natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ifølge artikel 2 finder direktivet anvendelse på »den erhvervsaktive befolkning, herunder selvstændige erhvervsdrivende, arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende , der midlertidigt er uden arbejde på grund af sygdom, ulykke eller ufrivillig arbejdsløshed, og personer, der søger arbejde, samt på arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende, der er fratrådt med alderdomseller invalidepension«.
According to Article 2, the directive applies to the *working population — including selfemployed persons, workers and selfemployed persons whose activity is interrupted by illness, accident or involuntary unemployment and persons seeking employment — and to retired or invalided workers and selfemployed persons'.
Det følger heraf, at begrebet »erhvervsaktivitet«, som ligger til grund for udtrykket »den erhvervsaktive befolkning« i direktivets artikel 2, kun kan forstås som i det mindste omfattende en økonomisk aktivitet, dvs. en aktivitet, der udøves mod betaling af et vederlag i vid forstand.
It follows that the term 'activity' referred to in relation to the expression *working population' in Article 2 of the directive can be construed only as referring at the very least to an economic activity, that is to say an activity undertaken in return for remuneration in the broad sense.
Hverken i de skriftlige indlæg eller i forklaringen under retsmødet har Bruna-Alessandra Züchner bestridt, at hun ikke udøvede nogen erhvervsaktivitet, da hendes mand blev ramt af ulykken.
Neither in her written observations nor at the hearing did the plaintiff in the main proceedings deny that she was not engaged in an occupational activity when her husband suffered his accident She contends, however, that she forms part of the working population within the meaning of Article 2 of the directive since she provides care for which she had to undergo training and which, by virtue of its nature and scope, can be assimilated to an occupational activity.
Hun har imidlertid gjort gældende, at hun tilhører den erhvervsaktive befolkning i den i direktivets artikel 2 anvendte betydning, idet hun yder en pleje, som hun har måttet uddanne sig for at udføre, og denne pleje på grund af sin art og sit omfang svarer til erhvervsaktivitet og ville skulle ydes af plejepersonale mod betaling eller på et hospital, hvis hun ikke ydede plejen.
If she did not provide such care, it would have to be provided for payment by someone else or in a hospital.
Det må erkendes, at en person kan være nødsaget til at benytte ydelser fra en tredjemand, når personen ikke eller ikke længere selv er i stand til at udføre en given aktivitet, det være sig uddannelse af børn, husligt arbejde, administration af private goder eller endog simple handlinger i dagligdagen.
It must be recognized that a person may be obliged to have recourse to the services of another when he is unable, or no longer able, to perform a particular activity himself, whether it be the education of children, housework, management of private property or mere incidents of dairy life.
Sådanne aktiviteter kræver for størstedelens vedkommende en vis kunnen eller sagkundskab, er af et ikke ringe omfang og må udføres af en tredjemand mod betaling, hvis ikke en anden person - et familiemedlem eller andre — påtager sig det frivilligt.
In the main, such activities call for a degree of competence, are of a certain scope and must be provided by an outsider in return for remuneration if there is no-one else, whether or not a member of the family, who will do so without payment
Det følger heraf, at hvis der blev anlagt den fortolkning, at begrebet »den erhvervsaktive befolkning« omfatter familiemedlemmer, som udøver en aktivitet uden vederlag til fordel for et andet medlem af familien, med den begrundelse, at denne aktivitet kræver en vis kunnen eller sagkundskab, er af en særlig art eller af et ikke ringe omfang, eller måtte udføres af en tredjemand mod betaling, hvis ikke familiemedlemmet gjorde det, ville det medføre, at direktivets anvendelsesområde ville blive udvidet helt ubegrænset, skønt artikel 2 netop har til formål at afgrænse anvendelsesområdet.
