natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I øvrigt fastholder forbundsrepublikken, at den tyske delegation begærede udsættelse af afstemningen ved skrivelse af 29. november 1994, gentog denne anmodning på mødet og har anført ændringer til mødeprotokollen såvel som nægtet at afgive stemme på mødet.
The sending of an English version of the document to the German delegation within the time-limit clearly does not constitute compliance with Article 3 of Council Regulation No 1, under which documents sent by an institution to a Member State are to be drafted in the language of such State.
Dette krav om fremsendelse sondrer mellem på den ene side medlemsstaternes Faste Repræsentationer og på den anden side deres repræsentanter i udvalget, og det forhold, at fristen ikke kan forkortes, er tilstrækkeligt bevis for viljen til at garantere medlemsstaterne den fornødne tid til at gennemgå de dokumenter, som er særlig komplekse, som nødvendiggør talrige kontakter til og diskussioner mellem forskellige administrationer, forelæggelse for sagkyndige på forskellige områder eller forelæggelse for faglige organisationer.
That requirement for the document to be sent separately to the offices of the Permanent Representatives of the Member States and to their representatives on the Committee, taken together with the fact that there is no possibility for shortening the period of notice, is a sufficient indication of the intention to ensure that Member States should have the time necessary to study these documents, which may be particularly complex and may require considerable contact and discussion between different administrative authorities, or consultation of experts in various fields or of professional organisations.
Det er ubestridt, at udkastet til beslutning, som blev drøftet på mødet den 30. november 1994, ikke blev sendt til Den Faste Repræsentation og kun med forsinkelse nåede frem til Forbundsrepublikken Tysklands repræsentanter i Det Stående Byggeudvalg, hvilket er i strid med artikel 2, stk 6, i forretningsordenen.
It is clear from a comparison between Article 2(5) and (6) of the rules of procedure that a distinction is drawn between ordinary working documents and the draft provisions referred to in Article 20(2) of Directive 89/106.
Det er ligeledes godtgjort, at Forbundsrepublikken Tyskland formelt begærede afstemningen udsat, hvilken begæring Kommissionen ikke tog hensyn til i strid med ordlyden af artikel 2, stk 7, i forretningsordenen.
Whilst ordinary working documents are sent to the Member States' representatives and alternates on the Standing Committee on Construction, with a copy for the offices of the Permanent Representatives, and whilst, under paragraph 5, the chairman may in urgent cases shorten the
Som følge heraf må det fastslås, at vedtagelsen af Det Stående Byggeudvalgs udtalelse under tilsidesættelse af forpligtelsen til at foretage denne dobbelte fremsendelse inden for den fastsatte frist, og undladelsen af at udsætte afstemningen på trods af en begæring herom fra en medlemsstat, er behæftet med en tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter, hvorfor den anfægtede beslutning er en nullitet.
It must therefore be held that the adoption of the opinion of the Standing Committee on Construction, without regard to the obligation to send the draft document to its two separate addressees within the time-limit laid down and without the vote having been postponed despite the request made by a Member State, is vitiated by infringement of essential procedural requirements, with the result that the contested decision is void.
•1) Kommissionens beslutning 95/204/EF af 31. maj 1995 om gennemførelse af artikel 20, stk. 2, i Rådets direktiv 8911061EØF vedrørende byggevarer annulleres.
Commission Decision 95/204/EC of 31 May 1995 implementing Article 20(2) of Council Directive 89/106/EEC on construction products is annulled;
Generaladvokat D. Ruiz-Jarabo Colomer fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenumi den 11. november 1997.
Advocate General P. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sittinp of the Full Court on 11 November 1997.
»1) at annullere Kommissionens beslutning 95/204/EF af 31. maj 1995 om gennemførelse af artikel 20, stk 2, i Rådets direktiv 89/106/EØF vedrørende byggevarer
Annul Commission Decision 95/204/EC of 31 May 1995 implementing Article 20(2) of Council Directive 89/106/EEC on construction products;
2) at tilpligte Kommissionen at betale sagens omkostninger, jf. procesreglementets artikel 69, stk 2, første afsnit, idet sagsøgeren har fået medhold i sagen.«
Order the Commission to pay the costs, in accordance with the first paragraph of Article 69(2) of the Rules of Procedure, since the applicant has been successful.'
