natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Dom af 29. oktober 1980: foren, sager 209­215 og 218/78, Van Landewyck/Kom­missionen, Sml. 1980, s. 3125, 3274 f.
Judgment of 29 October 1980, Joined Cases 209 to 215 and 218/78, Van Landewyck ν Commhsion, [1980] ECR 3125, 3274 (Opinion: Reischl, p. 3286).
Jfr. tilsvarende: Dom af 10. juli 1980: sag 99/79, Lancôme/Etos, Sml. 1980, s. 2511, 2536 (Forslag: Reischl, s. 2539).
See also: Judgment of 10 July 1980, Case 99/79, Lancome ν Etos, [1980] ECR 2511, 2536 (Opinion: Reischl, p.2539).
Aftaler, der er uforenelige med det fælles marked: eksempler
Agreements incompatible with the common market: examples
1. »...[Domstolen har tidligere udtalt], at 'aftaler, hvorved en virksomhed binder sig til alene at forsyne sig hos en bestemt anden virksomhed [konkret en aftale med et bryggeri] under udelukkelse af alle andre, opfylder ikke i sig selv betingelserne for uforenelighed med fællesmarkedet', men kan opfylde disse, 'når de, enten enkeltvis eller samtidigt med andre, i den retlige eller økonomiske sammenhæng, hvori de op­træder' — herunder bl.a. andre lignende aftaler og disse aftalers samlede virkning — 'er i stand til at påvirke handelen mellem medlemsstater og har til formål eller til følge at hindre, begrænse eller fordreje konkurrencen'.«
. may exhibit them 'where, taken either in isolation or together with others, and in the economic and legal context in which they are made (in particular, the existence of sim­ilar contracts and the cumulative effect produced by all those contracts), they may af­fect trade between Member States and where they have either as their object or effect the prevention, restriction or distortion of competition'."
Dom af 1. februar 1977: sag 47/76, De Norre/Brouwerij Concordia, Sml. 1977, s. 65, 89 (Forslag: Mayras, s.95).
Judgment of 1 February 1977, Case 47/76, de Norre ν Brouwerij Concordia, [197η ECR 65, 91 (Opinion: Mayras, p. 97).
Dom af 9. juni 1977: sag 90/76, Van Ameyde/UCI. Sml.
Judgment of 9 June 1977, Case 90/76, Van Ameyde ν UCI, [1977] ECR 1091, 1128 (Opinion: Reischl, p. 1129).
Om uforenelighed med artikel 85, stk. 1, når der på initiativ af en producent eller dennes importør gennemføres et eksportforbud for at beskytte producentens autori­serede forhandlere mod konkurrence fra parallelimport, se:
With regard to the incompatibility with Article 85(1) of a prohibition on exports imposed by a producer or by his subsidiary in order to protect his accredited distribu­tors against competition from parallel imports, see :
Dom af 12. juli 1979: foren, sager 32, 36­82/78, BMW/Kommissionen, Sml. 1979, s. 2435, 2477 f (Forslag: Warner, s. 2484).
Judgment of 12 July 1979, Joined Cases 32 and 36 to 82/78, BMW ν Commhsion, [1979] ECR 2435, 2477 (Opinion: Warner, p. 2484).
Dom af 25. oktober 1977: sag 26/76, Metro/Kommissionen, Sml. 1977, s. 1875, 1902 (Forslag: Reischl, s. 1916).
Judgment of 25 October 1977, Case 26/76, Metro ν Commhsion, [1977] ECR 1875, 1904 (Opinion: Reischl, p. 1919).
­ Dom af 10. juli 1980: sag 99/79, Lancôme/Etos, Sml.
See also: — Judgment of 10 July 1980, Case 99/79, Lancôme ν Etos, [1980] ECR 2511, 2536 (Opinion: Reischl, p.
2. »Ethvert afsætningssystem, som hviler på en udvælgelse af salgssteder, indebærer nødvendigvis, hvis der skal være noget formål med systemet, at de grossister, som hører til salgsnettet, forpligtes til kun at levere til autoriserede videreforhandlere, og at den pågældende producent skal kunne kontrollere, om denne forpligtelse over­holdes.
