, subject to certain conditions, the principle that a change of circumstances may entail the lapse or suspension of a treaty.
Således har Den Internationale Domstol udtalt følgende: »Dette princip og de ganske særlige betingelser for, at det kan anvendes, indeholdes i artikel 62 i Wienerkonventionen om traktatretten, som i flere henseender kan betragtes som en kodifikation af den eksisterende sædvaneret med hensyn til ophør af traktatmæssige forbindelser som følge af ændrede omstændigheder«.
Thus the International Court of Justice held that '[tjhis principle, and the conditions and exceptions to which it is subject, have been embodied in Article 62 of the Vienna Convention on the Law of Treaties, which may in many respects be considered as a codification of existing customary law on the subject of the termination of a treaty relationship on account of change of circumstances'.
Denne antagelse modsiges i øvrigt ikke af gennemgangen af genstanden for og karakteren af den aftale, som artikel 22, stk. 4, er en del af.
It is in that context that Article 22(4), as amended by Article 4 of the Additional Protocol, lays down in
suspension som følge af grundlæggende ændrede omstændigheder binder Fællesskabets institutioner og er en del af Fællesskabets retsorden.
respect of certain wines a Community tariff quota within which dismantling of customs duties on importation into the Community is to take place.
Efter udløbet af den første etape af denne liberalisering den 30. juni 1985 blev der ved tillægsprotokollen fastsat en fremtidig samhandelsordning.
the suspending regulation, obligations deriving from rules of customary international law which govern the termination and suspension of treaty relations.
Det skal dernæst undersøges, om en borger, når han for domstolene gør krav på den præferencetoldbehandling, som samarbejdsaftalens artikel 22 , stk. 4, som ændret, indrømmer ham, på grundlag af de folkeretlige sædvaneretsregler kan gøre gældende, at den anfægtede forordning er ugyldig, da den med virkning fra den 15. november 1991 suspenderede de ved denne aftale tildelte handelsindrømmelser.
It next needs to be examined whether, when invoking in legal proceedings the preferential customs treatment granted to him by Article 22(4) of the Cooperation Agreement, an individual may challenge the validity under customary international law rules of the disputed regulation, suspending the trade concessions granted under that Agreement as from 15 November 1991.
Den judicielle kontrol må imidlertid som følge af, at de omhandlede regler er vanskelige, og fordi visse af de begreber, som de henviser til, er upræcise, nødvendigvis — især under en præjudiciel forelæggelse til prøvelse af gyldigheden — begrænses til spørgsmålet om, hvorvidt Rådet, da det udstedte forordningen om suspension, gjorde sig skyldig i åbenbare skønsfejl vedrørende betingelserne for at anvende disse regler.
However, because of the complexity of the rules in question and the imprecision of some of the concepts to which they refer, judicial review must necessarily, and in particular in the context of a preliminary reference for an assessment of validity, be limited to the question whether, by adopting the suspending regulation, the Council made manifest errors of assessment concerning the conditions for applying those rules.
Såfremt den anfægtede forordning måtte kendes ugyldig, vil de handelsindrømmelser, der er tildelt ved reglerne i samarbejdsaftalen, fortsat være anvendelige i Fællesskabets retsorden, indtil det tidspunkt, på hvilket Fællesskabet i overensstemmelse med de anvendelige folkeretlige regler bragte denne aftale til ophør.
If the disputed regulation had to be declared invalid, the trade concessions granted by the Cooperation Agreement would remain applicable in Community law until the Community brought that Agreement to an end in accordance with the relevant rules of international law.
Det følger heraf, at såfremt den anfægtede forordning kendes ugyldig som følge af, at den strider mod reglerne i den folkeretlige sædvaneret, har borgerne herefter mulighed for direkte at påberåbe sig den ret til præferencebehandling, som samarbejdsaftalen giver dem.
It follows that a declaration of the invalidity of the disputed regulation by reason of its being contrary to rules of customary international law would allow individuals to rely directly on the rights to preferential treatment granted to them by the Cooperation Agreement.
For at en aftale kan ophøre eller suspenderes som følge af grundlæggende ændrede omstændigheder stiller den folkeretlige sædvaneret som kodificeret i Wienerkonventionens artikel 62, stk. 1, to betingelser.
For it to be possible to contemplate the termination or suspension of an agreement by reason of a fundamental change of circumstances, customary international law, as codified in Article 62(1) of the Vienna Convention, lays down two conditions.
For det første skal disse omstændigheders eksistens have udgjort et væsentugt grundlag for parternes samtykke til at være bundet af aftalen; for det andet skal ændringen gennemgribende have forandret omfanget af de forpligtelser, som ifølge aftalen stadig skal opfyldes.
First, the existence of those circumstances must have constituted an essential basis of the consent of the parties to be bound by the treaty; secondly, that change must have had the effect of radically transforming the extent of the obligations still to be performed under the treaty.