Præjudiciel »Sjette momsdirektiv —fritagelse — udlejning affasi ejendom — undtagelse af udlejning inden for hotelsektoren eller sektorer med tilsvarende opgaver* (Femte Afdeling)
Preliminary ruling (Sixth VAT Directive — Exemption — Letting of immovable accommodation in the hotel sector or in sectors with a similar (Fifth Chamber)
Ved kendelse af 20. september 1995 har Finanzgericht München forelagt tre præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 13, punkt B, litra b), nr. 1, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF (herefter »sjette direktiv«).
By order of 20 September 1995, the Finanzgericht München (Finance Court, Munich) referred for a preliminary ruling three questions concerning the interpretation of Article 13.B(b)(l) of Sixth Council Directive 77/388/EEC (hereinafter 'the Sixth Directive').
om, hvorvidt der er foreneligt med sjette direktivs artikel 13, punkt B, litra b), nr. 1, at sondre mellem afgiftspligtige og afgiftsfritagne transaktioner alt efter udlejningens varighed, eftersom fritagelsen — uanset den faktiske samlede varighed af udlejningen — er forbeholdt udlejningstransaktioner, der kommer til udtryk i indgåelsen af en lejekontrakt for mere end seks måneder.
The national court is in substance asking whether Article 13.B(b)(l) of the Sixth Directive may be construed as meaning that what is defined in German law as the provision of shortterm accommodation for guests constitutes, within the meaning of Community law, the provision of accommodation in sectors with a function similar to that of the hotel sector, thus being subject to VAT.
Den forelæggende ret ønsker reelt oplyst, om sjette direktivs artikel 13, punkt B, litra b), nr. 1, kan fortolkes således, at transaktioner, der efter tysk ret falder ind under begrebet udlejning af kort varighed til personer, der ikke er nærstående, i fællesskabsretlig forstand udgør udlejning inden for sektorer med opgaver svarende til opgaverne i hotelsektoren, således at de er momspligtige. Retten er ligeledes i tvivl
In defining the classes of provision of accommodation which are to be taxed by derogation from the exemption for the leasing or letting of immovable property, in accordance with Article 13.B(b)(l) of the Sixth Directive, the Member States enjoy a margin of discretion. That discretion is circumscribed by the purpose of the derogation, which, in regard to making dwelling accommodation available, is that the -taxable - provision of accommodation in the hotel sector or in sectors with a similar function must be distinguished from the exempted
Sætningselementet »med undtagelse af ... udlejning inden for hotelsektoren eller sektorer med tilsvarende opgaver, således som dette begreb er fastlagt i medlemsstaternes lovgivning ...«, som er indeholdt i sjette direktivs artikel 13,
The phrase 'excluding ... the provision of accommodation, as defined in the laws of the Member States, in the hotel sector or in sectors with a similar function' in Article 13.B(b)(l) of
Almindeligvis er et ophold på hotel kortvarigt, mens ophold i en lejet lejlighed er af længere varighed.
accommodation on a commercial basis, are subject to tax.
Det bemærkes, at udtrykket »sektorer med tilsvarende opgaver« skal fortolkes bredt, da det har til formål at sikre, at midlertidig udlejning svarende til udlejning inden for hotelsektoren, som potentielt konkurrerer med hoteludlejningsvirksomhed, pålægges afgift.
It is consequently a matter for the Member States, when transposing Article 13.B(b)(l) of the Sixth Directive, to introduce those criteria which seem to them appropriate in order to draw that distinction.
Hvad dernæst angår definitionen af begrebet »kort varighed« i tysk ret, fremstår kravet i henhold til Bundesfinanzhofs retspraksis — hvorefter man for at kunne opnå fritagelse skal kunne bevise sin hensigt, dokumenteret ved en lejekontrakt eller en anden aftale, om at leje et gode for et tidsrum af mindst seks måneder — som et letanvendeligt kriterium, som er egnet til at opfylde det formål, der forfølges med sjette direktivs artikel 13, punkt B, nemlig at sikre en korrekt og enkel anvendelse af de i bestemmelsen omhandlede fritagelser.
Furthermore, in regard to the definition of the concept of 'short-term' in German law, the requirement derived from the case-law of the Bundesfinanzhof, to the effect that, in order to qualify for the exemption, it is necessary to prove the intention, evidenced by a letting agreement or other contract, to let property for a minimum period of six months, appears to be a criterion that is easily applied and appropriate to attain the objective sought by Article 13.B of the Sixth Directive, which is to ensure a correct and straightforward application of the exemptions for which it provides.
