natgillin/translations-raw huggingface dataset:
279 I denne sag omfattede proceduren mange led afbrudt af indgivelsen af klager (jf. punkt 15 i stævningen) og gennemgangen af de argumenter, sagsøgeren fremførte til sit forsvar.
279 In this case, the proceeding comprised many stages which were punctuated by the lodging of complaints (see, in that respect, paragraphs 1 to 5 of the application) and the examination of the arguments in defence put forward by the applicant.
Kommissionens første inspektionsbesøg på sagsøgerens hovedkontor og hovedkontoret for datterselskabet McKinney, der fandt sted i 1990 og 1991 som led i en bredere undersøgelse vedrørende flere raffinaderiers adfærd i strid med traktatens artikel 85, førte til, at Kommissionen den 4. maj 1992 tilstillede sagsøgeren en første meddelelse af klagepunkter.
The first inspections carried out by the Commission at the applicant's head office and at the head office of its subsidiary, McKinney, in 1990 and 1991, in the context of a wider inquiry concerning conduct contrary to Article 85 on the part of several refineries, led the Commission to send the applicant a first statement of objections on 4 May 1992.
Denne første procedure blev afsluttet den 2. august 1995 (jf. præmis 3 ovenfor).
That first proceeding was closed on 2 August 1995 (see paragraph 3 above).
Den anden procedure begyndte den 22. april 1993 med afsendelsen af en ny meddelelse af klagepunkter vedrørende adfærd, der er i strid med traktatens artikel 85 og 86.
The second proceeding commenced on 22 April 1993 with the despatch of a second statement of objections concerning conduct contrary to Articles 85 and 86.
Den 28. juni 1995 underrettede Kommissionen sagsøgeren om afslutningen af den del af denne anden procedure, der vedrørte traktatens artikel 85 (jf. præmis 4 ovenfor).
On 28 June 1995, the Commission notified the applicant of the closure of the part of that second proceeding concerning Article 85 (see paragraph 4 above).
Den 19. juli 1995 vedtog Kommissionen en beslutning i henhold til artikel 11 i forordning nr. 17 (jf. præmis 4 ovenfor).
On 19 July 1995, the Commission adopted a decision under Article 11 of Regulation No 17 (see paragraph 4 above).
I januar 1995 fortsatte Kommissionen sine undersøgelser på stedet (jf. præmis 5 ovenfor).
In January 1995, the Commission pursued its on-the-spot investigations (see paragraph 5 above).
Endelig tilsendte Kommissionen den 25. marts 1996 sagsøgeren meddelelsen af klagepunkter.
On 25 March 1996, finally, it sent the statement of objections.
280 Selv om der forløb mange måneder mellem påbegyndelsen og afslutningen af den administrative procedure, står det derfor klart, at Kommissionen vedtog en række foranstaltninger i denne periode.
280 Therefore, although many months elapsed between the commencement and the closure of the administrative proceeding, it is clear that the Commission adopted a series of measures during that period.
Endvidere har sagsøgeren ikke bebrejdet Kommissionen, at denne ikke har foretaget sig noget i den pågældende periode, men snarere har brugt for megen tid på klagepunkterne vedrørende artikel 85.
Moreover, the applicant does not accuse the Commission of taking no action during that period, but rather of devoting too much time to the objections concerning Article 85.
Men hvad dette angår begyndte de to procedurer vedrørende tilsidesættelsen af artikel 86 (den anden og tredje procedure) dog tidligst den 22. april 1993, nemlig det tidspunkt, hvor den anden meddelelse af klagepunkter blev afsendt.
In that respect, however, the two proceedings concerning the conduct contrary to Article 86 (the second and third proceedings) began at the earliest on 22 April 1993, the date on which the second statement of objections was sent.
Dvs. at mindre end halvdelen af den administrative procedure således blev anvendt udelukkende på traktatens artikel 85.