The concept of working population in Article 2 of the directive is very wide and includes people who are working, those who are seeking employment and those whose work or efforts to find work have been interrupted by materialization of any of the risks mentioned in Article 3 of the directive. The Court has further held that a person is still a member of the working population even if it is in relation to an ascendant that one of the risks mentioned in Article 3 materializes, forcing him or her to interrupt his or her occupational activity, or where the risk materializes while the person concerned is seeking employment immediately after a period without occupational activity, or where the employment in question is regarded as minor since it consists of less than 15 hours'
Endvidere har Domstolen fastslået, at en person stadig tilhører den erhvervsaktive befolkning, selv når en af omstændighederne i artikel 3 er indtrådt i forhold til en slægtning i opadstigende linje, og den pågældende af den grund har været nødsaget til at afbryde sin erhvervsaktivitet, når omstændigheden indtræder i en arbejdssøgningsperiode, der følger umiddelbart efter en periode uden erhvervsaktivitet, og når den pågældende har beskæftigelse, der anses for ubetydelig, fordi den består i under femten timers
It follows that an interpretation purporting to include within the concept of working population a member of a family who, without payment undertakes an activity for the benefit of another member of the family on the ground that such activity calls for a degree of competence, is of a particular nature or scope or would have to be provided by an outsider in return for remuneration if the member of the family in question did not provide it would have the effect of infinitely extending the scope of the directive, whereas the purpose of Article 2 of the directive is precisely to delimit that scope.
»Artikel 2 i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring skal fortolkes således, at den ikke omfatter en person, der uden vederlag udøver en aktivitet, der består i at passe sin handicappede ægtefælle, uanset hvor omfattende denne aktivitet er, og hvilken kunnen eller sagkundskab det kræver at udføre den, når den pågældende hverken er ophørt med sin erhvervsaktivitet euer har afbrudt sin arbejdssøgning f or at udøve denne aktivitet*
'Article 2 of Council Directive 79/7/EEC of 19 December 1978 on the progressive implementation of the principle of equal treatment far men and women in matters of social security must be interpreted as not covering a person who undertakes, as an unremunerated activity, the care of his or her handicapped spouse, whatever the extent of that activity and the competence required in order to perform it, where the person in question did not, in order to do so, abandon an occupational activity or interrupt efforts to find employment'
Generaladvokat D. Ruiz-Jarabo Colomer fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling) den 11. juli 1996.
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 11 Jury 1996.
I overensstemmelse med de foregående betragtninger foreslås Domstolen at svare Hanseatisches Oberlandesgericht, Bremen, således:
He proposed that the Court should reply as follows:
»1) Sagsøgeren hører ikke til den erhvervsaktive befolkning med henblik på anvendelse af Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring, fordi hun hverken har opgivet en erhvervsvirksomhed eller afbrudt søgning efter beskæftigelse for at tage sig af sin invalide ægtefælle, idet den omstændighed, at hun tilvejebringer en plejeydelse, som går ud over, hvad der må anses for normalt i et ægteskab, herved er uden betydning.«
The plaintiff does not belong to the working population for the purposes of Council Directive 79/7/EEC of 19 December 1978 on the progressive implementation of the principle of equal treatment for men and women in matters of social security because she did not, in order to look after her disabled husband, give up work which she already had or stop seeking employment and in that connection it is immaterial that the services she provides go beyond the normal degree of care in marriage.'
Såfremt Domstolen ikke tilslutter sig denne opfattelse, opfordrer jeg den til at besvare de øvrige spørgsmål således:
If the Court did not share that view, he proposed that the replies to the other questions should be as follows:
»2) Artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7 er ikke til hinder for en national bestemmelse, hvorefter en sikret syg person ikke har ret til hjemmepleje varetaget af sikringsinstitutionen i form af naturalydelser eller godtgørelse af udgifter, som afholdes til personale, som den sikrede selv har skaffet sig, når den nævnte sikrede, som er den eneste indehaver af denne ret, bor sammen med en anden person, som kan give ham den nødvendige hjælp og bistand.
Article 4(1) of Directive 79/7 does not preclude a national provision under which an insured person is not entitled to home nursing at the cost of the insurance fund, in the form of benefits in kind or reimbursement of the cost of personnel whom he has procured for himself, where the insured person, who alone is entitled to that right lives with another person who can give him the necessary care and assistance.
Hvis sagsøgeren ikke hører til den erhvervsaktive befolkning i den i direktiv 79/7 omhandlede betydning, kan hverken hun eller hendes ægtefælle under henvisning til direktivet undgå anvendelse af nationale bestemmelser, som hævdes at være diskriminatoriske.
If the plaintiff does not belong to the working population within the meaning of Directive 79/7, neither she nor her husband can rely on the directive in order to prevent the application of allegedly discriminatory national legislation.
