natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Generaladvokat J. Mischo fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet ("Sjette Afdeling) den 10. juni 1999.
transpose a directive within the prescribed period, concerned may seek compensation, under the appropriate procedures in national law, for the damage suffered by reason of the failure to
»Traktatbrud — EF-traktatens artikel 119 (EF-traktatens artikel 117-120 er erstattet af artikel 136 EF - 143 EF) - direktiv 75/117/EØF og 79/7/EØF - lige løn til mænd og kvinder -familie- og ægteskabstillæg—ålderdomspension — beregning - diskriminerende betingelser ikke ophævet med tilbagevirkende kraft* (Sjette Afdeling)
The combined provisions of Article 2(1) (a) and (b) and the second subparagraph of Article 2(6) of Council Directive 89/665/EEC of 21 December 1989 on the coordination of the laws, regulations and administrative provisions relating to the application of review procedures to the award of public supply and public works contracts must be interpreted as meaning that the Member States are required to ensure that the contracting authority's decision prior to the conclusion of the contract as to the bidder in a tender procedure with which it will conclude the contract is in all cases open to review in a procedure whereby an applicant may have that decision set aside if the relevant conditions are met, notwithstanding the possibility, once the contract has been concluded, of obtaining an award of damages.
Kommissionen kritiserer det forhold, at Den Hellenske Republik ikke med tilbagevirkende kraft har ophævet de bestemmelser i kollektive overenskomster og voldgiftsafgørelser mv., hvorefter tildeling af familie- og ægteskabstillæg til kvindelige arbejdstagere var undergivet betingelser, der ikke gælder for gifte mandlige arbejdstagere.
Article 2(1) (a) and (b) of Directive 89/665 cannot be interpreted to the effect that, even where there is no award decision which may be the subject of an application to have it set aside, the bodies in the Member States having power to review public procurement procedures may hear applications under the conditions laid down in that provision.'
Kravet om opfyldelse af diskriminerende betingelser for tildeling af de nævnte tillæg fratager gifte kvindelige arbejdstagere en del af deres løn i den omhandlede periode og er uforenelig med traktatens artikel 119 og direktiv 75/117.
Case C-187/98 Commission of the European Communities ν Hellenic Republic Social policy
Endvidere tages der ifølge Kommissionen hensyn til de nævnte tillæg ved fastsættelsen af den pension, der betales af Idrima Kinonikon Asfalisseon (den almindelige sociafforeikringsordning for arbejdstagere), og den manglende betaling af tillæggene har således afgørende betydning for beregningen af pensionen. En forskelsbehandling i så henseende strider mod direktiv 79/7, navnlig artikel 4, stk. 1.
(Failure by a Member State to fulfil its obligations —Article 119 of the EC Treaty (Articles 117 to 120 of the EC Treaty have been replaced by Articles 136 EC to 143 EC) — Directives 751117¡EEC and 79 17I EEC — Equal pay for men and women — Family and marriage allowances — Old-age pensions — Calculation — Failure to abolish discriminatory conditions retroactively)
For så vidt angår de nationale domstolsafgørelser, som den græske regering har påberåbt sig, har Kommissionen anført, at denne retspraksis viser, at fællesskabsbestemmelserne kun finder anvendelse for kvindelige arbejdstagere, der anlægger sag ved de græske domstole og får medhold.
(Sixth Chamber) discrimination in that regard infringed Directive 79/7 and in particular Article 4(1) thereof.
arbejdsmarkedets parter udviser, eller den pression, der udøves af bestemte grupper, og eventuelt forhindre, at arbejdsmarkedets parters aftalefrihed fører til, at der opretholdes regler og former for praksis, der ikke er i overensstemmelse med fællesskabsbestemmelserne og forfatningen. Regeringen har under retsmødet gjort gældende, at de omtvistede bestemmelser vedrører et område, hvor staten ikke kan gribe ind.
As for the judgments of the national courts to which the Greek Government referred in its defence, the Commission argued that that caselaw showed that the application of rules of Community law enured only for the benefit of female workers who brought an action before the Greek courts and won their case.
Den græske regering har for det første anført, at der i Grækenland er indført et sæt retsregler, der sikrer overholdelsen af princippet om lige løn til mænd og kvinder for arbejde, som tillægges samme værdi.
The Greek Government argues first of all that a body of legal rules has been established in Greece which serves to uphold the principle of equal pay for men and women for work of the same value.
Reglerne indebærer, at enhver klausul i arbejdskontrakter, der strider mod dette princip, er ugyldig, og at enhver arbejdstager kan anlægge sag ved de græske domstole med henblik på at kræve princippet overholdt.
Those rules treat as invalid any clause contained in a contract of employment which offends against that principle, and enables every worker to bring an action before the Greek courts in order to obtain compliance with it.
I den foreUggende sag må det — uden at det er nødvendigt at tage stilling tU, om den administrative procedure strakte sig over usædvanligt lang tid — konstateres, at den græske regering ikke har godtgjort, at procedurens usædvanlige varighed har haft indflydelse på, hvorledes regeringen har tilrettelagt sit forsvar.
By application lodged at the Court Registry on 18 May 1998, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing to abolish with retroactive effect, from the date of entry into force in Greece of Article 119 of the EC Treaty (Articles 117 to 120 of the EC Treaty have been replaced by Articles 136 EC to 143 EC), Article 3 of Council Directive 75/117/EEC of 10 February 1975 on the approximation of the laws of the Member States relating to the application of the principle of equal pay for men and women, and Article 4(1) of Council Directive 79/7/EEC of 19 December 1978 on the progressive implementation of the principle of equal treatment for men and women in matters of social security, regulations which impose on married female workers conditions which are not imposed on their married male counterparts in respect of the grant to them as employees of family or marriage allowances which are taken into account in determining their income for the purposes of calculating pension rights, the Hellenic Republic has failed to fulfil its obligations under the said provisions of Community law.
Begrebet løn i traktatens artikel 119, stk. 2's forstand omfatter samtlige ydelser, aktuelle eller fremtidige, som arbejdstageren som følge af arbejdsforholdet modtager fra arbejdsgiveren, eventuelt indirekte, i penge eller naturaUer.
The Commission complained that the Hellenic Republic had failed to eliminate with retroactive effect the provisions of collective agreements and of arbitration awards and other decisions which made the grant of family and marriage allowances to married women workers subject to conditions that were not imposed on married men workers.
Den græske regering har gjort gældende, at den retlige forpligtelse til at anvende traktatens artikel 119 fra den 1. januar 1981 er blevet opfyldt inden for rammerne af en retsorden, der allerede indeholdt princippet om ligebehandling af kønnene med hensyn til løn.
The Greek Government claimed that the legal obligation to apply Article 119 of the Treaty as from 1 January 1981 was satisfied by a legal system which already incorporated the principle of sexual equality as regards pay.
Den græske regering har i denne forbindelse henvist til dommen af 21. maj 1985 i sagen Kommissionen mod Tyskland (sag 248/83, Sml. s. 1459), hvori Domstolen tog hensyn til de garantier, der følger af den tyske grundlov og retsikkerhedssystemet, og konkluderede, at Forbundsrepublikken Tyskland ikke havde pligt til at træffe nye lovgivningsforanstaltninger til gennemførelse af Rådet direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 om gennemførelse af princippet om Ugebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår.
On that point, the Greek Government recalled the judgment in Case 248/83 Commission ν Germany [1985] ECR 1459, in which the Court took into consideration the guarantees provided by Germany's Basic Law and by the existing system of judicial remedies to arrive at the conclusion that the Federal Republic of Germany was not required to implement new legislation to transpose Council Directive 76/207/EEC of 9 February 1976 on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to employment, vocational training and promotion, and working conditions.
Familie- og ægteskabstillæg som de i nærværende sag omhandlede falder således ind under det pågældende begreb, hvorfor diskriminerende betingelser for tildelingen af sådanne tillæg er i strid med traktatens artikel 119 og direktiv 75/117.
It argued that the imposition of discriminatory conditions in connection with the grant of those allowances deprived married women workers of part of their remuneration during the period under consideration and was incompatible with Article 119 of the Treaty and with Directive 75/117.
Artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7 fastslår i relation til social sikring, at der ikke må ske forskelsbehandling på grundlag af køn, hverken direkte eller indirekte, under henvisning særlig til ægteskabelig euer familiemæssig stilling, især for så vidt angår anvendelsesområdet for de sociale sikringsordninger samt betingelserne for adgang til disse.
Furthermore, the abovementioned allowances were taken into account in determining the amount of pension to be paid by the Idrima Koinonikon Asfalisseon (general social security institution for salaried workers) and the fact that those allowances were not paid therefore had a decisive influence on the calculation of the amount of pension. The Commission argued that
Såfremt det måtte blive fastslået, at familietillæggene falder ind under begrebet løn i traktatens artikel 119's forstand, vil det være forbundet med overordentlig store økonomiske og sociale omkostninger for Den Hellenske Republik at skulle betale tillæggene fuldt ud til begge ægtefæller, og republikken ville i givet fald være nødsaget til at kræve af arbejdsgiverne og arbejdstagerne, at de betaler arbejdsgiverbidrag og bidrag til social sikring for de forudgående år, hvilket ville være særligt urimeligt og stride mod proportionalitetsprincippet.
If family allowances were to be regarded as falling within the concept of pay within the meaning of Article 119 of the Treaty, the financial and social cost to the Hellenic Republic which would result from its obligation to pay those allowances in full to both spouses would be enormous, and the State would, in such a situation, have to ask both employers and employees to pay additional social security contributions in respect of past years, a demand that would be particularly unfair and contrary to the principle of proportionality.
Det forhold, at den græske regering ikke deltager i forhandlingerne om de kollektive overenskomster, kan ikke fritage den for forpUgtelsen til at vedtage de supplerende bestemmelser, der er nødvendige for at sikre, at fællesskabsbestemmelserne overholdes.
The collective agreements and arbitration awards providing for the grant of family and marriage allowances exclusively to married men workers amount to direct discrimination on grounds of sex inconsistent with Article 119 of the Treaty and Article 4(1) of Directive 79/7.
De kollektive overenskomster og voldgiftsafgørelser, hvorefter familie- og ægteskabstillæggene udelukkende tildeles gifte mandlige arbejdstagere, indebærer en direkte forskelsbehandling på grundlag af køn i strid med traktatens artikel 119 og artikel 4, stk 1, i direktiv 79/7.
A Member State may not plead practical or administrative difficulties in order to justify non-compliance with the obligations and time-limits laid down in Community directives. The same holds true of financial difficulties, which are for the Member States to overcome by adopting appropriate measures.
Den græske regering kan ikke unddrage sig forpUgtelsen tü at tilpasse sin nationale lovgivning til fællesskabsretten underpåberåbelse af, at grundlovens bestemmelser på området er umiddelbart anvendelige.
The Greek Government maintained that it was not always possible, by prohibitions or legislative prescription, to control peoples' behaviour or to contain the pressure exerted by certain groups, or even to prevent the autonomy of each side of industry from leading to the perpetuation of rules and practices inconsistent with Community and constitutional rules.
En medlemsstat kan ikke påberåbe sig praktiske eller administrative vanskeUgheder til støtte for, at forpligtelser og frister, der er fastsat i fællesskabsdirektiver, ikke overholdes.
At the oral hearing, it argued that the provisions at issue related to a field in which the State could not intervene.
Det samme gælder finansielle vanskeUgheder, som medlemsstaterne har pligt til at overvinde ved at træffe passende foranstaltninger.
Even if collective agreements had been rendered binding by Ministerial decision, the Minister for Labour did not have power to amend their provisions or content, nor, a fortiori, did it have power to do so retroactively.
Selv om bestemmelserne i den græske grundlov er umiddelbart anvendeUge, opfylder de særUge græske regler på området ikke de betingelser, der er opstület i Domstolens praksis, hvorefter hensynet til retssikkerheden og retsbeskyttelsen kræver en utvetydig formulering, der sætter de berørte personer i stand til på tilstrækkelig klar og tydelig måde at kende deres rettigheder og forpUgtelser, og domstolene i stand til at sikre iagttagelsen heraf.
That State guarantee must cover all cases where effective protection is not ensured by other means, for whatever reason, and, in particular, in cases where the workers in question are not union members, where the sector in question is not covered by a collective agreement or where such an agreement does not fully guarantee the principle of equal pay.
En sådan sikring skal ydes i ethvert tilfælde, hvor en effektiv beskyttelse ikke er sikret på anden måde, uanset årsagen hertil, herunder når de pågældende arbejdstagere ikke er organiserede, når det pågældende område ikke er dækket af koUektive overenskomster, eUer når en sådan overenskomst ikke sikrer ligelønsprincippet i dettes fulde udstrækning.
In the present case, there is no need to address the question whether or not the length of the precontentious procedure was excessive, as the Greek Government has furnished no evidence that the unusual length of the procedure had any effect on the way in which it has organised its defence.
»1) Den Hellenske Republik har tilsidesat sineforpagteiser i henhold til EF-traktatens artikel 119 (EF-traktatens artikel 117-120 er erstattet af artikel 136 EF -143 EF), artikel 3 i Rådets direktiv 75/117/EØF af 10. februar 1975 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om gennemførelse af princippet om lige løn tü mænd og kvinder og artikel 4, stk 1, i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring, idet republikken ikke med tilbagevirkende kraft fra det tidspunkt, hvor de nævnte fællesskabsbestemmelser trådte i kraft i Grækenland, har ophævet regler, ato i forbindelse med tildeling af familie- eller ægteskabstillæg til arbejdstagere, der tages i betragtning ved fastsættelsen af den løn, der giver ret til pension, opstiller særlige betingelser for gifte kvindelige arbejdstagere, som ikke gælder f or gifte mandlige arbejdstagere
The concept of pay, within the meaning of the second paragraph of Article 119, covers all forms of consideration, in cash or in kind and whether present or future, provided that the worker receives it, even indirectly, in respect of his employment from his employer.
Generaladvokat N. FenneUv fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet fSjette Afdeling') den 8. juli 1999.
In social security matters, Article 4(1) of Directive 79/7 prohibits discrimination on grounds of sex, either directly, or indirectly by reference in particular to marital or family status, in particular as concerns the scope of social security schemes and the conditions of access thereto.
Dansk tekst foreligger endnu ikke.
Discrimination in that regard is inconsistent with Article 4(1) of Directive 79/7.
Domstolen annullerede i dom af 5. juli 1995 direktivet på grund af væsentlige formmangler, men opretholdt dets retsvirkninger, indtil Rådet havde vedtaget nye bestemmelser på området.
Advocate General N. Fennelly delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 8 July 1999.
Aftalen blev indgået i henhold til direktivets artikel 8, stk 1.
He proposed that the Court rule as follows:
Ved afgørelse af 8. juU 1997 pålagde Bundesamt für Güterverkehr (Forbundskontor for Varetransport) i henhold til Autobahngebührengesetz (lov om motorvejsafgifter) Alois Pfennigmann en bøde på 100 DEM for at have benyttet to motorveje med en traktor (hvis samlede tilladte vægt udgør 7 490 kg), med anhænger (hvis samlede tilladte vægt udgør 8 500 kg), uden at have erlagt motorvejsafgift. Formålet med kørslen var at levere landbrugsafgrøder tü en virksomhed, som Pfennigmann, der er landbruger, havde indgået leveringskontrakter med.
The Hellenic Republic has failed to fulfil its obligations under Community law, in particular those under Article 119 of the EC Treaty (Articles 117 to 120 of the Treaty have been replaced by Articles 136 EC to 143 EC), Article 3 of Council Directive 75/117/EEC of 10 February 1975 on the approximation of the laws of the Member States relating to the application of the principle of equal pay for men and women and Article 4(1) of Council Directive 79/7/EEC of 19 December 1978 on the progressive implementation of the principle of equal treatment for men and women in matters of social security, by not abolishing with retroactive effect, from the date of entry into force in Greece of these Community-law provisions, regulations which impose conditions on married female workers which are not imposed on their married male counterparts in respect of the grant to employees of family or marital allowances, allowances which are taken into account in determining their income for the purposes of calculating pension rights.'
Pfennigmann anlagde sag med henblik på annullation af afgørelsen ved Amtsgericht Köm.
Case C-193/98 Alois Pfennigmann Transport
Amtsgericht frifandt ved dom af 17. november 1997 sagsøgte.
Preliminary ruling
afgiftssystemerne og indførelse af retfærdig ordning for opkrævning af afgifter hos transportvirksomhederne med henblik på dækning af infrastrukturomkostningerne.
(Directive 93/89/EEC — Carriage of goods by road Vehicle tax — User charges for the use of certain infrastructures — Heavy goods vehicles) (Sixth Chamber) all its effects until the Council had adopted a new Directive.
Oberlandesgericht Köm, hvortil Pfennigmann indankede afgørelsen, udsatte sagen og besluttede at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
The Agreement was concluded on the basis of Article 8(1) of the Directive.
Dette mål kan kun nås etapevis, og tilpasningen af de nationale afgiftsordninger under de nugældende omstændigheder bør begrænses tü kun at omfatte erhvervskøretøjer, hvis højst tilladte bruttovægt overskrider et givet niveau.
By a decision of 8 July 1997 the Bundesamt für Güterverkehr (Federal Office for the Carriage of Goods) imposed a fine of DM 100 on Mr Pfennigmann, under the Autobahngebühregesetz for driving along two Federal motorways with his tractor (with a maximum permissible gross laden weight of 490 kg) attached to a trailer (with a maximum permissible gross laden weight of 8 500 kg) without having aid the motorway user charge.
I denne første etape omhandler direktivet alene køretøjer, der på grund af deres særUge egenskaber er beregnet til normalt og varigt og ikke kun undtagelsesvis at deltage i konkurrencen på transportområdet.
The purpose of the journey was to deliver vegetables to a company to which Mr Pfennigmann, who is a farmer, supplied products.
»Ved afgørelsen af, om et motorkøretøj eller en kombination af sammenkoblede køretøjer — som dette forstås i aftalens artikel 2, stk. 1, sammenholdt med artikel 2, fjerde led, i Rådets direktiv 93/89/EØF - udelukkende er beregnet til vejgodstransport, skal der da tages hensyn tü tidspunktet og karakteren af den konkrete anvendelse, eUer afhænger afgørelsen — uanset det konkrete anvendelsesformål — af, om der foreUgger en generel formålsdefinition for motorkøretøjet eller kombinationen af sammenkoblede køretøjer med henblik på anvendelse til vejgodstransport?«
By order of 8 May 1998, the Oberlandesgericht Köln referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 2(1) of the Agreement of 9 February 1994 between the Governments of the Federal Republic of Germany, the Kingdom of Belgium, the Kingdom of Denmark, the Grand Duchy of Luxembourg and the Kingdom of the Netherlands concerning the levying of charges for the use of certain roads by heavy goods vehicles (hereinafter the Agreement') and the fourth indent of Article 2 of Council Directive 93/89/EEC of 25 October 1993 on the application by Member States of taxes on certain vehicles used for the carriage of goods by road and tolls and charges for the use of certain infrastructures (the Directive').
Domstolen har kompetence til at efterkomme den anmodning om præjudiciel afgørelse, som er forelagt af Oberlandesgericht, for så vidt denne vedrører fortolkningen af direktivets artikel 2, fjerde led.
Mr Pfennigmann lodged an appeal against that order before the Amtsgericht Köln.
Kun sådanne køretøjer, som udelukkende anvendes til vejgodstransport, bør i henhold til direktivets bestemmelser i registreringsstaten være undergivet opkrævning af afgifterne i direktivets artikel 3, og alene sådanne køretøjers førere er forpUgtet tü i den pågældende medlemsstat at erlægge vej- og brugsafgifter for anvendelse af visse af statens infrastrukturer.
The question arose in connection with the objection lodged by Mr Pfennigmann against a fine imposed on him for an offence against the Autobahngebührengesetz (law on motorway user charges).
Direktivets artikel 6, stk. 3, andet led, er ikke overflødig, selv om de køretøjer som kun undtagelsesvis anvendes tilvejgodst: ansport, ikke omfattes af direktivets anvendelsesområde.
In a judgment of 17 November 1997 the Amtsgericht rejected the appeal.
Det præjudicielle spørgsmål må derfor forstås således, at den nationale ret nærmere bestemt anmoder om, hvorvidt det ved afgørelse af, om et motorkøretøj eller en kombination af sammenkoblede køretøjer »udelukkende« er beregnet til vejgodstransport som omhandlet i direktivets artikel 2, fjerde led, er tidspunktet og karakteren af den konkrete anvendelse, der skal lægges til grund, eller om afgørelsen afhænger af, om der foreUgger en generel formålsdefinition for motorkøretøjet, uanset dets anvendelse i et konkret tilfælde.
Mr Pfennigmann brought an appeal against the judgment before the Oberlandesgericht Köln, which decided to stay the proceedings and refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
De fysiske eller juridiske personer, hvis hovedvirksomhed ikke er godstransport, kan blive omfattet af undtagelsen i bestemmelsen for køretøjer, der, skønt de udelukkende er beregnet til vejgodstransport, kun undtagelsesvis kører på offentlig vej i registreringsmedlemsstaten.
The aim of the Directive is to eliminate distortions of competition between transport undertakings in the Member States through the harmonisation of levy systems and to establish fair mechanisms for charging infrastructure costs to hauliers.