Grænsen for dette skøn udgøres af formålet med den pågældende bestemmelse, der for så vidt angår beboelsesrum, som stilles til rådighed, består i, at der skal sondres mellem — afgiftspligtig — udlejning inden for hotelsektoren eller sektorer med tilsvarende opgaver og de afgiftsfritagne transaktioner udlejning og bortforpagtning af fast ejendom.
Where accommodation in the hotel sector (as a taxable transaction) is distinguished from the letting of dwelling accommodation (as an exempted transaction) on the basis of its duration, that constitutes an appropriate criterion of distinction, since one of the ways in which hotel accommodation specifically differs from the letting of dwelling accommodation is the duration of the stay.
Det tilkommer følgelig medlemsstaterne i forbindelse med gennemførelsen af sjette direktivs artikel 13, punkt B, litra b, nr. 1, at indføre sådanne kriterier, som de finder passende for fastlæggelsen af denne sondring.
In general, a stay in a hotel tends to be rather short and that in a rented flat fairly long.
Under sådanne omstændigheder tilkommer det i sidste ende den nationale ret at vurdere, om det af disse grunde, der bl.a. kommer til udtryk i automatisk videreførelse af lejekontrakterne, ikke ville være passende at tage hensyn til den faktiske samlede varighed af udlejningen fremfor varigheden i henhold til lejekontrakten.
It must, however, be recognised that, in certain circumstances, which will probably be exceptional, it is possible that some clauses in a letting agreement, including that relating to duration, will not fully reflect the reality of the contractual relations, the taxable person being, for instance, unable to fix the duration of the let freely with his tenants where it depends on certificates from the public authorities attesting
»Artikel 13, punkt B, litra b), nr. 1, i Rådets sjette direktiv π/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L145, s. 1) kan fortolkes således,
In this connection, the use of the criterion of the provision of shortterm accommodation, being defined as less than six months, appears to be a reasonable means by which to ensure that the transactions of taxable persons whose business is similar to the essential function performed by a hotel, namely the provision of temporary
at udlejning af kort varighed tu personer, der ikke er nærstående, er afgiftspligtig som udlejning inden for sektorer med opgaver svarende tu opgaverne i hotelsektoren.
that they will pay the costs incurred. In such circumstances, it is ultimately for the national court to determine whether, for those reasons, reflected in particular in the automatic renewal of le 11 ing agreements, it might not be appropriate to take into consideration the actual total duration of the accommodation rather than that specified in the letting agreement.
Artikel 13, punkt B, litra b), nr. 1, er herved ikke tu hinder for, at der opkræves afgift af kontrakter indgået f or et tidsrum på under seks måneder, hvor dette tidsrum anses for at være udtryk for parternes hensigt Det tilkommer imidlertid den nationale ret at vurdere, om der ikke i den verserende sag foretigger elementer (såsom automatisk videreførelse af lejekontrakten), der godtgør, at den i lejekontrakten angivne varighed ikke afspejler parternes egentlige hensigt, i hvilket tilfælde der skaltages hensyn til den faktiske samlede varighed af udlejningen fremfor varigheden i henhold til lejekontrakten.*
In that regard, Article 133(b)(1) does not preclude taxation in respect of agreements concluded for a period of less than six months, if that duration is deemed to reflect the parties' intention. It is, however, for the national court to determine whether, in a case before it, certain factors (such as the automatic renewal of the letting agreement) suggest that the duration stated in the letting agreement does not reflect the parties' true intention, in which case the actual total duration of the accommodation, rather than that specified in the letting agreement, would have to be taken into consideration.'
Generaladvokat F.G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling') den 25. september 1997.
Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 25 September 1997.
Han var af den opfattelse, at der burde svares således:
He was of the opinion that the questions referred by the Finanzgericht München should be answered as follows:
»En bestemmelse i national ret, hvorefter kortvarig indlogering af udlændinge, dvs. indlogering foretaget på anden måde end ved indgåelse af en kontrakt, hvorefter opholdet er på mindst seks måneder, pålægges merværdiafgift, er forenelig med artikel 13, punkt B, litra b), nr. 1, i det sjette momsdirektiv.«
A national rule subjecting to VAT the provision of shortterm accommodation to guests, that is to say, the provision of accommodation otherwise than under an agreement providing for a minimum stay of six months, is compatible with Article 13B(b)(l) of the Sixth VAT Directive.
