natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Følgelig var den en international aftale mellem en international organisation og en stat i den betydning, som er forudsat i artikel 2, stk. 1, litra a), i), i Wienerkonventionen af 21. marts 1986 vedrørende retten til at indgå traktater mellem stater og internationale organisationer eller mellem internationale organisationer indbyrdes.
As the Court explained in Opinion 1/75 of 11 November 1975, Article 228 uses the expression 'agreement' in a general sense to indicate any undertaking entered into by entities subject to international law which had binding force, whatever its formal designation.
På dette grundlag fandt Domstolen at måtte undersøge, om Kommissionen var kompetent efter fællesskabsretlen til at indgå en sådan aftale.
In any event, a mere practice could not override the provisions of the Treaty.
Herom bemærkede Domstolen, som den havde fastslået i udtalelse 1/75 af 11. november 1975, at udtrykket »aftale« anvendes i en generel betydning i traktatens artikel 228 således at forstå, at den sigter til enhver overenskomst, der er indgået af folkeretssubjekter, og som har bindende virkning, uanset hvorledes den formelt betegnes.
Furthermore, Article 228 constituted, as regarded the conclusion of treaties, an autonomous general provision, in that it confered specific powers on the Community institutions.
For det andet blev EØF-traktaten og Euratomtraktaten forhandlet på samme tid og underskrevet samme dato, hvorfor forfatterne af de to traktater, såfremt de havde ønsket, at Kommissionen skulle have den samme kompetence, udtrykkeligt ville have fastsat dette.
With a view to establishing a balance between those institutions, it provided that agreements between the Community and one or more States were to be negotiated by the Commission and then concluded by the Council, after consulting the European Parliament where required by the Treaty.
Med det formål at sikre ligevægten mellem EFs institutioner fastsættes det i bestemmelsen, at
However, the power to conclude agreements was conferred on the Council 'subject to the powers vested in the Commission in this field'.
Domstolen tilføjede, at selv om Kommissionen indadtil har kompetence til at træffe individuelle beslutninger om anvendelse af de
The expression 'sous réserve des compétences reconnues à la Commission' derogated from the rule empowering the Council to conclude international agreements.
Anbringendet om, at Kommissionen ikke havde kompetence til at indgå den anfægtede aftale, måtte herefter tages til følge.
Other language versions of Article 228 used terms suggesting that the powers in question were 'attribuées' rather than 'reconnues'.
konkurrenceregler, som aftalen vedrører, kan dens interne kompetence ikke ændre ved den fordeling af kompetencen mellem Fællesskabets institutioner med hensyn til at indgå internationale aftaler, som er nærmere fasilagt i
The plea alleging lack of competence on the part of the Commission to conclude the Agreement at issue was therefore upheld.
Det hedder i domskonklusionen:
The Court held :
Den retsakt, hvorved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har tilkendegivet at indgå aftalen med Amerikas Forenede Stater om anvendelsen af De Europæiske Fællesskaber og De Forenede Staters konkurrenceret, som blev undertegnet og trådte i kraft den 23. september 1991, annulleres.
The act whereby the Commission of the European Communities sought to conclude the Agreement with the United States of America regarding the application of the competition laws of the European Communales and the United States, which was signed and entered into force on 23 September 1991 is declared void;
Kommissionen betaler sine egne og Den Franske Republiks omkostninger.
The Commission is ordered to pay its own costs and those of the French Republic;
Kongeriget Spanien og Kongerigel Nederlandene betaler deres egne omkostninger.·
The Kingdom of Spain and the Kingdom of the Netherlands are ordered to bear their own costs.'
Generaladvokat G. Tesauro fremsalte forslag lil afgørelse i retsmodet (Domstolens plenum) den lodecember 1993.
Advocate General Tesauro delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 16 December 1993
hjemmel, dels at artiklen indebærer en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.
'uphold the claim and order the Commission to pay the costs except for those incurred by the interveners.'
Direktivet, som er udstedt på grundlag af traktatens artikel 100 A, skal garantere, at forbrugsvarer, der bringes på Fællesskabets indre marked, generelt ikke frembyder risici for forbrugeren, når de bruges under almindelige an' jiu'^isesbetingelser, eller at de i hvert fald kun frembyder en meget begrænset risiko.
Case C-359/92 Federal Republic of Germany ν Council of the European Union Environment and consumers
Direktivets artikel 9 lyder således:
9 August 1994
Domstolen bemærkede indledningsvis, at direktivets artikel 9 ikke kan have hjemmel i traktatens artikel 100 A, stk. 5. Der er i øvrigt enighed mellem parterne herom.
