natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Der er intet i direktivet, som forhindrer en medlemsstat i at kræve en tilladelse til at udøve andre aktiviteter, der er forbundet med nyttiggørelse og bortskaffelse af affald, som er omfattet af direktivet.
In view of the foregoing, I propose that the questions submitted by the Pretura Circondariale, Rome (Rome District Magistrates' Court), Tivoli and Castelnuovo di Porto Divisions, be answered as follows:
Rådets direktiv 91/156/EØF tilsigter ikke at sikre lige behandling af de erhvervsdrivende på det indre marked for så vidt angår de sanktioner, der kan fastsættes for en overtrædelse af den nationale lovgivning om gennemførelse af direktivet om affald.«
Council Directive 91/156/EEC of 18 March 1991 amending Directive 75/442/EEC on waste obliges Member States to ensure that establishments and undertakings which carry out recovery operations or which carry out their own waste disposal at the place of production obtain a permit to do so; these activities may only be carried out without a permit where the Member State has opted to grant an exemption from the permit requirement, and only in accordance with the conditions laid down by Article 11(1) of the Directive.
Præjudiciel »Social sikring — invaliditet — artikel 46 og 47 i forordning (EØF) nr. 1408/71 — beregning af ydelser· (Femte Afdeling)
Articles 46 and 47 of Regulation (EEC) No 1408/71 -
Den første regel finder anvendelse i det tilfælde, hvor ydelserne efter den pågældende medlemsstats lovgivning skal beregnes på grundlag af størrelsen af lønninger, bidrag eller tillæg, og såfremt forsikrings- eller bopælsperioder i en anden medlemsstat skal tages i betragtning.
Preliminary ruling (Social security — Invalidity Calculation of benefits) (Fifth Chamber) permanently incapacitated for work in July 1990.
Dette tilfælde omfatter ikke en ordning som den, der er beskrevet af den forelæggende ret, hvorefter ydelsernes størrelse er uafhængig af forsikringsperiodernes længde, og hvorefter man ved beregningen af beløbet anvender gennemsnittet af de basisbeløb, der svarer til den løn, arbejdstageren har modtaget i et vist antal år forud for invaliditetens indtræden, eller efter omstændighederne, for så vidt angår de perioder, hvor den pågældende ikke var forpligtet til at betale bidrag, svarer til en mindsteløn.
The competent German institution granted him an invalidity pension, the amount of which, for reasons unknown to the national court, was calculated without taking account of contribution periods completed in Spain.
Efter en sådan ordning beregnes ydelserne nemlig ikke på grundlag af den virkelige størrelse af indtjening, bidrag eller tillæg, der er oppebåret i samtlige tilbagelagte forsikrings- eller bopælsperioder.
The competent Spanish institution, the INSS, granted him an invalidity pension on account of total and permanent incapacity for work caused by illness other than occupational disease.
Spørgsmålene er blevet rejst under en sag mellem Eduardo Lafuente Nieto og nogle institutioner inden for den spanske sociale sikring, Instituto Nacional de la Seguridad Social (herefter »INSS«) og Tesorería General de la Seguridad Social, vedrørende beregningen af en invalidepension tii Eduardo Lafuente Nieto.
By order of 31 May 1994, received at the Court on 13 September 1994, the Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (High Court of Justice of the Basque Autonomous Community) referred to the Court for a preliminary ruling six questions on the interpretation and validity of Article 47(1) of Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971, as amended and updated by Council Regulation (EEC) No 2001/83 of 2 June 1983 and as adapted by Annex I, Part VIII, of the Act concerning the Conditions of Accession of the Kingdom of Spain and the Portuguese Republic and the adjustments to the Treaties, and on the interpretation of Article 46(2) ofthat regulation.
Den anden regel, som findes i litra e), der blev indsat i forordningens artikel 47, stk. 1, i forbindelse med Kongerigets Spaniens og Republikken Portugals tiltrædelse af Fællesskabet, finder anvendelse i det tilfælde, hvor ydelserne efter den pågældende medlemsstats lovgivning beregnes på grundlag af en gennemsnitlig bidragsbasis, der fastsættes udelukkende på grundlag af forsikringsperioder, der er tilbagelagt efter lovgivningen i den pågældende stat.
In this question, the national court asks under which of the two rules contained in Article 47(1) of the regulation the system for calculating invalidity benefits laid down by the Spanish legislation falls.
