natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kommissionens andet klagepunkt går ud på, at Frankrig har tilsidesat fugledirektivets artikel 4, stk. 4, ved ikke at have fastsat en fuldstændig, effektiv og stabil beskyttelsesordning for de områder, som er blevet, eller som burde have været, udlagt til SBO.
The Commission's second head of complaint is that France has, in breach of Article 4(4) of the Directive, failed to adopt a complete, efficient and stable protection regime in the areas which were, or should have been, classified as SPAs.
Den mener, at en sådan ordning forudsætter, at der fastsættes retligt bindende bestemmelser, hvori det navnlig
In its view, the existence of such a regime requires the adoption of legally binding rules which v Netherlands
Rådets forordning (EØF) nr. 2078/92 af 30.6.1992 om miljøvenlige produktionsmetoder i landbruget, samt om naturpleje (EFT L 215, s. 85).
7 — See Council Regulation (EEC) No 2078/92 of 30 June 1992 on agricultural production methods compatible with the requirements of the protection of the environment and the maintenance of the countryside, OJ 1992 L 215, p. 85.
6 — Dom af 19.5.1998, sag C-3/96, Sml. I, s. 3031, præmis 63 og 64.
6 — Case C-3/96 Commission ECR 1-3031, paragraph 63.
Jeg mener derfor, at foranstaltninger vedrørende beskyttelse af biotoper, oprettelsen af et naturreservat i Aiguillon-bugten samt vandloven af 3. januar 1992.
COMMISSION V FRANCE concerning the protection of biotopes, the creation of a nature reserve in the Bay of Aiguillon and the Law of 3 January 1992 concerning water.
Desuden har det i sin duplik gjort gældende, at direktivet i intet tilfælde pålægger medlemsstaterne at træffe særlige beskyttelsesforanstaltninger for SBO'erne.
It further argues in its rejoinder that the Directive does not, in any case, oblige the Member State to adopt specific protection measures for SPAs.
bestemmelserne pålægger medlemsstaterne to separate, men uadskillelige forpligtelser: en formel forpligtelse til at fastslå beliggenheden og omfanget af de mest egnede områder og at udlægge dem til SBO og en forpligtelse til at give sådanne områder den retlige stilling med hensyn til beskyttelse, som er nødvendig for at sikre, at direktivets mål gennemføres.
listed in Annex I which are, nevertheless, regular visitors.' 8 It seems to me therefore that two distinct but inseparable obliga tions arise for the Member States under these provisions: an obligation formally to determine the location and extent of the most suitable territories and to classify them as SPAs, and an obligation to establish in such areas the legal protection regime which is necessary to ensure the objectives of the Directive are achieved.
Frankrigs påstand om, at der ikke findes nogen forpligtelse til at træffe særlige beskyttelsesforanstaltninger, blev ikke fremsat i dets svarskrift og er derfor efter min opfattelse uantagelig i henhold til artikel 42, stk. 2, i Domstolens procesreglement, hvorefter der ikke må fremsættes nye anbringender under behandlingen af en sag.
France's contention regarding the absence of any obligation to adopt specific protection measures was not raised in its statement in defence, and is therefore, in my view, inadmissible in accordance with Article 42(2) of the Rules of Procedure of the Court of Justice which prohibits the introduction of new pleas in law.
I den foreliggende sag er det også nødvendigt at klarlægge, om Frankrigs forpligtelser i relation til dette klagepunkt alene er de i direktivets artikel 4 foreskrevne, eller om ændringerne af dem ifølge naturtypedirektivets artikel 7 også er relevante.
In the circumstances of the present case, it is also necessary to clarify whether France's obligations, for the purposes of this head of complaint, are those which arose under Article 4 of the Directive considered alone, or whether the modification of these under Article 7 of the Habitats Directive is relevant.
