natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det fremgår af sagens akter, at lovligheden af de ændrede afgiftsopkrævninger afhænger af, om de beløb, som en sukkerproducerende virksomhed skal betale i lagerafgift inden for sukkersektoren, kan fradrages som udgift ved selskabets indkomstopgørelse i det regnskabsår, hvor sukkeret er fremstillet, eller først i det regnskabsår, hvor den producerede mængde sukker afsættes.
The file shows that the legality of the revised assessments is linked to the question whether the amounts which a sugar-manufacturing undertaking has to pay as storage levy in the sugar sector are, as debts owed to a third person, deductible from the basis of assessment for corporation tax purposes in the tax year during which the sugar was produced or only in the tax year during which the sugar produced was disposed of.
Følgelig er det først på tidspunktet for sukkerets afsætning, at alle de nødvendige betingelser er opfyldt for, at der er opstået pligt til betaling af afgiften.
Accordingly it is at the time when the sugar is disposed of that all the prescribed conditions for materialization of the obligation to pay the levy are satisfied.
Hertil bemærkes, at de afgiftspligtige ifølge
It should be noted in this connection that Article 8(1), third subparagraph (a), of Regulation No
•Artikel 8, stk. 1, tredje afsnit, litra a), i Rådets forordning (EØF) nr. 3330/74 af 19. december 1974 om den fælles markedsordnitigfor sukker, som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 1396/78 af 20. juni 1978, artikel 8, stk. 2, tredje afsnit, litra a), i Rådets forordning (EØF) nr. 1785/81 af 30. juni 1981 om den fælles markedsordning f or sukker og artikel 6, stk. 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 1358/77 af 20. juni 1977 om fastlæggelse af almindelige regler f or udligning af lageromkostninger for så vidt angår sukker, samt om ophævelse af forordning (EØF) nr. 750/68, skal fortolkes således, at de nødvendige betingelser for, at der opstår pligt til betating af lagerafgiften, er opfyldt på tidspunktet f or sukkerets afsætning.·
'Article 8(1), third subparagraph (a), of Council Regulation (EEC) No 3330/74 of 19 December 1974 on the common organization of the markets in the sugar sector, as amended by Council Regulation (EEC) No 1396/78 of 20 June 1978, Article 8(2), third subparagraph (a), of Council Regulation (EEC) No 1785/81 of 30 June 1981 on the common organization of the markets in the sugar sector and Article 6(4) of Council Regulation (EEC) No 1358/77 of 20 June 1977 laying down general rules for offsetting storage costs for sugar and repealing Regulation (EEC) No 750/68 must be interpreted as meaning that the prescribed conditions for materialization of the obligation to pay the storage levy are satisfied when the sugar is disposed of.'
Generaladvokat M.B. Elmer fremsatte forslap til afgørelse i retsmødet (Fjerde Afdelingl den 21. februar 1995.
Advocate General Elmer delivered his Opinion at the sitting of the Fourth Chamber on 21 February 1995.
»Bestemmelsen i artikel 6, stk. 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 1358/77 af 20. juni 1977 skal forstås på den måde, at det er afsætningen, der er den omstændighed, der udløser pligten til at betale den afgift pr. vægtenhed produceret sukker, som er omhandlet i artikel 8, stk. 1, 3. afsnit, i Rådets forordning (EØF) nr. 3330/74 af 19. december 1974, som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 1396/78 af 20. juni 1978 og i artikel 8, stk. 2, 3. afsnit, i Rådets forordning (EØF) nr. 1785/81 af 30. juni 1981.«
'Article 6(4) of Council (EEC) No 1358/77 of 20 June 1977 should be understood as meaning that it is disposal which is the chargeable event giving rise to the obligation to pay the levy by unit of weight of sugar produced under the third subparagraph of Article 8(1) of Council Regulation (EEC) No 3330/74 of 19 December 1974, as amended by Council Regulation (EEC) No 1396/78 of 20 June 1978, and the third subparagraph of Article 8(2) of Council Regulation (EEC) No 1785/81 of 30 June 1981.'
Sag C-79/94 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Den Hellenske Republik Regler for virksomhederne
Case C-79/94 Commission of the European Communities ν Hellenic Republic Company law
»Traktatbrud — direktiv 77/62/EØF — rammeaftale om eksklusiv levering af gaze til brug på græske hospitaler og i den græske hær* (Femte Afdeling) direktiv 77/62/EØF, som senest ændret med direktiv 88/295/EØF.
