natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Generaladvokat Marco Darmon fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Tredje Afdeling) den 19. januar 1993.
Mr Advocate General Darmon delivered his Opinion at the sitting of the Third Chamber on 19 January 1993.
Han forslog Domstolen at besvare spørgsmålet således:
He concluded:
"Forordning (EØF) nr. 1371/81, sammenholdt med forordning (EØF) nr. 900/84, som ændret ved forordning (EØF) nr. 3522/84, skal fortolkes således, at positive monetære udligningsbeløb kan anvendes ved genudførsel til en med lemsstat af cheddar-ost, indført fra New Zealand til en anden medlemsstat, selv om der ikke har været anvendt negative monetære udligningsbeløb eller en mindsteprisordning ved indførslen til sidstnævnte stat, med mindre det godtgøres, at varens ekspedition til fri omsætning i denne stat var fiktiv og alene sket med henblik på at opnå en uberettiget fordel af de nævnte bestemmelser."
"The combined provisions of Regulation (EEC) No 1371/81 and Regulation (EEC) No 900/84, amended by Regulation (EEC) No 3522/84, must be interpreted as meaning that positive monetary compensatory amounts may be applied upon the re-exportation to a Member State of cheddar cheese imported from New Zealand into another Member State, even when neither a negative compensatory amount nor minimum price rules have been applied at the time of importation into the latter State, unless it has been established that the placing of the product in free circulation in that State was fictitious and intended solely to misuse the abovementioned regulations in order to obtain benefit."
Fortolkning af Rådets forordninger (EØF) nr. 805/68, nr. 885/68 og nr. 565/80 samt Kommissionens forordning nr. 3665/87 - oksekød - varen gået til grunde ved ankomsten til bestemmelsesstedet - begrebet force majeure.
Interpretation of Council Regulations (EEC) Nos 805/86, 885/68 and 565/80 and Commission Regulation No 3665/87 -- Beef -- Loss of the goods at the time of arrival at destination -- Concept of force majeure.
Generaladvokat Claus Gulmann fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Siette Afdeling) den 19. januar 1993.
Mr. Advocate General Gulmann delivered his Opinion at the hearing of the Sixth Chamber on 19 January 1993.
"Rådets forordning nr. 805/68 af 27. juni 1968, Rådets forordning nr. 885/68 af 28. juni 1968, Rådets forordning nr. 565/80 af 4. marts 1980 og Kommissionens forordning nr. 3665/87 af 27. november 1987 skal fortolkes således, at en eksportør ikke er berettiget til en restitution - ud over den der måtte være ret til efter artikel 20 i Kommissionens forordning nr. 3665/87 - og derfor enten må tilbagebetale det forskud, han har modtaget eller fortabe den herfor beløbsmæssigt tilsvarende stillede sikkerhed, når varerne ikke er blevet indført i destinationsstaten, også selv om varerne er gået til grunde under transporten fra udførselsstaten til destinationsstaten som følge af force majeure."
"Council Regulation No 805/68 of 27 June 1968, Council Regulation No 885/68 of 28 June 1968, Council Regulation No 565/80 of 4 March 1980 and Commission Regulation No 3665/87 of 27 November 1987 must be interpreted as meaning that an exporter is not entitled to a refund (over and above that to which he may be entitled under Article 20 of Commission Regulation No 3665/87) and that he must therefore either reimburse the advance payment he received or forfeit an equivalent amount of the security lodged where the goods have not been imported into the country of destination, even though the goods perished in transit from the State of exportation to the country of destination as a result of force majeure."
Fortolkning af EØF-Traktatens artikel 48 og dommen af 30. maj 1989 i sag 33/88 - virkningen af EØF-Traktatens artikel 48 i forbindelse med en national lovgivning om tidsbegrænsning af universiteternes ansættelse af lektorer i frem medsprog.
Interpretation of Artide 48 of the EEC Treaty and the judgment of 30 May 1989 in Case C-33/88 -- Effect of Article 48 of the EEC Treaty on national legislation which imposes a limit on the length of employment contracts between universities and foreign language lecturers.
Generaladvokat Carl Otto Lenz fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 20. januar 1993.
Mr Advocate General Lenz delivered his Opinion at the sitting of the Court on 20 January 1993.
"EØF-Traktatens artikel 48, stk. 2, er til hinder for en bestemmelse som den, der er indeholdt i artikel 28, stk. 3, i dekret nr. 382/1980, også derved at bestemmelsen begrænser gyldighedsperioden for kontrakter om ansættelse af fremmedsprogede lektorer til et år."