Any marketing system based on the selection of outlets necessarily entails the obli­gation upon wholesalers forming part of the network to supply only appointed re­sellers and, accordingly, the right of the relevant producer to check that that obliga­tion is fulfilled.
Så længe de påtagne kontrolforpligtelser ikke går ud over, hvad det tilstræbte mål nødvendiggør, kan de ikke i sig selv udgøre en konkurrencebegrænsning, men er en biforpligtelse, som skal medvirke til at sikre hovedforpligtelsens opfyldelse.
Provided that the obligations undertaken in connexion with such safeguards do not exceed the objective in view they do not in themselves constitute a restriction on com­petition but are the corollary of the principal obligation and contribute to its fulfil­ment.
Kommissionen [kan] gå ud fra, at de her omhandlede forpligtelser ... ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for en rimelig kontrol, men indgår i grossistens normale pligter, idet identifikationen af varerne og de detailhandlere, der er leveret til, er et normalt krav i engroshandelen, når det gælder varige forbrugsgoder.
The Commission may consider that the obligations imposed in this connexion do not exceed what is necessary for an adequate control and constitute a normal duty for a wholesaler since, in the case of consumer durables, the identification of the retailers supplied and of the goods delivered constitutes a normal requirement in running a wholesale business.
Da disse kontrolforanstaltninger således ikke går ud over, hvad der er nødvendigt, for at de kan opfylde deres formål, er de, i det omfang de skal sikre opfyldelsen af de faglige betingelser, som kræves for at blive autoriseret, ikke omfattet af artikel 85, stk. 1, medens de, i det omfang de skal sikre opfyldelsen af mere byrdefulde forplig­telser, vil falde under forbudet i artikel 85, stk. 1, medmindre de i givet fald sammen med hovedforpligtelsen fritages efter artikel 85, stk. 3.«
Accordingly, since such obligations do not exceed what is necessary for the attain­ment of their objective, they fall outside the scope of Article 85 (1) in so far as they are designed to ensure compliance with the conditions of appointment regarding the criteria as to technical qualifications, whereas, in so far as they guarantee the fulfil­ment of more stringent obligations, they will fall within the terms of the prohibition contained in Article 85(1), unless they, together with the principal obligation to which they are related, are exempted pursuant to Article 85 (3).
Dom af 25. oktober 1977: sag 26/76, Metro/Kommissionen. Sml. 1977, s. 1875, 1905 f.
Judgment of 25 October 1977, Case 26/76, Metro ν Commhsion, [1977] ECR 1875, cf. p.
En begrænsning i grossisters virkeområde bestående i et forbud mod at levere til private forbrugere, herunder de såkaldte 'institutions'­storforbrugere (skoler, hospi­taler, administrationer etc.), udgør ikke en konkurrencebegrænsning som nævnt i ar­tikel 85, stk. 1, da den modsvarer funktionsdelingen mellem grossister og detailhand­lere, uden hvilken de førstnævnte ville få en uberettiget konkurrencefordel.
A restriction on the activity of wholesalers, whereby they are prohibited from supplying private customers, including large-scale "institutional" consumers (schools, hospitals and administrative authorities, etc.), does not constitute a restric­tion on competition within the meaning of Article 85 (1) because it accords with the separation of the functions of wholesaler and retailer, without which the former would enjoy an unjustified competitive advantage.
Det må lægges til grund, at flere medlemsstater har indført regler for detailhandlernes og grossisternes retsstilling med forskellige, navnlig sociale og skattemæssige, forplig­telser og byrder, således at konkurrencen ville blive fordrejet, hvis grossisterne, hvis byrder i almindelighed er forholdsvis lettere netop på grund af det omsætningstrin, de arbejder på, kunne konkurrere med detailhandlerne i detailhandlerleddet, navn­lig ved levering til private forbrugere.
It is established that various Member States have enacted legislation entailing obliga­tions and charges, in particular in the field of social security and taxation, which differ as between the retail and wholesale trades, so that competition would be distort­ed if wholesalers, whose costs are in general proportionally lighter predsely because of the marketing stage at which they operate, competed with retailers at the retail stage, in particular on supplies to private customers.
