natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Med det første spørgsmål ønsker den nationale ret nærmere bestemt oplyst, hvorvidt en statsborger i én medlemsstat, der har bopæl i en anden medlemsstat, hvor han har udøvet lønnet beskæftigelse og derefter modtaget bistandshjælp, har status som arbejdstager i henhold til forordning nr. 1612/68 eller forordning nr. 1408/71.
By its first question the national court is asking essentially whether a national of one Member State who resides in another Member State, where he is employed and subsequently receives social assistance, has the status of worker within the meaning of Regulation No 1612/68 or of employed person within the meaning of Regulation No 1408/71.
Ved afgørelse af 21. januar 1993 afslog Freistaat Bayern ansøgningen med den begrundelse, at Martínez Sala hverken havde tysk statsborgerskab
Page 7
ydelse tillægges udstedelse af en opholdstilladelse en retsstiftende karakter.
reason, for example, of the fact that she is seeking employment.
Det henhører følgelig under den forelæggende ret at undersøge dette spørgsmål.
It is for the national court to undertake that investigation.
Det må herefter fastslås, at et af en medlemsstat opstillet krav om, at statsborgere i andre medlemsstater for at have ret til en ydelse som den omtvistede skal forevise et dokument, der tillægges en retsstiftende karakter, og som udstedes af medlemsstatens egne myndigheder, mens der ikke af landets egne statsborgere forlanges et sådant dokument, medfører ulige vilkår.
question to produce a document which is constitutive of the right to the benefit and which is issued by its own authorities, when its own nationals are not required to produce any document of that kind, amounts to unequal treatment.
Inden for EF-traktatens anvendelsesområde og i mangel af begrundelse er sådanne ulige vilkår udtryk for forskelsbehandling i strid med traktatens artikel 6.
In the sphere of application of the Treaty and in the absence of any justification, such unequal treatment constitutes discrimination prohibited by Article 6 of the EC Treaty.
Da forelæggelseskendelsen ikke indeholder tilstrækkelige oplysninger til, at Domstolen kan inddrage samtlige mulige relevante omstændigheder i hovedsagen, tilkommer det den forelæggende ret at afgøre, hvorvidt en person som appellanten i hovedsagen er omfattet af det personelle anvendelsesområde for traktatens artikel 48 og forordning nr. 1612/68 eller for forordning nr. 1408/71.
Since the order for reference does not provide sufficient information to enable the Court to take account of all the circumstances which may be relevant in this case, it is for the referring court to determine whether a person such as the appellant in the main proceedings comes within the scope ratione personae of Article 48 of the Treaty and of Regulation No 1612/68 or of Regulation No 1408/71.
Den tyske regering har erkendt, at den i BErzGG opstillede betingelse er udtryk for ulige vilkår i henhold til traktatens artikel 6, men gør gældende, at omstændighederne i hovedsagen hverken er omfattet af traktatens materielle eller personelle anvendelsesområde, hvorfor appellanten i hovedsagen ikke kan støtte ret på denne bestemmelse.
The German Government, while accepting that the condition imposed by the BErzGG constituted unequal treatment within the meaning of Article 6 of the Treaty, argued that the facts of the case being considered in the main proceedings did not fall within either the scope ratione materiae or the scope ratione personae of the Treaty so that the appellant in the main proceedings could not rely on Article 6.
Med det fjerde spørgsmål ønsker den forelæggende ret oplyst, hvorvidt fællesskabsretten er til hinder for, at en medlemsstat over for statsborgere i andre medlemsstater stiller krav om, at disse foreviser en formel opholdstilladelse for at kunne få tilkendt en børnepasningsydelse.
By its fourth question the referring court seeks to ascertain whether Community law precludes a Member State from requiring nationals of other Member States to produce a formal residence permit in order to receive a childraising allowance.
Ved dette spørgsmål forudsættes det, at appellanten i hovedsagen har en anerkendt ret til at have bopæl i den pågældende medlemsstat.
As regards the scope ratione materiae of the Treaty, reference should be made to the replies given to the first, second and third questions, according to which the childraising allowance in question in the main proceedings indisputably falls within the scope ratione materiae of Community law.
Hvad angår spørgsmålet om fællesskabsrettens materielle anvendelsesområde henvises der til besvarelsen af det første, det andet og det tredje spørgsmål, hvoraf det fremgår, at den i hovedsagen omhandlede børnepasningsydelse utvivlsomt er omfattet af fællesskabsrettens materielle anvendelsesområde.