"Article 48(2) of the EEC Treaty precludes a rule such as that contained in Article 28(3) of Decree No 382/1980, in particular in so far as it lays down that the length of validity of contracts for the employment of lecturers of a foreign mother tongue is limited to one year.
Generaladvokat W. Van Gerven fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 20. januar 1993.
Mr Advocate General Van Gerven delivered his Opinion at the sitting of the Court on 20 January 1993.
"Artikel 19 i sjette momsdirektiv skal fortolkes således, at aktieudbytter, som den afgiftspligtige modtager alene på grundlag af finansiel deltagelse i andre virksomheder, ikke - ved beregningen af pro rata-satsen for fradrag af moms - udgør omsætning i forbindelse med transaktioner, for hvilke der ikke er fradragsret."
"Article 19 of the Sixth VAT Directive must be interpreted as meaning that dividends received by a taxable person on the basis of a simple financial participation in other undertakings do not constitute, for the purpose of the pro-rata calculation for applying VAT deductions, turnover connected with operations which do not confer a right to a deduction."
Redaktionen afsluttet: 25.01.1993.
Completed on 25 January 1993
Sag C-65/92 Office National des pensions mod Raffaele Levatino Forslag til afgørelse fra generaladvokat F. G. Jacobs
9 and Others Opinion of Mr Advocate General F.G. Jacobs Case C-65/92 Office National des Pensions ν Raffaele Levatino Opinion of Mr Advocate General F.G. Jacobs
26.1.1993 "Anmodning om præjudiciel afgørelse i medfør af EØF­Traktatens artikel 177 ­ betingelser" (Domstolens plenum)
(Preliminary ruling under Article 177 of the EEC Treaty - Conditions) (Full Court)
Ved kendelse af 4. september 1990, indgået til Domstolen den 22. oktober samme år, havde Pretura di Frascati (Italien) anmodet Domstolen om en afgørelse af to præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af Trak­tatens konkurrenceregler med henblik på at kunne tage stilling til, om visse forhold i forbindelse med en national ordning for fordeling af frekvenser til fordel for TV­spredningstjenesten var forenelig med fælles­skabsretten.
By orders of 4 September 1990, received at the Court on 22 October 1990, the Vice Pretore di Frascati (Magistrate's Court, Frascati) (Italy) referred two questions to the Court for a preliminary ruling on the interpretation of the provisions of the Treaty in relation to competition in order to determine the compatibility with Community law of certain aspects of a national system for the distribution of radio and television frequencies.
Domstolen bemærkede, at det for at opnå en fortolkning af fællesskabsret­ten, som den nationale ret kan bruge, er påkrævet, at denne giver en beskrivelse af de faktiske omstændigheder og de regler, som de forelagte spørgsmål hænger sammen med, eller i alt fald forklarer de faktiske forhold, der er baggrunden for dens spørgsmål.
The need to give a practical interpretation of Community law requires the national court to define the factual and legal framework in which the questions it puts arise or that at least it explains the factual assumptions on which those questions are based.
Ifølge Domstolen indeholdt forelæggelseskendelserne imidlertid ikke oplys­ninger af denne art, og de af parterne indgivne indlæg var kun fragmen­tariske, hvorfor Domstolen ikke i mangel af tilstrækkeligt kendskab til den faktiske baggrund for hovedsagen var i stand til at give en fortolkning af fællesskabsrettens konkurrenceregler på baggrund af de forhold, der begrundede sagen.
Since the orders of reference contain no details in that respect and the observations submitted by the parties are only fragmentary, they do not allow the Court for want of sufficient knowledge of the facts at the origin of the main proceedings to interpret the Community rules on competition with regard to the situation the subject of the proceedings.
Domstolen besvarede de forelagte spørgsmål således:
The Court thereby held:
"Det er ufornødent at besvare de forelagte spørgsmål."
"It is not necessary to give a ruling on the questions referred."
Generaladvokat Claus Gulmann fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet den 6. oktober 1992.
Mr Advocate General Claus Gulmann delivered his Opinion at the sitting of the Court on 6 October 1992.
"Af de grunde, jeg ovenfor har gjort rede for, skal jeg herefter foreslå Domstolen, at den afviser at besvare de forelagte spørgsmål.
He proposed that the Court should "refuse to reply to the questions put to it."
