natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sag T-196/97 Continolo / Kommissionen Tjenestemandsvedtægten enestemandsvedtægten
Preliminary ruling ­ High Court of Justice (Queen's Bench Division) — Interpretation of Articles 6, 52, 58 and/or Article 73(b) of the EC Treaty with regard to national corporation tax
Sag T-221/96 Manzo / Kommissionen Tjenestemandsvedtægten
Case T-93/95 Final judgments of the Court of First Instance of 4 February 1998 Laga v Commission Agriculture
Sag T-86/97 Apostolidis / Domstolen Tjenestemandsvedtægten
Case T-124/96 Final judgments of the Court of First Instance of 6 February 1998 Interporc v Commission Law governing the institutions
Omnummerering af traktaterne
Case T-169/96 Final judgments of the Court of First Instance of 19 February 1998 Pierard v Commission Staff Regulations of Officials
Som opfølgning på den omnummerering af traktaterne, der er forudsat i Amsterdamtraktaten, har Domstolen valgt et ensartet system for henvisning til traktatbestemmelser
Case T-3/97 Final judgments of the Court of First Instance of 19 February 1998 Campogrande v Commission Staff Regulations of Officials
På nuværende tidspunkt er bestemmelserne i fællesskabstraktaterne (EKSF- og Euratom-traktaterne samt traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, herefter »EF-traktaten«) og i traktaten om Den Europæiske Union (herefter »EU-traktaten«) nummereret på forskellige måder.
Case T-196/97 Final judgments of the Court of First Instance of 19 February 1998 Continolo v Commission Staff Regulations of Officials
Der anvendes enten romertal og arabertal (EKSF- og Euratom-traktaterne) eller en kombination af romertal og arabertal og bogstaver (EF- og EU-traktaterne).
Case T-146/96 Final judgments of the Court of First Instance of 4 March 1998 De Abreu v Court of Justice Staff Regulations of Officials
Ifølge artikel 12 i Amsterdam-traktaten skal der, når den træder i kraft, gennemføres en omnummerering af bestemmelserne (artikler, afsnit og afdelinger) i EF- og EU-traktaterne, således at der anvendes arabertal.
'This list has not been drawn up on the basis of an exact calculation of the time-limit for lodging an appeal in each particular case.
Ændringerne af traktaterne indebærer dermed ikke kun en ændring i indholdet og gennemførelse af nye bestemmelser, men også en omnummerering af de fleste eksisterende bestemmelser.
It therefore has no legal value, and the institution does not accept any responsibility for its content.
Der er derfor en risiko for forveksling hos brugerne mellem affattelsen af en bestemmelse før og efter Amsterdam-traktatens ikrafttrædelse og en risiko for forveksling mellem bestemmelserne i EF- og EU-traktaterne, der i stadig videre omfang blive nævnt side om side i samme dokument.
Case T-221/96 Final judgments of the Court of First Instance of 5 March 1998 Manzo ν Commission Staff Regulations of Officials
Med henblik på at sikre, at bestemmelserne angives på en klar og sammenhængende måde, har Domstolen på denne baggrund vedtaget at indføre et ensartet system for henvisning til bestemmelserne i de fire traktater (EKSF-, Euratom-, EF- og EU-traktaterne) i Domstolens domme og generaladvokaternes forslag til afgørelser.
Case T-183/95 Final judgments of the Court of First Instance of 17 March 1998 Carrara ν Commission Staff Regulations of Officials
Fra det tidspunkt, hvor Amsterdam-traktaten træder i kraft, vil der ved henvisninger til traktatbestemmelser for hver artikel blive angivet et arabertal samt to bogstaver for traktaten, f.eks. »artikel 2 EF« (EF-traktatens artikel 2).
