natgillin/translations-raw huggingface dataset:
12 Når henses til hovedsagens faktiske omstændigheder, således som de fremgår af sa gens akter, ønsker den nationale ret med sit andet spørgsmål afgjort, om en uden landsk retsafgørelse, som er forsynet med fuldbyrdelsespåtegning i en kontraherende stat i henhold til konventionens artikel 31, fortsat skal kunne fuldbyrdes i alle de tilfælde, hvor den kan fuldbyrdes i domsstaten, også selv om fuldbyrdelsen i hen hold til fuldbyrdelsesstatens lovgivning ikke længere kan gennemføres af grunde, som ikke er omfattet af konventionens anvendelsesområde.
12 In the circumstances of the main proceedings, as disclosed by the documents before the Court, the national court's second question seeks, in essence, to establish whether a foreign judgment whose enforcement has been ordered in a Contracting State pursuant to Article 31 of the Convention must continue to be enforced in all cases in which it would still be enforceable in the State in which it was given even when, under the law of the State in which enforcement is sought, the judgment ceases to be enforceable for reasons which lie outside the scope of the Convention.
13 I den foreliggende sag er en ægtemand i henhold til en retsafgørelse, hvis fuldbyr delse anfægtes, blevet pålagt at betale bidrag (Getrenntlebensunterhalt) til sin hus tru.
13 In this instance, the judgment whose enforcement is at issue is one which orders a husband to make maintenance payments to his spouse by virtue of his obligations, arising out of the marriage, to support her.
En sådan afgørelse forudsætter nødvendigvis, at der består et ægteskabeligt for hold.
Such a judgment necessarily presupposes the existence of the matrimonial relationship.
14 Det skal derfor afgøres, om opløsningen af det ægteskabelige forhold som følge af en skilsmissedom afsagt i den stat, fuldbyrdelsesbegæringen rettes til, kan standse fuldbyrdelsen af den udenlandske retsafgørelse, selv om denne fortsat er eksigibel i domsstaten, hvor skilsmissedommen ikke anerkendes.
14 Consideration should therefore be given to whether the dissolution of that matrimonial relationship by a decree of divorce granted by a court of the State in which the enforcement is sought can terminate the enforcement of the foreign judgment even when that judgment remains enforceable in the State in which it was given, the decree of divorce not having been recognized there.
15 Det bemærkes, at konventionen i henhold til artikel 1, stk. 2, nr. 1, ikke finder an vendelse på blandt andet fysiske personers retlige status, og at den ikke indeholder nogen regel, hvorefter retten i den medlemsstat, begæringen rettes til, er forpligtet til at lade virkningerne af en indenlandsk skilsmissedom være afhængig af, om den ne dom anerkendes i den stat, hvor den udenlandske retsafgørelse om bidrag er truffet.
15 In that connection it must be observed that indent (1) of the second paragraph of Article 1 of the Convention provides that the Convention does not apply inter alia to the status or legal capacity of natural persons.
16 Dette støttes af konventionens artikel 27, nr. 4, hvorefter udenlandske retsafgørelser principielt ikke kan anerkendes, såfremt de er i strid med en bestemmelse i den in ternationale privatret i den stat, begæringen rettes til, vedrørende blandt andet fysiske personers retlige status.
Moreover, it contains no rule re quiring the court of the State in which enforcement is sought to make the effects of a national decree of divorce conditional on recognition of that decree in the State in which the foreign maintenance order is made.
(fortsat 3) nationale ret, der gælder for den domstol, sagen er indbragt for, ikke fraviges i hen hold til konventionen.
16 That is confirmed by Article 27(4) of the Convention, which excludes in principle the recognition of any foreign judgment involving a conflict with a rule — concern ing inter alia the status of natural persons — of the private international law of the State in which the recognition is sought.
17 Konventionen er således ikke til hinder for, at retten i den stat, begæringen rettes til, tager hensyn til en indenlandsk skilsmissedom i forbindelse med fuldbyrdelsen af en udenlandsk retsafgørelse om bidrag.