Hvis Domstolen finder, at spørgsmålene skal besvares, skal jeg foreslå, at Domstolen besvarer spørgsmålene på følgende måde:
If the Court considered that a reply to the questions is called for he proposed the following answer:
EØF­Traktatens konkurrenceregler og navnlig artikel 90 sammenholdt med artikel 86 skal ikke fortolkes således, at det udgør en over­trædelse af disse bestemmelser, at nogle nærmere bestemte TV­kanaler ikke kan benyttes af private virksomheder, fordi de er forbeholdt offentlige myndigheders anvendelse, så længe en forudset teknisk samordning ikke er gennemført."
The rules of competition in the EEC Treaty or more precisely Article 90 in conjunction with Article 86 may be interpreted only as meaning that the prohibition, so long as there has been no preliminary technical co­ordination, of specific television channels from being used by private
26.1.1993 nSkatter - skatteyderens bopæl" (Domstolens plenum)
(Taxation ­ Residence of tax­payer) (Full Court)
Ved kendelse af 10. januar 1991, indgået til Domstolen den 15. april 1991, havde Finanzgericht Köln forelagt tre spørgsmål vedrørende fortolkningen af Traktatens bestemmelser om etableringsretten og forbuddet mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet. Retten forelagde spørgsmålene med henblik på at kunne tage stilling til, om den nationale lovgivning om indkomst- og formueskat, hvorefter skattepligtige, der ikke har bopæl på medlemsstatens område, beskattes hårdere end skattepligtige, der har bopæl i medlemsstaten, var forenelig med fællesskabsretten.
By order of 10 January 1991, received at the Court on 15 April 1991, the Finanzgericht Köln referred three questions to the Court on the interpretation of the provisions of the Treaty concerning the right of establishment and the prohibition of discrimination on grounds of nationality for the purpose of determining the compatibility with Community law of national legislation in relation to taxation of income and capital which weighs more heavily on tax­payers who do not reside in the national territory.
Domstolen bemærkede, at sagsøgeren i hovedsagen, Hans Werner, var tysk statsborger, at han havde erhvervet sine eksamensbeviser og erhvervsmæssige kvalifikationer i Tyskland, at han altid havde udøvet sin erhvervsmæssige virksomhed i dette land, og at han var undergivet tysk skattelovgivning.
Mr Werner, the plaintiff in the main proceedings, is a German national who qualified in Germany, has always worked in Germany and to whom the German taxation legislation applies.
Det eneste punkt, hvor Werner ikke kun havde tilknytning til Tyskland, var, at han havde bopæl i en anden medlemsstat end den stat, hvor han udøvede sin erhvervsmæssige virksomhed.
The only aspect which differs from the purely national is the fact that Mr Verner resides in a Member State other than that in which he works.
Generaladvokat Marco Darmon fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 6. oktober 1992.
Mr Advocate General Marco Darmon delivered his Opinion at the sitting of the Court on 6 October 1992.
"Hverken EØF-Traktatens artikel 52 eller 7 finder anvendelse på et rent internt forhold i en medlemsstat, som f.eks. når der er tale om en statsborger i en medlemsstat, som har etableret sig dér efter at have opnået sine erhvervsmæssige kvalifikationer i medlemsstaten, og som aldrig har gjort brug af den frie bevægelighed med henblik på at etablere sig i en anden medlemsstat".
Neither Article 52 nor Article 7 of the EEC Treaty applies to a purely internal situation in a Member State such as where a national of that State who, being established there and qualified there, has never availed himself of the freedom of movement to establish himself in another Member State.
Fortolkning af artikel 6 i Rådets direktiv 76/207/EØF - national lovgivning, hvorefter der er fastsat et maksimum for den erstatning, der kan ydes for forskelsbehandling i strid med direktivet.
Interpretation of Article 6 of Directive 76/207/EEC - National legislation restricting the amount of damages payable in compensation for discrimination suffered in breach of the aforementioned directive.
Generaladvokat W. Van Gerven fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens Plenum) den 26. januar 1993.
Mr Advocate General W. Van Gerven delivered his Opinion at the sitting of the Court on 26 January 1993.
Han foreslog Domstolen følgende besvarelse af spørgsmålene:
He proposed that the Court should reply as follows:
Hvis det viser sig, at en medlemsstats lovgivning ikke indeholder et adækvat sanktionssystem, således som det kræves både efter formålet med Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 og efter dettes artikel 6, kan en person, som har været udsat for en forskelsbehandling, der er forbudt i henhold til direktivet, umiddelbart støtte ret på bestemmelserne i artikel 6, i hvert fald over for en myndighed, som er et statsorgan i denne medlemsstat.