Less than half the total duration of the administrative proceeding was therefore devoted exclusively to Article 85.
281 Som Kommissionen endvidere har påpeget, kan sagsøgeren ikke hævde, at Kommissionens grundige gennemgang af klagepunkterne vedrørende tilsidesættelse af artikel 85 har været til skade for sagsøgeren, da alle klagepunkterne er blevet frafaldet.
281 Moreover, as the Commission points out, the applicant cannot claim to have been harmed by the attention with which the Commission examined the objections based on infringement of Article 85, since all those objections were abandoned.
Sagsøgeren havde også hver gang mulighed for at fremføre sine synspunkter med hensyn til de klagepunkter vedrørende traktatens artikel 85, sagsøgeren fik tilsendt.
The applicant also had the opportunity on each occasion to state its views on the objections under Article 85 that were sent to it.
Sagsøgeren har i et svar på et spørgsmål fra Retten bemærket, at de to første meddelelser af klagepunkter blev besvaret henholdsvis den 11. september 1992 og den 1. september 1993, og at sagsøgeren havde deltaget i høringer den 6. oktober 1992 og den 21. og 22. september 1993.
In reply to a question from the Court, it stated that it had replied to the first two statements of objections on 11 September 1992 and 1 September 1993, and that it had taken part in hearings on 6 October 1992 and 21 and 22 September 1993.
282 Hvad angår klagepunkterne vedrørende traktatens artikel 86 er den første periode, der skal medregnes, derfor den periode, der forløb mellem afsendelsen den 22. april 1993 af den anden meddelelse af klagepunkter og afsendelsen den 25. marts 1996 af den tredje meddelelse af klagepunkter, dvs. en periode på 35 måneder.
282 As regards the objections under Article 86, the first period to be taken into consideration is therefore that which elapsed between the despatch of the second statement of objections on 22 April 1993 and the despatch of the third statement of objections on 25 March 1996, a period of 35 months.
Det skal dog bemærkes, at sagsøgeren i denne periode, nemlig den 1. september 1993, havde lejlighed til at besvare den anden meddelelse af klagepunkter.
It should be noted, however, that during that period the applicant had the opportunity to reply to the second statement of objections on 1 September 1993.
Kommissionen meddelte efter at have gjort sig bekendt med sagsøgerens argumenter til besvarelse af den anden meddelelse af klagepunkter denne, at den frafaldt de to procedurer vedrørende artikel 85, der var blevet iværksat den 28. juni og den 2. august 1995, og anmodede sagsøgeren om at besvare en begæring om oplysninger, der var fremsat den 19. juli 1995 i medfør af artikel 11 i forordning nr. 17.
After hearing the applicant's arguments in reply to the second statement of objections, the Commission informed the applicant that it was abandoning the two proceedings commenced under Article 85 on 28 June and 2 August 1995, and ordered it to reply to a request for information under Article 11 of Regulation No 17 on 19 July 1995.
Selv om parterne er uenige om betydningen af dette påbud, støtter de forklaringer, sagsøgeren har fremført i denne sag, ikke den konklusion, at påbuddet var resultatet af en fejl begået af Kommissionen under sagsbehandlingen.
Although the parties differ as to the significance of that instruction, the explanations put forward by the applicant in the present proceedings do not support the conclusion that its adoption was the result of an error by the Commission in dealing with the case.
Der er desuden tale om en sag med en kompleks række forhold, hvor Kommissionen måtte behandle forskellige klager, hvilket sag-
This was, moreover, a factually complex case in which the Commission had to deal with various complaints, as the applicant has not denied.
Den periode på 35 måneder, der forløb mellem den anden og den tredje meddelelse af klagepunkter, findes derfor ikke at være urimelig.
1999 — CASE T-228/97 second and the third statements of objections does not therefore appear unreasonable.
283 Den sidste periode, der skal medregnes, er perioden mellem vedtagelsen den 25. marts 1996 af den tredje meddelelse af klagepunkter og vedtagelsen den 14. maj 1997 af den anfægtede beslutning.
