natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det er således alene en forudsætning for, at der efter artikel 12, litra h), i forordning nr. 857/84 er tale om salg direkte til forbrug, at mælken af producenten mod vederlag overdrages til tredjemand, og betalingsmåden er uden betydning.
Similarly, on the assumption that 'own consumption' implies consumption of own production, it need merely be pointed out that the milk consumed by the pupils was produced not by them but by the agricultural holding belonging to the convent.
Selv om medlemsstaterne har et vist skøn med hensyn til at fastsætte fristen for indsendelse af anmodningen, skal en anmodning afslås, hvis den indgives efter den frist, som er fastsat i artikel 4, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 1371/84, dvs. den 1. september 1984, og som — i forhold til den anmodning, sagsøgeren indgav den 2. december 1991 - ved artikel 5, stk. 1, andet afsnit, i Kommissionens forordning nr. 1546/88 af 3. juni 1988 om gennemførelsesbestemmelserne for den tillægsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i forordning (EØF) nr. 804/68, hvorved forordning nr. 1371/84 blev ophævet, er forlænget til den 31. december 1984.
By this question the national court wishes to ascertain whether Article 4(1) of Regulation No 1371/84 should be interpreted as meaning that a producer who has not complied with the timelimit laid down in that provision may be allocated a reference quantity after the expiry of that timelimit in application of the principle of restoration to the status quo ante on the ground that an application submitted within the timelimit would in any case have been rejected by reason of an erroneous administrative practice followed by the competent authority.
Med dette spørgsmål ønsker den forelæggende ret oplyst, om artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 1371/84 skal fortolkes således, at en producent, som ikke har overholdt den i bestemmelsen fastsatte frist, kan tildeles en referencemængde efter fristens udløb i henhold til princippet om, at der i visse tilfælde kan bortses fra fristoverskridelser (»Wiedereinsetzung in den vorigen Stand«), når en rettidig indgivet anmodning på grund af en urigtig administrativ praksis under alle omstændigheder ville være blevet afslået.
The second subparagraph of Article 4(1) of Regulation No 1371/84 and the second subparagraph of Article 5(1) of Regulation No 1546/88, authorize the Member Slates to fix the respective dates but impose a timelimit that must not be exceeded. In consequence it is for the national authorities to decide, according to their own rules, questions concerning failure to comply with the timelimit for an application for registration.
Gennemførelsen af bestemmelserne om mælkekvoter henhører imidlertid under de nationale myndigheder. Fællesskabsretten indeholder derfor ikke med henblik på gennemførelsen heraf specifikke bestemmelser om manglende overholdelse som følge af en undskyldelig vildfarelse.
In application of that case-law, it must be held that Community law recognizes the concept of excusable error, which permits restoration to the siatus quo ante if the error committed as regards time-limits is excusable.
Ved artikel 4, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 1371/84 og artikel 5, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 1546/88 bemyndiges medlemsstaterne til at fastsætte de respektive datoer, men det pålægges dem samtidig at overholde en frist, som ikke må overskrides.
That concept applies in exceptional circumstances in which, in particular, the conduct of the institution concerned has been, either alone or to a decisive extent, such as to give rise to understandable confusion on the part of the party concerned.
Det påhviler derfor de nationale myndigheder i henhold til deres egne regler at tage stilling til spørgsmål vedrørende manglende overholdelse af fristen for anmodning om registrering.
However, that rule has only been applied in areas of Community law such as the European civil service or competition in which implementation of Community rules was a matter for the
Det fremgår dog af den nævnte dom i Petersagen, at anvendelsen af princippet om, at der i visse tilfælde kan bortses fra fristoverskridelser, er undergivet to betingelser for at begrænse forskellene mellem medlemsstaternes nationale lovgivninger ved anvendelsen af fællesskabsbestemmelserne og dermed sikre afgiftsordningens ensartede gennemførelse.
Restoration to the status quo ante is nevertheless subject to two conditions in order to reduce the differences between Member States' laws when applying the Community rules and thus to ensure uniformity in the implementation of the levy scheme.
En af betingelserne går ud på, at anvendelsen af princippet ikke må vanskeliggøre opfyldelsen af målene med den mælkekvoteordning, der er indført ved forordning nr. 856/84.
The first of those conditions is that application of the principle must not undermine the purposes of the milk quota scheme introduced by Regulation No 856/84.