If it should appear that the national legislation of a Member State does not embody an adequate system of sanctions, as is required by the purpose of Council Directive 76/207/EEC of 9 February 1976 and Article 6 thereof, a person who is a victim of discrimination prohibited by the directive is entitled to rely directly on Article 6 of that directive in any event as against a public body of that Member State.
Hvis det i en medlemsstats nationale lovgivning bestemmes, at en person, som har været udsat for en forskelsbehandling, der er forbudt i henhold til direktiv 76/207/EØF, ved de retslige instanser kan kræve skadesløsholdelse i form af erstatning, har medlemsstaten på fællesskabsrettens nuværende udviklingstrin ikke nødvendigvis tilsidesat den forpligtelse, den har til at gennemføre direktivets artikel 6, hvis den i den nationale lovgivning fastsætter et maksimum for erstatningens størrelse.
Where a Member State's national legislation provides for the payment of compensation as one remedy available by judicial process to a person who has been subjected to unlawful discrimination of a kind prohibited by Council Directive 76/207/EEC, in the present state of Community law the Member State is not automatically guilty of a failure to implement Article 6 of the directive by reason of the imposition by the national legislation of an upper limit.
Et sådant maksimum er imidlertid uforeneligt med artikel 6 i direktiv 76/207/EØF, hvis det bevirker, at den erstatning, der ydes, ikke står i rimeligt forhold til det lidte tab under hensyn til skadesløsholdelsens væsentligste bestanddele, herunder rentebetalingen.
However, such an upper limit is incompatible with Article 6 of Directive 76/207/EEC if it has the result that the compensation -taking account of the most important components of compensation, including compensatory interest - is not adequate in relation to the damage sustained.
Dette maksimum må heller ikke føre til, at der anvendes mindre effektive sanktioner for overtrædelse af fællesskabsretten end for overtrædelse af den tilsvarende nationale ret.
Furthermore, such an upper limit may not result in Community law being subject to less effective sanctions than corresponding national law.
Kravet om retsbeskyttelse, som er opstillet i artikel 6 i direktiv 76/207/EØF, og som borgerne umiddelbart kan påberåbe sig, indebærer, at der i tilfælde af appel påløber procesrenter fra tidspunktet for den afgørelse, hvorved førsteinstansen har fastslået tabet, for så vidt som denne afgørelse senere stadfæstes og bliver endelig."
As a result of the requirement for judicial protection laid down in Article 6 of Directive 76/207/EEC, which may be relied upon directly by individuals, legal interest is due in the event of an appeal or some other legal remedy as from the date of the judgment in which the first court determined the amount of the damage sustained in so far as that judgment is subsequently definitively confirmed.
Sag C-182/91: Forafrique Burkinabé S.A. mod Kommissionen
Case C-182/91: Forafrique Burkinabé S.A. ν Commission
Erstatningssøgsmål - ansvar uden for kontraktforhold over for til en virksomhed, som af et tredjeland er pålagt at udføre arbejde, finansieret af EUF - undladelse af kontrol med tredjestatens korrekte anvendelse af midlerne - betaling foretaget af Kommissionen trods en foretaget arrest.
Action for liability and damages - Non-contractual liability towards an undertaking instructed by a non-member State to undertake work financed by the European Development Fund - Failure to supervise the correct use of the funds by the non-member State - Payments made by the Commission not withstanding attachment.
Generaladvokat Carl Otto Lenz fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling) den 26. ianuar 1993.
Mr Advocate General Carl Otto Lenz delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 26 January 1993.
"- frifinde sagsøgte; pålægge sagsøgeren at betale sagens omkostninger i henhold til procesreglementets artikel 69."
"that the application be dismissed as unfounded; that the applicant pay the costs pursuant to Article 69 of the Rules of Procedure."
Erstatningssøgsmål - erstatning af tab, tilføjet sagsøgeren ved at forhindre denne i at få tilslag ved licitation.
Action for liability and damages - Compensation for damage caused to the applicant by preventing it from being the successful bidder for a works contract.
Generaladvokat Claus Gulmann fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Sjette Afdeling) den 26. ianuar 1993.
Mr Advocate General Claus Gulmann delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 26 January 1993.
"at frifinde Investeringsbanken og at dømme sagsøgerne til at udrede sagens omkostninger."
"dismiss the application as unfounded and order the applicants to pay the costs."
