natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Generaladvokat F.G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum^ den 26. november 1998.
Here it should be observed that the stronger the earlier mark's distinctive character and reputation the easier it will be to accept that detriment has been caused to it.
Dansk tekst foreligger endnu ikke.
A Benelux trade mark cannot therefore be required to have a reputation throughout the Benelux territory.
Præjudiciel »EF-traktatens artikel 48 (efter ændring nu artikel 39 EF) — ligebehandling — ikkehjemmehørende personer — indkomstskat — skatteansættelse af ægtefæller* (Domstolens plenum)
'Article 5(2) of the First Council Directive (89/104/EEC) of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks is to be interpreted as meaning that, in order to enjoy protection extending to non-similar products or services, a registered trade mark must be known by a significant part of the public concerned by the products or services which it covers.
Ved kendelse af 27. oktober 1997 har Finanzgericht Köln forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 48 (efter ændring nu artikel 39 EF).
Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 26 November 1998.
Spørgsmålet er blevet rejst under en sag, som føres mellem Frans Gschwind og Finanzamt Aachen-Außenstadt (herefter »Finanzamt«) vedrørende betingelserne for skatteansættelse af lønindkomst, der er oppebåret i Tyskland.
He was of the opinion that the questions referred should be answered as follows:
Ifølge § 1, stk. 1, i Einkommensteuergesetz (den tyske lov om indkomstskat, herefter »EStG«) beskattes fysiske personer, der har bopæl eller fast opholdssted i Tyskland, af hele deres globalindkomst i Tyskland (»ubegrænset skattepligt«).
'(1) For a trade mark to have a "reputation" within the meaning of Article 5(2) of Directive 89/104/EEC of 21 December 1988, it must be established that the mark is known to a significant part of the relevant sectors of the public;
Derimod er fysiske personer, der ikke har bopæl eller fast opholdssted i Tyskland, i henhold til EStG's § 1, stk. 4, kun skattepligtige af den del af deres indkomst, der oppebæres i Tyskland (»begrænset skattepligt«).
(2) It is sufficient that such reputation extends to a substantial part of the Benelux territory, which may be part only of one of the Benelux countries.'
Tyskland også indtægter ved lønnet arbejde, der er udført i Tyskland.
Case C-391/97 Frans Gschwind ν Finanzamt Aachen-Außenstadt Freedom of movement for persons
Frans Gschwind er nederlandsk statsborger og bor med sin familie i Nederlandene, tæt ved grænsen til Tyskland. I løbet af 1991 og 1992 havde han arbejde som lønmodtager i Aachen (Tyskland), mens hans ægtefælle havde arbejde som lønmodtager i Nederlandene.
Preliminary ruling (Article 48 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 39 EC) - Equal treatment Taxation of non-residents' income — Taxation scale for married couples) (Full Court)
For ubegrænset skattepligtige, som er gift og hvis samliv ikke varigt er ophørt, har man i den tyske lovgivning indført en sambeskatning, som indebærer, at den skattepligtige indkomst fastsættes under ét, og at der anvendes en såkaldt »SplittingVerfahren«, hvorved progressionen i indkomstskatten lempes.
By order of 27 October 1997, the Finanzgericht (Finance Court), Cologne, referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 48 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 39 EC).
På denne måde beskattes indkomsten, som om hver af ægtefællerne havde oppebåret halvdelen I tilfælde, hvor der er betydelig forskel på ægtefællernes indkomst, indebærer dette en skattelempelse for ægtefællerne.
means that, where there is a significant difference between the income of the two spouses, the couple receives tax relief.
Den tyske »Splitting-Verfahren« medfører, sammenholdt med skatteprogressionen, at skattelempelsen som udgangspunkt er større, jo større forskel der er mellem ægtefællernes indkomst.
Owing to the combined effect of the splitting procedure and the progressive nature of German taxation, the greater the disparity between the spouses' respective income the greater, as a rule, is the tax relief.
Denne skattemæssige fordel var oprindelig forbeholdt ægtefæller med bopæl i Tyskland, også selv om én af ægtefællerne oppebar indtægter fra kilder i udlandet, idet sådanne indtægter blev taget i betragtning ved beregningen af skattesatsen ifølge et progressionsforbehold.
The question was raised in proceedings between Frans Gschwind and the Finanzamt Aachen­Außenstadt (hereinafter 'the Finance Office') concerning the conditions for the assessment to tax of income from employment arising in Germany.