1 overensstemmelse med, hvad der følger af denne dom, må det fastslås, at begrebet undskyldelig vildfarelse findes i fællesskabsretten, og med støtte heri kan der under visse omstændigheder bortses fra en fristoverskridelse, når denne er undskyldelig.
Implementation of the milk quota scheme is a matter for the national authorities, however, and Community law does not lay down, for their implementation, specific provisions dealing with failure to comply with a lime-limit due to
Artikel 12, litra h), i Rådets forordning (EØF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler f or anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EØF) nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk og mejeriprodukter skal fortolkes således, at levering af mælk, som foretages af en landbrugsbedrift til en skoles elever og alumner mod indirekte betaling af mælkens pris, der er indeholdt i prisen for ophold på elevhjemmet, skal anses for direkte salg efter denne bestemmelse, selv når landbrugsbedriften, skolen og elevhjemmet ledes af samme institution,
Article 12(h) of Council Regulation (EEC) No 857/84 of 31 March 1984 adopting general rules for the application of the levy referred to in Article 5c of Regulation (EEC) No 804/68 in lhe milk and milk products sector must be interpreted as meaning that milk deliveries made by an agricultural holding to the pupils and boarders of a school against payment of the price of the milk indirectly by inclusion in the boarding fees must be described as direct sale within the meaning of that provision where the agricultural holding, the school and the boarding facilities are run by the same institution.
Artikel 4, stk 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1371/84 af 16. maj 1984 om gennemførelsesbestemmelserne for den tillægsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i forordning (EØF) nr. 804/68 indeholder ikke elementer, der kan påvirke dens gyldighed, idet der i henhold til bestemmelsen ikke efter udløbet af fristen for registrering med henblik på tildeling af en referencemængde tü direkte salg kan tages hensyn til efterfølgende driftsbetingede ændringer i producentens økonomiske forhold
Consideration of Article 4(1) of Commission Regulation (EEC) No 1371/84 of 16 May 1984 laying down detailed rules for the application of the additional levy referred lo in Article 5c of Regulation (EEC) No 804/68 has disclosed no factor of such a kind as to affect Us validity in so far as it does not allow for account to be taken of changes in the financial needs of the producer which are linked to the holding after expiry of the lime-limit for registration for the purpose of obtaining a reference quantity for direct sales.
Artikel 4, stk 1, i forordning nr. 1371/84 skal fortolkes således, at en producent, som ikke har overholdt den i bestemmelsen fastsatte frist, kan tildeles en referencemængde i henhold til princippet om, at der i visse tilfælde kan bortses fra fristoverskridelser (»Wiedereinsetzung in den vorigen Stand·), i overensstemmelse med nationale bestemmelser herom, men en sådan national bestemmelse må ikke anvendes anderiedes end ved manglende overholdelse af nationale frister, eller således at opfyldelsen af målene med mælkekvoteordningen vanskeliggøres.·
The fact that, in accordance with the administrative practice of the national authorities responsible for applying the Community provisions in question, an "application for registration" submitted within the timelimit laid down by Article 4(1) of Commission Regulation (EEC) No 1371/84 of 16 May 1984 (Article 5(1) of Commission Regulation (EEC) No 1546/88 of 3 June 1988) would have been rejected because of a misinterpretation and misapplication of the substantive Community provisions in question cannot justify, in application of the general principles of Community law, the submission of the said "application for registration" after expiry of the timelimit.'
Generaladvokat G. Cosmas fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Anden Afdeling) den 15. juni 1995.
Case C-476/93 Ρ Nutral SpA ν Commission of the European Communities Agriculture
»1) Levering mod vederlag af mælk eller mejeriprodukter til personer, som forplejes i en kostskole, og som hidrører fra den bedrift, der tilhører den samme person, som driver kostskolen, er 'mælk eller mælkeekvivalent, der sælges direkte til forbrug' i henhold til artikel 12, litra h), i Rådets forordning (EØF) nr. 857/84 af 31. marts 1984.