I betragtning af arten af Kommissionens kritik, som går ud på, at Frankrig i perioden fra ikrafttrædelsen af fugledirektivet i april 1981 til den 28. januar 1986 ikke har truffet de foranstaltninger, som er nødvendige for at beskytte fuglenes leve steder i le Marais poitevin, mener jeg ikke, at det er nødvendigt at tage ændringerne af Frankrigs forpligtelser efter artikel 4, stk. 4, første punktum, i betragtning.
Given the nature of the Commission's complaint, which relates to France's failure in the period from the coming into force of the Birds Directive in April 1981 to 28 January 1996 to take the necessary measures to conserve the bird habitats in the Marsh, I am of the view that the modification of France's obligations under the first sentence of Article 4(4) need not be considered.
Navnlig er den generelle forpligtelse ifølge artikel 4, stk. 1 og 2, til at træffe tilstrækkelige beskyttelsesforanstaltninger for udslettelsestruede og trækkende arter »for at sikre, at de kan overleve og formere sig«, uændret. Dette er det generelle mål for artikel 4, stk. 4, og var det også før ikraft-
In particular, the general obligation to apply a sufficient protection regime 'in order to ensure [the] survival and reproduction' of endangered and migratory species which arises from Article 4(1) and (2) has not changed; this is the general
8 —Dom af 18.3.1999, sag C-166/97, Kommissionen mod Frankrig, Sml. I, s. 1719, præmis 21 (herefter »sagen om Seine-udløbet« ).
8 — Case C-166/97 Commission v France (hereinafter 'Seine Estuary') [1999] ECR I-1719, paragraph 21.
Med henblik på undersøgelsen af de øvrige dele af dette klagepunkt er det dog alligevel hensigtsmæssigt at erindre om, hvilke forpligtelser der påhviler medlems staterne i henhold til fugledirektivets arti kel 4.
In order to examine the remaining aspects of this head of complaint, it is none the less useful to recall the obligations which arise for the Member States under Article 4 of the Directive.
Navnlig må forholdet mellem arti kel 4, stk. 1 og 2, og artikel 4, stk. 4, som begge påberåbes af Kommissionen, klar lægges.
In particular, I need to examine the relationship between Article 4(1) and (2) and Article 4(4), on both of which the Commission relies.
Som Domstolen for nylig udtalte i dommen i sagen om Seine-udløbet, er »medlemsstaterne... forpligtet til ifølge fugledirektivets artikel 4, stk. 1 og 2, at tillægge SBO en retlig stilling for beskyttelse, hvorigennem det kan sikres, at de i bilag I til direktivet nævnte arter kan over leve og yngle, og at de trækfuglearter, der ikke er nævnt i bilag I, men som regelmæs
As the Court stated recently in Seine Estuary, Article 4(1) and (2) 'requires the Member States to provide SPAs with a legal protection regime that is capable, in particular, of ensuring both the survival and reproduc tion of the bird species listed in Annex I to the directive and the breeding, moulting and wintering of migratory species not
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT FENNELLY — SAG C-96/98 ning af den generelle karakter af forringelsen af levestederne i den foreliggende sag er det hensigtsmæssigt at undersøge baggrunden for dette synspunkt.
OPINION OF MR FENNELLY — CASE C-96/98 the nature of the deterioration of habitats in the present case, it is worth considering the reason for this conclusion.
trædeisen af naturtypedirektivet.
objective which is equally pursued by Article 4(4), both before and after the entry into force of the Habitats Directive.
Desuden har Frankrig ikke forsøgt at påberåbe sig naturtypedirektivets artikel 7 for at godt gøre, at det på det sidstnævnte tidspunkt havde opfyldt sine forpligtelser i henhold til fugledirektivets artikel 4.
More over, France has not sought to rely on Article 7 of the Habitats Directive in order to demonstrate that it had, by the latter date, complied with its obligations under Article 4 of the Birds Directive.
Artikel 4, stk. 4, har både et kvantitativt og et kvalitativt aspekt.
Article 4(4) has a quantitative and a qualitative aspect.
Jeg undersøger først det kvantitative.
