natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Selvom en række af de ovenfor beskrevne gastriske ændringer meget vel alene kan skyldes direkte lokal kontakt med sulphit, er det ikke muligt at udelukke en indirekte mekanisme for visse effekter.
Whilst a number of the gastric changes described above might well be due solely to local direct contact with sulphite, it is not possible to rule out an indirect mechanism for some of the effects.
Heraf fremgår, at en acceptabel daglig indtagelse (ADI) bør fastsættes på grundlag af et nuleffektniveau på 70 mg svovldioxid/kg lgv/dag i rotter og grise.
This indicates that an Acceptable Daily Intake (ADI) should be set based on the no-effect level of 70 mg sulphur dioxide/kg bw/day in rats and pigs.
I betragtning af at mekanismen bag effekten på de væsentlige celler ikke er kendt og af observationen af skjult blod i fæces fra rotter ved høje doseringer og sporadisk ved lave doseringer (herunder ved nuleffektniveauet for maveeffekt) er der ingen grund til at afvige fra den sædvanlige sikkerhedsfaktor 100, hvilket giver en ADI på 0-0,7 mg svovldioxid/kg lgv. Dette skulle sikre, at der ikke optræder gastriske reaktioner i mennesker.
In view of the unknown mechanism for the effect on the chief cells, and the observation of treatment-related occult blood in the faeces of rats at high doses and sporadically at lower doses (including at the no-effect level for stomach effects), there is no reason to deviate from the usual safety factor of 100, giving an ADI of 0 - 0.7 mg sulphur dioxide/kg bw.
Det bekymrer imidlertid Komitéen, at der lejlighedsvis kan forekomme alvorlige astmatiske reaktioner, selv ved relativ lave eksponeringsniveauer.
However, the Committee is concerned that occasional, severe, asthmatic reactions can occur, even at comparatively low levels of exposure.
En numerisk ADI ville ikke kunne hindre forekomsten af af sulphit-fremkaldt astma; indtagelse af et levnedsmiddel indeholdende sulphit kan være tilstrækkeligt til at udløse en reaktion hos den overfølsomme.
A numerical ADI would not prevent the occurrence of sulphiteinduced asthma; ingestion of any food containing sulphites may be sufficient to trigger a reaction in those who are susceptible.
Det er Komitéens opfattelse, at det er hensigtsmæssigt at betragte denne reaktion som en levnedsmiddeloverfølsomhedsreaktion.
The Committee considers that it is appropriate to view this reaction as a food intolerance reaction.
Det er ikke muligt at fastslå bare tilnærmelsesvis hvor mange individer i Det Europæiske Fællesskab ville kunne reagere astmatisk på sulphiter i kosten, eftersom der ikke foreligger dokumentation for udbredelsen af astma i det hele taget.
It is not possible to estimate the number of individuals in the European Community that might be susceptible to asthmatic reactions from dietary sulphites with any degree of accuracy, as data on the prevalence of asthma in the Community as whole are not available.
SVOVLDIOXID OG ANDRE SVOVUNGSMIDLER ANVENDT SOM TILSÆTNINGSSTOFFER
SULPHUR DIOXIDE AND OTHER SULPHITING AGENTS USED AS FOOD PRESERVATIVES
10% af steroidafhængige astmatikere) er sandsynligvis anslået for højt, eftersom disse tal er baseret på små undersøgelser med deltagelse af personer henvist fra allergiklinikker, som havde alvorlig astma og som følgelig ikke var et tilfældigt udsnit af astmatikere eller af den normale befolkning2
The estimates of the proportions of asthmatics that may be sensitive to sulphites reported in the literature (1-4% of all asthmatics and 5-10% of steroid dependent asthmatics) are probably overestimates, since these figures were based on small studies using people referred from allergv clinics who had severe asthma and thus were not a random cross-section of the asthmatic or normal population2
Ikke desto mindre bekymrer det Komitéen, at der muligvis er mange tusinde personer bosat i Fællesskabet, som potentielt risikerer at reagere astmatisk på sulphiter i kosten.