17 It follows that the Convention does not preclude the court of the State in which en forcement is sought from drawing the necessary inferences from a national decree of divorce when considering the enforcement of the foreign maintenance order.
18 Det andet spørgsmål skal derfor besvares således, at fuldbyrdelsen af en uden landsk retsafgørelse, som er forsynet med fuldbyrdelsespåtegning i en kontraherende stat i henhold til konventionens artikel 31, og som stadig er eksigibel i domsstaten, ikke kan fortsættes i den stat, begæringen rettes til, når fuldbyrdelsen i henhold til sidstnævnte stats lovgivning ikke længere kan gennemføres af grunde, der ikke er omfattet af konventionens anvendelsesområde.
18 Thus the answer to be given to the national court is that a foreign judgment whose enforcement has been ordered in a Contracting State pursuant to Article 31 of the Convention and which remains enforceable in the State in which it was given must not continue to be enforced in the State where enforcement is sought when, under the law of the latter State, it ceases to be enforceable for reasons which lie outside the scope of the Convention.
19 Med det tredje spørgsmål ønsker den nationale ret afgjort, om en udenlandsk rets afgørelse, hvorefter en ægtemand tilpligtes at betale hustrubidrag som følge af sin underholdspligt på grundlag af ægteskabet, i henhold til Bruxelleskonventionens artikel 27, nr. 3, er uforenelig med en indenlandsk retsafgørelse om opløsning af ægteskabet, eller om anerkendelsen af en sådan udenlandsk retsafgørelse er i strid med grundlæggende retsprincipper i den stat, begæringen rettes til, jfr. artikel 27, nr. 1.
19 The national court's third question seeks, in essence, to establish whether a foreign judgment ordering a person to make maintenance payments to his spouse by virtue of his conjugal obligations to support her is irreconcilable within the meaning of Article 27(3) of the Convention with a national judgment pronouncing the divorce of the spouses or, alternatively, whether such a foreign judgment is contrary to public policy in the State in which recognition is sought within the meaning of Article 27(1).
20 De bestemmelser, som ønskes fortolket, indeholder en opregning af grundene til ikke at anerkende en udenlandsk retsafgørelse.
20 The provisions to be interpreted set out the grounds for not recognizing foreign judgments.
I henhold til artikel 34, stk. 2, kan begæring om fuldbyrdelsespåtegning afslås af de samme grunde.
Under the second paragraph of Article 34, an enforcement order may be refused for those same reasons.
21 Med hensyn til tredje spørgsmåls andet led bemærkes, at 'ordre public'-klausulen, der som konventionen er opbygget, kun kan 'spille en rolle i undtagelsestilfælde' (ovennævnte rapport om konventionen, s. 44), under ingen omstændigheder kan gøres gældende, når der som her skal tages stilling til, om en udenlandsk retsafgørelse er forenelig med en indenlandsk retsafgørelse, da dette spørgsmål skal afgøres på grundlag af den særlige bestemmelse i artikel 27, nr. 3, der vedrører det tilfælde, hvor den udenlandske afgørelse er uforenelig med en afgørelse mellem de samme parter truffet i den stat, begæringen rettes til.
21 As far as the second part of the third question is concerned, it should be noted that, according to the scheme of the Convention, use of the publicpolicy clause, which "ought to operate only in exceptional cases" (Jenard Report, cited above, at p. 44) is in any event precluded when, as here, the issue is whether a foreign judgment is compatible with a national judgment; the issue must be resolved on the basis of the specific provision under Article 27(3), which envisages cases in which the foreign judgment is irreconcilable with a judgment given in a dispute between the same par ties in the State in which enforcement is sought.
22 For at afgøre, om der består en uforenelighed, som omhandlet i den nævnte bestemmelse, skal det undersøges, om retsafgørelserne har retsvirkninger, som gensidigt udelukker hinanden.