I will deal first with the former.
Medlemsstaterne skal i henhold til artikel 4, stk. 4, træffe foranstaltninger med henblik på at undgå forurening eller forringelse af levestederne »i de i [artikel 4, stk. 1 og 2] nævnte beskyttede områder«.
Member States are obliged by Article 4(4) to take certain steps to avoid pollution or deterioration of habitats in 'respect of the protection areas referred to in' Article 4(1) and (2).
Som Kommissionen med rette har påpeget, omfatter denne forpligtelse såvel områder, der allerede er udlagt til SBO, som områder, der bør udlægges til SBO.
The Commission rightly points out that this obligation extends both to areas already classified as SPAs and to areas which should be so classified.
I sin dom i Santoña-sagen afviste Domstolen et argument fremført på vegne af Spanien, hvor efter Spanien ikke kunne anklages for samtidigt at have overtrådt artikel 4, stk. 1 og 2, og artikel 4, stk. 4, fordi de beskyttelsesforanstaltninger, som det plan lagde at træffe, ikke kunne gennemføres, før området var blevet udlagt9. I betragt
In Santoña Marshes, the Court rejected an argument on behalf of Spain that, because the protection measures which it envisaged could not be taken until the area was classified, it could not be accused of having infringed Article 4(1) and (2) and Article 4(4) at the same time.
Domstolen påpegede, at de erklærede beskyttelsesformål »ikke kunne opnås, hvis medlemsstaterne kun i de tilfælde, hvor man på forhånd havde udlagt et særligt beskyttet område, skulle opfylde de for pligtelser, som fremgår af direktivets arti kel 4, stk. 4«10.
The Court pointed out that the declared objectives of protection 'could not be achieved if Member States had to comply with the obligations arising under Article 4(4) only in cases where a special protection area had previously been established'.
Udtrykket »de beskyttede områder« i artikel 4, stk. 4, omfatter der for ikke kun de områder, som er udlagt i
10The expression 'the protection areas' in Article 4(4) is not limited, there-
9 — Dom af 2.8.1993, sag C-355/90, Kommissionen mod Spanien, Sml. I, s. 4221 (herefter »Santoña-sagen«).
9 — Case C-355/90 Commission v Spain (hereinafter 'Santoña Marshes') [1993] ECR I-4221.
KOMMISSIONEN MOD FRANKRIG henhold til artikel 4, stk. 1 og 2.
COMMISSION V FRANCE fore, to areas classified under Article 4(1) and (2).
Det følger ikke blot af, at udtrykket ikke stemmer overens med udtrykket »særligt beskyttede områder« i artikel 4, stk. 1, men også af, at de bredere beskyttelsesformål med arti kel 4, stk. 1 og 2, tydeligvis ikke begrænser sig til kun at omfatte disse områder.
This is clear, not only from the fact that that expression does not correspond to the wording, 'special protection areas', used in Article 4(1), but from the fact that the broader protective purposes of Article 4(1) and (2) are clearly not limited to those areas.
Forpligtelsen til at »[træffe] egnede foran staltninger med henblik på... at undgå forurening eller forringelse af levestederne samt forstyrrelse af fuglene« kan ikke betragtes adskilt fra »særlige beskyttelsesforanstaltninger for så vidt angår [fuglenes] levesteder med henblik på at sikre, at disse arter kan overleve og formere sig i deres udbredelsesområder« ; den sidst gengivne sætning angiver, hvilket resultat der skal nås i den i EF-traktatens artikel 189, stk. 3 (nu artikel 249 EF), forudsatte betydning.
Of particular relevance for the present case is the second sentence of Article 4(2): appropriate steps to avoid pollution or deterioration of habitats or any disturbances affecting birds' cannot be consid ered in isolation from 'special conservation measures concerning [birds'] habitat in order to ensure their survival and reproduction in their area of distribution'; this latter phrase identifies the result to be achieved within the meaning of the third paragraph of Article 189 of the EC Treaty (now Article 249 EC).