Nevertheless, the Committee is concerned that there might be in excess of several thousands of individuals living in the European Community who are potentially at risk of experiencing asthmatic reactions to dietary sulphites.
Selvom den reelle risiko for en alvorlig reaktion måske nok er meget lille, mener Komitéen, i betragtning af alvoren af de effekter, der er rapporteret i visse astmatikere og sandsynligheden for, at flere tusinde risikerer mindre alvorlige reaktioner, at anvendelsen af sulphiter i levnedsmidler ikke bor udvides voldsomt, heller ikke hvis ADI ikke overskrides ved de nye anvendelser.
While the actual risk of a severe reaction may be very low, in view of the seriousness of the effects reported in some asthmatics and the likelihood that several thousands may be at risk of lesser reactions, the Committee considers that the uses of sulphites in food should not be greatly extended, even though the ADI might not be exceeded with further added uses.
Kommissionen opfordres til hvor det er muligt at begrænse brugen af sulphiter til de levnedsmidler, hvor de har en afgørende teknologisk funktion, således at der ikke sker en yderligere stigning i antallet af sulphitholdige levnedsmidler, astmatikere risikerer at møde.
The Commission is urged to limit the use of sulphites where possible to those foods in which its technological actions are essential, so that the number of sulphite-containing foods asthmatics are likely to encounter does not further increase.
En vigtig sikkerhedsforanstaltning for dem, der ved de er overfølsomme over for sulphiter, er muligheden for at læse mærkningen på levnedsmidler og drikkevarer.
An important safeguard for those who know they are sensitive to sulphites is the facility to consult the labels on foods and beverages.
Det er Komitéens opfattelse, at EF's mærkningsforordninger bør sikre, at tilstedeværelsen af tilsat sulphit i levnedsmidler og alkoholfri drikkevarer altid anføres på ingredienslisten.
The Committee considers that EC labelling regulations should ensure that the presence of added sulphite in foods and non-alcoholic beverages is always indicated in the list of ingredients.
Vi mener ikke, at yderligere advarsler om tilstedeværelsen af sulphiter er nødvendige.
We do not consider that any additional warning about the presence ol sulphites is necessary.
Det bekymrer imidlertid Komitéen, at der ikke stilles krav om en sådan mærkning af alkoholholdige drikkevarer, og anbefaler, at tilsat sulphit deklareres på mærkningen af alkoholholdige drikkevarer.
However, the Committee is concerned that no such labelling is required for alcoholic beverages and recommends that the presence of added sulphite should be declared on labels of alcoholic beverages.
Endvidere bor der træffes foranstaltninger med henblik på at udbrede oplysning om mulige reaktioner på sulphiter i levnedsmidler og drikkevarer til læger og astmapatienter.
In addition, action should be taken to disseminate information about possible reactions to sulphites in foods and beverages to the medical profession anti those suffering from asthma.
Følgende anbefalinger blev vedtaget: i)
The following recommendations were agreed: i )
En ADI på 0-0,7 mg svovldioxid/kg lgv er passende.
An ADI of 0-0.7 mg sulphur dioxide/kg bw is appropriate.
Selvom sulphiter ikke udgør en sundhedsrisiko for det store flertal af befolkningen, kan de udgøre en alvorlig fare for astmatikere.
Whilst sulphites do not pose a health hazard to the great majority of people, they may pose a serious hazard to some people suffering from asthma.
Anvendelsen af sulphiter bør derfor, hvor det er muligt, begrænses til de levnedsmidler, hvor det er rimeligt teknologisk begrundet at de tilsættes, således at der ikke sker en stigning i antallet af sulphitholdige levnedsmidler, astmatikere risikerer at møde.
