natgillin/translations-raw huggingface dataset:
En foranstaltning, hvis virkning er at forhindre eller begrænse eksporten af visse varer, som f.eks. den i det præjudicielle spørgsmål beskrevne foranstaltning, kan ikke unddrages den fælles handelspolitiks anvendelsesområde med den begrundelse, at foranstaltningen sigter mod at nå udenrigs- eller sikkerhedspolitiske mål.
(a) The nature of the stock fished for by each fishing vessel, (b) the extent to which such operations will affect the fishing industry and (c) any individual derogations from the system that may be made by the competent minister, are irrelevant for the purposes of the answers given to the previous questions.'
Eksporten af varer fra Fællesskabet til tredjelande er derfor reguleret af Rådets forordning (EØF) nr. 2603/69 af 20. december 1969 om fastlæggelse af en fælles udførselsordning (EFT 1969 II, s. 573, herefter benævnt »forordningen«).
By order of 4 February 1994, received at the Court on 22 February 1994, the Verwaltungsgericht (Administrative Court) Frankfurt am Main referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 113 of the Treaty.
Det må herefter undersøges, om sådanne foranstaltninger, som er truffet med den begrundelse, at disse er påkrævet af hensyn til beskyttelsen af den offentlige sikkerhed i medlemsstaten på grund af risikoen for forstyrrelse af de internationale relationer, er tilladt i medfør af forordningens artikel 11.
Under Paragraph 2 of the AWG the Government is empowered to prescribe by regulation which legal transactions and activities may be prohibited or require a licence. In that context, Annex AL of the regulation of 18 December 1986 specified the goods for which a licence was required; under Article 27 of the AWG it is possible to amend or supplement that annex by regulation.
Forordningens artikel 1 bestemmer følgende: »Udførslen af varer fra Det Europæiske [...]
In the course of 1991 it applied to the Bundesamt für Wirtschaft (Federal Office for Economic Affairs, hereinafter 'the Bundesamt') for a licence to export the goods to Libya.
Fællesskab til tredjelande er fri dvs. ikke undergivet kvantitative restriktioner, bortset fra sådanne, der anvendes i overensstemmelse med bestemmelserne i denne forordning.«
However, a licence was refused on the ground that supplying those goods would seriously jeopardize the interests to be protected under Paragraph 7 of the Außenwirtschaftsgesetz (Law on Foreign Trade) (hereinafter 'the AWG'), subparagraph 1 of which provides:
Begrebet offentlig sikkerhed i traktatens artikel 36 omfatter både en medlemsstats indre og ydre sikkerhed.
The Federal Minister for Economic Affairs stated that the introduction of that licensing requirement was intended to prevent furnaces and coiling machines from being used for military purposes, in particular in Libya's missile development programme.
Heraf følger, at risikoen for en alvorlig forstyrrelse af de internationale relationer eller af nationernes fredelige sameksistens kan påvirke en medlemsstats ydre sikkerhed.
'Legal transactions and activities in the sphere of foreign trade may be curtailed in order to:
medlemsstats offentlige sikkerhed i den ovenfor anførte forstand, formål, til et tredjeland, der betragtes som et meget følsomt modtagelsesland for eksport af varer med dobbelt anvendelse, kan påvirke en
It is true that Article 34 of the Treaty, which concerns the free movement of goods within the Community, distinguishes between quantitative restrictions and measures having equivalent effect.
ÆF-traktatens artikel 113, og særhgt artikel 11 i Rådets forordning (EØF) nr. 2603/69 af 20. december 1969 om fastlæggelse af en fælles udførselsordning, er ikke til hinder for nationale bestemmelser for udenrigshandlen, hvorefter udførsel af et produkt, der kan anvendes til militære formål kræver en tilladelse med den begrundelse, at dette var påkrævet f or at undgå risikoen for en alvorlig forstyrrelse af de internationale relationer, som kunne påvirke den offentlige sikkerhed i en medlemsstat i den forstand, udtrykket er anvendt i forordningens artikel 11.·
However, it does not follow that the concept of quantitative restrictions used in a regulation concerning trade between the Community and nonmember countries must be interpreted as excluding any measure having equivalent effect within the meaning of Article 34 of the Treaty.
Generaladvokat F.G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 18. maj 1995.
As the Court has emphasized in previous judgments, in interpreting a provision of Community law it is necessary to consider not only its wording but also the context in which it occurs and the objectives of the rules of which it is part.