(Appeal — Action for annulment of measures Admissibility) (Third Chamber) inadmissibility raised by the Commission and dismissed Nutral's application for the annulment of Commission decision No SG(93) D/140.082of 3 March 1993 and of any other prior, linked or associated measure, relating in particular to inquiry report No SG(92) D/140.028 of the Unit on the Coordination of Fraud Prevention of
2) Gyldigheden af artikel 4, stk. 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1371/84 af 16. maj 1984 (artikel 5, stk. 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1546/88 af 3. juni 1988), hvorved der blev fastsat en frist, som udløb den 31. december 1984, og hvis tilsidesættelse medførte, at producenten fortabte retten til at ansøge om en referencemængde for direkte salg af mælk til forbrug, berøres ikke af, at der efter denne bestemmelse ikke er nogen mulighed for at indgive en sådan ansøgning efter fristens udløb af en producent, som ikke havde indgivet ansøgning, selv om han var berettiget dertil, og hvis afsætningsbehov har ændret sig efter fristens udløb, med den følge, at den nævnte referencemængde er uomgængeligt nødvendig for ham.
By application lodged at the Court of Justice on 22 December 1993, Nutral SpA (hereinafter 'Nutral') brought an appeal against the order of 21 October 1993 in Cases T-492/93 and T-492/93 R Nutral ν Commission [1993] ECR 11-1023, in which the Court of First Instance, first, upheld the objection of
Ved appelskrift indleveret til Domstolens Justitskontor den 22. december 1993 har Nutral SpA (herefter »Nutral«) iværksat appel til prøvelse af kendelsen afsagt den 21. oktober 1993 (sag T-492/93 og T-492/93 R, Nutral mod Kommissionen, Sml.
individual decisions regarding the traders concerned, in accordance with the rules and procedures laid down in national legislation and subject to the limits imposed by Community law, for the recovery of sums unduly paid, as the Court held.
Endvidere skal »efteropkrævningen foretages af de kompetente myndigheder, under overholdelse af de gældende bestemmelser på dette område, over for den fysiske eller juridiske person, som primært eller subsidiært er forpligtet til at betale den ... fastsatte import- eller eksportafgift ...«.
Nutral relies on two pleas in support of its appeal against the order of the Court of First Instance, the first of which alleges misinterpretation of the Community rules and the second violation of the legal concept of an act capable of being contested.
Til støtte for sin appel af Rettens kendelse har Nutral fremført to anbringender, nemlig at der er anlagt en urigtig fortolkning dels af EFs regler, dels af begrebet anfægtelig retsakt.
It should additionally be noted that, within the framework of the system of supervision provided for by Regulation No 729/70, the Commission exercises only a supplementary function.
Det forste anbringende til støtte for appellen
The first plea advanced in the appeal
Heraf konkluderede Retten, at det inden for dette område påhviler medlemsstaterne at gennemføre EFs retsforskrifter og med henblik på tilbagesøgning af de beløb, der er udbetalt med urette, træffe de fornødne individuelle afgørelser i forhold til de pågældende erhvervsdrivende, hvorved medlemsstaterne skal følge reglerne i den nationale lovgivning, dog med de begrænsninger, der måtte følge af fællesskabsretten.
Nutral maintains, first, that the Court of First Instance misinterpreted Regulation No 729/70, of 21 April 1970 and Regulation No 1697/79, of 24 July 1979 in relation to Regulation No 595/91, cited above. According to the appellant, the competence of the Commission has been progressively extended in the sphere under consideration: the Commission now possesses decision-making powers, at least as regards the determination of facts relating to irregular Community expenditure in the agricultural sector, the evidence establishing them and their legal characterization.
Endvidere bemærkes, at Kommissionen inden for rammerne af den kontrolordning, som er indført ved forordning nr. 729/70, kun udøver en supplerende funktion.
Whilst it is true that the procedures for cooperation between the Commission's staff and national bodies with a view to intensifying the campaign against irregularities were specified, in the light of the experience acquired, by Regulation No 595/91, that regulation did not modify the system established by Regulation No 729/70.
Efter appellantens opfattelse er Kommissionens kompetence på det pågældende område blevet gradvis udvidet.
Lastly, it is quite clear from Article 209a, inserted into the EC Treaty by the Treaty on European Union, that it is for the Member States to combat fraud which is prejudicial to the financial interests of the Community.
Kommissionen er således nu udstyret med en egentlig beslutningskompetence i hvert fald hvad angår konstateringen af de faktiske omstændigheder i forbindelse med afholdelsen af uregelmæssige EF-udgifter inden for landbrugssektoren samt beviset for og den retlige kvalifikation heraf.