22 In order to ascertain whether the two judgments are irreconcilable within the meaning of Article 27(3), it should be examined whether they entail legal conse quences that are mutually exclusive.
23 Det fremgår af sagen, at den udenlandske retsafgørelse vedrørende hustrubidraget i den foreliggende sag blev erklæret eksigibel på et tidspunkt, da den indenlandske skilsmissedom allerede var afsagt og havde fået retskraft, samt at hovedsagen ved rører perioden efter skilsmissen.
23 It is apparent from the documents before the Court that, in the present case, the order for enforcement of the foreign maintenance order was issued at a time when the national decree of divorce had already been granted and had acquired the force of res judicata, and that the main proceedings are concerned with the period follow ing the divorce.
25 Den nationale rets tredje spørgsmål skal derfor besvares således, at en udenlandsk retsafgørelse, hvorefter en ægtemand tilpligtes at betale hustrubidrag i henhold til den underholdspligt, der gælder for ægtefæller, er, jfr. konventionens artikel 27, nr. 3, uforenelig med en indenlandsk retsafgørelse om opløsning af det pågældende ægteskab.
25 The answer to be given to the third question submitted by the national court is therefore that a foreign judgment ordering a person to make maintenance payments to his spouse by virtue of his conjugal obligations to support her is irreconcilable within the meaning of Article 27(3) of the Convention with a national judgment pronouncing the divorce of the spouses.
26 Med det fjerde og femte spørgsmål ønsker den nationale ret afgjort, om konventionens artikel 36 skal fortolkes således, at den part, som ikke har anfægtet afgørelsen om at tillade fuldbyrdelse i henhold til denne bestemmelse, ikke længere under fuldbyrdelsen af retsafgørelsen kan fremsætte en indsigelse, som han kunne have gjort gældende i forbindelse med anfægtelsen af fuldbyrdelsespåtegningen, og om denne regel skal anvendes ex officio af retten i den stat, begæringen rettes til.
26 The national court's fourth and fifth questions ask whether Article 36 of the Con­vention must be interpreted as meaning that a party who has not appealed against the enforcement order in accordance with that provision is precluded, at the stage of the execution of the judgment, from relying on a valid argument which he could have raised in an appeal against the enforcement order, and whether that rule must be applied of their own motion by the courts of the State in which enforcement is sought.
27 Med henblik på besvarelsen af disse spørgsmål bemærkes for det første, at konventionen for at begrænse de krav, som fuldbyrdelse af retsafgørelser truffet i en kontraherende stat kan underkastes i en anden kontraherende stat, foreskriver en meget summarisk procedure for meddelelse af fuldbyrdelsespåtegning, som kun kan afslås af de i artikel 27 og 28 opregnede grunde.
27 In answering those questions it should first be pointed out that, in order to limit the requirements to which the enforcement of a judgment delivered in one Contracting State may be subjected in another Contracting State, the Convention lays down a very simple procedure for the issue of the enforcement order, which may be with­held only on the grounds exhaustively set out in Articles 27 and 28.
Ikke desto mindre indeholder konventionen kun regler om meddelelse af fuldbyrdelsespåtegning på udenlandske eksekutionsgrundlag og angår ikke selve fuldbyrdelsen, der forbliver underkastet vedkommende nationale lovgivning (dom af 2.7.1985, Deutsche Genossenschaftsbank, 148/84, Sml. s. 1981, 1987)1).
However, the Convention merely regulates the procedure for obtaining an order for the enforce­ment of foreign enforceable instruments and does not deal with execution itself, which continues to be governed by the domestic law of the court in which execution is sought (judgment of 2 July 1985 in Case 148/84 Deutsche Genossenschaftsbank ν Brasserie du Pêcheur [1985] ECR 1981).'
28 Følgelig fuldbyrdes en udenlandsk retsafgørelse, som er forsynet med fuldbyrdelsespåtegning, efter de procesregler i den nationale lovgivning, der gælder for den ret, sagen er indbragt for, herunder reglerne vedrørende retsmidler.