»Traktatens artikel 113, som gennemført ved Rådets forordning (EØF) nr. 2603/69, forbyder ikke, at en medlemstat kræver en tilladelse til udførsel til en ikke-medlemsstat af et produkt, der kan anvendes til militære formål, eller afslår at udstede en sådan tilladelse med den begrundelse, at afslaget er nødvendigt for at beskytte medlemsstatens sikkerhed på grund af en risiko for en alvorlig forstyrrelse af forbindelserne til udlandet.«
A regulation based on Article 113 of the Treaty, whose objective is to implement the principle of free exportation at the Community level, as stated in Article 1 of the Export Regulation, cannot exclude from its scope measures adopted by the Member States whose effect is equivalent to a quantitative restriction where their application may lead, as in the present case, to an export prohibition.
Præjudiciel »Fælles handelspolitik — udførsel af varer med dobbelt anvendelse* (Domstolens plenum)
The concept of public security within the meaning of Article 36 of the Treaty covers both a Member State's internal security and its external security.
(EØF) nr. 2603/69 om fastlæggelse af en fælles udførselsordning, som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 3918/91.
So, the risk of a serious disturbance to foreign relations or to peaceful coexistence of nations may affect the security of a Member State.
Ved kendelse af 21. februar 1994, indgået til Domstolen den 7. marts s.a., har Landgericht Darmstadt forelagt Domstolen seks præjudicielle spørgsmål om fortolkningen af dels EF-trakta tens artikel 113 og 223, stk. 1, litra b), samt artikel 224, dels af artikel 1 og 11 i Rådets forordning
Article 11 of the Export Regulation provides for such an exception by providing that: 'Without prejudice to other Community provisions, this Regulation shall not preclude the adoption or application by a Member State of quantitative restrictions on exports on grounds of public morality, public policy or public security; the protection of health and life of humans, animals or plants; the protection of national treasures possessing artistic, historic or archaeological value, or the protection of industrial and commercial property.'
I henhold til Außenwirtschaftsgesetz (tysk forbundslov om udenrigshandel, herefter benævnt »AWG«) § 2 bemyndiges regeringen til ved bekendtgørelse at træffe bestemmelse om, hvilke retshandler eller transaktioner der kan forbydes eller undergives et krav om tilladelse.
'Article 113 of the EC Treaty, and in particular Article 11 of Council Regulation (EEC) No 2603/69 of 20 December 1969 establishing common rules for exports, do not preclude national provisions applicable to trade with nonmember countries under which the export of a product capable of being used for military purposes is subject to the issue of a licence on the ground that this is necessary in order to avoid the risk of a serious disturbance to its foreign relations which may affect the public security of a Member State within the meaning of Article 11 of the regulation.'
Listen omfatter bl.a. de varer, de tiltalte i hovedsagen udførte.
He considered that the Court could reply as follows:
Da kompetencen på det handelspolitiske område i sin helhed er overført til Fællesskabet som følge af artikel 113, stk. 1, er nationale handelspolitiske foranstaltninger kun gyldige i henhold til en særlig bemyndigelse fra Fællesskabet.
'Article 113 of the Treaty, as implemented by Council Regulation (EEC) No 2603/69, does not preclude a Member State from requiring a licence for the export to a nonmember State of a product capable of being used for military purposes or the refusal of such a licence on the ground that refusal was necessary to protect the security of the Member State owing to the risk of a serious disruption of its external relations.'
Den forelæggende ret har imidlertid rejst spørgsmål om, hvorvidt Forbundsrepublikken Tyskland, som medlem af De Europæiske Fællesskaber, har kompetence til at fastsætte procedurer, der indebærer et krav om udførselstilladelser i samhandlen med tredjelande, hvortil der er knyttet strafferetlige sanktioner.
Case C-83/94 Peter Leifer and Others
Første spørgsmål
Commercial policy
Tredje spørgsmål
Exports of dual-use goods)
Med det første spørgsmål ønsker den forelæggende ret oplyst, om traktatens artikel 113 skal fortolkes således, at nationale regler der indebærer restriktioner for udførslen til tredjelande af varer med dobbelt anvendelse, falder inden for bestemmelsens anvendelsesområde, samt om Fællesskabet i bekræftende fald har enekompetence på dette område.
Preliminary ruling (Common commercial policy (Full Court) establishing common rules for exports as amended by Council Regulation (EEC) No 3918/91 of 19 December 1991.