283 The final period to be taken into consideration is that which elapsed between the adoption of the third statement of objections on 25 March 1996 and the adoption of the contested decision on 14 May 1997.
I denne periode, nemlig den 12. juli 1996, afsendte sagsøgeren sit svar på meddelelsen af klagepunkter (jf. præmis 6 ovenfor).
During that period, on 12 July 1996, the applicant sent its reply to the statement of objections (see paragraph 6 above).
At det tog ca. 10 måneder at forberede en endelig beslutning på alle Fællesskabets officielle sprog er ikke i strid med princippet om, at Kommissionen skal handle inden for en rimelig frist i forbindelse med en administrativ procedure inden for konkurrencepolitikken (dommen i sagen SCK og FNK mod Kommissionen, præmis 66).
The passage of a period of about 10 months for the drafting of a final decision in all the official languages of the Community does not constitute an infringement of the principle that the Commission should act within a reasonable time in an administrative proceeding concerning competition policy (SCK and FNK, paragraph 66).
284 Sagsøgeren kan heller ikke påberåbe sig sin egen adfærd under den administrative procedure for at understrege procedurens varighed.
284 Nor can the applicant rely on its own conduct during the administrative proceeding in order to increase the significance of the proceeding's duration.
Selv om sagsøgeren hver gang omhyggeligt afgav sine svar inden for de fastsatte tidsfrister, havde sagsøgeren endnu ikke bragt en række misbrug, der allerede var blevet påvist i meddelelsen af klagepunkter (nemlig de i artikel 1, stk. 4, 5 og 6, anførte misbrug), til afslutning på det tidspunkt, hvor den anfægtede beslutning blev vedtaget.
Even if it took care on each occasion to respond within the time-limits specified, it had not yet put an end to a number of the abuses already identified in the statement of objections (those referred to in Article 1(4), (5) and (6)) at the time the contested decision was adopted.
285 Trods den samlede varighed af den administrative procedure før vedtagelsen af den anfægtede beslutning er denne, når henset til sagens særlige omstændigheder, derfor ikke udtryk for tilsidesættelse af det princip, hvorefter Kommissionen skal handle inden for en rimelig frist.
285 Therefore, despite the total duration of the administrative proceeding prior to the adoption of the contested decision, the decision is not, bearing in mind the particular circumstances of the case, vitiated by an infringement of the principle requiring that the Commission must act within a reasonable time.
Sagsøgeren kan under ingen omstændigheder påberåbe sig dommen i sagen Baustahlgewebe mod Kommissionen, da de perioder, der var tale om i Baustahlgewebe-sagen, vedrørte varigheden af proceduren for Fællesskabets retsinstanser og ikke blot varigheden af den administrative procedure.
In any event, the applicant cannot rely on the judgment in Baustahlgewebe, since the periods at issue in that case concerned the duration of the procedure before the Community judicature and not just that of the administrative proceeding.
Misbrug af en kollektiv dominerende stilling som nyt begreb
The novelty of the concept of the abuse of a joint dominant position
287 Sagsøgeren har anført, at begrebet kollektiv dominerende stilling aldrig havde været anvendt i praksis, da den adfærd, der er genstand for denne sag, fandt sted.
287 The applicant argues that the concept of joint dominance had as yet had no practical implementation when the conduct at issue in the present case occurred.
De misbrug, der nævnes i artikel 1, stk. 1, 2 og 3, i den anfægtede beslutning, fandt alle sted før vedtagelsen af Kommissionens beslutning 89/93/EØF af 7. december 1988 (IV/31.906 — Planglas) om en procedure i henhold til EØF-traktatens artikel 85 og 86 (EFT 1989 L 33, s. 44).