28 Consequently, a foreign judgment for which an enforcement order has been issued is executed in accordance with the procedural rules of the domestic law of the court in which execution is sought, including those on legal remedies.
29 Det er dog en forudsætning, at anvendelsen af de procesregler, der gælder i den stat, begæringen rettes til, i forbindelse med fuldbyrdelsen ikke svækker den tilsigtede virkning af konventionens fuldbyrdelsessystem.
29 However, the application, for the purposes of the execution of a judgment, of the procedural rules of the State in which enforcement is sought may not impair the ef­fectiveness of the scheme of the Convention as regards enforcement orders.
30 De retsmidler, der gælder i henhold til national ret, kan derfor ikke anvendes, når fuldbyrdelsen af en udenlandsk retsafgørelse, der er forsynet med fuldbyrdelsespåtegning, anfægtes af den, der kunne have anfægtet fuldbyrdelsespåtegningen, og indsigelsen kunne være fremsat i forbindelse hermed.
30 It follows that the legal remedies available under national law must be precluded when an appeal against the execution of a foreign judgment for which an enforce­ment order has been issued is lodged by the same person who could have appealed against the enforcement order and is based on an argument which could have been raised in such an appeal.
En sådan indsigelse mod fuldbyrdelsen ville svare til en anfægtelse af fuldbyrdelsespåtegningen efter udløbet af den i konventionens artikel 36, stk. 2, fastsatte bindende frist, hvorved denne be stemmelse mister sin tilsigtede virkning.
In those circumstances, to challenge the execution would be tantamount to again calling in question the enforcement order after the expiry of
(fortsat 5) retsvirkningerne af en indenlandsk skilsmissedom, som ikke er omfattet af konven tionen, med den begrundelse, at dommen ikke anerkendes i den stat, hvor den udenlandske retsafgørelse, som søges fuldbyrdet, er truffet.
32 Nevertheless, that rule, arising from the scheme of the Convention, cannot apply when — as in this case — it would have the result of obliging the national court to ignore the effects of a national decree of divorce, which lies outside the scope of the Convention, on the ground that the decree is not recognized in the State in which the foreign judgment whose enforcement is at issue was given.
33 Som bemærket i forbindelse med besvarelsen af det andet spørgsmål indeholder konventionen ikke nogen regel om, at retten i den stat, begæringen rettes til, er for pligtet til at lade retsvirkningerne af en indenlandsk skilsmissedom afhænge af, om dommen anerkendes i den stat, hvor der er truffet en udenlandsk retsafgørelse om underholdsbidrag, som er omfattet af konventionen.
33 As was established in the context of the reply to the second question, the Convention contains no rule compelling the courts of the State in which enforcement is sought to make the effects of a national decree of divorce conditional on recognition of that decree in the State in which a foreign maintenance order — falling within the scope of the Convention — was made.
34 Det fjerde og femte spørgsmål skal herefter besvares med, at konventionens arti kel 36 skal fortolkes således, at den part, som ikke i henhold til denne bestemmelse har anfægtet afgørelsen om at tillade fuldbyrdelse, ikke længere under fuldbyrdelsen af retsafgørelsen kan fremsætte en indsigelse, som kunne være gjort gældende i forbindelse med anfægtelsen af fuldbyrdelsespåtegningen, og således, at denne re gel skal anvendes ex officio af domstolene i den stat, begæringen rettes til.
34 Accordingly, the answer to be given to the national court's fourth and fifth ques tions is that Article 36 of the Convention must be interpreted as meaning that a party who has not appealed against the enforcement order referred to in that provision is thereafter precluded, at the stage of the execution of the judgment, from re lying on a valid ground which he could have pleaded in such an appeal against the enforcement order, and that that rule must be applied of their own motion by the courts of the State in which enforcement is sought.