Dette spørgsmål angår i det væsentlige anvendelsen af proportionalitetsprincippet, navnlig i henseende til, om medlemsstaterne i medfør af forordningens artikel 11 enten kan pålægge den, der ansøger om en udførselstilladelse at føre bevis for, at varer med dobbelt anvendelse skal anvendes i civilt øjemed, eller kan nægte at meddele tilladelse, såfremt varerne objektivt set kan anvendes militært.
By order of 21 February 1994, received at the Court on 7 March 1994, the Landgericht (Regional Court) Darmstadt referred to the Court for a preliminary ruling six questions on the interpretation of Articles 113, 223(l)(b) and 224 of the EC Treaty, and Articles 1 and 11 of Council Regulation (EEC) No 2603/69
Hertil bemærkes, at artikel 11, der er en undtagelse fra princippet i forordningens artikel
Those questions were raised in criminal proceedings brought against Peter Leifer, Reinhold Otto Krauskopf and Otto Hölzer, who
er til hinder for, at der efter national ret pålægges sanktioner, såfremt pligten ikke overholdes, må de foreskrevne straffe dog ikke være urimelige i forhold til det formål, der søges tilgodeset, nemlig den offentlige sikkerhed.
are charged in the main proceedings with having delivered plant, plant parts and chemical products to Iraq from 1984 to 1988 without having the necessary expon licences.
Det tilkommer den nationale ret at undersøge, om de antagelser, der er lagt til grund for dens spørgsmål, hviler på en korrekt fortolkning af national ret inden den tager stilling til, om de pågældende foranstaltninger er nødvendige for og egnede til at nå de mål, der søges nået, og om disse mål ikke ville kunne nås ved hjælp af mindre bebyrdende foranstaltninger.
So, national rules whose effect is to prevent or restrict the export of certain products fall within the scope of the common commercial policy within the meaning of Article 113 of the Treaty.
Det tilkommer den nationale ret at vurdere, om de foreskrevne strafferetlige sanktioner er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, således at der i den enkelte sag tages hensyn til alle omstændigheder, herunder beskaffenheden af den vare, som kan bringe den offentlige sikkerhed i fare, de omstændigheder, hvorunder overtrædelsen er begået, og om den erhvervsdrivende, der ulovligt har forestået udførslen, var i god eller ond tro.
Under Paragraph 2 of the Außenwirtschaftsgesetz (Law on Foreign Trade, hereinafter 'the AWG'), the government is empowered to prescribe by regulation which legal transactions and activities may be prohibited or require a licence.
Med sit sidste spørgsmål har den nationale ret spurgt Domstolen, om traktatens artikel 113 og/eller forordningens artikel 1 har direkte virkning.
The German Government adopted the Außenwirtschaftsverordnung (Regulation on Foreign Trade, hereinafter 'the AWV'), Annex AL to which specifies the goods which require a licence.
Det må imidlertid præciseres, at de kompetente nationale myndigheder efter omstændighederne råder over et vist skøn ved vedtagelsen af foranstaltninger, som anses for nødvendige for at sikre en medlemsstats offentlige sikkerhed i den ovenfor anførte betydning.
Since full responsibility for commercial policy was transferred to the Community by Article 113(1), national measures of commercial policy are therefore permissible only if they are specifically authorized by the Community.
Hertil bemærkes blot, at det af EF-traktatens artikel 189, stk. 2, følger, at en forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat. En bestemmelse som forordningens artikel 1 er således en umiddelbar kilde til rettigheder og forpligtelser for alle, som den vedrører, hvad enten det drejer sig om medlemsstater eller om private, som er parter i de retsforhold, der henhører under fællesskabsretten.
The Public Prosecutor, Darmstadt, considered that the exports in question had appreciably disturbed the international relations of the Federal Republic of Germany and he therefore brought criminal proceedings in respect of the offence committed.
Den nationale ret ønsker i det væsentlige oplyst, om og i bekræftende fald da på hvilke betingelser medlemsstaterne kan pålægge strafferetlige sanktioner, såfremt tilladelsesproceduren ikke overholdes.
Question 2 seeks to establish whether a Member State may, exceptionally, adopt national measures restricting the export of dual-use goods to nonmember countries pursuant to Article 223(l)(b) or Article 224 of the Treaty, or on the basis of Article 11 of Council Regulation (EEC) No 2603/69 of 20 December 1969 establishing common rules for exports (hereinafter 'the Export Regulation').
Selv om fællesskabsretten vel ikke
See the reply of the Court in Case C-70/94, above.