Sag C-92/96 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Kongeriget Spanien Miljø- og forbrugerbeskyttelse
Case C-92/96 Commission of the European Communities v Kingdom of Spain Environment and consumers
»Traktatbrudssøgsmål — direktiv 76/160/EØF — kvaliteten af badevand* (Femte Afdeling) forpligtelser i henhold til direktivets artikel 4 og EF-traktatens artikel 5 og 189.
(Failure to fulfil obligations - Directive 76/160/EEC - Quality of bathing water)
direktivet pålægger medlemsstaterne med hensyn til kvaliteten af badevand.
(Fifth Chamber) forms part of the derogations provided for in the directive, with the result that those considerations cannot usefully be relied upon to justify a failure to fulfil the obligation imposed by the directive on the Member States regarding the quality of bathing water.
af direktivet bringes i overensstemmelse med de grænseværdier, der fastsættes i medfør af artikel 3.
By application lodged at the Court Registry on 22 March 1996, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing to take all necessary measures to ensure that the quality of inshore bathing waters in Spain conforms to the limit values set in Article 3 of Council Directive 76/160/EEC of 8 December 1975.
Det skal indledningsvis bemærkes, at de i medfør af direktivet fastsatte grænseværdier, efter hvad Kommissionen uimodsagt af den spanske regering har anført, ikke er blevet overholdt inden for et stort antal ferskvandsbadeområder i Spanien.
The purpose of the directive, as stated in the first recital in the preamble thereto, is to protect the environment and public health by reducing the pollution of bathing water and protecting such water against further deterioration.
Derimod bestemmer direktivets artikel 5, stk 2, udtrykkeligt, at overskridelser af de i artikel 3 omhandlede værdier ikke tages i betragtning, når de skyldes usædvanlige meteorologiske forhold.
Article 5(2) of the directive, on the other hand, expressly provides that deviations from the values referred to in Article 3 are not to be taken into consideration when they are the result of abnormal weather conditions.
Det bemærkes i den forbindelse, at en usædvanlig tørkeperiode efter omstændighederne, for så vidt som den måtte gøre det umuligt at forbedre badevandskvaliteten, kan udgøre et usædvanligt meteorologisk forhold i denne bestemmelses forstand.
In that regard, an abnormal drought could, by making it impossible to improve the quality of bathing water, constitute abnormal weather conditions within the meaning of that provision.
Direktivets artikel 5, stk. 2, er imidlertid en undtagelse fra pligten til at nå det i direktivet fastsatte mål og skal derfor, som det med føje er anført af Kommissionen, fortolkes snævert.
Under Article 4(1) of the directive, the quality of bathing water must conform to the limit values set in accordance with Article 3 within a period of ten years following notification of the directive.
Det skal understreges, at de eneste undtagelser fra forpligtelsen i henhold til direktivets artikel 4, stk 1, findes i artikel 4, stk 3, samt i direktivets artikel 5, stk 2, og artikel 8.
However, Article 5(2) of the directive constitutes an exception to the obligation to achieve the result set out by the directive and must, therefore, as the Commission was right to point out, be strictly interpreted.
Heraf følger, at direktivet pålægger medlemsstaterne at træffe foranstaltninger med henblik på at nå et bestemt resultat, hvorfor disse ikke, bortset fra de nævnte undtagelser, kan gøre særlige omstændigheder gældende som begrundelse for ikke at overholde denne forpligtelse.
In particular, the weather conditions relied upon must be abnormal and the deviations from the values set must be the result of such conditions.
I nærværende sag har den spanske regering imidlertid intet nærmere anført, der for den enkelte berørte region dels godtgør, at den påståede tørke har været usædvanlig, dels at det som følge heraf har været umuligt for myndighederne at opnå den minimale badevandskvalitet, der foreskrives i direktivet, selv ved iværksættelse af yderligere foranstaltninger.
The first point to note is that the Commission has stated, without being challenged by the Spanish Government, that the limit values set by the directive have not been complied with in a large number of freshwater bathing areas in Spain.
Det må herefter fastslås, at den spanske regering ikke har godtgjort, at det omhandlede badevands manglende forskriftsmæssighed i det hele eller i det mindste i det væsentlige skyldes »et usædvanligt meteorologisk forhold« i direktivets artikel 5, stk 2's forstand.