Eduardo Lafuente Nieto, der er arbejdstager og spansk statsborger, og som har haft beskæftigelse som lønmodtager i Spanien (før 1969) og derefter i Tyskland (indtil 1990), blev i juli 1990 vedvarende og fuldstændig uarbejdsdygtig.
The first rule applies where the legislation of the Member State concerned provides that benefits are to be calculated on the basis of the amount of wages or salaries, contributions or increases, and periods of insurance or residence in another Member State are taken into account.
Det fremgår af de omstændigheder, hvorunder denne regel blev indsat i forordningen, at den netop omfatter en ordning for beregning af ydelser ved invaliditet som den, der er fastsat i spansk lovgivning, hvorefter ydelserne, med enkelte undtagelser, beregnes på grundlag af en gennemsnitlig bidragsbasis.
The questions were raised in a dispute between the Instituto Nacional de la Seguridad Social (National Social Security Institute; «the INSS») and the Tesorería General de la Seguridad Social (General Social Security Revenue Authority), Spanish social security agencies, and Mr Lafuente Nieto concerning the calculation of his invalidity pension.
Det andet og det tredje spørgsmål
Mr Lafuente Nieto, a worker of Spanish nationality who worked in Spain before 1969, and then in Germany until 1990, became wholly and
Med dette spørgsmål ønsker den forelæggende ret oplyst, hvilken af de to regler i forordningens artikel 47, stk. 1, den ordning, der er foreskrevet i spansk lovgivning for beregning af ydelser ved invaliditet, henhører under.
That does not cover a system such as that described by the national court, whereby the amount of benefits does not depend on the length of the insurance periods and, in
referenceperioden, anvendes en mindstebasis delvist eller fuldt ud i stedet for den gennemsnitlige basis, hvilket kan føre til, at den vandrende arbejdstager stilles dårligere.
51 of the Treaty, which implies in particular that migrant workers must not suffer a reduction in the amount of their social security benefits as a result of having availed themselves of their right of free movement.
Med disse to spørgsmål ønsker den forelæggende ret oplyst, hvorledes bestemmelsen i forordningens artikel 47, stk. 1, litra e), skal fortolkes, og om bestemmelsen i givet fald er i overensstemmelse med principperne i traktatens artikel 51.
calculating that amount, account is taken of the average of the contribution bases corresponding to the worker's wages or salary over a certain number of years preceding the onset of the invalidity, or, in respect of periods during which the person concerned was not obliged to pay contributions, to a minimum wage or salary.
Retten rejser navnlig det spørgsmål, om det ikke følger af disse principper, at der ved beregningen af den gennemsnitlige bidragsbasis i henhold til den pågældende lovgivning skal tages hensyn til de bidrag, der er betalt i medfør af en anden lovgivning, i et omfang svarende til de bidrag, der skulle have været betalt i henhold til den første lovgivning, såfremt den sikrede stadig havde været omfattet af denne, da invaliditeten indtrådte.
Under such a system, calculation of the benefits is not based on the actual amount of earnings, contributions or increases during the whole of the insurance or residence periods completed.
Bestemmelsen i forordningens artikel 47, stk. 1, litra e), der vedrører en beregningsordning på grundlag af en gennemsnitlig bidragsbasis som den, der som udgangspunkt gælder efter spansk lovgivning, har ikke til formål og kan i hvert fald ikke have til virkning — som en undtagelse og under bestemte omstændigheder, der er særlige for arbejdstagere, der har udøvet deres ret til fri bevægelighed — at give hjemmel for en anden beregningsmåde på grundlag af en mindste bidragsbasis.
The interpretation of the rule at issue does not raise any serious difficulty when the legislation which applies is that of the Member State in which the invalidity occurred and the insurance periods used to determine the average basis for contributions were actually completed in that State.
Som det er tilfældet med samtlige bestemmelser i artikel 47, stk. 1, således som de var affattet på det tidspunkt, den forelæggende ret har lagt til grund, er reglen i stk. 1, litra e), en supplerende regel om beregningen af ydelsens teoretiske beløb som omhandlet i artikel 46, stk. 2, litra a).
The second rule, contained in Article 47(l)(e) of the regulation, which was added at the time of the accession of the Kingdom of Spain and the Portuguese Republic to the Community, applies where the legislation of the Member State concerned provides that benefits are to be calculated on the basis of average contributions, determined exclusively by reference to periods of insurance completed under the legislation ofthat State.