Herom bemærkes, at som det fremgår af dommen af 24. november 1992, Poulsen mod Diva Navigation, skal Fællesskabet udøve sine beføjelser under overholdelse af folkeretten.
It should be noted in that respect that, as is demonstrated by the Court's judgment in Case C286/90 Poulsen and Diva Navigation the European Community must respect international law in the exercise of its powers.
Fællesskabet har følgelig pligt til at respektere reglerne i den folkeretlige sædvaneret, når det udsteder en forordning om suspension af handelsindrømmelser, der er tildelt ved en aftale eller i henhold til en aftale, som det har indgået med et tredjeland.
It is therefore required to comply with the rules of customary international law when adopting a regulation suspending the trade concessions granted by, or by virtue of, an agreement which it has concluded with a non-member country.
Heraf følger, at reglerne i den folkeretlige sædvaneret om traktatforbindelsers ophør og
It follows that the rules of customary international law concerning the termination and the suspension of treaty relations by reason of a fundamental change of circumstances are binding upon the Community institutions and form part of the Community legal order.
Vedrørende den første betingelse fremgår det, at de kontraherende parter ifølge samarbejdsaftalens præambel vil »fremme udviklingen og differentieringen af det økonomiske, finansielle og handelsmæssige samarbejde med henblik på at opnå en bedre balance samt forbedre strukturen i deres samhandel og øge denne og deres befolkningers velfærd«, og at de er bevidste om, »at det ved etableringen af mere harmoniske økonomiske og handelsmæssige forbindelser mellem Fællesskabet og Den Socialistiske Føderative
Concerning the first condition, the preamble to the Cooperation Agreement states that the contracting parties are resolved 'to promote the development and diversification of economic, financial and trade cooperation in order to foster a better balance and an improvement in the structure of their trade and expand its volume and to improve the welfare of their populations' and that they are conscious 'of the need to take into account the significance of the new situation created by the enlargement of the Community for the organisation of more harmonious economic and trade relations between the Community and the Socialist Federal Republic of Yugoslavia'.
radikal ændring af de forhold, hvorunder samarbejdsaftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Den Socialistiske Føderative Republik Jugoslavien og protokollerne hertil«, og at »de anfægter anvendelsen af disse« — har gjort sig skyldig i en åbenbar skønsfejl.
In view of such a wide-ranging objective, the maintenance of a situation of peace in Yugoslavia, indispensable for neighbourly
Henset til en målsætning af et sådant omfang var bevarelsen af fredelige forhold i Jugoslavien — som er absolut nødvendig for gode naboforhold — og eksistensen af institutioner, som var i stand til at sikre gennemførelsen af det samarbejde, som der tages sigte på ved aftalen, på hele Jugoslaviens område, en væsentlig forudsætning for at indlede og fortsætte samarbejdet som forudset ved aftalen.
relations, and the existence of institutions capable of ensuring implementation of the cooperation envisaged by the Agreement throughout the territory of Yugoslavia constituted an essential condition for initiating and pursuing that cooperation.
Vedrørende det i forelæggelseskendelsen rejste spørgsmål om, hvorvidt det efter Wienerkonventionens artikel 65 var lovligt at suspendere samarbejdsaftalen uden meddelelse og uden varsel, må det fastslås, at Fællesskabet og medlemsstaterne i de fælles erklæringer af den 5., 6. og 28. oktober 1991 havde meddelt, at de ville træffe restriktive foranstaltninger over for de parter, som ikke overholdt våbenhvileaftalen af 4. oktober 1991, som de havde undertegnet i nærværelse af formanden for Rådet og formanden for Konferencen om Jugoslavien; desuden havde Fællesskabet under forhandlingerne om afslutning af denne aftale ladet forstå, at det ville bringe samarbejdsaftalen til ophør i tilfælde af, at våbenhvilen ikke blev overholdt.
As for the question raised in the order for reference whether, having regard to Article 65 of the Vienna Convention, it was permissible to proceed with the suspension of the Cooperation Agreement with no prior notification or waiting period, this Court observes that, in the joint statements of 5, 6 and 28 October 1991, the Community and the Member States announced that they would adopt restrictive measures against those parties which did not observe the ceasefire agreement of 4 October 1991 which they had signed in the presence of the President of the Council and the President of the Conference on Yugoslavia; moreover, the Community had made known during the conclusion of that agreement that it would bring the Cooperation Agreement to an end in the event of the ceasefire not being observed (BulL EC 10-1991, paragraphs 1.4.6, 1.4.7 and 1.4.16).
Vedrørende den anden betingelse ses det ikke, at Rådet — ved i anden betragtning til den anfægtede forordning at fastslå, at »en fortsættelse af fjendtlighederne og disses følger for de økonomiske forbindelser og handelsforbindelser såvel mellem de jugoslaviske republikker som med Fællesskabet udgør en
Regarding the second condition, it does not appear that, by holding in the second recital in the preamble to the disputed regulation that 'the pursuit of hostilities and their consequences on economic and trade relations, both between the Republics of Yugoslavia and with the Community, constitute a radical change in the conditions under which the Cooperation Agreement between the European Economic Community and the Socialist Federal Republic of Yugoslavia and its Protocols ... were concluded' and that 'they call into question the application of such Agreements and Protocols', the Council made a manifest error of assessment.