The abuses referred to in Article 1(1) to (3) of the contested decision all took place before Commission Decision 89/93/EEC of 7 December 1988 (IV/31.906 Italian Flat Glass) relating to a proceeding under Articles 85 and 86 of the EEC Treaty (OJ 1989 L 33, p.
Kommissionen burde ved fastlæggelsen af bødens størrelse have taget hensyn til, at en kollektiv dominerende stilling var et nyt begreb (dommen i sagen AKZO mod Kommissionen, præmis 163).
44) was adopted. The novelty of the concept of joint dominance should have been taken into account when the amount of the fine was determined (AKZO, paragraph 163).
288 Sagsøgeren har endvidere anført, at de eneste relevante oplysninger, der kan hentes i dommen i sagen Compagnie maritime belge transports m.fl. mod Kommissionen, er, at et argument baseret på, at der er tale om et nyt forhold, ikke kan tages til følge, hvis nyhedsaspektet mangler.
288 The applicant further states that the only relevant information to be drawn from Compagnie Maritime Beige Transports is that an argument based on novelty cannot be upheld in the absence of novelty.
I udkastet til Kommissionens meddelelse af 10. december 1996 (KOM(96) 649 endelig udg.) om anvendelsen af konkurrencereglerne på aftaler om netadgang i telesektoren har Kommissionen selv bemærket, at »det ... endnu ikke [er] blevet afklaret i fuldt omfang ved EF-Domstolenes praksis eller Kommissionens praksis, under hvilke omstændigheder der er tale om en fælles dominerende stilling og et misbrug heraf, og lovgivningen på området er stadig under udvikling«.
In the draft communication of 10 December 1996 (COM(96)649 final) from the Commission on the application of the competition rules to access agreements in the telecommunications sector, the Commission itself observes that 'the circumstances in which a joint dominant position exists, and in which it is abused, have not yet been fully clarified by the caselaw of the Community courts or the practice of the Commission, and the law is still developing'.
289 Kommissionen har afvist sagsøgerens argument og fastholdt, at den anfægtede beslutning primært bygger på en konstatering af, at sagsøgeren selv indtog en dominerende stilling, og kun subsidiært på en konstatering af en kollektiv dominerende stilling.
289 The Commission rejects the applicant's argument, maintaining that the contested decision is based primarily on a finding that the applicant held an individual dominant position, while the finding of joint dominance was made purely in the alternative.
290 Det bemærkes først, at den udlægning af den anfægtede beslutning, Kommissionen foreslår i svarskriftet, ikke kan accepteres (jf. præmis 2531 ovenfor).
290 As a preliminary observation, it should be noted that the reading of the contested decision proposed by the Commission in its defence cannot be accepted (see paragraphs 25 to 31 above).
291 Selv om der ved fastsættelsen af bødens størrelse efter fast retspraksis kan tages hensyn til, at overtrædelserne henhører under et retsområde, hvor konkurrence reglerne ikke før var nærmere fastlagt (dommen i sagen AKZO mod Kommissionen, præmis 163), er der mange forhold, der viser, at sagsøgeren i denne sag ikke kan påberåbe sig det påståede nyhedsaspekt ved begrebet kollektiv dominerende stilling.
291 Although it is well established in caselaw that, in fixing the amount of the fine, account may be taken of the fact that the infringements fall within an area of the law in which the competition rules have never been clearly stated (AKZO, paragraph 163), there are many factors to show that, in this case, the applicant is not entitled to rely on the alleged novelty of the concept of a joint dominant position.