(Failure of a Member State to fulfil obligations — Directive 77/62/EEC — Framework agreement for the exclusive supply of dressing material for use in Greek hospitals and by the Greek army) (Fifth Chamber) has failed to fulfil its obligations under Council Directive 77/62/EEC, as last amended by Directive 88/295/EEC.
Ved stævning indleveret den 1. marts 1994 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Den Hellenske Republik ved at indgå en rammeaftale om eksklusiv levering fra seks græske tekstilvirksomheder af gaze til brug på græske hospitaler og i den græske hær, uden at offentliggøre en udbudsbekendtgørelse herom i De Europæiske Fællesskabers Tidende, har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets
By application lodged on 1 March 1994, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by concluding a framework agreement for the exclusive supply by six Greek textile undertakings of dressing material for use in Greek hospitals and by the Greek army and by failing to publish the relevant notice in the Official Journal of the European Communities, the Hellenic Republic
Med beslutning af 19. juli 1991 stadfæstede det græske ministerium for industri, energi og teknologi en rammeaftale, som ministeriet havde indgået med seks græske tekstilvirksomheder.
By a decree of 19 July 1991, the Greek Ministry for Industry, Energy and Technology ratified the framework agreement which it had signed with six Greek textile undertakings.
Ifølge aftalen skal alle hospitaler og behandlingssteder samt den græske hær købe visse typer gaze hos førnævnte virksomheder på
Under that agreement, all hospitals and health-care units, as
de i rammeaftalen fastsatte betingelser gældende i et tidsrum på tre år med mulighed for forlængelse i yderligere to år.
It is common ground that no tendering procedure was set in motion for those supplies and that no notice relating to the contract in question was published in the Official Journal of the European Communities.
leveringer, og at der ikke har været offentliggjort nogen udbudsbekcndtgøreise om det omhandlede indkøb i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
well as the Greek army, were required to purchase certain types of dressing material from the above undertakings under the conditions set out in the framework agreement and for a period of three years which could be extended for two further years.
Den Hellenske Republik har ved at indgå en rammeaftale om eksklusiv levering fra seks græske tekstilvirksomlieder af gaze til brug på græske hospitaler og i den græske hær, uden at offentliggøre en udbudsbekendtgørelse herom i De Europæiske Fællesskabers luende, tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 77/62/EØF af 21. december 1976 om samordning af fremgangsmåderne ved offentlige indkøb, som senest ændret ved direktiv 88/295/EØF af 22 marts 1988
Declared that, by concluding a framework agreement for the exclusive supply by six Greek textile undertakings of dressing material for use in Greek hospitals and by the Greek army and by failing to publish the relevant notice in the Official Journal of the European Communities, the Hellenic Republic has failed to fulfil its obligations under Council Directive 77/62/EEC of 21 December 1976 coordinatingprocedures for the award of public supply contracts, as last amended by Directive 88/295/EEC of 22 March 1988;
Den Hellenske Republik betaler sagens omkostninger.·
Ordered the Hellenic Republic to pay the costs.'
Han foreslog heri,
He proposed:
»at der gives Kommissionen medhold i sagen, og at Den Hellenske Republik dømmes til at betale sagens omkostninger.«
That the Court uphold the Commission's application and order the Hellenic Republic to pay the costs of the action.'
»Forordning (EØF) nr. 1612/68 - artikel 12 - begrebet (Sjette Afdeling) arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet.
Administrative Court) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 12 of Council
Ved kendelse af 20. oktober 1993, indgået til Domstolen den 11. januar 1994, har Bundesverwaltungsgericht forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 12 i Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 om
By order of 20 October 1993, received at the Court on 11 January 1994, the Bundesverwaltungsgericht (Federal
oppebærer en ydelse for børn, der har mistet en af forældrene, idet hans fader er død, og han forsørges ikke af sin moder.
Mr Gaal is a Belgian national born in 1967 who has been living in Germany since 1969. His only income is an orphan's allowance to which he is entitled owing to the death of his father, and he is not dependent on his mother.
Efter i 1986 at have taget studentereksamen i Tyskland påbegyndte Gaal et biologistudium dér.
After successfully completing his secondary education in Germany in 1986, Mr Gaal enrolled at university to study biology.