Reglen skal følgelig fortolkes på baggrund af denne sidste bestemmelse og i lyset af det i traktatens artikel 51 fastsatte formål, der navnlig indebærer, at de vandrende arbejdstagere ikke må tåle en nedsættelse af størrelsen af de sociale sikringsydelser, fordi de har udnyttet deres ret til fri bevægelighed.
The circumstances in which that rule was inserted into the regulation indicate that it was intended precisely to cover a system of calculating invalidity benefits such as that laid down by the Spanish legislation, which effectively provides that, unless specified otherwise, benefits are to be calculated on the basis of average contributions.
I den i hovedsagen foreliggende situation var Eduardo Lafuente Nieto i den periode, som efter spansk lovgivning lægges til grund ved beregningen af den gennemsnitlige bidragsbasis, utvivlsomt ikke forpligtet til at betale bidrag i Spanien, men en sådan forpligtelse påhvilede ham i en anden medlemsstat.
But that does not apply to the situation at issue in the main proceedings, where, in the first place, the invalidity arose in a Member State whose legislation is of a different type from that under which benefits are sought and, moreover, the worker concerned did not pay contributions under the latter legislation during the period used to determine the average basis for contributions.
Denne omstændighed skulle den kompetente spanske institution have taget hensyn til i medfør af artikel 47, stk. 1, litra e), idet en vandrende arbejdstager ikke skal tåle en nedsættelse af den ydelse, han ville have oppebåret, hvis han ikke var vandrende arbejdstager.
In such a situation, Spanish legislation does not simply provide that the calculation of benefits rests on an average basis for contributions, within the meaning of the rule at issue. It provides that, in the absence of an obligation to pay contributions during all or part of the reference period, a minimum basis is wholly or partially substituted for the average basis, which may work to the disadvantage of migrant workers.
Det skal i denne henseende bemærkes, at fortolkningen af den omtvistede bestemmelse ikke giver anledning til større vanskelighed, når den lovgivning, der finder anvendelse, er lovgivningen i den medlemsstat, hvor invaliditeten er indtrådt, og når de forsikringsperioder, ved hjælp af hvilke den gennemsnitlige bidragsbasis fastsættes, faktisk er tilbagelagt i denne stat.
The rule contained in Article 47(l)(e) of the regulation, which envisages a calculation using an average basis for contributions such as that provided for, in principle, by Spanish legislation, is not intended to authorize, and cannot in any event have the effect of authorizing, by way of exception and in certain situations limited to workers who have exercised their right to free movement, a different method of calculation based on a minimum basis for contributions.
Den nævnte omstændighed indebærer imidlertid ikke, at beregningen af den gennemsnitlige bidragsbasis i strid med bestemmelserne i artikel 47, stk. 1, litra e), hvorefter denne gennemsnitsbasis fastsættes udelukkende på grundlag af de forsikringsperioder, der er tilbagelagt efter den pågældende lovgivning, skal ske på grundlag af de bidragsbeløb, der er betalt i den anden medlemsstat.
In these two questions, the national court asks what interpretation is to be given to the rule in Article 47(l)(e) of the regulation and, if necessary, whether that rule complies with the principles laid down in Article 51 of the Treaty.
Den indebærer blot, at den nævnte basis i denne situation skal være den samme for den sikrede, som hvis han fortsat havde været forpligtet til at betale bidrag i henhold til den pågældende lovgivning.
In particular, the court asks whether compliance with those principles does not imply that, in calculating the average contribution basis under the legislation concerned, account must be taken of contributions paid under the legislation of another Member State, within the limit of the contributions which would have had to be paid under the first legislation, if the person concerned had at all times been subject to the latter at the time when the invalidity arose.
Det følger heraf, for så vidt angår en situation som den, der foreligger i hovedsagen, at selv om der kun skal tages hensyn til det beløb, der er indbetalt i bidrag i henhold til den pågældende lovgivning, skal dette beløb reguleres og forhøjes, således at det svarer til det, som den sikrede faktisk ville have betalt, hvis han var fortsat med at arbejde under de samme omstændigheder i den pågældende medlemsstat.
In this case, Mr Lafuente Nieto was not obliged, during the period used under Spanish legislation for calculating the average basis for contributions, to pay contributions in Spain, but he was under that obligation in another Member State.