This question is based on the assumption that the appellant in the main proceedings has been authorised to reside in the Member State concerned.
Med hensyn til spørgsmålet om fællesskabsrettens personelle anvendelsesområde bemærkes, at såfremt den forelæggende ret på grundlag af de kriterier, der fremgår af besvarelsen af det første præjudicielle spørgsmål, lægger til grund, at appellanten i hovedsagen har status som arbejdstager i henhold til traktatens artikel 48 og forordning nr. 1612/68 eller i henhold til forordning nr. 1408/71, vil de omtvistede ulige vilkår være uforenelige med traktatens artikel 48 og 51.
As regards its scope ratione personae, if the referring court were to conclude that, in view of the criteria provided in reply to the first preliminary question, the appellant in the proceedings before it has the status of worker within the meaning of Article 48 of the Treaty and of Regulation No 1612/68 or of employed person within the meaning of Regulation No 1408/71, the unequal treatment in question would be incompatible with Articles 48 and 51 of the Treaty.
Fællesskabsretten er ikke til hinder for, at en medlemsstat af statsborgere i andre medlemsstater, der lovligt har bopæl på dens område, kræver, at disse altid er i besiddelse af dokumentation for deres opholdsret, for så vidt en tilsvarende forpligtelse påhviler landets egne statsborgere med hensyn til deres identitetskort, men dette gælder ikke nødvendigvis et af en medlemsstat opstillet krav om. at statsborgere i andre medlemsstater for at kunne få tilkendt en børnepasningsydelse som en ufravigelig betingelse skal være i besiddelse af et opholdsdokument, som det påhviler myndighederne at udstede.
Whilst Community law does not prevent a Member State from requiring nationals of other Member States lawfully resident in its territory to carry at all times a document certifying their right of residence, if an identical obligation is imposed upon its own nationals as regards their identity cards, the same is not necessarily the case where a Member State requires nationals of other Member States, in order to receive a childraising allowance, to be in possession of a residence permit for the issue of which the administration is responsible.
For så vidt angår spørgsmålet om anerkendelsen af, at der består en opholdsret, kan udstedelse af en opholdstilladelse således kun være udtryk for en bekræftelse herpå og dokumentation herfor.
For the purposes of recognition of the right of residence, a residence permit can only have declaratory and probative force.
Det fremgår derimod af den foreliggende sag, at for så vidt angår tilkendelse af den omtvistede
However, the case-file shows that, for the purposes of the grant of the benefit in question, possession of a residence permit is constitutive of the right to the benefit.
Kommissionen har gjort gældende, at i modsat fald har appellanten i hovedsagen under alle omstændigheder siden den 1. november 1993, da traktaten om Den Europæiske Union trådte i kraft, haft en opholdsret i henhold til EF-traktatens artikel 8 A, hvorefter »enhver unionsborger har ret til at færdes og opholde sig
Should this not be the case, the Commission submits that, in any event, since 1 November 1993 when the Treaty on European Union came into force, the appellant in the main proceedings has a right of residence under Article 8a of the EC Treaty, which provides that: 'Every citizen of the Union shall have the right to move and reside freely within the territory of the Member States, subject to the limitations and conditions laid down in this Treaty and by the measures adopted to give it effect'. According to Article 8(1) of the EC Treaty, every person holding the
Ifølge EF-traktatens artikel 8, stk. 1, er enhver, der er statsborger i en medlemsstat, borger i Den Europæiske Union.
nationality of a Member State is to be a citizen of the Union.
Hertil bemærkes, at det imidlertid i et tilfælde som det i hovedsagen omhandlede er ufornødent at undersøge, om den pågældende kan påberåbe sig traktatens artikel 8 A til støtte for en fornyet opholdsret i den pågældende medlemsstat, idet det er ubestridt, at vedkommende allerede har en anerkendt ret til at have bopæl dér, selv om udstedelse af en opholdstilladelse er blevet nægtet.
It should, however, be pointed out that, in a case such as the present, it is not necessary to examine whether the person concerned can rely on Article 8a of the Treaty in order to obtain recognition of a new right to reside in the territory of the Member State concerned, since it is common ground that she has already been authorised to reside there, although she has been refused issue of a residence permit.