Med henblik på i 1989/90 at fortsætte sin universitetsuddannelse i Det Forenede Kongerige ansøgte han om uddannelsesstøtte.
In order to be able to continue his university studies in the United Kingdom during the year 1989/1990, he applied for an education allowance.
Som det fremgår af formuleringen af artikel 165, stk. 2, andet punktum, kan der i henhold til denne bestemmelse oprettes afdelinger med henblik på at afgøre en række sager med tre eller fem dommere.
As is clear from the text, the second sentence of the second paragraph of Article 165 allows Chambers to be formed so that certain cases may be adjudicated by three or five judges.
Derimod er denne bestemmelse ikke til hinder for, at det af hensyn til Domstolens tilrettelæggelse af sin judicielle virksomhed bestemmes, at de tre eller fem dommere, der skal træffe afgørelse i en bestemt sag, skal indgå i en afdeling bestående af et større antal dommere.
However, that provision is without prejudice to the fact that, for reasons relating to the judicial organization of the Court, the three or five judges assigned to adjudicate in a particular case may belong to a Chamber consisting of a higher number of judges.
Landesamt afslog denne ansøgning ved afgørelse af 30. juni 1989 med den begrundelse, at sagsøgeren var fyldt 21 år og ikke blev forsørget af sine forældre.
By decision of 30 June 1989, that application was rejected by the Landesamt on the ground that the candidate had already reached 21 years of age and was not dependent on his parents.
Den tyske regering har endvidere anført, at den omstændighed, at Sjette Afdeling med henblik på at afgøre denne sag er sammensat af fem dommere, ikke ændrer ved det forhold, at sammensætningen ikke er i overensstemmelse med reglerne, mens den ikke er bekendt med de kriterier, som har ligget til grund for sammensætningen af afdelingen.
The German Government also maintains that the fact that the Sixth Chamber is to adjudicate on the present case in the form of a bench of five judges in no way alters the irregular nature of its composition, and further points out that it has no knowledge of the criteria on the basis of which judges were assigned to that bench.
Under revisionsankesagen for Bundesverwaltungsgericht er parterne alene uenige om, hvorvidt det personelle anvendelsesområde for artikel 12 - henset til den sammenhæng, bestemmelsen indgår i, og formålet med den — er begrænset til at omfatte personer, der er under en vis alder eller forsørges.
The point at issue between the parties in the appeal on a point of law to the Bundesverwaltungsgericht is whether, in the light of the context and purpose of Article 12 of the Regulation, its application ratione personae is to be limited by requirements concerning age or dependency.
Det er tilstrækkeligt at konstatere, at den tyske regering ikke har anfægtet den konkrete sammensætning af Afdelingen i den aktuelle sag.
It is enough to note that the German Government did not question the actual composition of the Chamber in the present case.
Afdelingen har herudover ikke kunnet fastslå, på hvilken måde sammensætningen i den foreliggende sag skulle kunne berøre parternes rettigheder.
Furthermore, the Chamber has been unable to identify any way in which its composition in the present case could prejudice the rights of the parties.
Det præjudicielle spørgsmål
The question referred by the national court
Før dette spørgsmål behandles, skal der tages stilling til en indsigelse vedrørende et processuelt spørgsmål, som blev fremsat af den tyske regering i forbindelse med retsmødet.
Before addressing that question, it is necessary to dispose of a procedural point raised by the German Government at the hearing.
Med det præjudicielle spørgsmål ønsker den nationale retsinstans oplyst, hvorvidt begrebet børn i forordningens artikel 12 — ligesom i henhold til forordningens artikel 10, stk. 1, og artikel 11 — kun omfatter børn, der er under 21 år, eller som er under forsørgelse.
The question referred by the national court seeks to ascertain whether the definition of 'child' for the purposes of Article 12 of the Regulation is limited, as in Article 10(1) and Article 11 of that Regulation, to children who are under 21 years of age or dependent.
Den tyske regerings befuldmægtigede har bestridt, at sammensætningen af Sjette Afdeling er i overensstemmelse med reglerne, med den begrundelse, at EF-traktatens artikel 165, stk. 2, andet punktum, hjemler afdelinger bestående af fem dommere, hvorimod det fremgår af afgørelse 94/C 304/93 fra Domstolen af 10. oktober 1994 (EFT C 304, s. 1), at Sjette Afdeling består af seks dommere, en sammensætning der er uden hjemmel i traktaten.