292 Selv om begrebet kollektiv dominerende stilling i den periode, hvor sagsøgeren og SDL udviste visse former for adfærd, som udgjorde misbrug af deres kollektiv dominerende stilling, dvs. mellem 1986 og 1988 (artikel 1, stk. 1, 2 og 3), endnu ikke var et etableret fællesskabsretligt begreb — ovennævnte beslutning 89/93/ EØF er dateret den 7. december 1988 og udkastet til Kommissionens meddelelse (KOM(96) 649 endelig udg.), som sagsøgeren har citeret et uddrag af, er dateret den 10. december 1996 — er formålet med det misbrug, som sagsøgeren og SDL foreholdes at have praktiseret i perioden før februar 1990, nemlig at beskytte markedspositionen og forhindre sukkerimport til Irland, ikke et nyt forhold inden for konkurrenceretten (jf. dommen i sagen Compagnie maritime belge transports m.fl. mod Kommissionen, præmis 248).
292 Even if, at the time the applicant and SDL adopted the various types of conduct which constituted abuse of their joint dominant position, that is to say between 1986 and 1988 (Article 1(1) to (3)), that concept had not yet been established in competition law — Decision 89/93/EEC, cited above, is dated 7 December 1988 and the draft Commission communication (COM(96)649 final), of which the applicant cites an extract, is dated 10 December 1996 —, the aim of the abusive practices of which the applicant and SDL were accused for the period before February 1990, namely the protection of its market position and the prevention of sugar imports into Ireland, is nothing new in competition law (Compagnie Maritime Beige Transports, paragraph 248).
293 Som Kommissionen endvidere har anført, viser notatet af 21. november 1988 (jf. præmis 64 ovenfor) klart, at ud over den omstændighed, at sagsøgeren var sig den stilling bevidst, som sagsøgeren selv og SDL indtog på de to berørte markeder, var såvel sagsøgeren som SDL klar over de nære økonomiske bånd imellem dem og muligheden for at koordinere deres adfærd på markedet.
293 Moreover, as the Commission observes, the note of 21 November 1988 (see paragraph 64 above) clearly shows that, in addition to the fact that the applicant knew the extent of its position and SDL's position on the two markets concerned, both the applicant and SDL were aware of the closeness of the economic links between them and the possibility of coordinating their conduct on the market.
294 Under disse omstændigheder finder Retten ikke, at Kommissionen tilsidesatte artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 ved ikke at betragte det påståede nyhedsaspekt ved begrebet kollektiv dominerende stilling som en formildende omstændighed på det tidspunkt, hvor bøden blev fastsat. Det femte led i det første anbringende vedrørende de subsidiære påstande må derfor forkastes.
294 In those circumstances, the Court finds that the Commission did not infringe Article 15(2) of Regulation No 17 by not taking the alleged novelty of the concept of a joint dominant position as a mitigating circumstance at the time the fine was fixed.
Andet anbringende om en påstået tilsidesættelse af artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 17
The second plea, alleging infringement of Article 3(1) of Regulation No 17
295 I artikel 3 i den anfægtede beslutning pålægger Kommissionen sagsøgeren at bringe de i artikel 1, stk. 4, 5 og 6, omhandlede overtrædelser til ophør, hvis det ikke allerede er sket, og at undlade at gentage sådanne handlinger eller sådan adfærd.
295 In Article 3 of the contested decision, the Commission orders the applicant to bring to an end the infringements referred to in Article 1(4), (5) and (6) in so far as it has not already done so, and to refrain from repeating any such act or conduct.
296 Sagsøgeren har for det første anført, at pålægget om at undlade at yde målrabatter til detailsukkerkunder, jf. artikel 3, stk. 3, i den anfægtede beslutning, er en tilsidesættelse af artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 17, idet pålægget rammer bredere end den overtrædelse, pålægget vedrører, og som er angivet i artikel 1, stk. 6, nr. i) i den anfægtede beslutning.
296 The applicant claims, first, that the order to refrain from granting target rebates to retail sugar customers, as set out in the third paragraph of Article 3 of the contested decision, infringes Article 3(1) of Regulation No 17, in so far as the order is wider in scope than the infringement to which it relates and which is found in Article 1(6)(i) of the contested decision.
Kommissionen har ikke nævnt de pågældende rabatters bindende virkning, mens der i artikel 1, stk. 6, nr. i), alene henvises til målrabatterne, som angiveligt havde til følge at binde grupper af grossister til sagsøgeren.