Det følger heraf, at en borger i Den Europæiske Union som appellanten i hovedsagen, der lovligt har bopæl i den pågældende værtsmedlemsstat, kan støtte ret på traktatens artikel 6 i alle de tilfælde, der er omfattet af fællesskabsrettens materielle anvendelsesområde, herunder såfremt værtsmedlemsstaten forhaler eller afslår tilkendelse af en ydelse, der udbetales til enhver, som lovligt har bopæl i medlemsstaten, med den begrundelse, at vedkommende ikke er i besiddelse af et dokument, der ikke forlanges al landets egne statsborgere, og hvis udstedelse medlemsstatens myndigheder kan forsinke eller nægte.
It follows that a citizen of the European Union, such as the appellant in the main proceedings, lawfully resident in the territory of the host Member State, can rely on Article 6 of the Treaty in all situations which fall within the scope ratione materiae of Community law, including the situation where that Member State delays or refuses to grant to that claimant a benefit that is provided to all persons lawfully resident in the territory of that State on the ground that the claimant is not in possession of a document which nationals of that same State are not required to have and the issue of which may be delayed or refused by the authorities of that State.
Som statsborger i en medlemsstat, der lovligt har bopæl i en anden medlemsstat, er appellanten i hovedsagen omfattet af det personelle anvendelsesområde for traktatens bestemmelser om de europæiske borgeres retsstilling.
As a national of a Member State lawfully residing in the territory of another Member State, the appellant in the main proceedings comes within the scope ratione personae of the provisions of the Treaty on European citizenship.
I henhold til traktatens artikel 8, stk. 2, har unionsborgerne de rettigheder og pligter, der er indeholdt i traktaten, herunder den i traktatens
Since the unequal treatment in question thus comes within the scope of the Treaty, it cannot be considered to be justified: it is discrimination directly based on the appellant's nationality and, in any event, nothing to justify such unequal treatment has been put before the Court.
Sådanne ulige vilkår, der således henhører under traktatens anvendelsesområde, kan ikke anses for begrundede. Der er tale om en direkte forskelsbehandling, som udøves på grundlag al appellantens nationalitet, og der er ikke i øvrigt for Domstolen blevet peget på forhold, som kan begrunde sådanne ulige vilkår.
Article 8(2) of the Treaty attaches to the status of citizen of the Union the rights and duties laid down by the Treaty, including the right, laid down in Article 6 of the Treaty, not to suffer discrimination on grounds of nationality within the scope of application ratione materiae of the
Det tilkommer den forelæggende ret at afgøre, hvorvidt en person som appellanten i hovedsagen er omfattet af det personelle anvendelsesområde for EF-traktatens artikel 48 og forordning nr. 1612/68 eller for forordning nr. 1408/71.
It is for the referring court to determine whether a person such as the appellant in the main proceedings comes within the scope ratione personae of Article 48 of the EC Treaty and of Regulation No 1612/68 or of Regulation No 1408/71.
J)' Fællesskabsretten er lil hinder for, al en medlemsstat over for statsborgere i andre medlemsstater, der har en anerkendt ret til at have bopæl i medlemsstaten, stiller krav , om, at disse foreviser en af medlemsstatens myndigheder udstedt formel opholdstilladelse for at kunne få tilkendt en børnepasningsydelse, mens landets egne statsborgere alene skal have bopæl eller sædvanligt ophold i medlemsstaten.*
Member State's own nationals are only required to be permanently or ordinarily resident in that Member State.'
Generaladvokat A La Pergola fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 1. juli 1997.
Advocate General A La Pergola delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 1 July 1997.
Han foreslog heri følgende besvarelse:
He proposed that the Court should give the following answers to the national court's questions:
»I) En spansk statsborger med bopæl i Tyskland, som befinder sig i en situation som appellanten i hovedsagen, kan anses for arbejdstager som forudsat i forordning (EØF) nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet, når der er en direkte forbindelse mellem den forud udøvede beskæftigelse og den situation, i hvilken den pågældende befandt sig i den omstridte periode.
A Spanish citizen residing in Germany who is in the same situation as the plaintiff in the main proceedings may be considered to be a worker, within the meaning of Regulation (EEC) No 1612/68, if there is a direct link between her previous employment and her situation during the period in issue.
Appellanten kan anses for arbejdstager som forudsat i forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelsen al de sociale sikringsordninger på arbejdslagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, når den sociale bistand, som blev betalt af myndighederne, omfattede en obligatorisk sygeforsikring, eller når appellanten efter forordningen er forsikret gennem sin familie eller på anden tilsvarende vis.
That same plaintiff may be considered to be a worker, within the meaning of Regulation (EEC) No 1408/71, if the social assistance which that person is accorded by the competent authorities includes compulsory insurance against the risk of sickness or she is insured, through her family of origin or on a comparable basis, under Regulation No 1408/71.
Det tilkommer den nationale ret at efterprøve, om betingelserne for at kunne anse appellanten for arbejdstager er opfyldt.
It is for the national court to ascertain whether the requirements enabling the plaintiff to be classified as a worker are fulfilled.
Børnepasningsydelsen er en familieydelse i henhold til forordning (EØF) nr. 1408/71, der skal udbetales til EF-statsborgere på samme betingelser som til tyske statsborgere.
Childraising allowance constitutes a family benefit within the meaning of Regulation (EEC) No 1408/71 payable to Community citizens on the same conditions as it is payable to German nationals.
Børnepasningsydelsen er endvidere en social fordel i henhold til forordning (EØF) nr. 1612/68.
Childraising allowance also constitutes a social advantage within the meaning of Regulation (EEC) No 1612/68.
En EF-statsborger, der under alle omstændigheder er berettiget til at opholde sig eller bo på en anden medlemsstats område, konkret i Tyskland, har ret til børnepasningsydelse i henhold til BErzGG på samme vilkår som landets egne statsborgere, uafhængigt af, om vedkommende har et gyldigt opholdsbevis.«
A Community citizen authorized or allowed to reside or stay in the territory of another Member State, in this instance Germany, is entitled to childraising allowance, as provided for by the Bundeserziehungsgeldgesetz, regardless of whether that citizen is in possession of a valid residence permit, on the same conditions as those applicable to nationals of that State.'
Sag C-106/96 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Socialpolitik
fund, under budget heading B3-4103,86 projects to combat social exclusion, a list of which was annexed, for a total amount of approximately ECU 6 000 000.
12. maj 1998 af social udstødelse finansiering retligt grundlag*
to in the Commission's press release of 23 January 1996 (IP/96/67) announcing certain grants for European projects seeking to overcome social exclusion ('the contested press release').
»Fællesskabsprogram til bekæmpelse (Domstolens plenum)
Since the adoption of its Resolution of 21 January 1974 concerning a social action programme, the Council has established various programmes to combat poverty and social exclusion, based on Article 235 of the EC Treaty.
I henhold til artikel 3 i det fjerde fattigdomsprogram havde programmet bl.a. til formål ved aktionsmodeller at bidrage ι il udvikling af forebyggende og afhjælpende foranstaltninger på lokalt, nationalt eller regionalt plan og støtte oprettelsen og udviklingen af tværnationale netværk al partnerskabsprojekter.
The aims of the Poverty 3 programme were to ensure overall coherence between all Community operations having an impact on the economically and socially less privileged groups in society; to contribute to the development of preventive measures to assist groups at risk and of corrective measures to meet the needs of the very poor.
Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 1. april 1996 har Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland anlagt sag med påstand om annullation af den eller de beslutninger, der henvises til i Kommissionens pressemeddelelse (IP/96/67) af 23. januar 1996 om ydelse af støtte til europæiske projekter til bekæmpelse af social udstødelse (herefter »den omtvistede meddelelse«).
The Commission, supported by the Parliament, whilst accepting that only non-significant Community action may be funded on the sole basis of the entry of the corresponding appropriation in the budget, considers that the contested projects fall within that category and that it was thus competent to decide to fund them.
Allerede ved udgangen af juni måned 1995 blev det klart, at forslaget til det fjerde fattigdomsprogram ikke ville blive vedtaget al Rådet.
That proposal envisaged a programme to be implemented between 1 July 1994 and 31 December 1999.
Efter Rådets vedtagelse af resolution af 21. januar 1974 om et arbejdsmarkedsmæssigt og socialt handlingsprogram vedtog denne institution en række programmer om bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse i henhold til EF-traktatens artikel 235.
Article 3 of the Poverty 4 proposal stated that the aims of the programme were to include contributing through model actions to the development of preventive and curative measures at local, national or regional levels and supporting the creation and development of transnational networks of partnership projects.
Budgetkonto B3-4103 i Den Europæiske Unions almindelige budget for regnskabsåret 1995 indeholdt i øvrigt et beløb på 20 mio. ECU til bekæmpelse af fattigdom og social udstødelse. Denne budgetkonto skulle dække udgifterne til det program, som var indeholdt i forslaget til del fjerde fattigdomsprogram, samt andre udgifter uden for programmet.
The effect of Community case-law, the Financial Regulation and interinstitutional declarations is that implementation of Community expenditure relating to any significant Community action presupposes not only the entry of the relevant appropriation in the budget of the Community, which is a matter for the budgetary authority, but in addition the prior adoption of a basic act authorising that expenditure, which is a matter for the legislative authority, whereas implementation of budgetary appropriations for Community action which does not fall within that category - namely non-significant Community action — does not require prior adoption of such a basic act.
Det fremgår af den omtvistede meddelelse, at Kommissionen i året 1995 besluttede over budgetkonto B3-4103 at finansiere 86 projekter til bekæmpelse af social udstødelse, som er opregnet i bilaget, til et beløb af ca. 6 mio. ECU.
It is true that no definition of what constitutes significant Community action is given either in the Financial Regulation or in the abovementioned interinstitutional declarations of 1982 and 1993.
Med henblik på forfølge og udvide dette program forelagde Kommission den 22. september 1993 Rådet et forslag til afgørelse om iværksættelse af et handlingsprogram på mellemlang sigt til bekæmpelse af social udstødelse og fremme af solidaritet: et nyt program for støtte og fremme af ændringer (1994-1999)( herefter »Det fjerde fattigdomsprogram«).
Heading B34103 of the general budget of the European Union for the financial year 1995 provided for expenditure of ECU 20 000 000 to combat poverty and social exclusion.
Dette forslag indeholdt et program, der skulle gennemføres mellem den 1. juli 1994 og den 31. december 1999.
It was to cover both the expenditure on the programme in the Poverty 4 proposal and other expenditure outside that programme.
Det Forenede Kongeriges regering har til støtte for sit søgsmål om annullation af beslutningen eller beslutningerne om at finansiere de af den omtvistede meddelelse omhandlede 86 projekter fremført to anbringender, nemlig dels at Kommissionen var inkompetent og har tilsidesat EF-traktatens artikel 4, dels væsentlige formelle mangler.
However, the requirement that a basic act must be adopted before an appropriation is implemented derives directly from the scheme of the Treaty, in accordance with which the
Det må derfor fastslås, at Kommissionen ikke var kompetent til at afholde de udgifter, der var nødvendige til finansiering af de projekter, der omfattes af den omtvistede meddelelse, over budgetkonto B3-4103, og at den har tilsidesat traktatens artikel 4, stk. 1, hvorfor beslutningen om at afholde disse udgifter må annulleres.
It must thus be concluded that the Commission was not competent to commit the expenditure necessary to fund the projects referred to in the contested press release under budget heading B34103 and that it acted in breach of Article 4(1) of the Treaty, so that the decision to commit that expenditure must be annulled.
Hverken finansforordningen eller de nævnte fælles erklæringer fra instilutionerne fra 1982 og 1993 indeholder en definition af begrebet væsentlige EF-foranstaltninger.
Furthermore, because implementation of expenditure on the basis of the mere entry of the relevant appropriations in the budget is an exception to the fundamental rule that a basic act must first be adopted, it cannot be assumed that Community action is non-significant and the Commission must therefore clearly demonstrate that the planned measure is not significant Community action.
Under disse omstændigheder findes det ikke nødvendigt at behandle anbringendet om manglende begrundelse.
It is therefore unnecessary to rule on the plea in law alleging the lack of a proper statement of reasons.
Annullationens tidsmæssige virkning
Limitation of the effects of the annulment
Det bemærkes, at beslutningen om at afholde udgifterne i forbindelse med de omstridte kontrakter annulleres på et tidspunkt, hvor de fleste hvis ikke alle udbetalinger hertil er blevet foretaget.
It must be borne in mind that annulment of the decision to commit the expenditure relating to the contracts in issue takes place at a time when all, or almost all, of the relevant payments have been made.