Forholdet er imidlertid ikke det samme i den situation, der foreligger i hovedsagen, hvor arbejdstageren for det første er blevet invalid i en medlemsstat, hvis lovgivning er af en anden type end den, der finder anvendelse, og for det andet ikke har betalt bidrag efter denne sidstnævnte lovgivning i den periode, der lægges til grund ved fastsættelsen af den gennemsnitlige bidragsbasis.
Like all the provisions of Article 47(1) as they stood at the relevant date, the rule in subparagraph (e) is an additional provision for the calculation of the theoretical amount referred to in Article 46(2)(a).
I denne situation indeholder spansk lovgivning ikke blot den bestemmelse, at ydelserne beregnes på grundlag af en gennemsnitlig bidragsbasis i den omtvistede regels forstand.
The rule must therefore be interpreted in the light of that provision and in the light of the objective laid down by Article
Det bestemmes i lovgivningen, at såfremt der ikke har været bidragspligt i en del af eller i hele
That finding should have been taken into account by the competent Spanish institution, applying Article 47(l)(e), because a migrant worker must not suffer a reduction in the amount of the
Det hedder i domskonklusionen:
It merely implies that, in such a situation, that basis must be the same for the
Artikel 47, stk 1, litra e), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983 og tilpasset ved bilag I, afsnit VIII, til akten vedrørende vilkårene for Kongeriget Spaniens og Republikken Portugals tiltrædelse og tilpasningerne af traktaterne, omfatter en ordning for beregning af ydelser ved invaliditet, der hviler på en gennemsnitlig bidragsbasis, som den ordning, der er fastsat i spansk lovgivning.
Article 47(1)(e) of Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to self-employed persons and to members of their families moving within the Community, as amended and updated by Council Regulation (EEC) No 2001/83 of 2 June 1983 and as adapted by Annex I, Part VIII of the Act concerning the Conditions of Accession of the Kingdom of Spain and the Portuguese Republic and the adjustments to the Treaties, covers a system for calculating invalidity benefits on an average basis for contributions, as laid down by the Spanish legislation.
Det følger af artikel 47, stk 1, litra e), i forordning nr. 1408/71, således som bestemmelsen skal fortolkes i overensstemmelse med det formål, der er fastsat i artikel 51 i EØF-traktaten, nu EF-traktaten, at i en situation som den, der foreligger i hovedsagen, skal den gennemsnituge bidragsbasis udelukkende beregnes på grundlag af de bidrag, der er indbetalt i henhold til den pågældende lovgivning, og at det teoretiske ydelsesbeløb, der herved opnås, skal reguleres og forhøjes, som om den sikrede fortsat havde arbejdet på de samme betingelser i den pågældende medlemsstat.
Article 47(1)(e) of Regulation No 1408/71, interpreted in accordance with the objective laid down by Article 51 of the EEC (now the EC) Treaty, implies that, in a situation such as that at issue in the main proceedings, calculation of the average basis for contributions rests solely on the amount of contributions paid under the législation concerned, and the theoretical amount of the benefit thus obtained is to be duly revalorized and increased as if the person concerned had continued to work under the same conditions in the Member State in question.
Artikel 46, stk 2, litra c), i forordning nr. 1408/71 omfatter ikke beregning af ydelser ved invaliditet efter en ordning som den, der er fastsat i spansk lovgivning, og i henhold til hvilken ydelsernes stønelse er uafhængig af forsikringsperiodernes længde.*
Article 46(2) (c) of Regulation No 1408/71 does not cover the calculation of invalidity benefits under a scheme such as that provided for by Spanish legislation, whereby the amount of benefit does not depend on the length of the insurance periods.»
Generaladvokat A La Pergola fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling) den 20. juni 1996.
Advocate General A. La Pergola delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 20 June 1996.
Hans forslag til afgørelse lød således:
He proposed that the Court reply as follows:
De spanske lovregler om invalidepension, hvorefter beregningen af invaliditetsydelser skal foretages på grundlag af et gennemsnitligt bidrag, er omfattet af artikel 47, stk. 1, litra e), i forordning nr. 1408/71 i den affattelse heraf, som var i kraft i juli måned 1990.
Spanish legislation concerning invalidity pensions, which provides that benefits are to be calculated on the basis of average contributions, is covered by Article 47(l)(e) of Regulation No 1408/71 in the version in force in July 1990.
Denne fortolkning af artikel 47, stk. 1, litra e), er ikke i strid med principperne i traktatens artikel 48 og 51 om den fri bevægelighed for arbejdstagere.