In this case, the Spanish Government has not provided any specific evidence, for the individual regions concerned, either of the abnormal nature of the alleged drought or of the resultant inability on the part of the authorities to achieve the minimum standard for bathing water imposed by the directive, even by undertaking further efforts.
Det bemærkes i den forbindelse, at de i direktivet hjemlede undtagelser hverken omfatter det forhold, at der påtænkes ændringer af den gældende lovgivning, eller at der er overladt medlemsstaterne en længere frist til at efterkomme visse bestemmelser i Rådets direktiv 91/271/EØF af 21. maj 1991 om rensning af byspildevand, som direktivet angiveligt har en meget snæver sammenhæng med, og heller ikke den omstændighed, at vanerne i samfundet har ændret sig, hvilket skal have medført, at adskillige badeområder er blevet forladt af deres brugere, og disse anbringender kan derfor ikke med føje påberåbes som begrundelse for den manglende overholdelse af den forpligtelse, som
Furthermore, the only derogations from the obligation laid down in Article 4(1) of the directive are those provided for in Articles 4(3), 5(2) and 8, whose provisions are summarised above. It follows that the directive requires the Member States to take steps to ensure that certain results are attained, and that, apart from those derogations, they cannot rely on particular circumstances to justify a failure to fulfil that obligation.
•1) Kongeriget Spanien har ved ikke at have truffet de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at kvaliteten af badevand i indlandet i Spanien bringes i overensstemmelse med de grænseværdier, der er fastsat i medfør af artikel 3 i Rådets direktiv 76/160/EØF af & december 1975 om kvaliteten af badevand, tilsidesat sine forpligtelser i henhold til dette direktivs artikel 4. 2)
In that regard, neither the fact that the amendment of existing legislation is envisaged, nor the fact that the Member States are allowed a longer period in which to comply with certain provisions of Council Directive 91/271/EEC of 21 May 1991 concerning urban waste water treatment, with which, it is argued, Directive 76/160 is closely connected, nor the change in social habits said to have resulted in bathers abandoning a large number of bathing areas,
Lenz fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdelinel den 2. oktober 1997.
Lenz delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 2 October 1997.
»1) Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten, idet det ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at kvaliteten af ferskvandsbadevand i Spanien bringes i overensstemmelse med de grænseværdier, der er fastsat ved artikel 3 i Rådets direktiv 76/160/EØF af 8. december 1975 om kvaliteten af badevand.
By failing to take all the necessary measures to ensure that the quality of inshore bathing waters in Spain conforms to the limit values set in Article 3 of Council Directive 76/160/EEC of 8 December 1975 concerning the quality of bathing water, the Kingdom of Spain has failed to fulfil its obligations under the EC Treaty.
Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.«
The Kingdom of Spain is ordered to pay the costs.
12. februar 1998 rettigheder —
12 February 1998
For så vidt angår sådanne virksomheder skal medlemsstaterne i henhold til den nævnte bestemmelse afstå fra at træfie eller opretholde foranstaltninger, som er i strid med traktatens bestemmelser, navnlig dens konkurrenceregler.
Preliminary ruling (Freedom to provide services — Competition holding a port terminal concession) (Fifth Chamber) company is also authorised to carry out dock work.
Ved kendelse af 12. april 1996 har Pretura Circondariale di La Spezia forelagt Domstolen tre præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af EØF-traktatens artikel 59,86 og 90.
By order of 12 April 19%, the Pretura Circondariale, La Spezia, referred to the Court for a preliminary ruling three questions concerning Articles 59, 86 and 90 of that Treaty.
Ifølge fast retspraksis kan en virksomhed, som har et lovbestemt monopol på en væsentlig del af det fælles marked, anses for at indtage en dominerende stilling som omhandlet i traktatens artikel 86.
The first point to note is that an undertaking with a monopoly in the supply of labour to other undertakings authorised to carry out dock work is an undertaking which has been granted exclusive rights by the State within the meaning of Article 90(1) of the Treaty.
Den nationale ret ønsker reelt oplyst, om fællesskabsretten er til hinder for en national bestemmelse, hvorefter kun et havneselskab må formidle midlertidig arbejdskraft til andre virksomheder, der opererer i den havn, hvor selskabet er etableret, når det lægges til grund, at selskabet også har tilladelse til at udføre havnearbejde.
The national court asks essentially whether Community law precludes a national provision whereby the right to supply temporary labour to other undertakings operating in the port in which it is established is reserved to a dock-work company, having regard to the fact that that