Kommissionen erkender denne overlapning mellem de to bestemmelser og mener, at artikel 4, stk. 4, har en bredere række vidde.
The Commission acknowledges this overlap between the two provisions and says that Article 4(4) is broader.
Når man skal undersøge, om »for urening eller forringelse af levestederne« er blevet undgået, mener jeg følgelig, at man kan vurdere, om de »beskyttelsesforanstaltninger«, som det var pligtigt at træffe »med henblik på at sikre, at [fuglene] kan overleve og formere sig i deres udbredelsesområder«, var tilstrækkelige.
Consequently, in addressing the issue of the avoidance of 'pollution or deterioration of habitats', I think it is permissible to consider the adequacy of the 'conservation measures' which should have been taken to 'ensure [birds'] survival and reproduction in their area of distribution'. tion'.
»Med henblik herpå er medlemsstaterne i særlig grad opmærksomme på, at vådområderne, og især vådområder af internatio nal betydning, beskyttes.«
'To this end, Member States shall pay particular attention to the protection of wetlands and particularly to wetlands of international importance.'
Der er enighed om, at le Marais poitevin indeholder vådområder af international betydning og derfor klart er omfattet af artikel 4, stk. 4.
The Marsh contains, by common consent, wetlands of international importance and clearly comes, therefore, also within the scope of Article 4(4).
Som Kommissionen med rette har påpeget, fandt udstedelsen af de tre præfektanordninger om biotopbeskyttelse, som Frankrig har påberåbt sig, og udlægningen af Aiguillon-bugten som naturreservat begge sted efter udløbet af fristen for at rette sig efter den begrundede udtalelse og kan derfor ifølge Domstolens faste praksis ikke tages betragtning11.
The Commission has correctly pointed out that the adoption of the prefectorial decrees concerning the protection of biotopes cited by France, and the classification of the Bay of Aiguillon as a nature reserve, all post-date the date for compliance with its reasoned opinion, and cannot therefore, in accordance with a particularly wellestablished line of caselaw of the Court, be taken into consideration. 11
Med hensyn til det kvalitative indhold af artikel 4, stk. 4, mener jeg også, at det fremgår af Domstolens dom i Santoñasagen, at denne bestemmelse både skal læses i sammenhæng med artikel 4, stk. 1 og 2, og i lyset af niende betragtning.
Turning to the qualitative content of Article 4(4), I think that it is clear also from the ruling of the Court in Santoña Marshes that this provision must be read with Article 4(1) and (2), as well as in light of the ninth recital.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT FENNELLY — SAG C-96/98 kun for vådområder og har ingen betydning for de dele af le Marais poitevin, der, som omtalt i punkt 2 ovenfor, indeholder andre former for levesteder.
OPINION OF MR FENNELLY — CASE C-96/98 to wetlands and has no relevance to those parts of the Marsh which, as I have said at paragraph 2 above, contain other types of habitat.
Frankrig gør gældende, at det siden 1991 har truffet lokale foranstaltninger til fremme af miljøvenligt landbrug i alle de områder, som har størst betydning for beskyttelsen af fuglenes levesteder.
France contends that, since 1991, it has implemented local agrienvironmental measures on the entirety of the most important territories for the conservation of bird habitats.
Navnlig blev hele le Marais poitevin i perioden 1990-1995 omfattet af en række samordnede jordforvaltningsforanstaltninger ( »operations groupées d'aménagement foncier«, herefter »OGAF«) af miljømæssig karakter, som er blevet fulgt op af lokale foranstaltninger, og over 85% af engområderne er omfattet af kontrakter.
In particular, between 1990 and 1995 the entirety of the Marsh had been covered by coordinated operations of landuse management ('Opérations Groupées d'Aménagement Foncier', hereinafter OGAF') of an environmental character, followed by local operations, and more than 85% of the prairies are covered by contracts.