Hvis sagsøgeren derimod hører til den erhvervsaktive befolkning, kan hun eller hendes ægtefælle under henvisning til direktiv 79/7 undgå anvendelse af den nævnte nationale bestemmelse.
If, on the other hand, the plaintiff does belong to the working population, either she or her husband may rely on the directive in order to prevent the application of the same national legislation.
Sagsøgte kan som statsorgan have pådraget sig ansvar, som de krænkede personer kan påberåbe sig for de nationale domstole, hvis det fremgår, at den omtvistede nationale bestemmelse efter den 23. december 1984, den dato da fristen for gennemførelse af direktiv 79/7 udløb, har givet anledning til en forskelsbehandling på grundlag af køn med hensyn til social sikring.«
The defendant, as an organ of the State, may be liable and reparation may be claimed before the national courts by individuals who have sustained damage if it is shown that the contested national provision gave rise, after 23 December 1984, the date on which the time-limit allowed for amending national law so as to conform with Directive 79/7 expired, to discrimination in social security matters on grounds of sex.'
»Traktatbrud — manglende gennemførelse af direktiv 91/263/EØF — telekommunikation terminaludstyr — gensidig anerkendelse af udstyrets overensstemmelse* (Sjette Afdeling)
(Failure of a Member State to fulfil its obligations — Non-transposition of Directive 91/263/EEC — Telecommunications — Telecommunications terminal equipment — Mutual recognition of their conformity) (Sixth Chamber) in this matter has always been liberal.
Storhertugelig anordning af 15. december 1988
The Grand-Ducal Regulation of 15 December 1988
Ved stævning indgivet til Domstolen den 28. juli 1994 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler det i henhold til Rådets direktiv 91/263/EØF af 29. april 1991, og navnlig dette direktivs artikel 17, fordi det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme direktivet
By application lodged at the Court on 28 July 1994, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by not adopting within the prescribed period laid down the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 91/263/EEC of 29 April 1991, the Grand Duchy of Luxembourg had failed to fulfil its obligations under the directive and in particular under Article 17 thereof.
Ifølge direktivets artikel 17 skulle medlemsstaterne træffe de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme direktivet senest den 6. november 1992 og straks underrette Kommissionen herom.
In accordance with Article 17 of the directive, Member States were to take the measures necessary to comply with the directive by not later than 6 November 1992 and forthwith to inform the Commission thereof.
I femte betragtning til direktiv 86/361 hedder det, at »gensidig anerkendelse af typegodkendelser af teleterminaludstyr er et væsentligt led i oprettelsen af et åbent og ensartet marked for dette udstyr«. Det fremgår af sjette betragtning til direktivet, at dette mål kun kan gennemføres trinvis, da der i medlemsstaterne hersker forskellige vilkår samt tekniske og administrative begrænsninger.
Since this regulation has transposed Directive 86/361 by incorporating the entire directive in an annex, the aims and the provisions of that directive and of Directive 91/263 must first be examined in order to determinewhether, through transposition of the first directive, the Grand Duchy of Luxembourg has adopted the measures necessary to implement the second.
Den luxembourgske regering har for Domstolen i første række gjort gældende, at direktiv 91/263 allerede fandt anvendelse, idet de af direktiv 91/263 omfattede spørgsmål allerede er omfattet af storhertugelig anordning af 15. december 1988 om gennemførelse af Rådets direktiv 86/361/EØF af 24. juli 1986 om første fase af den gensidige anerkendelse af typegodkendelse af teleterminaludstyr.
Before the Court, the Luxembourg Government argues, first, that Directive 91/263 was already applicable since a grand-ducal regulation of 15 December 1988 implementing Council Directive 86/361/EEC of 24 Jury 1986 on the initial stage of the mutual recognition of type approval for telecommunications terminal equipment already covers the same subject-matter as Directive 91/263.
Ifølge syvende betragtning til direktiv 86/361 udgøres den første fase i den gensidige anerkendelse af typegodkendelser af teleterminaludstyr af den gensidige anerkendelse af overensstemmelsesprøvning af seriefremstillet udstyr af denne art. Direktivets artikel 1 indeholder derfor følgende bestemmelse: »Medlemsstaterne gennemfører gensidig anerkendelse af resultaterne af prøvning af seriefremstillet teleterminaludstyrs overensstemmelse med fælles overensstemmelsesspecifikationer i henhold til bestemmelserne i dette direktiv«.