The Commission made no reference to the tying effect of the rebates in question, whereas Article 1(6)(i) refers only to the target rebates which allegedly had the effect of tying groups of wholesalers to the applicant.
Kommissionens forklaringer beror på en fejlfortolkning af artikel 3, stk. 2, i den anfægtede beslutning.
The Commission's explanations were based on a misinterpretation of the second paragraph of Article 3 of the contested decision.
297 Sagsøgeren har desuden anført, at pålægget om at bringe ydelsen af de øvrige rabatter til ophør, jf. artikel 3, stk. 3, første punktum, i den anfægtede beslutning, også er en tilsidesættelse af artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 17, idet pålægget vedrører den ordning med ekstrarabatter, der ikke formelt betegnes som misbrug i den relevante del af den dispositive del, nemlig artikel 1, stk. 5, hvor det kun er den aktive prisdiskriminering over for konkurrerende sukkerpakkerier på detailsukkermarkedet, der foreholdes sagsøgeren.
297 Moreover, the applicant claims that the order to cease the other rebates, as set out in the second part of the third paragraph of Article 3 of the contested decision, also infringes Article 3(1) of Regulation No 17, in so far as it really concerns the system of additional rebates which was not formally found to be abusive in the relevant part of the operative part, Article 1(5), which only condemns active price discrimination against competing sugar packers on the retail sugar market.
Det er herved uden betydning, om denne passus i den dispositive del bygger på betragtning 145 eller betragtning 149 i den anfægtede beslutning.
In that regard, it is irrelevant whether this passage from the operative part is based on point 145 or point 149 of the contested decision.
Kommissionen har pålagt sagsøgeren at undlade at yde alle andre former for rabatter, også selv om de ikke er diskriminerende, fordi rabatterne på ingen måde er afhængige af mængden af sukker eller omkostningerne ved transaktionen, hvilket går videre end artikel 1, stk. 5, i den dispositive del af den anfægtede beslutning.
The Commission required the applicant to refrain from granting all other rebates, even if they were not discriminatory, because they were not in any way dependent on the quantity of sugar or the cost of the operation, which went beyond the scope of Article 1(5) of the contested decision.
298 Det bemærkes, at anvendelsen af artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 17 skal ske under hensyn til arten af den konstaterede overtrædelse og vil kunne omfatte såvel påbud om at udføre visse handlinger eller præstere visse ydelser, der ulovligt har været undladt, som forbud mod at fortsætte med visse handlinger eller at opretholde en vis praksis eller situation, der er i strid med traktaten (dommen i sagen Istituto Chemioterapico Italiano og Commercial Solvents mod Kommissionen, præmis 45).
298 It should be remembered that Article 3(1) of Regulation No 17 is to be applied according to the nature of the infringement found and may include an order to do certain acts or things which, unlawfully, have not been done as well as an order to bring an end to certain acts, practices or situations which are contrary to the Treaty (Commercial Solvents, paragraph 45).
Forbuddet kan alene omfatte former for praksis, der er uforenelige med EF-traktaten (Rettens dom af 8.6.1995, sag T-9/93, Schöller mod Kommissionen, Sml. II, s. 1611, præmis 159).
The prohibition may cover only practices which are incompatible with the EC Treaty (Case T­9/93 Schöller ν Commission [1995] ECR II­1611, paragraph 159).
299 I denne sag indeholder artikel 3 i den anfægtede beslutning en logisk række påbud og forbud, der har til formål at forhindre en gentagelse af foranstaltninger, der er uforenelige med artikel 86, og som omfatter almene og specifikke foranstaltninger, såvel nutidige som fremtidige.
299 In this case, Article 3 of the contested decision contains a logical series of orders designed to prevent the repetition of actions incompatible with Article 86, moving from the general to the particular and from the present to the future.