natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Planlægningen begynder med en vurdering af de menneskelige og økonomiske ressourcer, som en medlemsstats centrale myndigheder og de toldtjenester, der skal tage sig af toldbehandlingen, samt undersøgelsesenhederne tilsammen råder over i en given periode (f.eks. et år).
The first step could be to assess the human and financial resources available to a Member State's central departments, customs clearance offices and investigation teams during a given reference period (for instance, a year).
Dernæst fastlægges et forløb, hvis forskellige faser kort beskrives i det følgende.
This paves the way for a process the various stages of which are summarised below.
Fastlæggelse af risikoområder
Determining risk areas
Risikoområder, jf. definitionen i kapitel 1, kan identificeres i eksisterende EU-bestemmelser og national lovgivning, der in volverer toldkontrol. Ny lovgivning eller ændringer af eksisterende lovgivning kan påvirke risikoområderne.
Scrutiny of existing Community and national legislation requiring customs checks can reveal the sort of risk areas defined in Chapter 1, and new legislation or changes in existing rules may give rise to new ones.
Således bør toldmyndighederne betragte f.eks. nye antidumpingbestemmelser om et bestemt produkt med oprindelse i et givet land, der vedtages i løbet af et givet år, som en mulig kilde til uregelmæssigheder.
For instance, new antidumping legislation on a particular product originating in a given country, adopted during a given year, should alert customs to the possibility of diversion.
Der kan således fastlægges et risikoområde, der kan danne grundlag for den egentlige risikoanalyse.
This in itself enables a risk area to be identified, serving as a basis for risk analysis proper.
Ligeledes bør nye former for samhandel, der evt. kan have følger for det økonomiske liv, forbruget eller borgernes sikker hed, undersøges og i givet fald betragtes som risikoområder, som risikoanalysen bygger på.
Similarly, the appearance of new trade flows which may affect economic activity, consumption patterns or public safety should be noted. They may give rise to new risk areas, perhaps necessitating a risk analysis.
Endelig kan også en erhvervsdrivende eller en gruppe eller kategori af erhvervsdrivende udgøre et risikoområde.
Nor should it be forgotten that an individual trader or group of traders may constitute a risk area.
De er hvervsdrivende er således af stor betydning. Generelt danner elementer som selskabs- og organisationsform, ry og solvens grundlag for vurderingen som risikoområde.
Traders are very important factors.
Dernæst skal der skrides til en præcis kortlægning af, hvilke omstændigheder der kan indtræffe i hvert risikoområde, og hvordan de kan komme til udtryk.
The next task is to identify precisely what the likely risks in each area are and how they might arise.
Der kan være tale om risikoen for indførsel på ikkeforskriftsmæssig måde til toldområdet (smugleri), det forhold, at varerne unddrages toldtilsyn, manglende overholdelse af forbud eller betaling af et toldbeløb, der er mindre end det, der normalt skulle være betalt.
The main risk might be unlawful introduction into the customs territory (smuggling), unlawful removal of goods from customs supervision, non compliance with prohibitions or restrictions or underpayment of customs duty.
Risikoen kan imidlertid beskrives nærmere ud fra varens art, den anvendte toldordning eller -procedure eller den pågældende erhvervsdrivende (jf· kapitel 3).
But the risk may also be identified more precisely in the light of the type of goods, the customs regime or procedure used or the operator concerned (see Chapter 3 below).
Når risikoen er beskrevet nærmere, skal risikoindikatorerne fastlægges, jf. kapitel 1, som i næste fase anvendes til risikovur­deringen.
Once the risk has been identified, the risk indicators — as defined in Chapter 1 — must be determined before proceeding to the risk assessment.
Nogle indikatorer kan måske anvendes generelt for alle risiko­områder, mens andre kan være meget specifikke og kun ved­røre et bestemt område.
Some indicators will apply across the board to all risk areas while others may be specific to one sector only.
De risikoindikatorer, der normalt gælder for alle risikoområder (jf. kapitel 3), kan vedrøre varerne, de erhvervsdrivende eller de anvendte ordninger og procedurer.
The risk indicators normally identified in each risk area (see Chapter 3) may relate to the product, the trader or the regimes or procedures used.
Risikoindikatorerne vedrørende varerne omfatter generelt tari­fering (bl.a. ved høj import­ eller eksporttold), oprindelse eller herkomst (bl.a. ved toldkontingenter eller ­lofter eller præfe­renceordninger) og værdi (bl.a. ved antidumpingtold) og mængde.
Product-based risk indicators include tariff classification (where there are high import or export duties), origin or provenance (where tariff quotas, quantitative restrictions or preferential regimes are in place), value (where antidumping duties have been imposed) and volume.
Hvad angår de erhvervsdrivende kan deres handelsadfærd eller eventuelle ændringer i den normale adfærd udgøre faktorer, der skal tages i betragtning (især ændringer i deres handels­eller toldstrategi).
Trader-based risk indicators include certain types of behaviour and changes in behaviour patterns (business or customs strat­egy).
Der tages også hensyn til, om den erhvervs­drivende allerede eller aldrig har gjort sig skyldig i overtrædel­ser af told­ eller skattelovgivning eller andre uregelmæssighe­der i den forbindelse.
A trader's record of past compliance with or infringe­ments or irregularities against customs or tax law has also to be taken into consideration.
Endelig kan indikatorerne vedrørende de anvendte ordninger eller procedurer omfatte særlige retningslinjer, der skal over­holdes (f.eks. regnskabsfejl i forbindelse med forenklede proce­durer).