Frankrig påstår, at det ved at tilskynde til opretholdelse af det ekstensive landbrug har bevaret vådområder og forhindret dræning og ændringer af vandforholdene. Det påstår endvidere, at det har forsinket eller endog standset ny opdyrkning i de områder, som er omfattet af disse foranstaltninger.
By encouraging the maintenance of extensive cultivation, it claims to have conserved wetlands, and avoided drainage and hydraulic modifications.
Jeg er også enig med Kommissionen i, at vandloven af 1992, i det omfang den gælder for le Marais poitevin, langt fra tilvejebringer den retlige status med hensyn til beskyttelse, som Domstolen har beskrevet i dommen i sagen om Seine-udløbet12. For det første foreskriver loven, således som den er blevet fortolket af Cour de cassation i dennes dom af 25. marts 1998, ifølge Frankrig en godkendelsesprocedure for arbejder i vådområder eller moser, som fører til udtørring af et areal på 10 000 m2 eller derover.
I also agree with the Commission that the 1992 Law on Water, where it applies in the Marsh, falls well short of providing the legal protection regime described by the Court in Seine Estuary.12 In the first place, according to France, the Law, as inter preted by the Cour de Cassation (Court of Cassation) in its judgment of 25 March 1998, subjects to an authorisation proce dure any work in wetlands or marshes which will result in the drying out of an area of 10 000 m2or more.
Jeg kan ikke indse, hvordan en så begrænset bestemmelse kan sikre et tilstrækkeligt beskyttelsesniveau for udslettelsestruede og trækkende arter.
I do not see how such a limited provision could be said to ensure the necessary level of protection of endangered or migratory species.
Som påpeget af Kommissionen udviser bestemmelsen to væsentlige mangler, for så vidt den vedrører Frankrigs overholdelse af fugle direktivets artikel 4, stk. 4.
There are, as the Commission points out, two major shortcomings in this provision in so far as it relates to France's compliance with Article 4(4) of the Directive.
For det første er den ikke til hinder for en udvikling som den, der har fundet sted i le Marais poitevin, siden direktivet trådte i kraft.
Firstly, it does not prohibit developments such as those which have occurred in the Marsh since the Directive came into force.
Selv om Frankrig under retsmødet påstod, at en sådan udvikling navnlig kunne forhindres i kraft af vandloven, står det klart, at ornitologiske interesser i bedste fald kun udgør ét af flere hensyn, deriblandt sociale og økonomiske, som skal afvejes inden for rammerne af en helhedsvurdering.
Although France claimed at the hearing that these might be prohibited particularly in accordance with the Law on Water, it is clear that, at best, ornithological interests constitute merely one of a number of considerations, which include social and economic ones, to be placed in the balance.
Denne løsning er uforenelig med Domstolens dom i RSPB-sagen13, hvorefter sådanne hensyn ikke kan tages i betragtning ved anvendelsen af artikel 4.
This approach is incompatible with the ruling of the Court in RSPB 13that such considerations could not be taken into account in applying Article 4.
For det andet gælder loven
Secondly, the Law applies only
Kommissionen mener, at OGAF-foran-staltningerne er utilstrækkelige dels på grund af deres ufyldestgørende retsstilling, dels på grund af deres beskyttelsesvirknings manglende effektivitet.
The Commission says that the OGAF measures are insufficient both because of their inadequate legal status and the ineffectiveness of their protective effect.
Med hensyn til det første punkt har den peget på, at foran staltningerne kun er af frivillig og rent tilskyndende karakter; sådanne foranstaltninger bør være retligt bindende.
On the first, it points out the voluntary and purely hortatory character of the measures; any such measures should be legally binding.
Med hensyn til det andet punkt har Frankrig
On the second, France has failed to adopt any measures to prevent the deterioration of natural habitats for all the sites of
Jeg mener derfor ikke, at Frankrig har tilvejebragt en tilstrækkelig beskyttelsesordning for de områder i le Marais poitevin, som er blevet, eller som burde have været, udlagt til SBO.