Case T-86/97 Final judgments of the Court of First Instance of 2 April 1998 Apostolidis ν Court of Justice Staff Regulations of Officials
På dansk vil traktaterne blive angivet på følgende måde:
Case T-205/95 Final judgments of the Court of First Instance of 30 April 1998 Cordiale ν Parliament Staff Regulations of Officials
Når artiklen ikke er ændret, men blot er blevet omnummereret, anføres: »artikel 81 EF (tidligere artikel 85)*.
As a consequence of the renumbering of the treaties provided for by the Amsterdam Treaty, the Court opts for a uniform system for citing provisions of the Treaty
Når artiklen er blevet ændret og omnummereret, skrives: »EF-traktatens artikel 51 (efter ændring nu artikel 42 EF)*.
In their current versions, the Community Treaties (ECSC, Euratom and the Treaty establishing the European Community, hereinafter the EC), and the Treaty on European Union (the EU Treaty) number their respective provisions differently to each other.
Når artiklen er blevet ophævet ved Amsterdamtraktaten, anføres: »EF-traktatens artikel 53 (ophævet ved Amsterdam-traktaten)*.
They use Roman and Arabic numerals (ECSC and Euratom Treaties) or a combination of Roman and Arabic numerals and letters of the alphabet (EC and EU Treaties).
Dommene og de fremsatte forslag til afgørelse offentliggøres senere i »Samling af Afgørelser«, som er eneste gyldige udgave. Gengivelse kan ske med kildeangivelse.
Article 12 of the Amsterdam Treaty provides that, as from its entry into force, the provisions (articles, chapters and sections) of the EC and EU Treaties are to be renumbered in Arabic numerals.
Ugen 14. - 18. december 1998
Week of 14 to 18 December 1998
Sag C-374/96
Court of Justice
Sag C-353/96 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Irland
Case C-353/96 10 Commission of the European Communities ν Ireland
Sag C-328/98 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Kongeriget Belgien
Joined Cases C-425/97, C-426/97 and C-427/931 Adrianus Albers, Martinus Van den Berkmortel and Leon Nuchelmans
Sag C-244/97 16 Rijksdienst voor Pensioenen og Gerdina Lustig Fri bevægelighed for personer
Rijksdienst voor Pensioenen and Gerdina Lustig Freedom of movement for persons
Sag C-250/97 19 Dansk Metalarbejderforbund som mandatar for John Lauge m.fl. og Lønmodtagernes Garantifond Tilnærmelse af lovgivningerne
Case C-304/97 Ρ Fernando Carbajo Ferrerò ν European Parliament
Sag T-233/97 20 Folmer Bang-Hansen / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Tjenestemandsvedtægten
Case T-233/97 Folmer Bang-Hansen ν Commission of the European Communities Staff Regulations of Officials
Sag T-203/96 Embassy Limousines & Services / Europa-Parlamentet Voldgiftsbestemmelse Forenede sager C-425/97, C-426/97 og C-427/305 Adrianus Albers, Martinus Van den Berkmortel og Leon Nuchelmans
Case T-203/96 Embassy Limousines & Services ν European Parliament Arbitration clause II. OPINIONS
Sag C-319/98 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Kongeriget Belgien
Case C-319/98 Commission of the European Communities v Kingdom of Belgium
Præjudiciel »Tillægsafgift på mælk (Anden Afdeling)
0 (Second Chamber)
For det første skal producenten godtgøre, at han har genoptaget leveringerne mellem den 29. marts 1989 og den 29. marts 1991.
He proposed that the Court should reply as follows:
Med dette spørgsmål ønsker den nationale ret oplyst, om artikel 3a, stk. 3, første afsnit, i forordning nr. 1546/88, som indsat ved forordning nr. 1033/89, er ugyldig, idet retten finder det tvivlsomt, om Kommissionen har beføjelse til at stille krav om, at producenten, som betingelse for at få tildelt en endelig specifik referencemængde, faktisk skal have genoptaget direkte salg og/eller leverancer af mælk mindst tolv måneder før.