The use of sulphites should therefore be limited where possible to those foods where there is a sound technological justification for their inclusion, in order that the number of sulphite-containing foods asthmatics are likely to encounter docs not increase.
iii) Det bør være muligt for overfølsomme personer ud fra ingrediensmærkningen at konstatere tilstedeværelsen af tilsatte sulphiter i levnedsmidler og alkoholfri drikkevarer, og hvis der er tilsat sulphiter til levnedsmidler eller drikkevarer bør de opføres på ingrediensmærkningen uafhængigt af den endelige mængde i produktet.
iii) Sensitive individuals should be able to identify the presence of added sulphites in foods and non-alcoholic beverages from labelling of ingredients and, if sulphites have been added to foods or beverages, they should be listed in the ingredients label irrespective of the final amount present.
Imidlertid er alkoholholdige drikkevarer i øjeblikket fritaget fra sådan mærkning. Eftersom det er kendt, at visse vine indeholder tilsatte sulphiter eller rester af sulphiter, der har tjent som produktions-/forarbcjdningshjælpestoffer, anbefaler Komitéen, at mærkningskravene udvides til også at omfatte deklaration af tilstedeværelsen af sulphiter i alkoholholdige drikkevarer.
However, alcoholic beverages are currently exempt from such labelling Since some wines are known to contain added sulphites or sulphites carried over from their use as production/processing aids, the Committee recommends that labelling be extended to include the declaration of the presence of sulphites in alcoholic beverages.
iv) Lægestanden bør gøres opmærksom på muligheden for respiratorisk hyperreaktivitet hos et lille antal især steroidafhængige astmatikere efter eksponering for svovldioxid og andre svovlingsmidler.
iv) The attention of the medical profession should be brought to the possibility of respiratory hyper-reactivity in a small proportion of mainly steroid dependent asthmatics following exposure to sulphur dioxide and other sulphiting agents.
Overfølsomme personer bør gøres opmærksom på muligheden for astmatiske reaktioner på sulphiter i levnedsmidler og drikkevarer.
Sensitive individuals should be made aware of the possibility of asthmatic reactions to sulphites in foods and beverages.
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber.
Commission of the European Communities.
Levnedsmiddelvidenskab og ­teknik (EUR 7421) Rapport fra Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler, 11. Serie, 47­48, 1981.
Food, Science and Techniques. (EUR 7421) Report of the Scientific Committee for Food, 11th Series, 47-48, 1981.
At afgive udtalelse om de sundhedsmæssige forhold i forbindelse med anvendelsen som tilsætningsstof af benzoesyre samt salte deraf.
To advise on the safety in use of benzoic acid and its salts as food additives.
Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler har ikke tidligere vurderet eller fastsat en ADI for benzoesyre samt salte deraf.
The Scientific Committee for Food has not previously evaluated or established an ADI for benzoic acid and its salts.
Benzoesyre samt salte deraf er tidligere blevet vurderet af the Joint FAO/WHO Expert Committee on Food Additives, som fastsatte en ADI på 05 mg/kg lgv, som summen af benzoesyre samt salte deraf (udtrykt som benzoesyre).
Benzoic acid and its salts have been previously evaluated in 1974 by the Joint FAO/WHO Expert Committee on Food Additives, which established an ADI of 05 mg/kg bw, as a sum of benzoic acid and its salts (expressed as benzoic acid).
Benzoesyre forkommer naturligt i planter, især frugt og bær, men indtagelsen fra naturlige kilder er lav sammenlignet med den potentielle indtagelse ved anvendelsen som tilsætningsstof. Komitéen fandt derfor at det var vigtigt omhyggeligt at vurdere den toksikologiske dokumentation vedrørende benzoesyre samt salte deraf i forhold til anvendelsen som tilsætningsstof.
Benzoic acid occurs naturally in plants, especially fruits and berries, but intakes from natural sources are low in comparison with potential intakes from food additive uses.
Mange af de farmakokinetiske iagttagelser og toksikologiske undersøgelser af benzoesyre samt salte deraf blev gjort for nogle år siden, og ville ikke være i stand til at opfylde nugældende kriterier.
Many of the pharmacokinetic observations and toxicological studies on benzoic acid and its salts were carried out some years ago and would not fulfil present day criteria.