(Action for annulment of measures — Directive 92/59/EEC on general product safety — Legal base —Article 100a and third indent of Article 145 of the EEC Treaty) (Full Court)
b) medlemsstaterne har truffet forskellige foranstaltninger angående den foreliggende risiko, og
(b) Member States differ on the adoption of measures to deal with the risk in question;
Det skal dernæst afgøres, om traktatens artikel 100 A, stk. 1, sammen med artikel 145, tredje led, udgør en tilstrækkelig hjemmel for direktivets artikel 9, som anført af Rådet og Kommissionen.
By application lodged on 14 September 1992, the Federal Republic of Germany brought an action for a declaration that Article 9 of Council Directive 92/59/EEC of 29 June 1992 on general product safety was void in so far as it empowered the Commission to adopt, with regard to a product, a decision requiring Member States to take measures from among those listed in Article 6(l)(d) to (h) of the directive.
c) risikoen ikke, på grund af arten af det pågældende produktsikkcrhedsproblem, kan imødegås på en måde, der svarer til sagens hastende karakter, på grundlag af de procedurer, der er fasisat i specifikke fællesskabsforskrifter vedrørende det pågældende produkt eller den pågældende produktkategori, og d)
(c) the risk cannot be dealt with, in view of the nature of the safety issue posed by the product and in a manner compatible with the urgency of the case, under the other procedures laid down by the specific Community legislation applicable to the product or category of products concerned; and
Traktatens artikel 100 A, stk. 1, bemyndiger med henblik på virkeliggørelsen af de i EØF-traktatens artikel 8 A (nu EF-traktatens artikel 7 A) fastsatte mål Rådet til efter den i artiklen fastsatte fremgangsmåde at træffe foranstaltninger med henblik på at fjerne de hindringer for samhandelen, som skyldes forskelle mellem medlemsstaternes ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser.
(d) the risk can be eliminated effectively only by adopting appropriate measures applicable at Community level, in order to ensure the protection of the health and safety of consumers and the proper functioning of the common market,
risikoen alene kan imødegås effektivt ved vedtagelse af passende foranstaltninger på EF-niveau til beskyttelse af forbrugernes sundhed og sikkerhed og til sikring af, at det fælles marked fungerer tilfredsstillende,
Directive 92/59 was adopted under Article 100a of the Treaty for the purpose of ensuring that consumer products placed on the internal market of the Community did not in general present a risk to the consumer under normal conditions of use or, at least, involve only a very low level of risk.
kan Kommissionen efter at have hørt medlemsstaterne og efter anmodning fra mindst én af dem vedtage en afgørelse efter fremgangsmåden i artikel 11, der pålægger medlemsstaterne at træffe de nødvendige midlertidige foranstaltninger som omhandlet i artikel 6, stk. 1, litra d) til h).«
'If the Commission becomes aware, through notification given by the Member States or through information provided by them, in particular under Article 7 or Article 8, of the existence of a serious and immediate risk from a product to the health and safety of consumers in various Member States and if:
Forbundsrepublikken Tyskland påberåbte sig to anbringender til støtte for annullai ionspåsianden.
The Federal Republic of Germany based its application for annulment on two pleas in law.
Den anførte dels, at direktivets artikel 9 er uden
First, it claimed that Article 9 of the directive had no legal base.
Fællesskabslovgiver fandt, at det til imødegåelse afalvorlige og umiddelbare risici for forbrugernes sundhed var nødvendigt at indføre en mekanisme, der i sidste instans gør det muligt at vedtage foranstaltninger, der finder anvendelse i hele Fællesskabet, i form af beslutninger, der rettes til medlemsstaterne.
(a) one or more Member States have adopted measures entailing restrictions on the marketing of the product or requiring its withdrawal from the market, such as those provided for in Article 6(l)(d) to (h);
imidlertid være den, at det ikke er tilstrækkeligt til at sikre markedets enhed, at der blot sker en tilnærmelse af de generelle regler.
neither of those two pleas in law was well founded.
Begrebet »foranstaltninger med henblik på indbyrdes tilnærmelse« skal derfor fortolkes således, at det også omfatter en kompetence for Rådet til at foreskrive foranstaltninger vedrørende et bestemt produkt eller en kategori af bestemte produkter og om nødvendigt individuelle foranstaltninger vedrørende sådanne produkter.
According to the Court, it was important to note, in the first place, that Article 100a(5) of the Treaty could not have constituted the legal base for Article 9 of the directive as, moreover, the parties themselves had recognized.