'Examination of the question referred has not revealed any factor of such a kind as to affect the validity of the first subparagraph of Article 3a(3) of Commission Regulation (EEC) No 1546/88 of 3 June 1988 laying down detailed rules for the application of the additional levy referred to in Article 5c of Council Regulation (EEC) No 804/68 of 27June 1968 concerning the common organisation of the market in milk and milk products, as amended by Commission Regulation (EEC) No 1033/89 of 20 April 1989.*
Fortolkningen af artikel 3a, stk. 3, i forordning nr. 857/84 som ændret ved forordning nr. 1639191
Case C-185/95 Ρ Baustahlgewebe GmbH ν Commission of the European Communities Competition
som er tillagt den af Rådet med henblik på gennemførelsen af en fælles markedsordning på landbrugsområdet, kan udstede alle de gennemførelsesbestemmelser, der er nødvendige for den foreskrevne støtteordnings gnidningsløse funktion, for så vidt som disse bestemmelser ikke er i strid med Rådets grund- eller gennemførelsesbestemmelser.
(Appeal — Admissibility — Duration of procedure — Preparatory inquiries —Access to the file Competition — Agreements, decisions and concerted practices — Fines) (Full Court)
Pä denne baggrund vedrører artikel 3a, stk. 3, første punktum, i forordning nr. 857/84, som ændret ved forordning nr. 1639/91, ikke leveringernes begyndelsestidspunkt i forbindelse med tildelingen af en specifik referencemængde og kan ikke fortolkes således, at den er til hinder for, at leveringerne genoptages efter dette tidspunkt.
By application lodged at the Registry of the Court of Justice on 14 June 1995, Baustahlgewebe GmbH brought an appeal against the judgment of 6 April 1995 in which the Court of First Instance partially annulled Article 1 of Commission Decision 89/515/EEC of that, in the case of proceedings concerning infringement of competition rules, the fundamental requirement of legal certainty on which economic operators must be able to rely and the aim of ensuring that competition is not distorted in the internal, market are of considerable importance not only for an applicant himself and his competitors but also for third parties in view of the large number of persons concerned and the financial interests involved.
Følgelig er Kommissionen efter artikel 5c, stk. 7, i forordning nr. 804/68, som indsat ved forordning nr. 856/84, beføjet til at stille yderligere betingelser, i det omfang disse for det første overholder de af Rådet, selv ved forordning nr. 857/84 fastsatte regler for anvendelsen og for det andet sikrer, at ordningen med referencemængder fungerer gnidningsløst.
It must be held that the procedure before the Court of First Instance was of genuine importance to the appellant.
Eftersom intet tyder på, at de betingelser, som Rådet har opregnet i artikel 3a, stk. 3, første punktum, i forordning nr. 857/84, som ændret ved forordning nr. 1639/91, er udtømmende, udelukker denne bestemmelse ikke Kommissionen fra at supplere dem og fastsætte andre krav, som er forenelige med disse.
As regards the complexity of the case, it must be borne in mind that, in its decision, the Commission concluded that 14 manufacturers of welded steel mesh had infringed Article 85 of the Treaty by a series of agreements or concerted practices concerning delivery quotas and the prices of that product.
Den skæringsdag, som i henhold til artikel 3a, stk. 3, første afsnit, i forordning nr. 1546/88, som indsat ved forordning nr. 1033/89, er fastsat til den 29. marts 1991, er i overensstemmelse med det sidstnævnte forenelighedskriterium.
The appellant's application was one of 11, submitted in three different languages, which were formally joined for the purposes of the oral procedure.
Følgelig fastsætter Rådet i medfør af artikel 5c, stk. 6, i forordning nr. 804/68, som indsat ved Rådets forordning nr. 856/84 af 31. marts 1984 om ændring af forordning nr. 804/68, »de almindelige regler for anvendelsen af denne artikel, navnlig regler for fastsættelse af referencemængderne og størrelsen af [de i stk. 1 og 2 omhandlede] afgifter«, hvorimod Kommissionen i medfør af artikel 5c, stk. 7, fastsætter »gennemførelsesbestemmelserne ... efter fremgangsmåden i artikel 30«.