I henhold til overenskomstens artikel 20, stk. 3, havde de nederlandske skattemyndigheder dog ret til at lade den indkomst, der var skattepligtig i Tyskland, indgå i beregningsgrundlaget for beskatningen, dog således at de i den herved ansatte skat skulle fradrage den del, der svarede til indtægter, som var skattepligtige i Tyskland.
This favourable tax treatment was originally restricted to spouses who resided in Germany, even where one of them earned income abroad, that income being taken into account for the calculation of the rate of tax under the progressive scale.
— ægtefællernes samlede indkomst for mindst 90%'s vedkommende er undergivet tysk indkomstbeskatning
Under Paragraph 49(1)(4) of the EStG, such income of German origin includes income from gainful employment in Germany.
Efter ændringen af skattereglerne i 1995, som var gældende for skat, som endnu ikke var fastsat på det tidspunkt, da ændringen fandt sted, foretog de tyske skattemyndigheder i 1997 skatteansættelsen af Frans Gschwind's indkomst i 1991 og 1992 som for en ubegrænset skattepligtig, men ugift person, idet den indkomst, hans ægtefælle havde oppebåret i Nederlandene, oversteg såvel det absolutte maksimumbeløb på 24 000 DEM pr. år for at kunne lades ude af betragtning som den relative begrænsning på 10% af ægtefællernes samlede indkomst. Denne skatteansættelse medførte for Frans Gschwind en merbeskatning på 1 012 DEM for 1991 og 724 DEM for 1992 i forhold tu den skat, han efter »Splittingtarif« i henhold til EStG's § 26 og 26 b skulle have betalt efter skatteskalaen for ægtefæller.
Since the legislative amendment passed in 1995 in order to adapt the income tax system for non­residents to the law as declared by the Court of Justice in its judgment of 14 February 1995 in Case C­279/93 Schumacker, a married taxable person who has neither permanent residence nor usual abode in Germany and who is a national of one of the Member States of the European Communities or of one of the Contracting Parties to the Agreement on the European Economic Area may now, under Paragraph la(l), point 2, of the EStG, apply for joint assessment under the splitting procedure, where that person's spouse resides in one of those States and the total income of the spouses is subject, as to at least 90%, to German income tax or their income not so subject does not exceed DEM 24 000 in the calendar year.
eller den del af deres indkomst, der ikke er undergivet tysk beskatning, ikke overstiger 24 000 DEM i kalenderåret.
The income is therefore charged to tax as if each spouse had each earned one half. This
indkomst og hans personlige og familiemæssige forhold, lettest kan bedømmes på det sted, hvor midtpunktet for hans livsinteresser befinder sig, hvilket i almindelighed svarer til den pågældende persons sædvanlige bopæl.
the scale arrived at under the splitting procedure to married Community citizens working in Germany and residing in another Member State was contrary to Article 48 of the Treaty and to the judgments of the Court of Justice in Schumacker and Case C-107/94 Asscher.
Efter forgæves at have påklaget skatteansættelserne for 1991 og 1992 anlagde Frans Gschwind sag ved Finanzgericht Köln.
In 1991 and 1992, he was gainfully employed in Aachen in Germany whilst his wife was employed in the Netherlands.
Finanzgericht Köln har besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen et præjudicielt spørgsmål.
The Finanzgericht Köln decided to stay proceedings and to refer a question to the Court for a preliminary ruling.
I Schumacker-dommen har Domstolen udtalt, at det forhold, at en medlemsstat ikke indrømmer en ikkehjemmehørende visse skattemæssige fordele, som tilkommer en hjemmehørende, derfor ikke generelt indebærer en forskelsbehandling, idet der er objektive forskelle mellem den situation, hjemmehørende og ikkehjemmehørende befinder sig i, såvel med hensyn til indtægtskilde,vedkommendes skatteevne samt personlige og familiemæssige forhold.
By its question the national court asks essentially whether Article 48(2) of the Treaty precludes the application of a Member State's legislation which grants resident married couples favourable tax treatment, such as that under the splitting procedure, yet makes the same treatment of nonresident married couples subject to the condition that at least 90% of their total income must be subject to tax in that Member State or, if that percentage is not reached, that their income from foreign sources not subject to tax in that State must not be above a certain ceiling.
Bopælen udgør i øvrigt det skattemæssige tilknytningsmoment, som i almindelighed lægges til grand i gældende international skatteret.