Kommissionen tilsidesætter ikke artikel 85, stk. 1, ved at antage, at denne funktions­deling principielt er forenelig med kravet om, at konkurrencen ikke fordrejes.
The Commission did not infringe Article 85 (1) in considering that this separation of functions is in principle in accordance with the requirement that competition shall not be distorted.
Dom af 25. oktober 1977: sag 26/76, Metro/Kommissionen, Sml. 1977, s. 1875, jfr. s. 1906 f.
Judgment of 25 October 1977, Case 26/76, Metro ν Commission, [1977] ECR 1875, cf. p.
Derimod rækker forpligtelsen til at opnå en omsætning, der kan sammenlignes med en specialgrossists, ud over de kvalitetskrav, der kendetegner et selektivt salgssystem, og denne forpligtelse må derfor bedømmes i henhold til artikel 85, stk. 3.«
On the other hand, the requirement to achieve a turnover comparable to that of a spe­cialist wholesaler exceeds the strict requirements of the qualitative criteria inherent in a selective distribution system and it must accordingly be appraised in the light of Ar­ticle 85(3)."
Dom af 25. oktober 1977: sag 26/76, Metro/Kommissionen, Sml.
Judgment of 25 October 1977, Case 26/76, Metro ν Commhsion, [1977] ECR 1875, 1913 (Opinion: Reischl, p. 1919).
At forpligte grossisterne til at bidrage til opbygningen af distributionsnettet og til at underskrive samarbejdsaftaler, hvori de forpligter sig til en mindste­omsætning og til lagerføring, er både mere vidtrækkende end de pligter, der normalt er forbundet med at drive grossistvirksomhed, og hvad der er nødvendigt for et selektivt distribu­tionssystem, der bygger på kvalitetskrav.
The obligations on wholesalers to participate in the consolidation of the sales net­work and to sign cooperation agreements containing undertakings to purchase a minimum quantity and obligations relating to stocks exceed both the normal obliga­tions involved in running a wholesale business and the requirements of a selective dis­tribution system based on qualitative criteria.
Det er ikke en grossists opgave at fremme en bestemt producents produktion, men at sikre en levering til detailhandelen under udnyttelse af konkurrencen mellem pro­ducenterne, således at de af en grossist påtagne forpligtelser, som begrænser hans fri­hed i denne henseende, udgør konkurrencebegrænsninger, der omfattes af artikel 85, stk. 1.
In fact the function of a wholesaler is not to promote the products of a particular manufacturer but rather to provide for the retail trade supplies obtained on the basis of competition between manufacturers, so that obligations entered into by a wholesaler which limit his freedom in this respect constitute restrictions on competi­tion coming within the ambit of Article 85 (1).
Der kan således kun meddeles dis­pensation for disse krav fra forbudet i artikel 85, stk. 1, såfremt betingelserne i arti­kel 85, stk. 3, er opfyldt.
Accordingly, they may only be excepted from the prohibition contained in Article 85 (1) if they fulfil the conditions contained in Ar­ticle 85 (3).
Dom af 25. oktober 1977: sag 26/76, Metro/Kommissionen, Sml.
Judgment of 25 October 1977, Case 26/76, Metro ν Commhsion, [197η ECR 1875, cf. p.
1977, s. 1875, jfr. s. 1911 (Forslag: Reischl, s. 1916).
1913, (Opinion: Reischl, p. 1919).
7. »De aftaler, der ligger til grund for et selektivt salgssystem, som hviler på ad­gangskriterier, der går ud over en rent objektiv udvælgelse af kvalitativ karakter, op­fylder betingelserne for at være uforenelige med artikel 85, stk. 1, når de enten isole­ret betragtet eller sammen med andre i den økonomiske og retlige sammenhæng, hvori de er afsluttet, samt på grundlag af en helhed af objektive retlige eller faktiske omstændigheder kan påvirke handelen mellem medlemsstater og enten har til formål eller til følge at hindre, begrænse eller fordreje konkurrencen.