First, it must be noted that the proceedings being considered by the Court of Justice in this case, in order to determine whether a procedural irregularity was committed to the detriment of the appellant's interests, commenced on 20 October 1989, the date on which the application for annulment was lodged, and closed on 6 April 1995, the date on which the contested judgment was delivered. Consequently, the duration of the proceedings now being considered by the Court of Justice was about five years and six months.
Et sådant yderligere krav om en mindsteperiode for genoptagelsen af leveringerne er endvidere nødvendigt med henblik på at sikre, at mælkekvoteordningen fungerer gnidningsløst.
In that regard, it is clear from the documents before the Court and from the contested judgment that the procedure concerning the appellant called for a detailed examination of relatively voluminous documents and points of fact and law of some complexity.
Det følger af Domstolens praksis, at Kommissionen ved udøvelsen af de beføjelser,
It has not been established that the appellant contributed, in any significant way, to the protraction of the proceedings.
Det hedder i domskonklusionen:
It must first be stated that such a duration is, at first sight, considerable.
»Gennemgangen af det stillede spørgsmål har intet frembragt, som kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 3a, stk. 3, første afsnit, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1546/88 af 3. juni 1988 om gennemførelsesbestemmelserne for den tillægsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i forordning (EØF) nr. 804/68 som indsat ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 1033/89 af 20. april 1989, for så vidt som denne bestemmelse stiller krav om, at mælkeleverancerne faktisk genoptages før den 29. marts 1990.*
However, the reasonableness of such a period must be appraised in the light of the circumstances specific to each case and, in particular, the importance of the case for the person concerned, its complexity and the conduct of the applicant and of the competent authorities.
Generaladvokat P. Léger fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Anden Afdeling) den 17. september 1998.
As regards the importance of the proceedings to the appellant, it must be emphasised that its economic survival was not directly endangered by the proceedings. The fact nevertheless remains
»Gennemgangen af det præjudicielle spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl med hensyn til gyldigheden af artikel 3a, stk. 3, første afsnit, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1546/88 al 3. juni 1988 om gennemførelsesbestemmelserne for den tillægsafgift, der er omhandlet i artikel 5c i Rådets forordning (EØF) nr. 804/68 af 27. juni 1968 om den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter, som ændret ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 1033/89 af 20. april 1989.«
particular in proceedings necessitating close examination of complex facts, and, second, to maintain the quality and effectiveness of judicial review in the Community legal order, by enabling the Court of Justice to concentrate on its essential task, namely to ensure that in the interpretation and application of Community law the law is observed.
•1) Punkt 2 i Rettens dom af 6. april 1995 i sag T-145/89, Baustahlgewebe mod Kommissionen, ophæves, for så vidt den bøde, der er pålagt appellanten, herved fastsættes til 3 mio. ECU.
However, in the absence of any indication that the length of the proceedings affected their outcome in any way, that plea cannot result in the contested judgment being set aside in its entirety.
Den bøde, der er pålagt appellanten, fastsættes til 2 950 000 ECU.
However, it must be held that the circumstances of this case are not such as to indicate that constraints of that kind can provide justification for the time which the proceedings took before the Court of First Instance.
4) Appellanten bærer sine egne omkostninger i forbindelse med appelsagen og betaler tre fjerdedele af Kommissionens.« «
Thus, about 32 months elapsed between the end of the written procedure and the decision to open the oral procedure.
Generaladvokat P. Léger fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 3. februar 1998.
Admittedly, it was decided by order of 13 October 1992 to join the 11 cases for the purposes of the oral procedure.
Præjudiciel »Socialpolitik — beskyttelse af arbejdstagernes sikkerhed og sundhed — brug af arbejdsudstyr risici for under arbejdet at være udsat for kræftfremkaldende stoffer - direktiv 8916551 EØF og direktiv 90/'394/EØF« (Domstolens plenum)
There is no ground for finding that the Court of First Instance failed to consider evidence submitted by the appellant when examining that submitted by the Commission.