Dette gælder uanset de i forordningens artikel 11 anførte undtagelser i det omfang, de er undergivet domstolskontrol, således at en medlemsstat ikke kan påberåbe sig dem for at begrænse artikel 1, der skaber rettigheder for private, som de kan gøre gældende ved domstolene.
By its first question the national court seeks to ascertain whether Article 113 of the Treaty is to be interpreted as meaning that national rules restricting exports of dual-use goods to nonmember countries fall within the scope of that article and, if so, whether the Community has exclusive competence in that regard.
EF-traktatens artikel 113 skal fortolkes således, at bestemmeher, der indebærer restriktioner for udførslen til tredjelande af varer med dobbelt anvendelse, falder inden for dens anvendelsesområde, samt at Fællesskabet har enekompetence på dette område, hvilket udelukker medlemsstaternes kompetence, medmindre der er meddelt en særlig bemyndigelse fra Fællesskabet.
Since Article 11 forms an exception to the principle of the freedom to export goods laid down in Article 1 of the Export Regulation, it must be interpreted in a way which does not extend its effects beyond what is necessary for the protection of the interests which it is intended to guarantee.
En medlemsstat kan med hjemmel i artikel 11 i Rådets forordning (EØF) nr. 2603/69 af 20. december 1969 om fastlæggelse af en fælles udførselsordning, senest ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 3918/91 af 19. december 1991, undtagelsesvist vedtage nationale foranstaltninger, der indebærer restriktioner f or udførslen til tredjelande af varer med dobbelt anvendelse, når dette anses for nødvendigt f or at undgå en alvorlig forstyrrelse af forbindelserne til udlandet eller af nationernes fredelige sameksistens mellem nationer, hvorved en medlemsstats offentage sikkerhed ville kunne påvirkes i denne bestemmelses forstand.
It is for the national court to consider whether the position as stated in its questions is based on a correct interpretation of its national law and then to assess whether the measures in question are necessary and appropriate to achieve the objectives pursued and whether or not those objectives could have been attained by less restrictive measures.
Såfremt den offentlige sikkerhed er truet, hvilket må afgøres af den nationale ret, kan det være rimeligt begrundet, at ansøgeren afkræves bevis for, at varerne udelukkende skal anvendes i civilt øjemed, eller at tilladelse nægtes, såfremt varerne objektivt set kan anvendes militært.
When the export of dual-use goods involves a threat to the public security of a Member State, those measures may include a requirement that an applicant for an export licence show that the goods are for civil use and also, having regard to specific circumstances such as inter alia the political situation in the country of destination, that a licence be refused if those goods are objectively suitable for military use.
Fællesskabsretten er ikke til hinder for, at nationale myndigheder pålægger strafferetlige sanktioner for tilsidesættelse af tilladelsesproceduren, såfremt de foreskrevne straffe ikke går ud over, hvad der er rimeligt i forhold til formålet om at tilgodese den offentlige sikkerhed.
That conclusion is not affected by the exceptions referred to in Article 11 of the Export Regulation since they are open to judicial review so that the fact that a Member State may rely on those exceptions does not prejudice the provisions of Article 1 which confer on individuals rights which they may assert before the courts.
Artikel 1 i forordning (EØF) nr. 2603/69 skaber rettigheder for private, som de kan gøre gældende ved domstolene.*
The national court seeks essentially to ascertain whether and, if so, on which conditions, Member States may impose criminal penalties for breaches of the licensing procedure.
»1) Nationale regler, der bgrænser udførslen til en ikke-medlemsstat af produkter, der kan anvendes til militære formål, for at forhindre forstyrrelse af nationernes fredelige sameksistens eller for at forhindre, at en medlemsstats forbindelser til udlandet forstyrres i væsentlig grad er begrundet i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 2603/69, når disse formål er knyttet til den pågældende medlemsstats ydre sikkerhed, og når restriktionerne tjener til at beskytte menneskers liv og sundhed, som f.eks. i situationer, hvor modtagelseslandet befinder sig i krig.
However, although Community law does not therefore preclude national rules from making the failure to comply with that obligation a matter subject to penalties, the penalties laid down may not be disproportionate to the public security aim pursued.
Nationale regler, som a) pålægger ansøgeren den fulde bevisbyrde for, at varerne er beregnet til civile formål, b) tillader, at der meddeles afslag på at udstede en udførselstilladelse, hvis varerne objektivt set er egnede til anvendelse i militært øjemed, og c) indfører straffesanktioner, herunder frihedsstraf, er ikke uforholdsmæssige i tilfælde, hvor en medlemsstats ydre sikkerhed er berørt, eller menneskers liv og sundhed er på spil.