"The agreements laying down a selective distribution system based on criteria for admission which go beyond a mere objective selection of a qualitative nature exhibit features making them incompatible with Article 85 (1) where such agreements, either individually or together with others, may, in the economic and legal context in which they occur and on the basis of a set of objective factors of law or of fact, affect trade between Member States and have either as their objective or effect the prevention, restriction or distortion of competition.
Kommissionen er under Domstolens kontrol enekompetent til i henhold til artikel 85, stk. 3, at meddele fritagelse for sådanne aftaler.«
It is for the Commission alone, subject to re­view by the Court, to grant an exemption in respect of such agreements under Arti­cle 85 (3)."
Jfr. tilsvarende: Dom af 10. juli 1980: sag 99/79, Lancôme/Etos, Sml.
See also: Judgment of 10 July 1980, Case 99/79, Lancôme ν Etos, [1980] ECR 2511, 2537 (Opinion: Reischl, p. 2539).
Aftalernes ugyldighed
Nullity of agreements and decisions
Ugyldighedsvirkningen] 2. »Foreløbig gyldighed«
Effects of nullity] 2. "Provhional validity"
»Foreløbig gyldighed«
"Provisional validity'
1. »Domstolen har allerede tidligere ... fastslået følgende vedrørende gamle aftaler, hvilket ifølge sondringen i artikel 4 og 5 i forordning nr. 17 vil sige aftaler, om var i kraft før den 13. marts 1962: 'respekten for indgåede aftaler [fordrer], især når kartel­let er anmeldt i overensstemmelse med forordning nr. 17, at dommeren først fastslår ugyldigheden..., efter at Kommissionen har truffet en beslutning i medfør af nævnte forordning.
"The Court has already ruled ... that in the case of old agreements, that is to say — according to the distinction drawn in Articles 4 and 5 of Regulation No 17 — agreements existing before 13 March 1962, 'the general principle of contractual cer­tainty requires, particularly when the agreement has been notified in accordance with the provisions of Regulation No 17, that the court may only declare it to be auto­matically void after the Commission has taken a decision by virtue of that regula­tion'.
[Domstolen har endvidere fastslået følgende]: 'Under hensyn til de pågældendes manglende retlige muligheder for virkningsfuldt at fremskynde en afgørelse i henhold til artikel 85, stk. 3, og idet følgerne heraf bliver alvorligere, jo længere tid det tager at træffe en sådan afgørelse, vil det stride mod det almindelige princip om retssikker­hed at udlede den konklusion af den foreløbige karakter af anmeldte aftalers gyldig­hed, at de ikke har fuld virkning, så længe Kommissionen ikke har truffet afgørelse i henhold til artikel 85, stk. 3.
Similarly it had already been held ... that: 'In view of the absence of any effective legal means enabling the persons concerned to accelerate the adoption of a dedsion under Article 85 (3) — the consequences of which are all the more serious the longer such a dedsion is delayed — it would be contrary to the general principle of legal cer­tainty to conclude that, because agreements notified are not finally valid so long as the Commission has made no dedsion on them under Article 85 (3) of the Treaty, they are not completely efficacious'.
Selv om det ganske vist kan medføre visse praktiske ulemper, at disse aftaler har fuld virkning, ville de vanskeligheder, der kunne opstå på grund af usikkerheden i de retsforhold, som støttes på de anmeldte eller for anmeldelsespligt fritagne aftaler, have en endnu skadeligere virkning.
Although the fact that such agreements are fully valid may possibly give rise to practi­cal disadvantages, the difficulties which might arise from uncertainty in legal rela­tionships based on the agreements notified or exempted from notification would be still more harmful.
De ovenfor fastslåede retsvirkninger er en følge af, at der består en uadskillelig for­bindelse mellem forbudet i artikel 85, stk. 1, og fritagelsesmuligheden efter stykke 3, således som denne mulighed er blevet gennemført ved forordning nr. 17.
The legal consequences stated above result from the indivisibility of the prohibition laid down in Article 85 (1) and the possibility of exemption provided for in Arti­cle 85 (3) as implemented by Regulation No 17.
Det anførte bekræftes af den virkning, som artikel 6, stk. 2, og artikel 7 i nævnte forordning tillægger anmeldelse og fritagelse for anmeldelse af gamle aftaler.