Ved kendelse afsagt den 14. december 1996 har Tribunale di Genova forelagt tre præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 4 i Rådets direktiv 89/655/EØF af 30. november 1989 samt artikel 3, 4 og 5 i Rådets direktiv 90/394/EØF af 28. juni 1990.
The Court of First Instance was right in considering that the offers of evidence submitted in the reply were out of time and in refusing them on the ground that the appellant had not given reasons for the delay in submitting them.
ifølge Rådets direktiv 85/210/EØF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om blyindholdet i benzin samt det italienske lovdekret nr. 294/96 af 27. maj 1996, eller til, før udløbet af de i direktiv 89/655 og lovdekret nr. 294/96 fastsatte frister, at levere selskabet udstyr til indvinding af gasser og dampe.
It must be held that it is clear from the contested judgment and from the documents before the Court of First Instance that, although the Commission submitted to it a list of all the documents in the file concerning it, the appellant did not sufficiently identify, in its request to the Court of First Instance, the documents in the file of which it sought production.
Det første spørgsmål
Consequently, the plea that the Court of First Instance infringed the rules of evidence must be rejected.
Den forelæggende ret har med det første spørgsmål nærmere bestemt spurgt,
Accordingly, this plea must be rejected as unfounded.
Spørgsmålene er blevet rejst under en sag mellem Società italiana petroli SpA (IP) og Borsana Sri vedrørende levering efter sidstnævnte selskabs anmodning, jf. direktiver 89/655 og 90/394, af brændstoffer med det lavest mulige indhold af benzen samt udstyr til indvinding ved brændstofsalg af udstødningsgasser.
The appellant submits that the Court of First Instance did not give an adequate statement of reasons in the part of the judgment dealing with definition of the relevant market.
Tvisten i hovedsagen om artikel 3, 4 og 5 i direktiv 90/394 skal fortolkes således, at arbejdsgivernes pligt til at begrænse det kræftfremkaldende stof eller erstatte det med et andet stof samt til at undgå eller nedsætte udsættelsen for stoffet afhænger af den i direktivets artikel 3 omhandlede vurdering af risikoen,
The appellant claims that the Court of First Instance infringed the rights of the defence by refusing to accede to its request that all the documents in the administrative procedure be produced, even though the right of access to the file derives from a fundamental principle of Community law which must be observed in all circumstances.
Den 19. juli 1991 indgik Italiana petroli og Borsana fiere kontrakter om levering af brændstoffer til motorkøretøjer samt om vederlagsfri brug af anlæg og udstyr, der var nødvendigt for videreforhandling af sådanne brændstoffer.
The Court of First Instance explained, to the requisite legal standard, the reasons for which circumstances associated with price levels might encourage economic operators to use standard mesh instead of catalogue mesh, thus defining a market common to both products.
Italiana petroli har den 25. juni 1996 sagsøgt Borsana ved Tribunale di Genova med påstand om, at det fastslås, at selskabet ikke har været pligtigt til Borsana at levere brændstoffer med et lavere indhold af benzen end mindsteindholdet og i bekræftende fald, om nationale bestemmelser, hvorved arbejdsgiveren forpligtes til at begrænse det kræftfremkaldende stof eller erstatte med et andet stof og/eller til at undgå eller nedsætte arbejdstagernes udsættelse for stoffet uafhængigt af, om der er
However, contrary to the appellant's assertion, the general principles of Community law governing the right of access to the Commission's file do not apply, as such, to court proceedings, the latter being governed by the EC Statute of the Court of Justice and by the Rules of Procedure of the Court of First Instance.
gennemført en vurdering af risikoen, er i strid med direktivet.
light of the conditions laid down by that provision.