It should be noted in that regard that, in referring to the relevant case-law of the Court of Justice the Court of First Instance pointed out, that, according to the institutional system of the Community and the rules governing relations between the Community and the Member States, it is for the latter, in the absence of any contrary provision of Community law, to ensure that Community regulations, particularly those concerning the common agricultural policy, are implemented within their territory.
Selv om reglerne for samarbejdet mellem Kommissionens tjenestegrene og de nationale myndigheder med henblik på bekæmpelse af uregelmæssigheder er blevet nærmere præciseret ved forordning nr. 595/91 i lyset af de indvundne erfaringer, har denne forordning ikke ændret den ordning, som blev indført ved forordning nr. 729/70.
There is no basis, therefore, for Nutral's contention that the Court of First Instance should have acknowledged that the Commission had the power to take measures against traders in the sphere under consideration.
Det er ikke rigtigt, som anført af Nutral, at forordning nr. 595/91 giver Kommissionen beføjelse til at træffe bindende retsakter i forhold til de erhvervsdrivende som led i forebyggelsen og forfølgningen af uregelmæssigheder eller forsømmelser ved finansieringen af den fælles landbrugspolitik.
The Court of First Instance went on to point out, that, where the competent authorities find that 'all or part of the amount of import duties ... has not been required of the person liable for payment, they shall take action to recover the duties not collected'. Moreover, 'the action for recovery shall be taken by the competent authorities, subject to the relevant provisions in force, against the natural or legal persons responsible ... for the payment of the import duties ...'.
Forordningen har blot styrket Kommissionens beføjelse til at tage initiativ og
The Court of First Instance inferred that it is for the Member States to implement the Community rules in that sphere and to take the necessary
Vedrørende dette anbringende må det konstateres, at Retten under henvisning til Domstolens praksis på området udtalte, at efter den nugældende ordning for EF-institutionerne
It was not open to the Court of First Instance to declare the application inadmissible solelyon the ground that the Commission lacked the competence, in the sphere under consideration,
dets midler til at sikre sig oplysninger og kontrol på dette område.
to take measures against the applicant which produced binding legal effects.
Endelig bekræftes det til fulde af traktatens artikel 209 A, som blev indsat i EF-traktaten ved traktaten om Den Europæiske Union, at ansvaret for bekæmpelsen af svig, som er til skade for Fællesskabets finansielle interesser, påhviler medlemsstaterne.
Thus the Court of First Instance merely found correctly - that the Commission's letters to the Italian authorities fell within the ambit of cooperation between the Commission and the national bodies responsible for applying the Community rules, and that those letters simply constituted recommendations or opinions having no legal effect.
Nutral kan derfor ikke med føje hævde, at Retten burde have lagt til grund, at Kommissionen havde beføjelse inden for det pågældende område til at vedtage retsakter i forhold til erhvervsdrivende.
It inferred from this, that it was only the measures taken by the national authorities which produced legal effects binding on the applicant, and, that the contested measures could not be regarded as decisions capable of directly affecting Nutral's legal position.
»I den foreliggende sag henvendte Kommissionen sig, som anført i det foregående, til de italienske myndigheder, efter at der var foretaget en undersøgelse, som Kommissionen på begæring deltog i, og anmodede dem om dels at kræve visse støttebeløb tilbage fra sagsøgeren, som denne havde fået udbetalt, og som Kommissionen har betegnet som uretmæssige, dels at inddrive nogle importafgifter, som sagsøgeren var forpligtet til at betale.
As the Court of First Instance pointed out, in order to decide whether the objection of inadmissibility raised by the Commission is well founded, it should be recalled, as a preliminary point, that the Court has consistently held that only a measure whose legal effects are binding on the applicant and are capable of affecting his interests constitutes an act or decision which may be the subject of an action for annulment under Article 173 of the Treaty.
Det andet anbringende til støtte for appellen
The Court of First Instance then observed:
Følgelig begrænsede Retten sig med føje til at fastslå, at de skrivelser, som Kommissionen tilsendte de italienske myndigheder, blev afsendt som led i samarbejdet mellem Kommissionen og de nationale myndigheder, der har til opgave at anvende EFs regler, og at disse skrivelser alene havde karakter af anbefalinger eller udtalelser uden retsvirkning.