Der er imidlertid en rimelig grad af konsistens i dokumentationen vedrørende toksicitet ved gentagen indgift, og Komitéen betragter de fleste undersøgelser som værende nyttige i forbindelse med vurdering af de sundhedsmæssige forhold.
However, there is reasonable consistency in the repeat-dose toxicity data and the Committee regards most of the studies as helpful for safety evaluation purposes.
De nyere undersøgelser af benzoat-fremkaldt udtømning af glycin og af glycinstofskiftet i mennesker og dyr kan ligeledes forklare nogle af de negative effekter, som er observeret i tidligere undersøgelser.
The more recent studies on benzoate-induced depletion of glycine and of glycine metabolism in humans and animals may also explain some of the adverse effects observed in earlier studies.
Benzoat er et normalt produkt af den intermediære metabolisering af Phenylalanin og tyrosin og dette medfører i mennesket udskillelse i urinen af nogle få dusin milligram benzoat/kg lgv/dag.
Benzoate is a normal product of intermediary metabolism of phenylalanine and tyrosine and this results in human urinary excretion of a few tens of milligrams of benzoate/kg bw/day.
Benzoat indgivet oralt i mennesker optages hurtigt og udskilles i urinen inden for 14 timer.
Benzoate administered orally to man is rapidly absorbed and excreted in the urine within 14 hours.
Den væsentligste metabolit er dets glycinkonjugat, hippursyre, med glucuronylkonjugat og fri benzoesyre som mindre udskillesesveje.
The main metabolite is its glycine conjugate, hippuric acid, with the glucuronyl conjugate and free benzoic acid as minor pathways of excretion.
Tilgængeligheden af glycin er det begrænsende trin i udskillelsen af hippursyre, hvilket forklarer glycinudtømningen, som kan forkomme ved indgift af store doser benzoat. For eksempel observeredes i mennesket, at bolusdosis af natriumbenzoat, som foranledigede 80% mætning af den maksimale hippursyreudskillelsesrate, var 28 mg/kg lgv (udtrykt som benzoesyre).
The rate limiting step in excretion of hippuric acid is the availability of glycine and this accounts for the glycine depletion which can occur when high doses of benzoate are administered.
I rotter førte en enkelt intraperitonal injektion af natriumbenzoat i doser svarende til 305, 610 eller 1220 mg bensoesyre/kg lgv til udtømning af plasmaglycinniveauet svarende til respektive 50%, 47% og 34% af kontrolniveauet.
In rats, a single intraperitoneal injection of sodium benzoate, at doses equivalent to 305, 610 or 1220 mg benzoic acid/kg bw caused depletion of plasma glycine levels to 50%, 47% and 34% respectively of control values.
Tidlige subkroniske undersøgelser påviste negativ effekt på kropsvægt og overlevelse ved indgift af store doser 15% natriumbenzoat i kosten.
Early subchronic studies showed adverse effects on body weight and survival when high doses of 15% sodium benzoate in the diet were given.
Tilsætningen af glycin til kosten medførte, at det af benzoattilførslen fremkaldte kropsvægttab blev mindre alvorligt.
Addition of glycine to the diet reduced the severity of the body weight loss induced by benzoate administration.
Et senere livstidsforsøg i mus, som fik natriumbenzoat i drikkevandet i en enkelt dosis svarende til 3,4 g benzoesyre/kg lgv/dag viste en ikke-entydig stigning i brysttumorer.
A later life-span carcinogenicity study in mice given sodium benzoate in the drinking water at a single dose equivalent to 3.4 g benzoic acid/kg bw/day showed an equivocal increase in mammary tumours.
En undersøgelse i rotter, som fik 1% eller 2% natriumbenzoat i kosten i 18-24 måneder, en dosis svarende til 425 eller 840 mg benzoesyre/kg lgv/dag gav negativt resultat.
A study in rats given 1% or 2% sodium benzoate in the diet for 18-24 months, a dose equivalent to 425 or 840 mg benzoic acid/kg bw/day, was negative.
Det er imidlertid tvivlsomt hvorvidt nogen af disse carcinogenicitetsundersøgelser på fyldestgørende vis behandlede histopatologiske ændringer bortset fra neoplasier.
However, there is some doubt as to whether either of these carcinogenicity studies adequately addressed histopathological changes other than neoplastic ones.
Benzoesyre testede negativt i genmutationsforsøg i bakterier (Salmonella typhimurium) og i gær (Saccharomyces cerevisiae), både med og uden metabolsk aktivering. Det testede imidlertid positivt for kromosomforstyrrelser i dyrkede rotteceller ín lu'fro og i et rekombinantforsog (REC).
Benzoic acid was negative in gene mutation tests in bacteria (Salmonella typhimurium) and in yeast (Saccharomyces cercvisiae), with and without metabolic activation.
Det medførte endvidere cytologisk effekt i mitotiske celler i Vicia jaba rod, herunder hæmning af DNA-syntesen, fremkaldelse af anafasebroer og senere mikrokerner.
It also caused cytological effects in Vicia faba root mitotic cells including inhibition of DNA synthesis, induction of anaphase bridges and subsequent micronuclei.
En enkelt teratogenicitetsundersøgelse, som kun forelå i sammenfatning, i hvilken natriumbenzoat blev indgivet intraperitonalt i doser op til 1000 mg/kg lgv/dag på udvalgte drægtighedsdage anførtes at have fremkaldt negative effekter ved den højeste dosis, men den var ikke tilstrækkelig fyldestgørende til vurdering og indgiftsvejen var uhensigtsmæssig til vurdering af effekten af benzoat i kosten.
A single teratogenicity study, reported in abstract only, in which sodium benzoate was given intraperitoneally up to 1000 mg/kg bw/day on selected days of pregnancy was said to have produced adverse effects at the top dose, but was inadequate for evaluation and the route of administration was inappropriate for assessment of the effects of dietary benzoate.
En tidlig flergenerationsundersøgelse i hvilken rotter modtog hvad der svarer til 250 eller 500 mg benzoesyre/kg lgv/dag over fire generationer rapporterede ingen effekt på vækst, fertilitet, laktering eller overlevelse.
An early multigeneration study in which rats were given the equivalent of 250 or 500 mg benzoic acid/kg bw/day over 4 generations was reported to be without effects on growth, fertilitv, lactation or survival.
I mennesket er de akutte toksicitetssymptomer ved store doser mave-tarmirritation, påvirkning af centralnervesystemet og konvulsioner.
In humans, acute toxicity symptoms from high doses are gastrointestinal irritation, central nervous system effects and convulsions.
Disse effekter er hurtigt reversible og kan henføres til forstyrrelse af syre-basebalancen.
These effects are rapidly reversible and attributable to disturbance of acid-base balance.
1 meget tidlige undersøgelser medførte bolusdoser på 25 mg/kg lgv/dag i 20 dage irritation, ubehag og utilpashed, mens doser på op til 14 mg/kg lgv/dag i 88-92 dage sagdes at være uden synlig effekt og doser på 4,3-5,7 mg/kg lgv/dag i 62 dage var uden effekt på hæmatologi, urinsammensætning eller kvælstofbalance.
In very early studies bolus doses of 25 mg/kg bw/day for 20 days caused irritation, discomfort and malaise, whilst doses up to 14 mg/kg bw/day for 88-92 days were said to be without visible effect and doses of 4.3-5.7 mg/kg bw/day for 62 days had no effect on haematology, urine composition or nitrogen balance.
I mennesker er der observeret glycinmangel, påvist ved måling af 5-oxoprolin i urinen ledsagte af kvalme, opsvulming og epigastrisk ubehag, inden for 23 timer efter indgift af natriumbenzoat i doser varierende mellem 21-135 mg/kg lgv (udtrykt som benzoesyre).
Glycine deficiency, as detected by measurement of urinary 5-oxo-proline, accompanied by nausea, bloating and epigastric discomfort, has been observed in humans within 23 hours of administration of sodium benzoate at doses ranging from 21-135 mg/kg bw (expressed as benzoic acid).