The fifth recital in the preamble to Directive 86/361 states that '... the mutual recognition of type approval for telecommunications terminal equipment constitutes a major step towards the creation of an open and unified market for such equipment'.
Selv om formålet med direktiv 86/361 er den gensidige anerkendelse og harmoniseringen af overensstemmelsesspecifikationerne, er det imidlertid stadig nødvendigt at foretage en typegodkendelse i hver medlemsstat, idet en anerkendelse i en anden medlemsstat kun vedrører resultaterne af prøvningerne.
The sixth recital in the preamble to that directive states that progress towards this objective can be made only in stages since situations differ and technical and administrative constraints exist in the Member States.
Den sagsøgte regering har dernæst henvist til luxembourgsk lov af 10. august 1992 om oprettelse af en post- og televirksomhed, hvorved der skete en omlægning af det tidligere post- og telegrafvæsen, der nu blev en offentlig, økonomisk selvstændig virksomhed med stilling som juridisk person.
Secondly, the defendant Government relies on a Law of 10 August 1992 creating the Posts and Telecommunications Corporation, which turned the former Posts and Telecommunications Office into a public undertaking enjoying financial and administrative autonomy and having legal personality.
Den har anført, at der ved denne lov blev skabt en særlig luxembourgsk retsanordnende myndighed, der er en anden end den erhvervsdrivende, og at Storhertugdømmets politik på området altid har været liberal.
It contends that this Law created a national regulatory authority distinct from the operator and that the policy of the Grand Duchy
Den har endelig anført, at der allerede foreligger et forslag til lov om gennemførelse af direktiv 91/263 samt af Rådets direktiv 93/97/EØF af 29. oktober 1993 om supplering af direktiv 91/263/EØF for så vidt angår satellitjordstationsudstyr.
The seventh recital in the preamble to Directive 86/361 identifies the mutual recognition of conformity tests on mass-produced terminal equipment as the initial stage of mutual recognition of type approval sought for such equipment With that in view, Article 1 of that
Endelig er det i direktiv 86/361 pålagt Kommissionen at undersøge de nærmere regler for anden fase i gennemførelsen af et marked uden indre grænser for terminaludstyr, som navnlig skal omfatte gennemførelsen af gensidig anerkendelse af typegodkendelser, og at forelægge Rådet forslag herom.
directive provides that: The Member States shall implement the mutual recognition of the results of tests of conformity with common conformity specifications for mass-produced telecommunications terminal equipment in accordance with the detailed rules set out in this Directive'.
Ved direktiv 91/263 er der også blevet indført regler om EF-mærkning af terminaludstyr, som er i overensstemmelse med direktivet som ikke fandtes i direktiv 86/361.
The aim of Directive 91/263 is in fact wider than that of Directive 86/361: it is in fact to achieve full mutual recognition of type approval of terminal equipment so that each terminal equipment in question receives one type approval, valid throughout the Community.
På baggrund af det anførte er det klart, at nationale bestemmelser, der blot gengiver teksten til direktiv 86/361, ikke er tilstrækkelige til at gennemføre direktiv 91/263.
Similarly, the scope of Directive 91/263 is wider than that of Directive 86/361 since it covers both terminal equipment intended to be connected to the public telecommunications network (Article 1) and equipment which is capable of being connected to the public network but which is not intended for such a purpose (Article 2).
Hvad direktiv 91/263 angår er det i dettes første betragtning anført, at direktiv 86/361 indeholdt bestemmelser om en senere fase med fuld gensidig anerkendelse af typegodkendelse af terminaludstyr. Dette viser klart forskellene mellem de to direktiver.
However, although the aim of Directive 86/361 is the mutual recognition and harmonization of conformity rules, it is still essential, for type approval to be carried out in each Member State since recognition in the other Member State applies only to test results.
I øvrigt bemærkes det, at formålet med direktiv 91/263 er mere omfattende end formålet med direktiv 86/361, nemlig fuld gensidig anerkendelse af typegodkendelser af terminaludstyr, således at der for hvert terminaludstyr meddeles en enkelt typegodkendelse, der er gyldig i hele Fællesskabet.