During each of those years Mr Gschwind had taxable earnings of DEM 74 000, representing nearly 58% of the household's aggregated income.
Der vil kun kunne foreligge en forskelsbehandling i traktatens forstand mellem hjemmehørende og ikke-hjemmehørende, hvis det, uanset at de har bopæl i forskellige medlemsstater, godtgøres, at de to kategorier af skattepligtige under hensyn til formålet med og indholdet af de pågældende nationale bestemmelser befinder sig i en sammenlignelig situation.
In accordance with Article 10(1) of the Convention between the Federal Republic of Germany and the Kingdom of the Netherlands for the prevention of double taxation in the matter of income tax, property tax and other taxes and regulating other tax questions, signed at The Hague on 16 June 1959 (hereinafter 'the Convention'), Mr Gschwind's income was taxable in Germany whilst his spouse's income was taxable in the Netherlands.
Med spørgsmålet ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om traktatens artikel 48, stk. 2, er til hinder for at anvende bestemmelser i en medlemsstat, som indebærer, at ægtefæller, der er hjemmehørende i medlemsstaten, kan opnå en skattemæssig fordel som den, der følger af anvendelsen af »SplittingVerfahren«, samtidig med at de som betingelse for, at samme skattemæssige fordel indrømmes ikkehjemmehørende ægtefæller, kræver, at mindst 90% af deres globalindkomst er undergivet beskatning i medlemsstaten, eller, hvis denne procentdel ikke nås, at deres indtægter fra kilder i udlandet, som ikke er skattepligtige i medlemsstaten, ikke overstiger en bestemt grænse.
Although direct taxation falls within the competence of the Member States, the latter must none the less exercise that competence consistently with Community law and therefore avoid any overt or covert discrimination by reason of nationality.
Selv om direkte beskatning hører under medlemsstaternes kompetence, skal disse dog udøve denne under overholdelse af fællesskabsretten og således afstå fra enhver form for åbenrys eller skjult forskelsbehandling begrundet i nationalitet.
It is settled case-law that discrimination arises through the application of different rules to comparable situations or the application of the same rule to different situations.
Efter fast retspraksis består forskelsbehandling i, at der på sammenlignelige situationer anvendes forskellige bestemmelser, eller at den samme bestemmelse anvendes på forskellige situationer.
As far as direct taxes are concerned, the situations of residents and of non-residents in a given State are not generally comparable, since income received in the territory of a State by a nonresident is in most cases only a part of his total income, which is concentrated at his place of residence, and a non-resident's personal ability to pay tax, determined by reference to his aggregate income and his personal and family circumstances, is more easy to assess at the place where his personal and financial interests are centred, which in general is the place where he has his usual abode.
Dette er tilfældet, når den ikkehjemmehørende ikke oppebærer en indkomst af betydning i bopælsstaten og oppebærer den væsentligste del af sin skattepligtige indkomst ved virksomhed i beskæftigelsesstaten.
Following the amendment of the tax legislation in 1995, applicable to taxes not yet paid on the date on which it came into force, the German tax authorities, in 1997, assessed Mr Gschwind to income tax, for 1991 and 1992, as a person subject to unlimited taxation but treated him as if he were single, on the ground that the income received by his wife in the Netherlands exceeded both the absolute non-impact threshold of DEM 24 000 a year and the relative threshold of 10% of the household's aggregated income.
Under disse omstændigheder kan bopælsstaten ikke indrømme ham de fordele, han vil opnå, såfremt der tages hensyn til hans personlige og familiemæssige forhold, og situationen for en sådan ikkehjemmehørende og en hjemmehørende, som har sammenligneligt, lønnet arbejde, adskiller sig således objektivt ikke på en sådan måde, at det kan begrunde, at de behandles forskelligt for så vidt angår inddragelsen af skatteyderens personlige og familiemæssige forhold ved beskatningen.
That assessment entailed for Mr Gschwind an additional tax charge of DEM 1 012 for 1991 and DEM 724 for 1992 compared with the tax which he would have paid under the scale applicable to married couples, as provided for in Paragraphs 26 and 26b of the EStG, under the splitting procedure.