Contrary to Nutral's contentions, the Court of First Instance was merely seeking to decide the specific case before it, and not to lay down any principle to the effect that measures taken by the Commission in the sphere in question are incapable of adversely affecting traders solely because the Community rules do not empower that institution to take decisions which are directly enforceable against interested parlies.
Heraf udledte Retten, at kun de foranstaltninger, som var truffet af de nationale myndigheder, havde bindende retsvirkninger over for sagsøgeren, og at de anfægtede retsakter ikke kunne anses for afgørelser, som direkte berørte sagsøgerens retsstilling.
It follows that the Court of First Instance defined the contested measure correctly and the appellant's second plea must be rejected.
Nutral har for det andet gjort gældende, at Retten ved at antage, at kun de foranstaltninger, som træffes af de nationale myndigheder, kunne afføde bindende retsvirkninger til skade for appellantens interesser, har afvist at anerkende, at den anfægtede afgørelse kunne prøves under et annullationssøgsmål og dermed har begået en retsvildfarelse.
'In the present case, and as stated above, the Commission contacted the Italian authorities, following an inquiry in which it had participated at its request, and asked them to undertake the recovery, first, of certain aid granted to the applicant which the Commission considered illegal and, second, of certain import duties which the applicant was liable to pay.
Ifølge appellanten kunne Retten ikke afvise sagen alene med den begrundelse, at Kommissionen ikke havde nogen kompetence inden for det pågældende område til at vedtage retsakter, som havde bindende retsvirkninger over for appellanten, men burde have undersøgt den anfægtede afgørelses faktiske rækkevidde.
It was in response to the communications from the Commission to the Italian authorities that the latter took certain measures to recover the sums unduly received by the applicant'.
I den anfægtede kendelse bemærkede Retten videre følgende:
Ordered the appellant to pay the costs.'
Følgelig foretog Retten en korrekt retlig kvalifikation af den omtvistede retsakt, hvorfor appellantens andet anbringende må forkastes.
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Third Chamber on 12 October 1995.
Det hedder i domskonklusionen:
He proposed that the Court:
Generaladvokat D. Ruiz-Jarabo Colomer fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Tredje Afdeling) den 12. oktober 1995.
Case C-394/93 Gabriel Alonso-Pérez ν Bundesanstalt für Arbeit Freedom of movement for persons
Sag C-394/93 Gabriel Alonso-Pérez / Bundesanstalt für Arbeit Fri bevægelighed for personer
Preliminary ruling (Social security for workers moving within the Community —Family benefits limiting the retroactive effect of an application for family benefits) (Sixth Chamber) solution for all the Member States referred to in Article 99 of Regulation No 1408/71, and until 31 December 1988 at the latest.
Præjudiciel »Social sikring af arbejdstagere, der flytter inden for Fællesskabet medlemsstats begrænsning af tilbagevirkningen af en ansøgning om (Sjette Afdeling) nr. 1408/71 som ændret ved forordning nr. 3427/89 er til hinder for, at der i forhold til en ansøgning, som er indgivet af en spansk statsborger, om betaling fra 15. januar 1986 af børnetilskud for familiemedlemmer, der er bosiddende i Spanien, anvendes en national bestemmelse, der begrænser tilbagevirkningen af ansøgninger om ydelse af børnetilskud til en periode seks måneder.
That question was raised in proceedings between Mr Alonso-Pérez and the Bundesanstalt für Arbeit (hereinafter 'the Bundesanstalt') concerning the grant of family benefits for the period from January 1986 to September 1988.
Ved kendelse af 28. juli 1993, indgået til Domstolen den 31. august 1993, har Landessozialgericht Rheinland-Pfalz forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 1, nr. i), i Rådets forordning (EØF) nr. 3427/89 af 30. oktober 1989 om ændring af forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, og forordning (EØF) nr. 574/72 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 (herefter »forordning nr. 3427/89«).
Accordingly, it follows that Spanish nationals who worked in a Member Slate other than Spain, but whose families resided in Spain, were entitled to family benefits in the Member State in which they had been working since 1 January 1986, the date of accession of the Kingdom of Spain to the European Economic Community. Nevertheless, they can rely on that entitlement with retroactive effect only from 15 January 1986, the date of the judgment in Pinna I, which was in fact adopted by Article 3 of Regulation No 3427/89 as the date from which that regulation applied.