Denne regel finder dog ikke anvendelse, såfremt den indebærer, at retten i den stat, hvor fuldbyrdelse begæres, herved forpligtes til at lade retsvirkningerne af en inden landsk dom, som ikke er omfattet af konventionens anvendelsesområde, være afhængig af, om dommen anerkendes i den stat, i hvilken den udenlandske retsaf gørelse er afsagt, som begæres fuldbyrdet.«
However, that rule does not apply when it has the result of obliging the national court to make the effects of a national judgment which lies outside the scope of the Convention conditional on its recognition in the State in which the foreign judgment whose enforcement is at issue was given.'
Fuldbyrdelsen af en udenlandsk retsafgørelse, som er forsynet med fuldbyrdelsespåtegning i en kontraherende stat i henhold til konventionens artikel 31, og som stadig er eksigibel i domsstaten, kan ikke fortsættes i den stat, begæringen rettes til, når fuldbyrdelsen i henhold til sidstnævnte stats lovgivning ikke længe re kan gennemføres afgrunde, der ikke er omfattet af konventionens anvendelsesområde. sesområde.
A foreign judgment whose enforcement has been ordered in a Contracting State pursuant to Article 31 of the Convention and which remains enforceable in the State in which it was given must not continue to be enforced in the State where enforcement is sought when, under the law of the latter State, it ceases to be en forceable for reasons which lie outside the scope of the Convention;
En udenlandsk retsafgørelse, hvorefter en ægtemand tilpligtes at betale hustru bidrag i henhold til den underholdspligt, der gælder for ægtefæller, er, jfr. kon ventionens artikel 27, nr. 3, uforenelig med en indenlandsk retsafgørelse om op løsning af det pågældende ægteskab.
A foreign judgment ordering a person to make maintenance payments to his spouse by virtue of his conjugal obligations to support her is irreconcilable within the meaning of Article 27(3) of the Convention with a national judgment pronouncing the divorce of the spouses;
(fortsat 6) donens anvendelsesområde, være afhængig af, om dommen anerkendes i den stat, i hvilken den udenlandske retsafgørelse er afsagt, som begæres fuldbyrdet.«
(continued 6)
I tilslutning til denne dom ophævede Hoge Raad den af Gerechtshof, Arnhem, afsagte dom, som var anfægtet ved kassationsappellen, og hjemviste sagen til videre forhandling og afgørelse (dom af 4. november 1988; NJ 1990, nr. 210; RvdW 1988, nr. 186).
Following that judgment the Hoge Raad set aside the judgment of the Gerechtshof Arnhem appealed against in cassation and referred the case back for further consider ation and a fresh decision (judgment of 4 November 1988; NJ 1990, No 210; RvdW 1988, No 186).
Ef ter Domstolens dom kunne rekvisitus under eksekutionsforretningen påberåbe sig, at rekvirenten ikke havde krav på fuldbyrdelse af den tyske afgørelse om hustrubidrag, for så vidt angik tiden efter den i Nederlandene afsagte skilsmissedom. Parterne videre førte imidlertid ikke sagen for Gerechtshof Arnhem.
According to the judgment of the European Court of Justice, the debtor in enforcement proceedings could rely on the fact that the creditor no longer had a claim to enforcement of the German maintenance decision in respect of the period following the divorce decree granted in the Netherlands.