Når man i den tyske lovgivning har fastsat bestemte grænser - dels som en procentdel, dels som et absolut beløb — for henholdsvis den indkomst, der er skattepligtig i Tyskland, og den, der ikke er undergivet tysk beskatning, har man netop taget hensyn til muligheden for, ud fra et
After his objection to the assessments to tax for the years 1991 and 1992 had been dismissed, Mr Gschwind appealed to the Finanzgericht Köln before which he argued that the refusal to apply
Med hensyn til direkte skatter er situationen for hjemmehørende og ikkehjemmehørende i en stat som udgangspunkt ikke sammenlignelig, idet den indkomst, som en ikkehjemmehørende oppebærer på en medlemsstats område, i de fleste tilfælde kun er en del af hans samlede indkomst, som samles på det sted, hvor han har bopæl, og den ikke-hjemmehørendes personlige skatteevne, som afhænger af hans samlede
In Schumacker, the Court held that the fact that a Member State does not grant to a nonresident certain tax benefits which it grants to a resident is not, as a rule, discriminatory having regard to
tilstrækkeligt beskatningsgrundlag, at tage de skattepligtiges personlige og familiemæssige forhold i betragtning i bopælsstaten.
the objective differences between the situations of residents and of non-residents, both from the point of view of the source of their income and their personal ability to pay tax or their personal and family circumstances.
bopælsstat, er denne i det foreliggende tilfælde i stand til at tage Frans Gschwind's personlige og familiemæssige forhold i betragtning efter statens lovgivning, idet beskatningsgrundlaget er tilstrækkeligt hertil.
By laying down a percentage threshold and an absolute threshold for income respectively taxable in Germany and not subject to German tax, the German legislation takes account specifically of the possibility of taking into consideration, on a sufficient tax base, of the personal and family circumstances of taxpayers in the State of residence.
I betragtning af, at næsten 42% af ægtefællerne Gschwind's globalindkomst oppebæres i deres
In the present case, given that nearly 42% of the total income of the Gschwinds is received in their State of residence, that State is in a position to take into account Mr Gschwind's personal and family circumstances according to the rules laid down by the legislation of that State, since the tax base is sufficient there to enable them to be taken into account.
»EF-traktatens artikel 48, stk 2 (efter ændring nu artikel 39, stk 2, EF) skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for at anvende bestemmelser i en medlemsstat, som indebærer, at ægtefæller, der er hjemmehørende i medlemsstaten, kan opnå en skattemæssig fordel som den, der følger af anvendelsen af ''Splitting-Verf'ahrerí, samtidig med at de som betingelse for, at samme skattemæssige fordel indrømmes ikkehjemmehørende ægtefæller, kræver, at mindst 90% af deres globalindkomst er undergivet beskatning i medlemsstaten, eller, hvis denne procentdel ikke nås, at deres indtægter fra kilder i udlandet, som ikke er skattepligtige i medlemsstaten, ikke overstigeren bestemt grænse, hvorved muligheden for, at der i bopælsstaten tages hensyn til deres personlige og familiemæssige forhold, bevares.*
'Article 48(2) of the EC Treaty (now, after amendment, Article 39(2) EC) is to be interpreted as not precluding the application of a Member State's legislation under which resident married couples are granted favourable tax treatment such as that under the splitting procedure whilst the same treatment of nonresident married couples is made subject to the condition that at least 90% of their total income must be subject to tax in that Member State or, if that percentage is not reached, that their income from foreign sources not subject to tax in that State must not be above a certain ceiling, thus maintaining the possibility f or account to be taken of their personal and family circumstances in the State of residence.'
Generaladvokat D. Ruiz-Jarabo Colomer fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 11. marts 1999.
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 11 March 1999.
Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 8. maj 1998 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler det i
'Article 48 of the EC Treaty does not prevent the income tax legislation of the State of employment of a worker living with his spouse in another Member State from making that worker's right to choose the
Kommissionen præciserede i øvrigt, at der var tale om en ny aftale, idet den først var trådt i kraft efter den 1. januar 1987.
Case C-170/98 Commission of the European Communities ν Kingdom of Belgium Transport
Forordning nr. 4055/86 har til formål dels at gennemføre Rådets forordning (EØF) nr. 954/79 af 15. maj 1979 om medlemsstaternes ratifikation eller tiltrædelse af De Forenede Nationers konvention om en kodeks for linjekonferencer (herefter »kodeksen«), dels at gennemføre selve konventionen for de medlemsstater, som ikke havde ratificeret den.
(Failure to fulfil obligations - Maritime transport) (First Chamber)
Kodeksen blev vedtaget den 6. april 1974. I henhold til den første betragtning til kodeksen har den til formål at forbedre linjekonferenceordningen.
The Code of Conduct was adopted on 6 April 1974.