These considerations are confirmed by the effects attributed to notification and to ex­emption from notification of old agreements under Articles 6 (2) and 7 of the said reg­ulation.
De gamle aftaler kan nemlig ikke blot fritages med tilbagevirkende kraft, endog for tidsrummet forud for deres anmeldelse, men også mangler, som gør bestemmelser i aftalen uforenelige med artikel 85, stk. 1, og som ikke falder ind under artikel 85, stk. 3, kan afhjælpes med tilbagevirkende kraft, såfremt de på Kommissionens for­langende ændres for fremtiden.
Not only may such agreements benefit from an exemption extending retroactively even to the period before their notification, but such of their provisions as are incom­patible with Article 85 (1) and not capable of benefiting from Article 85 (3) may also be regularized retroactively on condition that they are amended with respect to the fu­ture at the request of the Commission.
En sådan ordning ville ikke kunne forenes med en beføjelse for retterne til at erklære en aftale for ugyldig i perioden fra anmeldelsen til tidspunktet for Kommissionens beslutning.
Such system is inconsistent with jurisdiction on the part of the courts to make a find­ing of nullity during the period between notification and the date on which the Com­mission takes a dedsion.
Følgelig skal en ret, som er blevet forelagt en tvist vedrørende en gammel aftale, der er behørigt anmeldt eller som er fritaget for anmeldelse, inden for denne periode til­lægge en sådan aftale de retsvirkninger, der følger af de for aftalen gældende retsreg­ler, uden at disse retsvirkninger kan anfægtes ved en eventuel indsigelse om, at afta­len strider mod artikel 85, stk. 1.«
It follows that, during that period, courts before which proceedings are brought re­lating to an old agreement duly notified or exempted from notification must give such an agreement the legal effects attributed thereto under the law applicable to the contract, and those effects cannot be called in question by any objection which may be raised concerning its compatibility with Article 85 (1)."
»[Udsættelse af gennemførelsen af en kommissionsbeslutning, der konstaterer en overtrædelse af traktatens artikel 85, stk. 1, og kræver overtrædelsen omgående bragt til ophør, indebærer ikke,] at en aftale eller samordnet praksis, som er blevet erklæret ugyldig i henhold til traktatens artikel 85, stk. 1, gøres foreløbig gyldig med de i arti­kel 85, stk. 3, foreskrevne følger, idet retten i en sag om foreløbige forholdsregler ikke kan sætte sit skøn i stedet for Kommissionens.«
A stay of execution of a Commission dedsion finding that Article 85 (1) of the Treaty has been infringed and requiring the infringement to cease forthwith in no way makes provisionally valid any agreement or concerted practice declared null and void under Article 85(1), with the effects stipulated in Article 85 (2), since the court to which application is made for the adoption of interim measures cannot substitute its discretion for that of the Commission.
Kendelse af 30. oktober 1978. foren, sager 209/78 R ­ 215/78 R og 218/78 R, Van Landewyck/Kommissionen, Sml. 1978, s. 2111, 2114.
Order of 30 October 1978, Joined Cases 209/78 R to 215/78 R and 218/78 R, Van Landewyck ν Commhsion, [1978] ECR 2111, cf. p. 2114.
»... opretholdelsen af den foreløbige gyldighed, der ydes de anmeldte gamle afta­ler, [er] ikke længere ... begrundet fra det øjeblik, hvor Kommissionen meddeler de interesserede, at den har henlagt sagen dem vedrørende.
3. "... the maintenance of the provisional protection from which notified old agree­ments benefit is no longer justified from the date on which the Commission informs the parties concerned that it has dedded to close the file on the case concerning them.
Når en sådan opfattelse er kommet til udtryk, der viser, at Kommissionen ikke påtænker at træffe en individuel beslutning med hensyn til de pågældende anmeldte aftaler, er det usandsynligt, at Kommissionen senere til fordel for aftalerne vil gøre brug af sin beføjelse til at an­vende artikel 85, stk. 3, eventuelt med tilbagevirkende kraft til tiden før deres anmel­delse, således som der er hjemmel til i artikel 6, stk. 2, i forordning nr. 17.