Som det fremgår af den attende, den nittende og den tyvende betragtning til direktivet og af artiklens opbygning, er formålet med direktivets artikel 9 at give Kommissionen mulighed for hurtigst muligt og midlertidigt at vedtage foranstaltninger, der finder anvendelse i hele Fællesskabet med hensyn til et produkt, som er forbundet med en alvorlig og umiddelbar risiko for forbrugernes sundhed og sikkerhed, med henblik på at sikre, at der handles i overensstemmelse med direktivets målsætning.
It was apparent to the Court from the eighteenth, nineteenth and twentieth recitals of the preamble to the directive and from the structure of Article 9, the purpose of that provision was to enable the Commission to adopt, as promptly as possible, temporary measures applicable throughout the Community with respect to a product which presents a serious and immediate risk to the health and safety of consumers, so as to ensure compliance with the objectives of the directive.
Produkternes frie bevægelighed kan nemlig kun sikres, hvis sikkerhedskravene til produkterne ikke er mærkbart forskellige fra den ene medlemsstat til den anden.
The free movement of goods could be secured only if product safety requirements did not differ significantly from one Member State to another.
Der kan kun opnås et højt sikkerhedsniveau, såfremt farlige produkter er genstand for passende foranstaltninger i alle medlemsstaterne.
A high level of protection could be achieved only ifdangerous products were subject to appropriate measures in all the Member States.
For så vidt angår argumentet om, at den kompetence, der således er givet Kommissionen, rækker videre end de beføjelser, en forbundsstat som Forbundsrepublikken Tyskland har i forhold til delstaterne, bemærkes, at reglerne om forholdet mellem Fællesskabet og dets medlemsstater ikke er de samme som reglerne om samspillet mellem de tyske forbundsmyndigheder og delstaterne.
That article only concerned supervision, by the Community authorities, of measures taken by the Member States.
De foranstaltninger, der træffes til gennemførelse af traktatens artikel 100 A, er i øvrigt rettet til medlemsstaterne og ikke til de regionale enheder, som de består af.
The purpose of Article 9 of the directive, however, was not to introduce a control procedure of that kind.
Desuden er de beføjelser, der er givet Kommissionen i direktivets artikel 9, uden betydning for kompetencefordelingen i Forbundsrepublikken Tyskland.
It set out a Community procedure for the coordination of national measures with respect to a product, in order to ensure that it may circulate freely throughout the Community without danger to the consumer.
Kommissionens indgriben skal ske i nært samarbejde med medlemsstaterne.
Such action was to be taken by the Commission in close cooperation with the Member States.
For det første kan Kommisioncn først vedtage afgørelser på fællesskabsplan efter at have hørt medlemsstaterne og efter anmodning fra en medlemsstat.
For one thing, decisions taken at Community level may be adopted by the Commission only after consulting the Member States and at the request of a Member State.
Desuden kan Kommissionen kun vedtage sådanne afgørelser, hvis de er i overensstemmelse med en udtalelse afgivet af et udvalg bestående af repræsentanter for medlemsstaterne og en repræsentant for Kommissionen.
For another, such measures could be adopted by the Commission only if they were in accordance with the opinion of a committee composed of the Member States' representatives and a Commission representative.
I modsat fald skal foranstaltningen vedtages af Rådet inden for en bestemt frist.
Otherwise the measure was to be adopted by the Council within a specified period.
Endelig er afgørelserne udelukkende rettet til medlemsstaterne.
Lastly, those decisions were addressed only to Member States.
I den tyvende betragtning til direktivet er det præciseret, at de ikke er umiddelbart bindende for de erhvervsdrivende i Fællesskabet, og at de skal gennemføres ved en national retsakt.
The twentieth recital in the preamble to the directive stated that such decisions were not of direct application to traders in the Community and was to be incorporated in a national measure.
De beføjelser, der er givet Kommissionen i direktivets artikel 9, er egnede til at virkeliggøre de i direktivet fastsatte mål, nemlig at sikre et højt beskyttelsesniveau for forbrugernes sundhed og sikkerhed og samtidig fjerne de begrænsninger og fordrejninger af konkurrencen, som skyldes forskellige nationale foranstaltninger vedrørende forbrugsvarer.
For the purposes of implementing the objectives set out in Article 8a of the EEC Treaty (now Article 7a of the EC Treaty), Article 100a(l) of the Treaty empowered the Council to adopt, in accordance with the procedure laid down therein, measures which have as their object the abolition of barriers to trade arising from differences between the provisions laid down by law, regulation or administrative action in Member States.