»Gennemgangen af de forelagte spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af Rådets forordning (EØF) nr. 3300/91 af 11. november 1991 om suspension af handelsindrømmelserne i samarbejdsaftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Den Socialistiske Føderative Republik Jugoslavien.*
'Examination of the questions referred has disclosed no factor of such a kind as to affect the validity of Council Regulation (EEC) No 3300/91 of 11 November 1991 suspending the trade concessions provided for by the Cooperation Agreement between the European Economic Community and the Socialist Federal Republic of Yugoslavia.'
Generaladvokat F.G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 4. december 1997.
Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 4 December 1998.
Han fandt, at der burde gives følgende besvarelse:
He was of the opinion the questions referred by the Bundesfinanzhof should be answered as follows:
»Undersøgelsen af de forelagte spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af Rådets forordning (EØF) nr. 3300/91 om suspension af handelsindrømmelserne i samarbejdsaftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Den Socialistiske Føderative Republik Jugoslavien.«
Examination of the questions referred has disclosed no factor of such a kind as to affect the validity of Council Regulation (EEC) No 3300/91 suspending the trade concessions provided for by the Cooperation Agreement between the European Economic Community and the Socialist Federal Republic of Yugoslavia.
Ved kendelse af 13. juni 1997 har Anondissementsrechtbank, Maastricht, stillet to præjudicielle spørgsmål om fortolkningen af Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 (herefter »direktivet«).
By order of 13 June 1997, the Arrondissementsrechtbank, Maastricht, referred to the Court for a preliminary ruling two questions concerning the interpretation of Council Directive 83/189/EEC of 28 March 1983 (hereinafter 'the Directive').
artikel 8 og 9, medfører, at de pågældende tekniske forskrifter ikke kan bringes i anvendelse, således at de følgelig ikke kan gøres gældende over for borgerne.
Those questions were raised in criminal proceedings instituted against Mr Lemmens, who was charged with driving a vehicle while under the influence of alcohol.
Domstolen har som følge heraf kendt for ret, at borgerne kan påberåbe sig de nævnte bestemmelser for en national ret, og at det påhviler denne at afslå at anvende en national teknisk forskrift, der ikke er blevet meddelt i overensstemmelse med direktivet.
Following that judgment, the Netherlands Government drew up a list of national measures which should possibly have been notified to the Commission in accordance with the Directive and which included both the 1987 Decree and the 1987 Regulation.
Disse spørgsmål er blevet rejst under en straffesag mod Johannes Lemmens, der er tiltalt for at have ført motorkøretøj i spirituspåvirket tilstand.
In an attempt to make up for lost time, the Netherlands Government notified the Commission of the 1997 Decree on the conduct of tests to determine the alcohol level and the 1997 Regulation on breath analysis, which are identical to their predecessors from 1987.
Den nederlandske lovgivning bestemmer, at ingen må føre et motorkøretøj eller som fører foranledige, at det føres, efter indtagelse af alkoholholdige drikke i et sådant omfang, at en undersøgelse udviser et indhold af alkohol i udåndingsluften, der overstiger 220 mikrogram alkohol pr. liter udåndet luft.
The Netherlands law makes it an offence for any person to drive or ride a vehicle after consuming intoxicating liquor so that, upon testing, the alcohol content of his breath is shown to be higher than 220 micrograms of alcohol per litre of expelled breath.
Som følge af denne dom udarbejdede den nederlandske regering en fortegnelse over de nationale forskrifter, som eventuelt skulle have været meddelt Kommissionen i overensstemmelse med direktivet.
It is apparent from the order for reference that, in the course of the criminal proceedings instituted against him, Mr Lemmens said 'I understand from the press that there are difficulties regarding the breathanalysis apparatus.
Blandt disse forskrifter fandtes bekendtgørelsen om undersøgelse af alkoholindhold 1987 og bekendtgørelsen om analyse af udåndingsluft 1987.
I maintain that this apparatus has not been notified to Brussels and wonder what the consequences of this could be for my case'.
Til udførelsen af en analyse af udåndingsluft skal anvendes et alcometer af en bestemt type, der fastsættes af justitsministeren, idet det forudsættes, at dette apparatur er blevet godkendt efter en undersøgelse foretaget af et kontrolorgan, som er udpeget af ministeren.
In order to carry out a breathalyser test, breathanalysis apparatus must be used of a type designated by the Minister for Justice, which presupposes that the apparatus has been approved following a test carried out by the control body designated by the Minister for Justice.
Jeg påberåber mig, at dette apparatur ikke er blevet meddelt Bruxelles, og spørger mig selv om, hvilke konsekvenser det kan have for min sag.«
In those circumstances, the national court decided to stay proceedings and to refer two questions to the Court for a preliminary ruling: