natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kommissionen har dernæst oplyst, at den allerede i sin skrivelse af 15. december 1988 havde anmodet den italienske regering om at fremsætte sine bemærkninger til miljøsituationen i San Roccodalen.
The Commission goes on to state that it had already asked the Italian Government, in its letter of 15 December 1988, to submit its observations on the state of the environment in the San Rocco valley.
Det fremgår endelig af svaret på åbningsskrivelsen, at den italienske regering var i stand til fuldt ud at udøve sin ret til kontradiktion, idet den punkt for punkt tog stilling til de fremførte klagepunkter uden at gøre bemærkninger i anledning af disses generelle karakter.
Finally, it was clear from the Italian Government's reply to the letter of formal notice that it was in a position fully to exercise its rights of the defence since it replied point by point to the individual allegations and did not plead that they were of a general nature.
Indledningsvis bemærkes det, at ifølge fast retspraksis afgrænser Kommissionens åbningsskrivelse til medlemsstaten og dens efterfølgende begrundede udtalelse sagens genstand, som herefter ikke kan udvides.
As a preliminary point it should be recalled that, in accordance with settled caselaw, the letter of formal notice from the Commission to the Member State, and then the reasoned opinion issued by the Commission, delimit the subjectmatter of the dispute, so that it cannot thereafter be extended.
Den pågældende medlemsstats mulighed for at fremsætte bemærkninger udgør nemlig, selv om medlemsstaten ikke ønsker at udnytte sin adgang hertil, dog en i traktaten hjemlet væsentlig garanti, hvis opfyldelse er et væsentligt formkrav til sikring af, at den procedure, hvorved det fastslås, at en medlemsstat har begået et traktatbrud, afvikles behørigt.
The opportunity for the State concerned to submit its observations, even if it chooses not to avail itself thereof, constitutes an essential guarantee intended by the Treaty, adherence to which is an essential formal requirement of the infringement procedure.
Følgelig skal Kommissionens begrundede udtalelse og dens stævning hvile på de samme klagepunkter som i åbningsskrivelsen, der indledte den administrative procedure (dom af 29.9.1998, sag C-191/95, Kommissionen mod Tyskland, Sml. I, s. 5449, præmis 55).
Consequently, the reasoned opinion and the proceedings brought by the Commission must be based on the same complaints as those set out in the letter of formal notice initiating the prelitigation procedure (Case C-191/95 Commission v Germany [1998] ECR I-5449, paragraph 55).
For så vidt som en dom, der fastslår et traktatbrud, kan fastlægge grundlaget for det ansvar, en medlemsstat som følge af sit traktatbrud vil kunne have pådraget
Thus, in so far as a judgment declaring that a Member State has failed to fulfil its obligations establishes the basis of liability which that State may incur, as a result
KOMMISSIONEN MOD ITALIEN sig (jf. dom af 18.3.1992, sag C-29/90, Kommissionen mod Grækenland, Sml. I, s. 1971, præmis 12), og således udgør en forudsætning for at anlægge et søgsmål i henhold til EF-traktatens artikel 171 (nu artikel 228 EF), er det absolut nødvendigt, at medlemsstaten under den administrative procedure får lejlighed til at gendrive alle de klagepunkter, Kommissionen har fremført over for den.
COMMISSION V ITALY of its default (see Case C-29/90 Commission v Greece [1992] ECR I-1971, paragraph 12), and constitutes a condition precedent to the bringing of proceedings under Article 171 of the EC Treaty (now Article 228 EC), the Member State must be afforded the opportunity, in the course of the prelitigation procedure, to refute in their entirety the allegations made against it by the Commission.
Dette krav kan imidlertid ikke indebære, at der under alle omstændigheder skal være fuldstændigt sammenfald mellem, hvad der blev angivet som klagepunkter i åbningsskrivelsen, i den begrundede udtalelse og de i stævningen nedlagte påstande, når sagsgenstanden ikke er blevet udvidet eller ændret, men derimod blot er blevet begrænset (dommen i sagen Kommissionen mod Tyskland, præmis 56).
25 However, that requirement cannot be carried so far as to mean that in every case the statement of complaints in the letter of formal notice, the operative part of the reasoned opinion and the form of order sought in the application must be exactly the same, where the subjectmatter of the proceedings has not been extended or altered but simply limited (Commission v Germany, cited above, paragraph 56).
Den i traktatens artikel 169 nævnte begrundede udtalelse skal indeholde en sammenhængende og detaljeret redegørelse for grundene til, at den pågældende stat efter Kommissionens opfattelse har tilsidesat en af de forpligtelser, der påhviler den i medfør af traktaten. De samme strenge krav kan ikke stilles med hensyn til åbningsskrivelsen, som nødvendigvis kun kan være en kortfattet første sammenfatning af klagepunkterne.
26 The reasoned opinion provided for in Article 169 of the Treaty must contain a coherent and detailed statement of the reasons which led the Commission to conclude that the State in question has failed to fulfil one of its obligations under the Treaty.
Der er således intet til hinder for, at Kommissionen i den begrundede udtalelse uddyber de klagepunkter, den allerede mere bredt har gjort gældende i åbningsskrivelsen (jf. dommen i sagen Kommissionen mod Tyskland, præmis 54).
There is therefore nothing to prevent the Commission from setting out in detail in the reasoned opinion the complaints which it has already made more generally in the letter of formal notice (see Commission v Germany, cited above, paragraph 54).
Det må i det foreliggende tilfælde fastslås, at åbningsskrivelsen opfylder de krav til klarhed, som er fastlagt i retspraksis, idet angivelsen af traktatbruddets indhold og bestemmelsen af det som en tilsidesættelse af artikel 4, 5, 6, 7 og 10 i direktiv 75/442 i tilstrækkeligt omfang har givet Den Italienske Republik et grundlag for at forsvare sig.
27 In the present case, the letter of formal notice must be held to satisfy the degree of precision required by the caselaw, because identification of the Member State's noncompliance and its designation as being capable of constituting an infringement of Articles 4, 5, 6, 7 and 10 of Directive 75/442 were sufficient to enable the Italian Republic to present its defence.
De klagepunkter, der fremføres i den begrundede udtalelse, vedrørte kun direktiv 75/442, mens stævningen også angiver bestemmelserne i direktiv 75/442 som ændret.
The allegations in the reasoned opinion are said to concern only Directive 75/442, whereas the application refers also to the provisions of the amended directive.
30 Den italienske regering har i den forbindelse fremhævet, at den manglende overensstemmelse mellem den begrundede udtalelse og stævningen ikke kan begrundes med, at direktiv 75/442 er blevet ændret under sagen, idet ændringen skete mere end tre år, før den begrundede udtalelse blev fremsat. Kommissionen kunne således ikke, da den affattede denne, undlade at omtale, at direktiv 75/442 fra den 1. april 1993 ikke længere var gældende.
In that connection, the Italian Government states that the discrepancy between the reasoned opinion and the application cannot be justified by reference to an amendment to Directive 75/442 in the course of the procedure since the amendment was made more than three years prior to notification of the reasoned opinion.
Desuden medfører udformningen af den begrundede udtalelse, for så vidt som denne udelukkende henviser til bestemmelser i direktiv 75/442 en stiltiende afgrænsning af den påtalte overtrædelse, der må forstås således, at denne kun vedrører forhold fra tiden før den 1. april 1993.
Moreover, by referring exclusively to the provisions of Directive 75/442, the wording of the reasoned opinion tacitly limits the alleged infringement to matters occurring prior to 1 April 1993.
31 Kommissionen har anført, at medlemsstaternes oprindelige forpligtelser i henhold til direktiv 75/442 i alt væsentligt ikke har undergået ændringer ved direktiv 75/442 som ændret, men er blevet mere detaljerede og er formuleret strengere.
31 The Commission states that, whilst the obligations initially imposed on the Member States by Directive 75/442 were essentially left intact by the amended directive, they became more detailed and were tightened up.
Forpligtelserne ifølge artikel 4, 5, 7 og 10 i direktiv 75/442 genfindes fuldt ud i direktiv 75/442 som ændret.
The obligations laid down in Articles 4, 5, 7 and 10 of Directive 75/442 were fully confirmed by the amended directive.
Miljøforholdene i San Roccodalen bør derfor så meget mere anses for stridende mod de nye bestemmelser.
Accordingly, there is all the more reason for treating the state of the environment in the San Rocco valley as being contrary to the new provisions.
Den omstændighed, at de gældende bestemmelser er blevet ændret under sagen, kan ikke danne grundlag for at fastslå, at Kommissionen har ændret sine klagepunkter over for Den Italienske Republik.
The fact that the applicable rules underwent modification in the course of the procedure does not support the conclusion that the Commission amended its claims against the Italian Republic.
32 I den forbindelse bemærkes det, at ifølge Domstolens praksis skal spørgsmålet, om der foreligger et traktatbrud under en i medfør af traktatens artikel 169 anlagt sag, behandles i lyset af den fællesskabslovgivning, der var gældende på tidspunktet for udløbet af den frist, som Kommissionen havde givet den pågældende medlemsstat til at rette sig efter den begrundede udtalelse (dom af
32 In that connection, the Court has held that, in the context of proceedings under Article 169, the existence of an infringement must be assessed in the light of the Community legislation in force at the close of the period prescribed by the Commission for the Member State concerned to comply with its reasoned
10.9.1996, sag C-61/94, Kommissionen mod Tyskland, Smi. I, s. 3989, præmis 42).
COMMISSION V ITALY opinion (Case C-61/94 Commission v Germany [1996] ECR I-3989, paragraph 42).
Den 18. marts 1991 blev direktiv 91/156 om ændring af direktiv 75/442 vedtaget.
On 18 March 1991, Directive 91/156 was adopted amending Directive 75/442.
Medlemsstaterne skulle efterkomme dette senest den 1. april 1993.
The Member States were to comply with it by 1 April 1993 at the latest.
I indledningen til den begrundede udtalelse omtales det, at direktiv 75/442 er blevet ændret, og det nævnes bl.a., at bestemmelserne i artikel 4, 5, 7 og 10 i direktiv 75/442 er gentaget i artikel 4, 6, 7, 9, 10,12 og 13 i direktiv 75/442 som ændret, mens Kommissionen i den begrundede udtalelses konklusion kun nævner de ældre numre på de artikler, der påstås tilsidesat.
In the introductory part of the reasoned opinion, reference is made to the fact that Directive 75/442 was amended and, in particular, that the provisions of Articles 4, 5, 7 and 10 of Directive 75/442 were incorporated in Articles 4, 6, 7, 9, 10, 12 and 13 of the amended directive, whereas in the operative part of the reasoned opinion the Commission merely cites the former numbering of the articles allegedly contravened.
I stævningen har Kommissionen nævnt artiklerne i direktiv 75/442 med systematisk angivelse i parentes af de tilsvarende bestemmelser ifølge direktiv 75/442 som ændret, med tilføjelsen »som i alt væsentligt har samme indhold«.
In its application the Commission refers to the articles of Directive 75/442 systematically cross-referencing in brackets to the equivalent provisions of the amended directive, and states that the latter provisions essentially reproduce the content of the former.
Ifølge fast retspraksis udgør en forskriftsmæssig administrativ procedure en med traktaten tilsigtet væsentlig garanti, ikke blot med henblik på at beskytte den pågældende medlemsstats rettigheder, men også med henblik på at sikre, at en eventuel efterfølgende retssag har en klart afgrænset tvist som genstand.
As the Court has consistently held, the proper conduct of the prelitigation procedure constitutes an essential guarantee required by the Treaty not only in order to protect the rights of the Member State concerned, but also to ensure that any contentious procedure will have a clearly defined dispute as its subjectmatter.
Den kontradiktoriske procedure for Domstolen kan nemlig kun efter en forskriftsmæssig administrativ procedure gøre det muligt for Domstolen at afgøre, om medlemsstaten faktisk har undladt at opfylde de forpligtelser, som Kommissionen påstår tilsidesat (kendelse af 11.7.1995, sag C-266/94, Kommissionen mod Spanien, Sml. I, s. 1975, præmis 17 og 18).
It is only on the basis of a properly conducted prelitigation procedure that the contentious procedure before the Court will enable the latter to judge whether the Member State has in fact failed to fulfil the specific obligations which the Commission alleges it has breached (order in Case C-266/94 Commission v Spain [1995] ECR I-1975, paragraphs 17 and 18).
Selv om påstandene i stævningen således i princippet ikke kan udvides i forhold til de overtrædelser, der er angivet i den begrundede udtalelses konklusion og i åbningsskrivelsen, står det dog fast, at Kommissionen, når fællesskabsretten ændres under den administrative procedure, har adgang til at få en traktat-
Accordingly, although the claims as stated in the application cannot in principle be extended beyond the infringements alleged in the operative part of the reasoned opinion and in the letter of formal notice, it is none the less true that, where Community law is amended during the course of the prelitigation procedure, the Commission has standing to seek a declaration that a Member
DOM AF 9.11.1999 — SAG C-365/97 brudspåstand prøvet for så vidt angår forpligtelser, der er fastlagt i et — senere ændret eller ophævet — direktivs første udgave, når disse fortsat består i henhold til nye bestemmelser.
State has failed to fulfil obligations which were created in the initial version of a directive, subsequently amended or repealed, and which were maintained in force under the new provisions.
De fleste af de forpligtelser, som medlemsstaterne skulle opfylde i henhold til direktiv 75/442, består således fortsat efter vedtagelsen af direktiv 75/442 som ændret.
Consequently, the majority of the obligations imposed on the Member States under Directive 75/442 remain applicable under the amended directive.
Ganske vist er bestemmelserne i direktiv 75/442 som ændret ikke udtrykkeligt nævnt i konklusionen i den begrundede udtalelse, men de er i al fald i selve udtalelsen nævnt blandt de bestemmelser, som Kommissionen har angivet som relevante (jf. dom af 11.8.1995, sag C-431/92, Kommissionen mod Tyskland, Sml. I, s. 2189, præmis 18).
Indeed, although the provisions of the amended directive are not formally mentioned in the operative part of the reasoned opinion, they are none the less mentioned in the body of the opinion among the provisions relied on by the Commission (see Case C-431/92 Commission v Germany [1995] ECR I-2189, paragraph 18).
Sagens genstand kan derimod ikke udvides til også at omfatte forpligtelser i henhold til direktiv 75/442 som ændret, der ikke findes tilsvarende i direktiv 75/442, idet dette ville være en tilsidesættelse af væsentlige garantier for en lovlig traktatbrudsprocedure.
Conversely, the subjectmatter of the dispute cannot be extended to obligations arising under the amended directive which do not correspond to those arising under Directive 75/442, as otherwise it would constitute a breach of the essential procedural requirements of infringement proceedings.
På baggrund heraf skal den anden afvisningsindsigelse forkastes.
41 That being so, the second objection of inadmissibility must be rejected as unfounded.
Den italienske regering gør for det tredje gældende, at Kommissionen bygger sit søgsmål på resultaterne af nye undersøgelser, som den gennemførte efter modtagelsen af den italienske regerings skrivelse af 21. april 1997.
Thirdly, the Italian Government contends that the Commission based its application on the results of fresh investigations which it carried out after receiving the Italian Government's letter of 21 April 1997.
Under disse omstændigheder skulle Kommissionen have indledt den administrative procedure på ny i stedet for at anlægge sag.
That being the case, the Commission, it is contended, ought to have restarted the prelitigation procedure instead of bringing proceedings.
Kommissionen har anført, at de nye undersøgelser ikke udgør nye klagepunkter mod Den Italienske Republik.
The Commission considers that the new investigations do not amount to new allegations against the Italian Republic.
Disse undersøgelser blev tværtimod gennemført alene med det formål at kunne vurdere, om de foranstaltninger, den italienske regering havde givet underretning om i svaret på den begrundede udtalelse, virkelig var egnede til i San Roccodalen at genoprette en efter fællesskabsretten lovlig miljøsituation.
On the contrary, those investigations were carried out solely in order to determine whether the measures notified by the Italian Government in response to the reasoned opinion were in fact capable of restoring the environment in the San Rocco valley in! conformity with Community law.
Kommissionen har imidlertid fastslået, at disse foranstaltninger ikke var i stand til at ændre de forværrede miljøforhold i dalen.
However, the Commission found that those measures were unlikely to alter the deterioration in the state of the valley.
Det må i den forbindelse fastslås, at undersøgelser, der gennemførtes efter vedtagelsen af den begrundede udtalelse, og forhandlingerne i kommunalbestyrelsen har foranlediget Kommissionen til for så vidt angår sagsanlægget at slutte, at Den Italienske Republik stadig ikke — og heller ikke efter udløbet af den tildelte frist — havde opfyldt denne udtalelse.
In that connection, it must be stated that the investigations carried out following the adoption of the reasoned opinion, as well as the deliberations of the municipal council, led the Commission, for the purposes of bringing the action, to the conclusion that the Italian Republic had still not complied with that opinion, even after expiry of the timelimit prescribed for compliance therewith.
Det bemærkes, at ifølge Domstolens faste praksis har det betydning, at en traktatbrudssag fortsættes, selv om traktatbruddet er blevet bragt ud af verden efter udløbet af nævnte frist (jf. bl.a. dom af 5.6.1986, sag 103/84, Kommissionen mod Italien, Sml. s. 1759, præmis 8, af 24.3.1988, sag 240/86, Kommissionen mod Grækenland, Sml. s. 1835, præmis 14, og dommen af 18.3.1992, Kommissionen mod Grækenland, præmis 12).
The Court has consistently held that, even where the default has been remedied after the timelimit prescribed has expired, there is still an interest in pursuing the action (see, in particular, Case 103/84 Commission v Italy [1986] ECR 1759, paragraph 8; Case 240/86 Commission v Greece [1988] ECR 1835, paragraph 14; and Case C-29/90 Commission v Greece, cited above, paragraph 12).
Det tilkommer imidlertid ikke Domstolen inden for rammerne af denne sag at afgøre, om det påståede traktatbrud er blevet bragt til ophør efter nævnte frist.
However, it is not for the Court to rule, in these proceedings, on whether the alleged default was remedied after expiry of that time-limit.
Den italienske regering har for det fjerde i duplikken gjort gældende, at Kommissionen i replikken har fremført nye faktiske omstændigheder eller formuleret klagepunkterne på en ny eller ændret måde.
Fourthly, the Italian Government maintains in its rejoinder that the Commission in its reply raised new matters of fact or couched its allegations in new or different terms.
I denne forbindelse bemærkes blot, at af de af generaladvokaten i punkt 50, 51 og 52 i forslaget til afgørelse anførte grunde kan de faktiske omstændigheder, som Kommissionen har påberåbt sig i replikken, ikke anses for nye faktiske omstændigheder eller for en ny eller ændret formulering af klagepunkterne.
In that connection, suffice it to note that, for the reasons stated by the Advocate General at points 50 to 52 of his Opinion, the matters of fact relied on by the Commission in its reply cannot be regarded as new matters of fact or as its allegations couched in new or different terms.
JO Den fjerde afvisningsindsigelse skal derfor også forkastes.
The fourth objection of inadmissibility must therefore be rejected as well.
Indledende spørgsmål
Preliminary issues
52 Den italienske regering har indledningsvis gjort gældende, at Kommissionen med sit søgsmål har haft til hensigt direkte at beskytte miljøet i stedet for blot i
52 As a preliminary matter, the Italian Government maintains that by its application the Commission was seeking to afford direct protection to the environment
KOMMISSIONEN MOD ITALIEN overensstemmelse med traktatens artikel 169 at kontrollere, at direktiv 75/442 var gennemført i national ret.
COMMISSION V ITALY instead of confining itself, under Article 169 of the Treaty, to a review of the transposition of Directive 75/442 into national law.
Kommissionens søgsmål er derfor ikke hjemlet ved traktaten, idet Kommissionen i henhold til traktatens artikel 169 skal begrænse sin kontrol til kun at vedrøre gennemførelsen i national ret af et direktiv samt den lovgivning og de administrative bestemmelser, som er udstedt i medlemsstaten med henblik herpå.
There is therefore, it is submitted, no Treaty basis for the action brought by the Commission since, under Article 169 of the Treaty, its task is to confine its review to the transposition of a directive into national law and to the legislative and administrative measures implemented by the Member State to that end.
Den italienske regering har desuden gjort gældende, at der principielt ikke automatisk kan sluttes fra den faktisk foreliggende situations fællesskabsretsstridige karakter i forhold til den målsætning, der er angivet i artikel 4 i direktiv 75/442, til en tilsidesættelse af de forpligtelser, der er pålagt ved denne bestemmelse.
The Italian Government also submits that, as a matter of principle, a failure by a Member State to fulfil its obligations under Article 4 of Directive 75/442 cannot automatically be inferred from the fact that the situation on the ground is not in conformity with the objectives laid down in that provision.
Den italienske regering har endvidere gjort gældende, at et traktatbrudssøgsmål i henhold til traktatens artikel 169 skal vedrøre en væsentlig del af det nationale område, som må fastlægges efter arten af de forpligtelser, som direktivet pålægger.
Moreover, in its submission, proceedings under Article 169 of the Treaty must concern a significant part of national territory, to be determined in relation to the nature of the obligations imposed by a directive.
San Roccodalen har ikke en territorial udstrækning, der kan begrunde et traktatbrudssøgsmål mod Den Italienske Republik.
The territorial dimensions of the San Rocco valley are not sufficient to warrant an action against the Italian Republic for failure to fulfil its obligations.
Kommissionen har i den forbindelse svaret, at den er forpligtet til ikke blot at påse, at direktiver gennemføres i hver enkelt national retsorden, men også til at kontrollere, at de med direktiverne tilsigtede mål effektivt og korrekt nås i
In that connection, the Commission replies that it is obliged not only to ensure that directives are transposed into each national legal system, but also to verify that the objectives pursued by those directives are actually and correctly attained
Vedrørende den italienske regerings argument om, at San Roccodalen ikke har en territorial udstrækning, der kan begrunde en traktatbrudssag mod Den Italienske Republik, har Kommissionen anført, at traktatens artikel 169 ikke angiver det område, der mindst skal være tale om, for at den kan tage initiativ til at få fastslået et traktatbrud.
57 As to the Italian Government's argument that the territorial dimensions of the San Rocco valley are not sufficient to warrant proceedings being brought against the Italian Republic for failure to fulfil its obligations, the Commission points out that Article 169 lays down no minimum territorial threshold enabling it to seek a declaration to that effect.