De vanskeligheder, som vil kunne opstå ved fastlæggelsen af, hvilke foranstaltninger der i hvert enkelt tilfælde er hensigtsmæssige, kan ikke føre til et andet resultat.
However, the harmonization effected by the directive was of a particular type, which the Council, by reference to the terms used in the third recital in the preamble to the directive, described as 'horizontal' harmonization.
De pågældende beføjelser er ikke for vidtrækkende i forhold til de forfulgte mål. Man kan nemlig ikke opnå de i direktivets artikel 9 nævnte resultater ved hjælp af traktatbrudsproceduren i traktatens artikel 169.
Thus, in the circumstances set out in Article 9, action by the Community authorities was justified by the fact that, in the terms used in Article 9(d), 'the risk can be eliminated effectively only by adopting appropriate measures at Community level, in order to ensure the protection of the health and safety of consumers and the proper functioning of the Common Market'.
For det første giver traktatbrudsproceduren ikke mulighed for al pålægge medlemsstaterne at træffe en bestemt foranstaltning som omhandlet i direktivets artikel 6, stk. 1, litra d) til h).
The Community legislature therefore considered it necessary, in order to cope with a serious and immediate risk to the health and safety of consumers, to provide for an adequate mechanism allowing, in the last resort, for the adoption of measures applicable throughout the Community, in the form of decisions addressed to the Member States.
I overensstemmelse hermed er fællesskabsmyndighedernes indgriben i de i direktivets artikel 9 nævnte tilfælde - med artiklens litra d)'s egne ord - begrundet i, at •risikoen alene kan imødegås effektivt ved vedtagelse af passende foranstaltninger på EF-niveau til beskyttelse af forbrugernes sundhed og sikkerhed og til sikring af, at det fælles marked fungerer tilfredsstillende«.
Such action was not contrary to Article 100a(l) of the Treaty. The measures which the Council was empowered to take under that provision were aimed at 'the establishment and functioning of the internal market'.
Fællesskabsmyndighedernes indgriben er ikke i strid med traktatens artikel 100 A stk· 1- De foranstaltninger, som Rådet har kompetence til at træffe i henhold til denne bestemmelse, vedrører nemlig »det indre markeds oprettelse og funktion«.
In certain fields, and particularly in that of product safety, the approximation of general laws alone may not be sufficient to ensure a unified market.
Desuden ville Kommissionen, selv om det blev lagt til grund, at medlemsstaterne skal træffe bestemte foranstaltninger i medfør af direktivet, være nødsaget til at anlægge traktatbrudssager mod alle de medlemsstater, som ikke har truffet sådanne foranstaltninger, hvilket kun kan besværliggøre proceduren.
Secondly, even if Member States were required to adopt certain specified measures under the directive, the Commission would be obliged to bring proceedings for failure to fulfil its obligations against every Member State that had not adopted such measures, inevitably rendering the procedure more cumbersome.
Selv om der blev anlagt sådanne sager, og Domstolen gav Kommissionen medhold, er del endelig ikke sikkert, at de af Domstolen afsagte domme ville gøre det muligt at nå de i direktivet fastsatte mål lige så effektivt som ved hjælp af en harmoniseringsforanstaltning på fællesskabsplan.
So far as concerned the argument that the power thus conferred on the Commission went beyond that which, in a federal state such as the Federal Republic of Germany, was enjoyed by the Bund in relation to the Länder, it was to be borne in mind that the rules governing the relationship between the Community and its Member States were not the same as those which link the Bund with the Länder.
Traktatbrudsproceduren gør det navnlig ikke muligt at sikre en beskyttelse af forbrugerne hurtigt.
In particular, the infringement procedure would not enable consumer protection to be secured in the shortest possible time.
For det første har en sådan procedure med den administrative fase og den eventuelle efterfølgende retssag nødvendigvis en vis varighed, selv om Kommissionen kan anmode Domstolen om at foreskrive foreløbige forholdsregler.
That procedure, which comprised a pre-litigation stage and, where necessary, a contentious stage, inevitably took a certain amount of time even though, as the German Government pointed out, the Commission could apply to the Court for the adoption of interim measures.
For det andet kan det i de pågældende tilfælde først fastslås, at der foreligger et traktatbrud, efter at der er taget stilling til nogle vanskelige spørgsmål om nødvendigheden af at vedtage den ene eller den anden foranstaltning - hvilket ikke er foreneligt med sagernes karakter af hastetilfælde - idet direktivet blot pålægger medlemsstaterne at vedtage de foranstaltninger, der er nødvendige for at forpligte producenter, mellemmænd og distributører til kun at sælge produkter og lade dem blive på markedet, hvis de er sikre.