Directive 86/361 gives the Commission responsibility for examining the detailed rules for the second stage of the establishment of a market in terminal equipment without internal frontiers covering, in particular, the implementation of mutual recognition of type approval and requires it to submit proposals to the Council on this matter.
Ifølge artikel 3 i direktiv 91/263 skal medlemsstaterne træffe alle nødvendige foranstaltninger til at sikre, at der kun markedsføres og ibrugtages terminaludstyr, der — korrekt installeret og vedligeholdt, samt anvendt til det tilsigtede formål — opfylder kravene i direktivet.
Article 3 of Directive 91/263 requires the Member States to take all appropriate measures to ensure that terminal equipment may be placed on the market and put into service only if it complies with the requirements laid down in the directive when it is properly installed and maintained and used for its intended purpose.
Heraf følger, at direktivet omfatter anerkendelse ikke blot af resultaterne af de målinger, der er gennemført i de andre medlemsstater, men også af typegodkendelserne.
It follows that the directive provides for the recognition of not only the results of tests carried out in the other Member States but also of type approvals.
Det bemærkes desuden, at den omstændighed, at der foreligger et forslag til bestemmelser ikke kan være en fyldestgørende gennemførelse af direktiv 91/263.
Terminal equipment must also meet the three requirements laid down in points (c), (e) and (f) of the first paragraph of Article 4, regarding electromagnetic compatibility, effective use of the
Terminaludstyr skal desuden opfylde de tre krav, der er opstillet i artikel 4, stk. 1, litra c), e) og f), dvs. krav om elektromagnetisk kompatibilitet, om effektiv anvendelse af radiofrekvensspektret og om udstyrets evne til at fungere sammen med offentligt telenetudstyr hvad angår opkobling,ændring, taksering, opretholdelse og
As far as Directive 91/263 is concerned, the first recital in its preamble states that Directive 86/361 envisaged a further stage for full mutual recognition of type approval for terminal equipment That statement is clear evidence of the differences which exist between the two directives.
Lenz fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Sjette Afdeling) den 12. september 1996.
It was already obligatory, under Article 6 of Commission Directive 88/301/EEC of 16 May 1988 on competition in the markets in telecommunications terminal equipment for undertakings offering goods and/or services in the
Han foreslog Domstolen at træffe følgende afgørelse:
The Court held:
Storhertugdømmet Luxembourg pålægges at betale sagens omkostninger.«
The Grand Duchy of Luxembourg is ordered to pay the costs.'
Sag C-262/95 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Forbundsrepublikken Tyskland Miljø- og forbrugerbeskyttelse
Advocate General CO. Lenz delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 12 September 1996.
Ved stævning indgivet til Domstolen den 4. august 1995 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten ved ikke inden for de fastsatte frister at have truffet de nødvendige
declare that by not adopting the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply by the prescribed date with Council Directive 91/263/EEC on the approximation of the laws of the Member States concerning telecommunications terminal equipment including the mutual recognition
Rådets direktiv 83/513/EØF af 26. september 1983,
order the Grand Duchy of Luxembourg to pay the costs.'
Forbundsregeringen henviste desuden til de mange udtalelser, cirkulærer og administrative regler, der var udstedt af delstaterne med henblik på gennemførelsen af disse direktiver.
(Failure to fulfil obligations — Transposition of Directives 82/176/EEC, 83/513/EEC, 84/156/EEC, 84/491/EEC and 86/280/EEC on the discharge of certain dangerous substances into the aquatic environment) (Sixth Chamber)
Rådets direktiv 84/156/EØF af 8. marts 1984,
The time-limit for transposition expired on 1 July 1983 for Directive 82/176 on 28 September 1985 for Directive 83/513, on 18 March 1986 for Directive 84/156, on 1 April 1986 for Directive 84/491 and on 1 January 1988 for Directive 86/280.
Rådets direktiv 84/491/EØF af 9. oktober 1984, og
Council Directive 82/176/EEC of 22 March 1982;
Kommissionen har indledningsvis anført, at stævningen ikke vedrører gennemførelsen af de omtvistede direktiver i de nye delstater.
Having examined the measures taken to transpose Directive 86/280, the Commission considered them inadequate.