After the adoption of such an attitude, which indicates that the Commission does not contemplate taking an individual dedsion on the notified agreements in question, it is unlikely that the Commission would subsequently exerdse in favour of those agree­ments its power to apply Article 85 (3) with, where appropriate, retroactive effect for the period prior to their notification, as permitted by Article 6 (2) of Regulation No 17.
Følgelig er intet længere til hinder for, at de nationale retter, for hvilke den direkte virkning af forbudet i artikel 85, stk. 1, påberåbes, træffer afgørelse.
There is, therefore, no longer any reason to release national courts, before which the direct effect of the prohibition in Article 85 (1) is relied upon, from the duty of giving judgment.
[Heraf følger], at en administrativ skrivelse, hvorved Kommissionen meddeler den på­gældende virksomhed, at den ikke finder anledning til i medfør af bestemmelserne i artikel 85, stk. 1, at skride ind mod anmeldte kontrakter, bringer den foreløbige gyl­dighed til ophør, som fra anmeldelsen gjaldt for de inden den 13. marts 1962 indgå­ede aftaler, som blev anmeldt inde for fristen i artikel 5, stk. 1, i forordning nr. 17, eller som var fritaget for anmeldelse.«
... therefore ... an administrative letter informing the person concerned that the Commission is of the opinion that there are no grounds for it to take action with re­gard to agreements which have been notified pursuant to the provisions of Article 85 (1) has the effect of terminating the period of provisional validity accorded from the date of notification to agreements made prior to 13 March 1962 notified within the pe­riod laid down in Article 5(1) of Regulation No 17 or exempted from notification."
Dom af 10. juli 1980: sag 99/79, Lancôme/Etos, Sml. 1980, s. 2511, 2535 (Forslag: Reischl, s. 2539).
Judgment of 10 July 1980, Case 99/79, Lancôme ν Etos, [1980] ECR 2511, 2535 (Opinion: Reischl, p. 2539).
Eneforhandlingsaftaler (forordning nr. 67/67)
Exclusive agreements (Regulation No 67/67)
1. »Det fremgår af de beføjelser, som er indrømmet Kommissionen i artikel 85, stk. 3, at nødvendigheden af en bestandig effektiv konkurrence kan forenes med be­skyttelsen af forskellige mål, og at visse restriktioner i konkurrencen kan godkendes af hensyn hertil, når de er nødvendige for at realisere disse mål og ikke fører til, at konkurrencen for en væsentlig del af fællesmarkedet udelukkes.«
"The powers conferred upon the Commission under Article 85 (3) show that the requirements for the maintenance of workable competition may be reconciled with the safeguarding of objectives of a different nature and that to this end certain restric­tions on competition are permissible, provided that they are essential to the attain­ment of those objectives and that they do not result in the elimination of competition for a substantial part of the common market."
Dom af 25. oktober 1977; sag 26/76, Metro/Kommissionen, Sml.
Judgment of 25 October 1977, Case 26/76, Metro ν Commhsion, [197η ECR 1875, 1905 (Opinion: Reischl, p. 1919).
Jfr. tilsvarende: Dom af 29. oktober 1980: foren, sager 209­215 og 218/78, Van Landewyck/Kom­missionen, Sml.
See also: Judgment of 29 October 1980, Joined Cases 209 to 215 and 218/78, Van Landewyck ν Commhsion, [1980] ECR 3125, 3276 (Opinion: Reischl, p. 3286).
2. »... [dispensation i medfør af] EØF­traktatens artikel 85, stk. 3 skaber rettigheder i den forstand, at parterne i et kartel, der har været genstand for en sådan [dispensa­tion], med føje kan påberåbe sig den over for den tredjemand, der gør gældende, at kartellet i henhold til artikel 85, stk. 2, er uden retsvirkninger...«
"... dedsions to grant exemption under Article 85 (3) of the EEC Treaty give rise to rights in the sense that the parties to an agreement which has been the subject of such a dedsion may rely on that dedsion against third parties who claim that the agreement is void on the basis of Article 85 (2)..."