(Jfr. også 1­27.1 ­
(See also 1­27.1 — Β 11; 1­54 ­ Β 8)
Anerkendelse og fuldbyrdelse — grunde til nægtelse heraf — uforenelighed med en retsafgørelse truffet i fuldbyrdelsesstaten — ikke tilfældet, såfremt der ved fuldbyrdel­sen af de to afgørelser kan ske modregning
Recognition and enforcement — Grounds for refusal — Whether judgment irreconcil­able with a judgment in the State where enforcement is sought — Not irreconcilable where set­off is possible if both judgments are enforced
Anerkendelse og fuldbyrdelse — grunde til nægtelse heraf — udeblivelsesdom — retti­digforkyndelse eller meddelelse af det indledende processkrift i sagen (artikel 27, nr. 2) — kriterium — sagens faktiske omstændigheder — fuldbyrdelsesstatens retsplejeregler uden betydning
Recognition and enforcement — Grounds for refusal — Judgment in default — Service in sufficient time of the document which instituted the proceedings (Art. 27(2)) — Criteria — Facts and circumstances of each case — Rules of procedure in the State where enforcement is sought irrelevant
Et nederlandsk selskab havde den 2. maj 1974 erhvervet udeblivelsesdom ved Arron­dissementsrechtbank Roermond over et i Frankrig hjemmehørende selskab til betaling af købesummen for en leverance på 2 000 stk. fjerkræ.
On 2 May 1974 a company incorporated in the Netherlands obtained a judgment, which was given in default of appearance, from the Arrondissementsrechtbank, Roer­mond, ordering a French company to make payment of the purchase price of 2 000 chickens which had been delivered to it.
Stævningen med indkaldelse til at give møde på første tægtedag den 4. april 1974 blev forkyndt for den franske sagsøg­te den 25. marts 1974.
The statement of claim and summons to ap­pear on 4 April 1974 had been served on the French defendant on 25 March 1974.
Den 7. oktober 1974 blev det franske selskab ved Tribunal de grande instance de Laval (Frankrig) dømt til at betale den endelige erhverver af fjerkræet erstatning på grund af mangler.
On 7 October 1974, in an action before the Tribunal de grande instance, Laval (France), the French company was ordered to pay damages to the ultimate purchaser of the poultry since the quality of the poultry had been defective.
I den samme retsafgørelse blev det neder­landske selskab dømt til at betale det franske selskab godtgørelse herfor.
In the same judgment the Dutch company was ordered to pay damages to the French company.
Herefter blev der meddelt den nederlandske udeblivelsesdom fuldbyrdelsespåtegning. Denne afgø­relse blev stadfæstet den 10. marts 1976 af Cour d'appel d'Angers.
Subsequently, an order was issued for the enforcement in France of the judgment given in default in the Netherlands and an appeal against that order was dismissed by the Cour d'appel, Angers, on 10 March 1976.
Det franske selskab indankede sidstnævnte afgørelse til kassation og gjorde navnlig gældende, at Cour d'appel havde tilsidesat konventionens artikel 5, artikel 20, artikel 27, nr. 3, og arti­kel 27, nr. 2.
The French company then appealed to the Cour de cassa­tion on the ground that, in particular, the Cour d'appel had misapplied Articles 5, 20, 27(2) and 27(3).
Heri fik selskabet ikke medhold.
The appeal was unsuccessful.
En sådan efterprøvelse ville kun kunne ske, såfremt konventionens artikler 7—16 ikke var overholdt, hvilket appellanten ikke havde gjort gældende.
Such a review was possible only where there had been an infringement of Ar­ticles 7 to 16 of the Convention and in the present case even the appellant itself did not maintain that.
Afgørelsen fra Cour d'appel var heller ikke i strid med konventionens artikel 27, nr. 3, hvorefter en retsafgørelse ikke kan anerkendes, »såfremt [den] er uforenelig med en afgørelse mellem de samme parter truffet i den stat, som begæringen rettes til«.
Nor did the judgment of the Cour d'appel infringe Article 27(3) of the Convention, which provides that a judgment shall not be recognized if it is 'irreconcil­able with a judgment given in a dispute between the same parties in the State in which recognition is sought'.
Cour d'appel havde statueret, at den nederlandske afgørelse indeholdt en dom til betaling af købesummen for leverede varer, den franske retsafgørelse derimod en dom til betaling af godtgørelse for mangler ved salgsgenstanden.
The Cour d'appel had found that the judgment given in the Netherlands was in respect of the payment of the purchase price of goods delivered,