Republikken Zaire ratificerede kodeksen i 1974, Kongeriget Belgien i 1988.
The Republic of Zaire ratified it in 1974 and the Kingdom of Belgium in 1988.
Kodeksen blev gennemført i fællesskabsretten ved forordning nr. 954/79.
The Code of Conduct was applied in Community law by Regulation No 954/79.
Med henblik på at gennemføre visse særlige forhold i kodeksen og gøre den forenelig med fællesskabsretten udstedte Rådet en række forordninger, herunder forordning nr. 4055/86.
In order to implement certain specific aspects of the Code and to make it compatible with Community law, the Council adopted a number of regulations, including Regulation No 4055/86.
Kommissionen fandt, at aftalerne om lastfordeling i den belgiskzairiske aftale var i strid med bestemmelserne i og de forpligtelser, der følger af forordning nr. 4055/86, idet transport af gods mellem de kontraherende parter er forbeholdt skibe, der fører en af parternes flag, eller som tilhører personer eller selskaber, der er hjemmehørende i et af de to lande, og Kommissionen tilstillede derfor den 10. april 1991 Kongeriget Belgien en åbningsskrivelse.
By application lodged at the Court Registry on 8 May 1998, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing either to adjust the agreement with the Republic of Zaire (now the Democratic Republic of the Congo) in such a way as to provide for fair, free and nondiscriminatory access by Community nationals to the cargo shares due to Belgium or to denounce that agreement, the Kingdom of Belgium had failed to fulfil its obligations under Council Regulation (EEC) No 4055/86 of 22 December 1986 applying the principle of freedom to provide services to maritime transport between Member States and between Member States and third countries in particular Articles 3 and 4(1) thereof.
Kongeriget Belgien har anført, at det forpligter sig til at afslutte tilpasningen af den belgisk zairiske aftale, når den politiske situation i Den Demokratiske Republik Congo tillader det.
Since it considered that the cargosharing provisions in the Agreement were contrary to the provisions of and obligations under Regulation No 4055/86, as they reserve cargo transport between the parties to vessels flying the flag of one of the parties or operated by persons or lines with the nationality of one of the parties, the Commission sent the Kingdom of Belgium a letter of formal notice on 10 April 1991.
Kommissionen fandt ikke den belgiske regerings svar tilfredsstillende og fremsatte derfor den 11. oktober 1993 en begrundet udtalelse over for den belgiske regering, hvori Kommissionen anførte, at den belgiskzairiske aftale var i strid med artikel 5 i forordning nr. 4055/86, og at 40% af trafikken var forbeholdt belgiske rederier, mens rederier fra andre medlemsstater var udelukket. Kommissionen anførte endvidere, at dene var udtryk for forskelsbehandling og derfor klart
The Commission was not satisfied with the Belgian Government's reply and on 11 October 1993 sent it a reasoned opinion, stating that the Agreement was contrary to Article 5 of Regulation No 4055/86 and that it reserved 40%
Det bemærkes i den forbindelse, at den omstændighed, at den politiske situation i et kontraherende tredjeland er vanskelig, således som det er tilfældet i den foreliggende sag, ikke kan begrunde et traktatbrud.
The Kingdom of Belgium states that it undertakes to finalise the adjustment of the Agreement once the political situation in the Democratic Republic of the Congo allows.
Såfremt en medlemsstat står over for problemer, som gør det umuligt at ændre en aftale, må den opsige aftalen.
The Commission further claimed that, being discriminatory, that exclusion was clearly prohibited by Article 1 of the regulation.
•1) Kongeriget Belgien har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler det i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 4055/86 af 22. december 1986 om anvendelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser inden for søtransport mellem medlemsstaterne indbyrdes og mellem medlemsstaterne og tredjelande, navnlig artikel 3 og artikel 4, stk 1, idet det ikke har tilpasset aftalen med Republikken Zaire (nu Den Demokratiske Republik Congo), således at der ydes alle statsborgere i Fællesskabet en rimelig og fri adgang uden forskelsbehandling til de lastandele, Belgien er berettiget til, euer har ophævet aftalen.
The position of the Belgian Government is that it does not dispute the existence of the obligation to amend the provisions at issue, but submits that political developments in the Congo made it impossible to arrange negotiations. It undertakes to finalise the adjustment of the Agreement once the political situation in the Congo so permits.
Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.*
If a Member State encounters difficulties which make it impossible to adjust an agreement, it must denounce the agreement.