Article 47(l)(e) is to be interpreted as meaning that, in a social security scheme under which invalidity pension is calculated on the basis of average contributions, the theoretical amount of those contributions is determined by taking into account the actual average contribution bases paid
Det fjerde og femte spørgsmål er uden genstand.
The fourth and fifth questions are irrelevant.
Begrebet 'den længste forsikringstid' i forordningens artikel 46, stk. 2, litra c), i den affattelse, som var i kraft i juli måned 1990, kan ikke fortolkes således, at den henviser til den længste forsikringstid, som er fastsat i den spanske lovgivning for at erhverve ret til invalidepension.
The expression 'maximum period' contained in Article 46(2)(c) of the regulation in the version in force in July 1990 cannot be interpreted as referring to the minimum periods laid down by Spanish legislation for acquiring entitlement to invalidity pensions.
Udbetalingen af den ydelse, som påhviler den spanske institution, skal foretages forholdsmæssigt,nemlig i forholdet mellem de forsikringsperioder, som arbejdstageren har tilbagelagt i Spanien, sammenlignet med de forsikringsperioder, der i alt er forløbet inden for den tid, hvorunder arbejdstageren har været beskæftiget.«
The pension payable by the Spanish institution must be paid pro rata the periods of insurance completed by the worker in Spain in relation to those forming the whole of his employment.»
Gyldigheden af reglerne om dyrkningskontrakter, nærmere betegnet gyldigheden af artikel 3, 9 og 10 i forordning nr. 3477/92 (første spørgsmål i sag C-254/94, sag C-255/94 og sag C-269/94, andet spørgsmål i sag C-254/94, sag C-255/94 og sag C269/94 samt tredje spørgsmål i sag C255/94)
Those questions have arisen in various proceedings between the applicants in the main actions and the Italian authorities concerning the allocation of processing quotas for the 1993 and 1994 harvests under the Community legislation governing the common organization of the market in raw tobacco.
Den forelæggende ret ønsker med disse spørgsmål først og fremmest en afgørelse af, om artikel 3, stk. 3, samt artikel 9 og 10 i forordning nr. 3477/92 er lovlige efter forordning nr. 2075/92, og navnlig om de er i overensstemmelse med de principper, som lå til grund for den reform af den fælles markedsordning for råtobak, der indføres ved forordningen, samt med bestemmelserne i forordningens artikel 10.
By these questions, the national court first inquires about the compatibility of Articles 3(3), 9 and 10 of Regulation No 3477/92 with Regulation No 2075/92, and in particular with
Spørgsmålene er blevet rejst i en række sager, som sagsøgerne har anlagt mod den italienske forvaltning, og som drejer sig om tildeling af forarbejdningskvoter for høstårene 1993 og 1994 i henhold til fællesskabsreglerne om den fælles markedsordning for råtobak.
By three orders of 27 January 1994, received at the Court on 16 September 1994 (Cases C-254/94 and C-255/94) and 26 September 1994 (Case C-269/94), the Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Regional Administrative Court, Lazio) referred to the Court a number of questions concerning the interpretation of Council Regulation (EEC) No 2075/92 of 30 June 1992 on the common organization of the market in raw tobacco and on the validity and interpretation of Commission Regulation (EEC) No 3477/92 of 1 December 1992 laying down detailed rules for the application of the raw tobacco quota system for the 1993 and 1994 harvests.
— Den påståede tilsidesættelse af principperne for den ved forordning nr. 2075/92 etablerede fælles markedsordning
well as the position of each producer and each processing undertaking, with a view to preparing the definitive system based on direct allocation of quotas to producers.
Sagsøgerne i hovedsagen har anført, at forordning nr. 3477/92 i stedet for at uddybe de principper, Rådet havde udformet i forordning nr. 2075/92, har indført fornyelser, der går på tværs af den tankegang, som overgangsordningen er baseret på, og som reelt foregriber etableringen af den endelige ordning, der karakteriseres ved den direkte tildeling af produktionskvoter til avlerne, der selv på deres side kan tilbyde dem til en forarbejdningsvirksomhed efter eget valg.
the principles underlying the reform of the common organization of the market in raw tobacco which it introduces, as well as with the provisions of Article 10 thereof. Secondly, the national court is asking whether Article 9 of Regulation No 3477/92 may be invalid on the ground that it fails to comply with the principle of proportionality.