It is for the national court to determine whether the criminal penalties applicable comply with the principle of proportionality, taking account of all the elements of each case, such as the nature of the goods capable of endangering the security of the state, the circumstances in which the breach was committed and whether or not the trader who has illegally exported the goods was acting in good or bad faith.
Præjudiciel »Social sikring — uarbejdsdygtighed — civilretlig arbejdskontrakt — beskæftigelse undergivet en ordning der kun gælder for tjenestemænd — artikel 4, stk 4, i forordning (EØF) nr. 1408171 — bilag V, tilforordning (EØF) nr. 1408/71, punkt 4, litra a), i afsnittet om Nederlandene* (Første Afdeling) nr. 1408, at enhver periode med lønnet beskæftigelse altid skal anses for en forsikringsperiode ved anvendelsen af artikel 46, stk. 2.
Article 113 of the EC Treaty is to be interpreted as meaning that rules restricting exports of dual-use goods to nonmember countries f all within the scope ofthat article and that in this matter the Community has exclusive competence, which therefore excludes the competence of the Member States save where the Community grants them specific authorization.
Ved kendelse af 1. august 1994, indgået til Domstolen den 3. august s.a., har Arrondissementsrechtbank, Amsterdam, forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af punkt 4, litra a), i afsnittet vedrørende Nederlandene, i bilag V til Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71.
590), as last amended by Council Regulation (EEC) No 3918/91 of 19 December 1991, a Member State may, exceptionally, adopt national measures restricting the export of dual-use goods to nonmember countries on the ground that this is necessary in order to prevent the risk of a serious disturbance to its foreign relations or to the peaceful coexistence of nations which may affect the public security of a Member State within the meaning of that article.
I denne sammenhæng indebærer det forhold, at en person har været undergivet en særlig ordning, gældende for tjenestemænd eller dermed ligestillede personer i en vis beskæftigelsesperiode, ikke, at den pågældende periode ikke er en periode med lønnet beskæftigelse eller en dermed ligestillet periode som omhandlet i punkt 4, litra a) i afsnittet om Nederlandene, i bilag V til forordning nr. 1408.
If there is a threat to public security, which L· a matter for the national court to consider, an obligation on the applicant to prove that the goods will be used exclusively f or civil purposes ora refusal to issue a licence if the goods can objectively be used for military purposes can be consistent with the principle of proportionality.
For Arrondissementsrechtbank er spørgsmålet, om de perioder, hvor den pågældende har været beskæftiget som lærerinde på grundlag af en arbejdskontrakt, indgået med en privat skole, skal betragtes som perioder med lønnet beskæftigelse i den forstand, udtrykket er anvendt i artikel 46, stk. 2, i forordning nr. 1408, også selv om hun i denne periode var forsikret ifølge en særlig ordning for tjenestemænd og dermed ligestillede personer.
Community law does not preclude national authorities from making breaches of the licensing procedure subject to criminal penalties, provided that the penalties applicable do not exceed what appears to be proportionate in relation to the public security aim pursued.
Arrondissementsrechtbank har derfor besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen et præjudicielt spørgsmål.
Article 1 of Regulation (EEC) No 2603/69 confers on individuals rights which they may assert before the courts.'
Dernæst bemærkes, at uanset, at de særlige ordninger for tjenestemænd eller dermed ligestillede personer ikke er omfattet af forordning nr. 1408's anvendelsesområde, fremgår det klart af teksten i punkt 4, litra a), i afsnittet vedrørende Nederlandene, i bilag V til forordning
National rules restricting exports to a nonmember State of products capable of being used for military purposes in order to prevent a substantial disturbance of the peaceful coexistence of nations or to prevent the external relations of the Member State concerned from being seriously disrupted are justified on the basis of Article 11 of Council Regulation (EEC) No 2603/69 in so far as those aims are linked to the external security of the Member State concerned, or in so far as the restrictions serve to protect the health and life of humans, as in cases where the country of destination is at war.
forskellige rettigheder, artikel 51 blive stillet ringere, når en medregning af denne periode ikke medfører kumulation af
Council Regulation (EEC) No 2603/69 is directly applicable and its provisions can be invoked in the courts of the Member States.'
Det hedder i domskonklusionen:
17 October 1995