Furthermore, a declaration that a Member State had failed to fulfil its obligations would, in the circumstances envisaged, presuppose a cautious appraisal, scarcely compatible with urgency, of the need to adopt a particular measure, since the directive merely required Member States to adopt the measures necessary to compel producers, intermediaries and distributors to place and leave on the market only products which were safe.
Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger. Kommissionen, bærer sine egne omkostninger.·
The Federal Republic of Germany is ordered to pay the costs and the Commission, as intervener, to bear its own costs.'
Generaladvokat F. G. Jacobs fremsatte forslap i retsmødet (Domstolens plenum) den 8. juni 1994.
Advocate General Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 8 June 1994
»1) frifinde Rådet
'(1) dismiss the application;
2) pålægge Tyskland at betale Rådets omkostninger og
(2) order Germany to pay the costs of the Council; and
3) lade Kommissionen bære sine egne omkostninger«.
(3) order the Commission to bear its own costs.'
Rådets direktiv 85/337/EØF (Domstolens plenum) en ny forbundsvej Β 15 i Bayern på i alt 130 km, og hvor planlægnings- og linjcføringsbeslutningerne var blevet truffet for flere år siden.
Preliminary ruling (Council Directive (Full Court) projects which were likely to have significant effects on the environment.
Ved kendelse af 5. november 1992, indgået til Domstolen den 18. november s.a., havde Bayerischer Verwaltungsgerichtshof forelagt tre præjudiciellespørgsmål vedrørende fortolkningen af Rådets direktiv 85/337/EØF.
By order of 5 November 1992, received on 18 November 1992, the Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Bavarian Higher Regional Administrative Court) referred to the Court for a preliminary ruling three questions on the interpretation of Council Directive 85/337/EEC.
I henhold lil UVP-lovens § 22, stk. 1, var der ikke blevet foretaget en vurdering af projekternes indvirkninger på miljøet i overensstemmelse med direktivets krav.
In accordance with Article 12(1) of the directive, the Member States were to take the measures necessary to comply therewith within three years of its notification.
Direktivet vedrører vurderingen af indvirkningen på miljøet af offentlige og private projekter, der er af en sådan beskaffenhed, at de vil kunne påvirke miljøet væsentligt.
Since the directive was notified to the Member States on 3 July 1985, that time-limit expired on 3 July 1988.
I henhold til direktivets artikel 12, stk. 1, træffer medlemsstaterne de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme dette inden tre år fra dets meddelelse. Da direktivet blev meddelt medlemsstaterne den 3. juli 1985, udlob fristen den 3. juli 1988.
The questions were raised in the course of proceedings between the Bund Naturschutz in Bayern eV, an ecological organization, with 41 other plaintiffs, mainly farmers, and Freistaat Bayern (Federal State of Bavaria) concerning the conformity with the requirements laid down in the directive of the consent procedure for construction plans for two sections of the new Β 15 federal highway in Bavaria.
I Forbundsrepublikken Tyskland blev direktivet først gennemført ved lov af 12. februar 1990, der trådte i kraft den 1. august 1990.
In the Federal Republic of Germany the directive was belatedly transposed by a Law of 12 February 1990, which came into force on 1 August 1990.
Gennemførelsesloven indeholdt i artikel 1 »Gesetz über die Umweltverträglichkeitsprüfung« (lov om vurdering af indvirkningerne på miljøet, herefter benævnt »UVP-loven«).
Article 1 of that transposition law contains the Gesetz über die Umweltverträglichkeitsprüfung (Environmental Impact Assessment Law, the 'UVPG').
UVP-lovens § 22, stk. 1, indeholdt en overgangsordning, hvorefter allerede påbegyndte godkendelsesprocedurer skulle afsluttes efter lovens regler, såfremt projektet endnu ikke ved lovens ikrafttrædelse var blevet offentligt bekendtgjort.
Paragraph 22(1) of the UVPG laid down transitional rules under which procedures already initiated were to be completed in accordance with the provisions of the UVPG
Tværtimod var alle bestemmelser i direktivet formuleret under hensyn til, at direktivet skulle være gennemført i medlemsstaternes retsordener senest den 3. juli 1988.
The Directive applied to the assessment of the environmental effects of those public and private
retsorden, indførtes en ordning som den, der anfægtedes i hovedsagen.
where the project had not yet been notified to the public when the UVPG came into force.