The German Government's Agent questioned the regularity of the composition of the Sixth Chamber on the ground that the second sentence of the second paragraph of Article 165 of the EC Treaty provides for Chambers consisting of five judges whereas, pursuant to Decision 94/C 304/03, adopted by the Court on 10 October 1994 (OJ 1994 C 304, p.
Denne indsigelse kan ikke tiltrædes.
1), the Sixth Chamber consists of six judges, a number for which there is no basis in the Treaty.
Forordningens artikel 12, stk. 1, bestemmer: »Såfremt en statsborger i en medlemsstat er eller har været beskæftiget på en anden medlemsstats område, har hans børn, hvis de er bosat på denne medlemsstats område, adgang til almindelig undervisning, lærlingeuddannelse og faglig uddannelse på samme vilkår som statsborgere i denne stat.«
According to the first paragraph of Article 12 of the Regulation, 'the children of a national of a Member State who is or has been employed in the territory of another Member State shall be admitted to that State's general educational, apprenticeship and vocational training courses under the same conditions as the nationals of
foranstaltninger, der skal lette deltagelsen i undervisningen.
that State, if such children are residing in its territory'.
undervisning, hvad enten der er tale om faglig uddannelse eller almindelig undervisning, og dermed også universitetsundervisning.
Secondly, as the Court has consistently held, the principle of equal treatment set out in Article 12 of the Regulation extends to all forms of education, whether vocational or general, including university courses.
Det følger af dette princip, at et barn af en vandrende arbejdstager skal have adgang til at fuldføre sine studier.
The same principle requires that the child of a migrant worker be able to continue his studies in order to complete his education successfully.
Den tyske regering har gjort gældende, at den nære forbindelse mellem på den ene side forordningens artikel 10 og 11 og på den anden side artikel 12 indebærer, at sidstnævnte bestemmelse alene tillægger børn, der opfylder betingelserne i artikel 10 og 11, denne ret
The German Government submitted that the close relationship between Article 10 and 11 of the Regulation, on the one hand, and Article 12, on the other, implies that Article 12 only grants that right to children who meet the conditions set out in Articles 10 and 11.
Det følger af det anførte, at forordningens artikel 12 omfatter den økonomiske støtte, som kan ydes til studerende, der allerede er kommet langt i deres studier, selv om de allerede er fyldt 21 år og ikke længere bliver forsørget af deres forældre.
Consequently, Article 12 of the Regulation also encompasses financial assistance for those students who are already at an advanced stage in their education, even if they are already 21 years of age or older and are no longer dependants of their parents.
At underkaste artikel 12 en aldersbegrænsning eller forsørgelsesbetingelse ville således ikke alene stride mod denne bestemmelses ordlyd, men også mod bestemmelsens ånd.
Accordingly, to make the application of Article 12 subject to an age-limit or to the status of dependent child would conflict not only with the letter of that provision, but also with its spirit.
Dernæst fremgår det af Domstolens praksis, at det i forordningens artikel 12 fastlagte princip om ligebehandling omfatter alle former for
In the first place, Article 12 contains no reference to Article 10 or Article 11 of the Regulation.
•Begrebet børn i artikel 12 i Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet er ikke begrænset ved de samme betingelser vedrørende alder eller forsørgelse, som stilles i forbindelse med rettighederne i henhold tilforordningens artikel 10, stk 1 og artikel 11.·
'The definition of 'child' for the purposes of Article 12 of Council Regulation (EEC) No 1612/68 of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community is not subject to the same conditions of age or dependency as are the rights governed by Article 10(1) and Article 11 ofthat Regulation.'
Generaladvokat G. Tesauro fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Sjette Afdeling^ den 9. februar 1995.
Advocate General Tesauro delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 9 February 1995.
»Bestemmelsen i artikel 112 i Rådets forordning nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet skal fortolkes således, at den er til hinder for anvendelsen af nationale retsforskrifter, hvorefter begrebet børn i nævnte artikel forstås med begrænsninger, der følger af aldersgrænser eller betingelser knyttet til en status som forsørgelsesberettiget person.«
'Article 12 of Council Regulation (EEC) No 1612/68 of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community must be interpreted as precluding the application of a provision of national law which makes the concept of child contained therein subject to age-limits or to possessing the status of a dependant.'