I am therefore of the opinion that France has failed to provide a sufficient protection regime for the areas of the Poitevin Marsh which were, or should have been, classified as SPAs.
ikke truffet foranstaltninger til at forhindre forringelse af de naturlige levesteder i samtlige områder af ornitologisk interesse.
ornithological interest.
Ganske vist bidrager OGAF-foranstaltnin-gerne til at bevare fuglenes levesteder, men af de to af Kommissionen anførte grunde repræsenterer de ikke en tilstrækkelig opfyldelse af forpligtelsen til at fastsætte en beskyttelsesordning for vilde fuglearter og deres levesteder.
It is true that the OGAF measures contribute to the conservation of bird habitats. However, for the two reasons given by the Commission, they do not represent an adequate response to the obligation to create a regime of protection for wild bird species and their habitats.
c) Forringelse af levesteder og forstyrrelse af fuglene
(c) Deterioration of habitats and disturbances of birds
OGAF-foranstaltningerne berører naturligvis ikke Aiguillon-bugten, som ikke er truet af intensivt landbrug, og som i sin helhed er et offentligt kystområde.
The OGAF measures do not, of course, affect the Bay of Aiguillon, which is not threatened by intensive farming and is entirely within public maritime property.
Frankrig påberåber sig imidlertid oprettelsen af et naturreservat, som omfatter 2 300 ha af bugten.
France, however, relies upon the establish ment of a nature reserve covering 2 300 hectares of the Bay.
Selv hvis dette skulle blive anset for en tilstrækkelig særlig beskyttelsesforanstaltning, hvilket jeg betvivler, blev den først truffet i juli 1996, nogle måneder efter udløbet af fristen for at rette sig efter Kommissionens begrundede udtalelse.
Even if the latter were to be considered a sufficiently specific protection measure, which I doubt, it did not occur until July 1996, some months after the expiry of the date for compliance with the Commission's reasoned opinion.
Af de ovenfor anførte grunde kan denne omstændighed derfor ikke tages i betragt ning.
For the reasons I have given above, this fact cannot therefore be taken into account.
Heller ikke det forhold, at det pågæl dende område var statens ejendom, udgør en tilstrækkelig beskyttelsesordning i relation til fugledirektivet. I sagen om Seineudløbet erkendte Domstolen således, at de områder i udløbet, der var blevet udlagt til SBO, var statsejede, men drog alligevel den konklusion, at Frankrig ikke havde tilvejebragt en tilstrækkelig beskyttelsesordning for området, idet ordningen »ikke [omfattede] andre konkrete foranstaltninger«14.
Nor does the fact that the property in question was owned by the State constitute a proper protection regime for the purposes of the Directive; though acknowledging that the Seine Estuary SPA was State-owned land, the Court concluded that '[for] want of any specific substantive measures' France had failed to provide this with an adequate legal protection regime. 14
Det tredje klagepunkt drejer sig om forringelsen af fuglenes levesteder som følge af motorvejsbyggeriet.
The third head of complaint concerns the deterioration of bird habitats due to motorway construction works.
Nærmere bestemt kritiserer Kommissionen Frankrig for af SBO'et »le Marais poitevin intérieur« at have undtaget en 300 meter bred strimmel land, hvorigennem løber et afsnit af den nye motorvej A 83 mellem Nantes og Niort, som forbinder Sainte-Hermine og Ouïmes.
In particular the Commission charges France with excluding from the 'Marais Poitevin intérieur' SPA a strip of land 300 metres wide through which runs a section of the new A 83 Nantes to Niort motorway linking Sainte-Hermine and Ouïmes.
Dette har ført til, at en del af SBO'et er blevet adskilt fra resten, at fuglene er blevet forstyrret på grund af byggeriet, og at SBO'ets areal er blevet formindsket.
This resulted in the isolation of one section of the SPA from the remainder, disturbance of the birds by reason of the works, and a reduction in' the area of the SPA.