En national bestemmelse som artikel 62 i lovdekret nr. 626/94, hvorefter arbejdsgiveren er forpligtet til at nedsætte arbejdstagernes udsættelse for et kræftfremkaldende stof uafhængigt af vurderingen af risikoen, udgør en forstærket beskyttelsesforanstaltning vedrørende arbejdsforholdene, der er tilladt efter traktatens artikel 118 A, stk. 3, og direktiv 90/394.
In the absence of any evidence to show a manifest error of assessment on the part of the Court of First Instance, this plea must be rejected as unfounded.
Det bemærkes, at efter artikel 3 i direktiv 90/394 skal for enhver aktivitet, hvor der kan være risiko for udsættelse for kræftfremkaldende stoffer, arten, graden og varigheden af udsættelsen bestemmes, således at enhver risiko for arbejdstagernes sikkerhed og sundhed kan vurderes, og således at det kan afgøres, hvilke foranstaltninger der skal træffes.
As regards the finding that the appellant participated in the structural crisis cartel, il need merely be stated that, since the appellant was penalised because of agreements which were not inseparably linked with constitution of the cartel and were intended to protect the German market against uncontrolled imports from other Member States, the Court of First Instance was fully entitled, in law, to conclude that the existence of that authorised cartel could not be regarded as a general mitigating circumstance in relation to that action by the appellant, which had assumed particular responsibility in that connection by reason of the functions exercised by its director.
Når der er tale om en forstærket beskyttelsesforanstaltning vedrørende arbejdsforholdene, der er forenelig med traktaten, og dermed om en medlemsstats udøvelse af sin résiduelle kompetence i henhold til traktatens artikel 118 A, stk. 3, tilkommer det ikke Domstolen at tage stilling til, om en sådan foranstaltning og bestemmelserne om straf for dens overtrædelse er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet.
The appellant maintains that the Court of First Instance misapplied Article 85(1) of the Treaty by failing to take account of important evidence put before it.
Når der er konstateret en risiko for arbejdstagernes sikkerhed og sundhed i overensstemmelse med artikel 3 i direktiv 90/394, er arbejdsgiveren efter direktivets artikel 5 forpligtet til at undgå, at arbejdstagerne udsættes for det kræftfremkaldende stof, eller til at sørge for, at udsættelsen nedsættes til et så lavt niveau, som det er teknisk muligt.
The factors on the basis of which the gravity of an infringement may be assessed may include the volume and value of the goods in respect of which the infringement was committed and the size and economic power of the undertaking and, consequently, the influence which the undertaking was able to exert on the market.
Det andet spørgsmål
It follows that these pleas must be declared inadmissible.
Fristen på fire år i henhold til artikel 4, stk. 1, litra b), i direktiv nr. 89/655 udgør en længste frist.
The consequences of annulment of the contested judgment to the extent to which it determines the amount of the fine
Intet afskærer medlemsstaterne fra at foregribe opfyldelsen af de forpligtelser, der er fastsat i direktivet for eksisterende arbejdsudstyr.
Having regard to all the circumstances of the case, the Court considers that a sum of ECU 50 000 constitutes reasonable satisfaction for the excessive duration of the proceedings.
Det fremgår imidlertid af forelæggelseskendelsen, at arbejdsgiveren efter artikel 62 i det italienske lovdekret nr. 626/94 af 19. september 1994 er forpligtet til under alle omstændigheder og uafhængigt af vurderingen af risikoen er forpligtet til at begrænse arbejdstagernes udsættelse for det kræftfremkaldende stof »til et så lavt niveau, som teknisk er muligt«.
The appellant's argument that it was not demonstrated that the contracts which it concluded with Bouwstaai Roermond BV and Arbed SA afdeling Nederland involved a prohibition of parallel imports must be rejected since it seeks to call in question the findings of fact made by the Court of First Instance.
Med denne bestemmelse pålægges der altså arbejdsgiveren en mere omfattende forpligtelse end efter artikel 5 i direktiv 90/394.
The pleas alleging infringement of Article 15 of Regulation No 17