Den foreliggende dokumentation er tilstrækkelig fyldestgørende til at sikre at anvendelsen af benzoesyre samt salte heraf er midlertidigt acceptabelt.
The data available give adequate reassurance that the use of benzoic acid and its salts as food preservatives is temporarily acceptable.
Imidlertid tyder glycins rolle som begrænsende faktor i dannelsen af hippursyre af benzoesyre på, at der kan være en snæver margin mellem stofskiftets behov for glycin og hastigheden, hvormed glycin dannes eller bliver tilgængeligt i legemet.
However, the role of glycine in the rate limiting step for hippuric acid formation from benzoic acid suggests that there may be a narrow margin between the metabolic demand for glycine and the rate at which glycine is formed or made available in the body.
Glycin betragtes ikke almindeligvis som en essentiel aminosyre, men glycin kan i hurtigt voksende organismer muligvis være en betinget essentiel aminosyre og denne fine balance kan eventuelt forrykkes af benzoesyre.
Glycine is not generally regarded as an essential amino acid but it has been suggested that in rapidly growing organisms glycine may be a conditionally essential amino acid and that this fine balance might be disturbed by benzoic acid.
En fyldestgørende teratogenicitetsundersøgelse er derfor ønskværdig.
An adequate teratogenicity study using a dietary route of administration is therefore desirable.
Observationerne af benzoesyres klastogene aktivitet in vitro tyder på at det bør undersøges for klastogen aktivitet in vivo i perifere lymfocytter eller knoglemarv i dyr og at benzoesyreniveauet i respektive blod eller knoglemarv bør måles i en sådan undersøgelse
The observations of clastogenic activity of benzoic acid in vitro indicate that it should be tested for clastogenic activity in vivo in peripheral lymphocytes or bone marrow in animals and that blood or bone marrow levels respectively of benzoic acid should be measured in such a study.
Et samlet nuleffektniveau på 500 mg/kg lgv kan udledes fra langtids- og flergenerationsforsøgene. Komitéen er af den opfattelse, at en 100-fold sikkerhedsfaktor er passende, hvilket giver en midlertidig ADI på 05 mg/kg lgv som summen af benzoesyre samt salte heraf, udtrykt som benzoesyre. Denne t-ADI er lavere end doser, der danner symptomeffekt i mennesket.
An overall no-effect level of 500 mg/kg bw can be taken from the longterm and multigeneration studies.
Overfølsomhed overfor benzoesyre i astmapatienter er registreret, men sådanne observationer er ikke relevante for fastsættelsen af en ADL Vi ønsker at vurdere situationen om tre år i lyset af eventuelle nye toksikologiske undersøgelser udført efter de ovenfor skitserede retningslinjer, samt oplysninger om forbugernes indtagelse af benzoesyre og dets salte, som vi er underrettet om vil foreligge på det tidspunkt.
Intolerance to benzoic acid in patients with asthma has been recorded but such observations are not relevant to the setting of an ADI. We wish to review the situation in 3 years time in the light of any new toxicological studies, along the lines suggested above, together with information on consumer intakes of benzoic acid and its salts, which we understand will then be available.
UDTALELSE OM HEXAN ANVENDT SOM EKSTRAKTIONSMIDDEL
OPINION ON HEXANE USED AS AN EXTRACTION SOLVENT
AFGIVET DEN 17. JUNI 1994
EXPRESSED ON 17 JUNE 1994
I sin anden rapport om ekstraktionsmidler (Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler, 1992) var Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler blevet forelagt resultaterne af et 90­dages toksicitetsforsøg med teknisk hexan (letbenzin) indeholdende 58% n­hexan (TNO, 1989).
In its second report on extraction solvents (Scientific Committee for Food, 1992) the Scientific Committee for Food had been presented with the results of a 90-day toxicity study on technical hexane (light petroleum) with a content of 58% n-hexane (TNO, 1989).