Fortolkning af EØF-Traktatens artikel 9, 12, 30, 92 og 95 - skattelignende afgift på et kemisk produkt, indenlandsk eller udenlandsk produceret, hvis provenu anvendes til at finansiere de aktiviteter, der varetages af et offentlig institut, der har til opgave at beskytte produktionens og den nationale økonomis højere interesser.
Interpretation of Articles 9, 12, 30, 92 and 95 of the EEC Treaty - Parafiscal tax on a chemical product of domestic or foreign production the produce of which is intended "to defend production and the higher interest of the national economy".
Generaladvokat Claus Gulmann fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Siette Afdeling) den 26. ianuar 1993.
Mr Advocate General Claus Gulmann delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 26 January 1993.
- 7 - byrde, der er pålagt de indenlandske produkter, er en sådan afgift en diskriminerende afgift, som er forbudt i henhold til Traktatens artikel 95.
If those benefits compensate only part of the charge borne by the domestic products such a charge constitutes discriminatory taxation prohibited by Article 95 of the Treaty.
En sådan skattelignende afgift henhører ikke under anvendelsesområdet for Traktatens artikel 30, da den er omfattet af Traktatens artikel 12 ff. eller artikel 95.
Since such a parafiscal tax is governed by Articles 12 et seq or 95 of the Treaty it does not fall within the scope of Article 30.
En sådan skattelignende afgift kan, uafhængig af provenuets anvendelse, udgøre statsstøtte, der er uforenelig med fællesmarkedet, hvis betingelserne for anvendelse af Traktatens artikel 92 er opfyldt, idet en sådan vurdering henhører under Kommissionens kompetence, i henhold til den i Traktatens artikel 93 foreskrevne procedure.
Such a parafiscal tax may amount, depending on the application of its product, to a State aid incompatible with the Common Market if the conditions for applying Article 92 of the Treaty are met, the determination of which is the responsibility of the Commission in accordance with the procedure provided for that purpose in Article 93 of the Treaty.
Der skal herved ligeledes tages hensyn til de nationale retters kompetence i tilfælde af, at den pågældende medlemsstat ved indførelsen af en afgift tilsidesætter forpligtelser, som følger af Traktatens artikel 93, stk. 3, samt i de tilfælde, hvor Kommissionen ved en beslutning i henhold til Traktatens artikel 93, stk. 2, har fast slået, at denne afgiftsopkrævning, til finansiering af statsstøtte, er uforenelig med fællesmarkedet."
In that respect account must also be taken of the national court's jurisdiction should the Member State concerned, when bringing in the tax, fail to observe its obligations under Article 93(3) of the Treaty and also if a Commission decision under Article 93(2) has found that the charging of the tax as a means of financing State aid is incompatible with the Common Market."
Fortolkning af direktivets artikel 7 - national lovgivning om ydelser ved alvorlig uarbejdsdygtighed eller invaliditet.
Interpretation of Article 7 of the Directive - National legislation on severe disablement allowance and invalid care allowance.
Generaladvokat Giuseppe Tesauro fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Sjette Afdeling) den 27. ianuar 1993.
Mr Advocate General Giuseppe Tesauro delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 27 January 1993.
Han foreslog Domstolen at besvare de forelagte spørgsmål således:
He proposed that the following reply should be given:
Artikel 7, stk. 1, litra a), i direktiv 79/7/EØF giver ikke en medlemsstat adgang til alene at påberåbe sig statistiske oplysninger om den erhvervsaktive befolkning for at retfærdiggøre forskelsbehandling af mænd og kvinder for så vidt angår andre ydelser end alderseller arbejdsophørspension.
Article 7(1)(a) of Directive 79/7/EEC is to be interpreted as meaning that, where a Member State lays down different pensionable ages for men and women for the purposes of granting old-age or retirement pensions, only such discrimination in relation to other social security benefits as is necessarily and objectively linked with the difference of pensionable age is permissible.
Fortolkningen af artikel 5, stk. 1, i Rådets direktiv 74/561/EØF - vognmandsvirksomhed - umiddelbar anvendelse af artikel 5 i mangel af national overgartsbestemme1 se.
Interpretation of Article 5(1) of Council Directive 74/561/EEC - Road-haulage operators - Direct application of Article 5 in the absence of national provisions for transposing the directive.
Generaladvokat F. G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Første Afdeling) den 28. ianuar 1993.
Mr Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of tho First Chamber on 28 January 1993.
Han foreslog Domstolen at besvare det stillede spørgsmål således:
He proposed that the following reply should be given: