natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Disse spørgsmål var blevet rejst under en tvist mellem selskabet Neckermann Versand og Hauptzollamt Frankfurt am Main-Ost vedrørende efteropkrævning af afgift for indførsel af visse beklædningsgenstande i 1988 og i 1989. Disse beklædningsgenstande, der blev angivet som pyjamas, blev af de tyske myndigheder tariferet som bukser og overdele og i ét tilfælde som kombination, hvilket medførte anvendelse af en højere toldsats.
By order of 28 July 1993, received at the Court on 3 September 1993, the Hessisches Finanzgericht (Germany) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of heading 61.08 of the Combined Nomenclature of the Common Customs Tariff, as amended by Council Regulation (EEC) No 2658/87 and Commission Regulation (EEC) No 3174/88 and, in particular, on the classification of women's or girls' knitted garments (pyjamas).
6108 i den fælles toldtarifs kombinerede nomenklatur som affattet ved Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 samt ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 3174/88 af 21. september 1988, navnlig vedrørende tariferingen af beklædningsgenstande af trikotage til kvinder eller piger (pyjamas).
Those questions arose in a dispute between the company Neckermann Versand and the Hauptzollamt (Principal Customs Office) Frankfurt am Main-Ost concerning a supplementary demand for duty in respect of certain items of clothing imported during 1988 and 1989.
Domstolen besvarede de forelagte spørgsmål således:
Those garments, which had been declared as pyjamas, were reclassified by the German authorities as upper garments and trousers and, in one case, as an ensemble, with
Den omstændighed, at del ifølge den i den pågældende medlemsstat på tidspunktet for toldbehandlingen almindelige opfattelse også er muligt al bære en kombination af to beklædningsgenstande af trikotage i sengen, er ikke tilstrækkelig til at tarifere den som pyjamas.·
The fact that it is also possible to wear in bed a set of two knitted garments, according to the generally accepted practice in the Member State concerned at the time of customs clearance, is not sufficient for it to be classified as pyjamas.'
Generaladvokat F. G Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Første Afdeling) den 9. juni 1994.
Advocate General Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the First Chamber of 9 June 1994
Han var af den opfattelse, at Domstolen burde besvare spørgsmålene således:
He proposed that the Court should reply as follows:
»Udtrykket 'pyjamas ... til kvinder eller piger' i pos. 6108 i den kombinerede nomenklatur, som affattet i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 og i bilag 1 til Kommissionens forordning (EØF) nr. 3174/88, skal fortolkes således, at det omfatter klædningsstykker, som på grund af deres ydre fremtræden og arten af stoffet lader formode, at de udelukkende eller i det væsentlige er bestemt til at bæres i sengen.«
The expression "women's or girls' ... pyjamas" in heading 6108 of the Combined Nomenclature for the Common Customs Tariff, in the versions laid down in Annex 1 to Council Regulation (EEC) No 3174/88, must be interpreted as applying to garments which, because of their general appearance and the nature of the fabric, are clearly meant to be worn exclusively or mainly in bed.'
»Appel — tjenestemænd — manglende opfyldelse af en dom afsagt af Retten — erstatningssøgsmål· (Fjerde Afdeling)
(Appeals - Officials — Failure to comply with a judgment of the Court of First Instance -Action for damages) (Fourth Chamber)
Præjudiciel »Eksportrestitutioner — genindførsél af en vare til Fællesskabet — god tro —force majeure·
— Good faith — Force majeure
Parterne var ikke uenige om, at varen, efter at være blevet udført, blev genindført til et land i Fællesskabet, in concreto Italien.
It was common ground that, after export, the goods were re-imported into a Community country, namely Italy.
De belgiske myndigheder fandt, at eksportøren ikke havde bevist, at det havde været ham umuligt at forhindre denne genindførsél.
The Belgian authorities considered that the exporter had failed to establish that it had been impossible for it to prevent that re-importation.
(Fjerde Afdeling) Ved dom af 30. juni 1993 havde Cour d'appel de Bruxelles forelagt en række præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af Kommissionens forordning nr. 1041/67/EØF og af artikel 6 i Rådets forordning (EØF) nr. 876/68.
By judgment of 30 June 1993, received at the Court on 7 July 1993, the Cour d'Appel (Court of Appeal), Brussels, referred to the Court for a preliminary ruling questions on the interpretation of Regulation No 1041/67/EEC of the Commission and Article 6 of Regulation (EEC) No 876/68 of the Council.
Spørgsmålene var blevet rejst under en sag mellem den belgiske stat og det belgiske selskab SPRL Boterlux vedrørende betingelserne for al yde restitution ved salg af smør ud af Fællesskabet.
Those questions were raised in proceedings between the Belgian State and Boterlux SPRL, a company governed by Belgian law, relating to the conditions for the grant of refunds for sales of butter outside the Community.
Ved dom af 22. april 1988 dømte Tribunal de première instance de Bruxelles den belgiske stat til at udbetale restitutionerne og begrundede dette med, at Boterlux, uanset at fællesskabsretten krævede varen bragt i fri omsætning i et tredjeland, ikke kunne gøres ansvarlig for svigen bestående i, at varen var blevet genindført til en medlemsstat.
By judgment of 22 April 1988 the Tribunal de Première Instance (Court of First Instance), Brussels, ordered the Belgian State to pay the refunds at issue on the ground that although Community law requires that the goods have been put into circulation in a nonmember country, Boterlux had played no part in the fraudulent practice of re-importing the goods into a Member State.
Den belgiske stat ankede denne afgørelse til Cour d'appel de Bruxelles.
The Belgian State appealed against that decision to the Cour d'Appel, Brussels.
Boterlux fik udstedt otte licenser for udførsel til Schweiz mellem den 30. maj 1968 og den 20. september 1968 af 396 tons luxembourgsk smør.
Boterlux obtained eight licences for the export to Switzerland of 396 tonnes of Luxembourg butter between 30 May 1968 and 20 September 1968.
Den belgiske stat betalte eksportrestitutioner for tre partier, der blev udført inden den 29. juli 1968, tidspunktet hvor den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter trådte i kraft.
For the three exports prior to 29 July 1968, the date of the entry into force of the common organization of the market in the milk and milk products sector, export refunds were paid by the Belgian State.
Staten afslog senere at yde restitutioner for partier udført efter den 28. juli 1968 med den begrundelse, at beviset for, at varen var blevet bragt i fri omsætning i et tredjeland, ikke var blevet fremlagt.
However the Belgian State refused to pay refunds for the exports after 28 July 1968 on the ground that evidence of the goods having been put into free circulation in the nonmember country had not been produced.
Eksportøren af en vare, hvis bestemmelsessted er el tredjeland, mister sin ret til restitution i tilfælde af svigagtig genindførsél af varen til Fællesskabet, uanset det forhold, at han ikke selv har medvirket ved svigen, eller hans gode tro, og at denne genindførsél ikke kan antages at være uforudseelig i de kontraktforhold, der er stiftet i anledning af en udførsel, for hvilken der kan ydes restitution.·
The exporter of a product destined for a nonmember country loses his right to a refund where the product is fraudulently re-imported into the Community notwithstanding the fact that he did not take part in the fraud or his good faith and such re-importation cannot be regarded as unforeseeable in the contractual relations entered into in connection with an export qualifyingfor a refund.'
Generaladvokat C. Gulmann fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Fjerde Afdeling') den 24. marts 1994.
Advocate General Gulmann delivered his Opinion at the sitting of the Fourth Chamber on 24 March 1994
•En virksomhed kan ikke gøre krav på restitutioner, når det ligger fast, at den til grund for restitutionens udbetaling liggende eksport ikke er gennemført, idet de pågældende varer ikke blev bragt i omsætning i et tredjeland, men blev bragt tilbage til Fællesskabet.
'An undertaking is not entitled to refunds where it is established that the export which forms the basis for the payments of the refunds was not carried out since the goods in question were not released into free circulation in a nonmember country but were brought back into the Community.
Eksportøren er objektivt ansvarlig for opfyldelsen af betingelserne for udbetaling af restitutioner, hvilket indebærer, at det principielt er uden betydning, at han ikke ved svig har medvirket til ikke-opfyldelsen eller i øvrigt er i god tro.
The exporter is objectively responsible for complying with the conditions for payment of the refunds which means that it is in principle immaterial that he was not fraudulently involved in the noncompliance or that he otherwise acted in good faith.
Force majeure kan ikke påberåbes i en situation, hvor varerne ved uretmæssige dispositioner, foretaget af personer, der var berettiget til at disponere over varerne, er bragt i tilbage til Fællesskabet uden at have været bragt i omsætning i importstaten.«
Force majeure cannot be pleaded in a situation where goods were, by unlawful acts undertaken by persons who were entitled to dispose of those goods, brought back into the Community without having been released into free circulation in the importing country.'
Sag C-393/93 Walter Stanner GmbH & Co. KG / Hauptzollamt Bochum Frie varebevægelser 9.8.1994
Case C-393/93 Walter Stanner GmbH & Co. KG ν Hauptzollamt Bochum Free movement of goods 9 August 1994
Præjudiciel »Den fælles toldtarif — svinekød indført fra Bulgarien·
Preliminary ruling (Common Customs Tariff - Swine meat imported from Bulgaria) (Fourth Chamber)
Domstolen besvarede det foreslagte spørgsmål således:
The Court ruled as follows:
»Den fælles toldtarif skal fortolkes således, at kød, der ifølge dets zoologiske og genetiske karaktertræk er svinekød, og som de kompetente bulgarske myndigheder attesterer som kød af vildtlevende svin fra Bulgarien (vildsvin type B), ikke henhører under toldposition 02.01. A. III b), som fastsat ved Rådets forordning (EØF) nr. 3000/82 af 19. oktober 1982 om ændring af forordning (EØF) nr. 950/68 om den fælles toldtarif.·
'The Common Customs Tariff must be interpreted as meaning that meat of animals which, in the tight of their zoological and genetic characteristics, are swine and which has been certified by the competent authorities in Bulgaria as being of swine living in the wild in Bulgaria (Type Β wild swine) does not come under tariff subheading 02.01 A 111(b), as defined in Council Regulation (EEC) No 3000/82 of 19 October 1982 amending Regulation (EEC) No 950/68 on the Common Customs Tariff'
Generaladvokat M. Darmon fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Fjerde Afdelingl den 16. juni 1994.
Advocate General Darmon delivered his Opinion at the sitting of the Fourth Chamber on 16 June 1994
Han foreslog, at det forelagte spørgsmål besvares således:
He proposed that the Court should reply as follows:
»Da der ikke findes en udtrykkelig bestemmelse herom, kan svinekød kun tariferes under underposition 02.01 A III b) i den fælles toldtarif, når det ikke efter sine morfologiske og/eller genetiske kendetegn kan anses for at stamme fra tamsvin, uanset på hvilken måde de lever og opdrættes.«
'In the absence of any express provision to the contrary, only meat of swine which cannot, in the light of their morphological and/or genetic characteristics, be regarded as belonging to domestic species, leaving aside their way of life or method of breeding, can be classified under tariff subheading 02.01 A 111(b) of the Common Customs Tariff.'
Sag C-447/93 Nicolas Dreessen / Conseil national de l'ordre des architectes Fri bevægelighed for personer
CaseC-447/93 Nicolas Dreessen ν Conseil National de l'Ordre des Architectes Freedom of movement for persons
Præjudiciel »Anerkendelse af k\ > alifikationsbeviser inden for arkitekturområdet· (Fjerde Afdeling)
Preliminary ruling (Recognition of qualifications in the field of architecture) (Fourth Chamber)
Ved afgørelse af 17. november 1993, indgået til Domstolen den 19. november s.a., havde Conseil d'appel d'expression française de l'ordre des architectes, Liège (Belgien), forelagt Domstolen et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 11 i Rådets direktiv 85/384/EØF.
By order of 17 November 1993, received at the Court on 19 November 1993, the Conseil d'Appel d'Expression Française de l'Ordre des
Dreessen's eksamensbevis ikke var udstedt af en arkitektafdeling i direktivets forstand.
interpretation of Article 11 of Council Directive 85/384/EEC.
indledningsvis, at direktivet bygger på en sondring mellem den endelige ordning (kapitel II) om stillingsbetegnelsen arkitekt på den ene side og på den anden side overgangsordningen (kapitel III), hvormed det skal sikres, at de opnåede rettigheder inden for arkitekturområdet respekteres.
l'Ordre des Architectes, arguing that his right to be put on the register of the Architects' Association derived from Articles 11(a) and 12 of the directive.
Dreessen indgav klage over denne afgørelse til Conseil d'appel d'expression française de l'ordre des architectes, og gjorde herved gældende, at han i medfør af direktivets artikel 11, litra a), og artikel 12 havde ret til at blive optaget på arkitektforeningens fortegnelse over arkitekter.
That question was raised in proceedings between Nicolas Dreessen and the Conseil National de l'Ordre des Architectes.
Overgangsordningen, der finder anvendelse i hovedsagen, karakteriseres af en udtømmende opregning af de eksamensbeviser, certifikater og kvalifikationsbeviser fra hver enkelt medlemsstat, som skal anerkendes.
The question of interpretation raised by the fourth indent of Article 11(a) was whether that provision was capable of covering the engineer's diploma in Allgemeiner Hochbau (general construction) awarded to Mr Dreessen on 16 February 1966.
Hvad angår de tyske ingeniørskoler ydes en sådan anerkendelse kun til certifikater, der er udstedt af arkitektafdelingerne.
From 1 August 1966 until 1991, in other words for 25 years, Mr Dreessen worked in Belgium as a salaried architect in various firms of architects.
Det i nærværende sag omhandlede eksamensbevis var imidlertid ikke blevet udstedt af en arkitektafdeling.
The Council of the Architects' Association of the Province of Liège rejected his application on the ground that his diploma was not equivalent to a diploma awarded by a department of architecture within the meaning of the directive.
I den forbindelse bemærkede Domstolen
Mr Dreessen appealed against that decision to the Conseil d'Appel d'Expression Française de
»Et i 1966 af afdelingen 'Allgemeiner Hochbau' ved 'Staatliche Ingenieurschule für Bauwesen Aachen' udstedt eksamensbevis kan ikke ligestilles med de certifikater, der er omhandlet i artikel 11, litra a), fjerde led, i Rådets direktiv 85/384/EØF af 10. juni 1985 om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for arkitekturområdet, herunder om foranstaltninger, som skal lette den faktiske udøvelse af retten til etablering og fri udveksling af tjenesteydelser.·
'A diploma awarded in 1966 by the 'Allgemeiner Hochbau' department of the Staatliche Ingenieurschule für Bauwesen, Aachen, cannot be equated with the diplomas referred to in the fourth indent of Article 11(a) of Council Directive 85/384/EEC of 10 June 1985 on the mutual recognition of diplomas, certificates and other evidence of formal qualifications in architecture, including measures tofacúltate Ûte effective exercise of the right of establishment and freedom to provide services. '
Generaladvokat M. Darmon fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Fjerde Afdeling) den 29. juni 1994.
Advocate General Darmon delivered his Opinion at the sitting of the Fourth Chamber on 29 June 1994
»Artikel 11 i Rådets direktiv 85/384/EØF af 10. juni 1985 om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser inden for arkitekturområdet, herunder om foranstaltninger, som skal lette den faktiske udøvelse af retten til etablering og fri udveksling af tjenesteydelser, kan kun påberåbes af EF-borgere, der er indehavere af de eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser, som udtrykkeligt og udtømmende er opregnet i bestemmelsen.
'Only Community nationals who hold diplomas, certificates and other evidence of formal qualifications expressly and exhaustively listed in Article 11 of Council Directive 85/384/EEC of 10 June 1985 on the
Sag C-413/92 Forbundsrepublikken Tyskland / Kommissionen Tor De Europæiske Fællesskaber Landbrug
CaseC-413/92 Federal Republic of Germany ν Commission of the European Communities Agriculture
»Annullationssøgsmål permanent tilsyn· (Femte Afdeling) prøver.
(Actions for annulment of measures - Community supervision — Regular supervision) (Fifth Chamber)
Ved stævning indleveret den 14. december 1992 havde Forbundsrepublikken Tyskland anlagt sag med påstand om annulation af Kommissionens beslutning K(92) 1783 endelig udg., offentliggjort som beslutning 92/491/EØF af 23. september 1992 om afslutning af medlemsstaternes regnskaber over de udgifter for regnskabsåret 1989, der er finansieret gennem EUGFL, Garantisektionen, forså vidt som Kommissionen herved afviste af lade EUGFL afholde en udgift på 432 000 DM, som Forbundsrepublikken Tyskland havde udbetalt til tyske produktionsvirksomheder vedrørende skummetmælk bestemt til fremstilling af kasein og kaseinatcr.
By application lodged on 14 December 1992, the Federal Republic of Germany brought an action for a declaration that Commission Decision C(92) 1783 Final, published under number 92/491/EEC, of 23 September 1992 on the clearance of the accounts presented by the Member States in respect of the expenditure for 1989 of the European Agricultural Guidance and Guarantee Fund (EAGGF), Guarantee Section was void in so far as it excluded DM 432 000 from Community financing, which had been paid by the Federal Republic of Germany to German producers for skimmed milk to be used in the manufacture of casein and caseinates.
Kommissionen anførte, at den ikke var betænkelig ved selve den i Tyskland gældende ordning.
To justify its refusal, the Commission disputed the system of supervision practised in Germany.
Domstolen bemærkede, at efter den ordning, der var gældende i Tyskland på tidspunktet for de faktiske omstændigheder, blev hvert enkelt fremstillet parti kontrolleret internt, og at der, set som helhed, var en høj grad af overensstemmelse mellem de interne og de officielle kontrolresultater.
submitted an application for aid for 100 batches which, according to the samples taken by way of internal check, complied with the requirements of the regulation, and on the official check the authorities took ten samples of which one was unsatisfactory, the German authorities refused aid solely for the batch whose sample had given a negative result, while granting the aid for the remaining 99 batches, although the negative sample represented 10% of the official samples.
Således som ordningen blev anvendt, var der imidlertid ikke sikkerhed for, at denne overensstemmelse eksisterede i alle de tilfælde, hvor der blev udbetalt støtte.
The Commission considered that, where the result of an official check differed from that of the internal check, the German authorities should have either carried out further laboratory tests or extrapolated the result.
Såfremt den officielle kontrol viste et negativt analyseresultat, måtte dette nødvendigvis give anledning til tvivl med hensyn til pålideligheden af de interne analyser, den pågældende virksomhed havde foretaget.
Since the authorities had adopted neither of those two solutions, the Commission itself made the appropriate extrapolation when clearing the EAGGF accounts.
anbringende måtte herefter
The Commission's argument was accepted.
Forbundsrepublikken Tyskland gjorde endvidere gældende, at det beløb på 432 000 DM, der var udelukket fra fællesskabsfinansiering, omfattede et beløb på 24 365 DM, som EUGFL burde afholde, selv hvis de af Kommissionen fastlagte kriterier blev lagt til grund.
Commission to that error but that the latter had not made any change. Although it was true that that document was sent after the deadline of 15 July 1991 set by the Commission, by letter of 1 August 1991 the Commission asked the Federal Republic of Germany to submit new documents relating to aid for casein without mentioning the deadline of 15 July or setting another.
Beløbet var sammensat af to enkeltposter, hvor den ene, nemlig 6 668 DM, vedrørte en mængde kasein, som i første omgang fejlagtigt var betegnet som mangelfuld.
If the official check revealed a negative result, that should necessarily have cast doubt on the reliability of the internal analyses carried out by the undertaking in question.
Ifølge Kommissionen var skrivelsen af 1. august 1991 kun en sammenfatning af konklusionerne af et møde i Bruxelles den 21. juni 1991, hvor de tyske myndigheder var anmodet om at fremkomme med visse yderligere oplysninger.
According to the Commission, the letter of 1 August 1991 was just a summary of the outcome of a meeting held in Brussels on 21 June 1991, during which the German authorities had been requested to provide certain additional information.
Selv om skrivelsen var sendt pr. telefax efter udløbet af fristen den 15. juli, kunne den ikke medføre, at fristen igen blev bragt til at løbe, og heller ikke, at den ikke blev taget i betragtning.
Although it was sent by fax after the deadline of 15 July, the Commission considered that that letter could not imply that time started running again or that the deadline was being disregarded.
I retsmødet indrømmede Kommissionen dog, at hvis anmodningen var blevet fremsat inden fristens udløb, ville de tyske myndigheders forklaringer have begrundet, at EUGFL afholdt den pågældende udgift.
At the hearing the Commission did however accept that, had the request been made in good time, the explanations given by the German authorities would have justified the sum in question being charged to the EAGGF.
I duplikken havde Kommissionen anerkendt, at den med urette havde ladet Forbundsrepublikken Tyskland afholde denne udgift.
The Federal Republic of Germany submits that the sum of DM 432 000 excluded from Community financing included a sum of DM 24 365 which, even if the Commission's criteria were accepted, should be borne by the EAGGF.
På listen var det samlede antal negative prøver blevet forhøjet som følge af, at såvel de principale prøver, der var udtaget fra et parti, som kontrolprøverne, var betragtet som negative.
In its rejoinder, the Commission accepts that it was wrong to charge that amount to the Federal Republic of Germany.
Domstolen bemærkede, at skrivelsen af 1. august 1991 er betegnet som en sammenfatning af konklusionerne af det bilaterale møde, der blev afholdt inden udløbet af den frist, den sagsøgende regering var indrømmet til at fremsætte sine bemærkninger.
The letter of 1 August 1991 was set out as a summary of the outcome of the bilateral meeting held before the deadline initially notified to the applicant for submitting its observations.
En række omstændigheder havde imidlertid kunnet foranledige regeringen til at antage, at Kommissionen var indstillet på også at tage omstændigheder i betragtning, der måtte blive meddelt efter dette tidspunkt.
However, a number of factors could have led the applicant to think that the Commission was prepared also to take into consideration information provided to it after that date.
For det første var skrivelsen af 1. august 1991 blevet sendt flere uger efter det pågældende møde, og to uger efter fristens udløb.
First, the letter of 1 August 1991 had been sent several weeks after the meeting in question, and two weeks after the deadline.