Sag C-218/94
Case C-218/94 Commission of the European Communities ν Kingdom of Belgium Approximation of laws
»Traktatbrud — direktiv 91/263/EØF — manglende gennemførelse· (Sjette Afdeling) underretning om sådanne
(Failure of a Member State to fulfil obligations — Directive 91/263/EEC — Failure to transpose) (Sixth Chamber) inform the Commission without delay of the measures adopted to that end, the Kingdom of Belgium has in any event failed to fulfil its obligations under those provisions.
Ved stævning af 28. juli 1994 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Kongeriget Belgien har undladt at opfylde sine forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 189, stk 3, samt artikel 17 i Rådets direktiv 91/263/EØF, idet det ikke har udstedt de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser, der er nødvendige til gennemførelse heraf samt ved ikke straks at give
By application lodged on 28 July 1994, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing to adopt the laws, regulations and administrative measures necessary to comply with Council Directive 91/263/EEC, the Kingdom of Belgium has failed to fulfil its obligations under the third paragraph of Article 189 of the EC Treaty and under Article 17 of the directive, and, in the alternative, a declaration that, by failing to
Kongeriget Belgien har ikke bestridt, at direktivet ikke er blevet gennemført inden for den fastsatte frist. Det har imidlertid gjort gældende, at bestemmelser til gennemførelse heraf er under udarbejdelse.
The Kingdom of Belgium does not dispute that the directive was not transposed within the period specified.
Det hedder i domskonklusionen:
However, it points out that the decrees designed to transpose it are in the process of being drafted.
Kongeriget Belgien har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler det i henhold til EF-traktatens artikel 189 og artikel 17 i Rådets direktiv 91/263/EØF, idet det ikke inden for den fastsatte frist har udstedt de ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser, der er nødvendige for at gennemføre Rådets direktiv 91/263/EØF af 29. april 1991 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om teleterminaludstyr samt gensidig anerkendelse af udstyrets overensstemmelse.
By failing to adopt within the period specified the laws, regulations and administrative measures necessary to comply with Council Directive 91/263/EEC of 29 April 1991 on the approximation of the laws of the Member States concerning telecommunications terminal equipment, including the mutual recognition of their conformity, the Kingdom of Belgium has failed to fulfil its obligations under Article 189 of the EC Treaty and Article 17 of Directive 91/263;
Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.·
The Kingdom of Belgium is ordered to pay the costs.'
Han foreslog,
He proposed:
»at Kommissionens principale påstand blev taget til følge, og at Kongeriget Belgien blev pålagt at betale sagens omkostninger«.
'that the Court should uphold the Commission's main application and order the Kingdom of Belgium to pay the costs of the proceedings.'
Forenede sager T-1Ö/94 og T-165/94 NTN Corporation m.fl. / Rådet for Den Europæiske Union Handelspolitik
Joined Cases T-163/94 and T-165/94 NTN Corporation and Others ν Council of the European Union Commercial policy
»Antidumpingtold på kuglelejer —fornyet undersøgelse —forordning om ændring af en endelig antidumpingtold —fastlæggelse af skaden· (Tredje Udvidede Afdeling)
(Anti-dumping duty on ball-bearings — Review - Regulation modifying a definitive anti­dumping duty — Determination of the injury) (Third Chamber, extended composition)
Der er i nærværende sager nedlagt påstand om annulation af Rådets forordning nr. 2849/92 af 28. september 1992 om ændring af den ved forordning nr. 1739/85 indførte endelige antidumpingtold på importen af kuglelejer med største udvendige diameter på over 30 mm med oprindelse i Japan.
These applications seek the annulment of Council Regulation No 2849/92 of 28 September 1992 modifying the definitive antidumping duty on imports of ball-bearings with a greatest external diameter exceeding 30 mm originating in Japan imposed by Regulation No 1739/85.
foranstaltning i henhold til artikel 14 i gang ved udløbet af den pågældende femårsperiode, gælder det dog efter artikel 15, stk. 4, at »foranstaltningen [forbliver] i kraft, indtil resultatet af den fornyede undersøgelse foreligger.
On 27 December 1988 the Federation of European Bearing Manufacturers' Associations ('FEBMA') requested a review of the anti­dumping measures introduced by Regulation No 1739/95.
En meddelelse herom offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende inden udløbet af den pågældende femårsperiode«.
The Commission considered that the request contained sufficient evidence to justify a review and commenced an investigation.