Indicators based on the regimes or procedures used may arise out of the detailed rules that have to be followed (e.g. non­compliance with accounting requirements for the simplified procedures).
Risikovurdering
Assessing risks
Vurderingen af den risikograd, der er forbundet med et givet tilfælde, udtrykker muligheden eller sandsynligheden for, at der under bestemte omstændigheder kan opstå en uregelmæs­sighed.
The degree or level of risk assessed as being inherent in a particular case expresses the likelihood of an irregularity occur­ring when certain conditions are met.
Vurderingen foretages bl.a. på grundlag af en kombi­nation af risikoindikatorerne vedrørende varerne, de erhvervs­drivende eller ordningerne/procedurerne.
The assessment is the result of combining the risk indicators for product, trader and regime or procedure.
I praksis kan vurderingen af risikoen:
In practice, the risk assessment may be expressed:
— ske ved følgende bogstavbetegnelser: høj risiko (h), middel risiko (m) eller lav risiko (I)
— by a code letter, e.g. h - high, m - medium, I - low;
— eller udtrykkes med en numerisk værdi: f.eks. χ = 1, ... n for at vise kontrolprioriteringerne efter den aktuelle risiko
— in figures, e.g. χ = 1 and so on, to indicate the priority to be given to checks in accordance with the level of risk;
— ske på enhver anden måde, der er afpasset efter den aktuelle situation, herunder anvendelse af multiplikatorkoeffienter.
— by any other means appropriate to the situation, including coefficients (multipliers).
Risiciene kan således opstilles i prioriteret rækkefølge, og der kan fastlægges en kontrolplan og -type, bl.a. ved hjælp af risikoprofilen.
This makes it possible, using a risk profile, to rank the risks in order of priority, draw up an action plan and decide what checks are to be carried out.
Risikoprofilen er det redskab, hvormed et toldsted foretager risikoanalysen.
A risk profile is the tool a customs office uses to put risk analysis into practice.
Formålet er at supplere og i mange tilfælde at erstatte tilfældig kontrol af dokumenter og vareladninger med fastlagte og målrettede arbejdsmetoder. En risikoprofil er et dokument, som ikke nødvendigvis er struktureret ens i de forskellige medlemsstater, men det bør være komplet og tilpasset den lokale varetrafik.
It is designed to supplement and in many cases replace ad hoc checks on documents and goods by planned working methods.
En risikoprofil kan opbevares i et ringbind eller indtastes på en lokal computer, og toldembedsmændene bør have så let adgang som muligt.
A risk profile may be kept as a dossier or managed by computer, but ease of access by customs officers is paramount.
En risikoprofil kan have en række afsnit, der vedrører forskel lige varetyper.
It may be in sections relating to different types of goods.
Der kan fastlægges forskellige risikoprofiler for indførsel og udførsel.
Separate risk profiles may be drawn up for imports and exports.
Der kan også udarbejdes risikoprofiler for hver enkelt vare, især hvis der er tale om særligt følsomme varer.
They may also be drawn up for individual products, especially particularly sensitive ones.
Risikoprofilen bør indeholde en beskrivelse af risikoområdet, en identifikation og vurdering af risiciene og risikoindikatorerne, de kontrolforanstaltninger, der skal træffes, en aktionsdato, resultaterne og en evaluering af effektiviteten af den iværksatte aktion (og de anvendte indikatorer). katorer).
A risk profile should include a de scription of the risk area, a risk identification and assessment, risk indicators, checks to be carried out, date of action, results of action taken and evaluation of its effectiveness (stating the indicators used).
For at forblive effektiv bør risikoprofilen bevare sin fleksibilitet, så nye risici identificeres og afprøves, medens risici, der er blevet afprøvet og findes at være tilfredsstillende, registreres som lav risiko.
To remain effective a risk profile must be flexible so that new risks may be identified and gauged, and risks that have been measured and found acceptable may be classed as low.
En væsentlig del af risikoprofilerne er ajourføring.
An essential part of a risk profile is continuous review.
For at for blive effektiv skal risikoprofilen afspejle nye, identificerede risici.
To remain effective a risk profile must reflect newly identified risks.
De for forvaltningen af risikoprofilen ansvarlige personer skal tage risikoprofilen op til fornyet overvejelse med jævne
Risk profile managers must review each profile at regular intervals to ensure that it is always up to date and reflects the latest relevant information (e.g. the latest legislation).
mellemrum for at sikre, at den altid er ajourført, og at den afspejler de seneste oplysninger (f.eks. når der er vedtaget ny lovgivning).
decision is followed by action, which itself provides information; and underpinning the whole, feedback is essential at all stages.
Den skal være så udtømmende som muligt, jf. principperne i afsnit 1, således at risikoområderne og de faktiske risici fast lægges og der indhentes kvalitative og kvantitative oplysninger om varerne, de erhvervsdrivende og handelsstrømme, hvis der skal opstilles relevante og fuldstændige risikoprofiler.
As described in Section 1, the information must be as full as possible to allow risk areas and actual risks to be determined and qualitative and quantitative data to be collected on products, traders and trade flows, so that relevant and comprehensive risk profiles can be drawn up.
Den foretages i overensstemmelse med ovenstående elementer. ter.
Assessment This should be carried out as described above.
Alt afhængigt af vurderingsresultatet vil man i beslutningsfasen analysere de forskellige mulige kontroltyper (fysisk kontrol, kontrol af dokumenter, efterfølgende kontrol) og definere den type kontrol, der skal foretages i det pågældende tilfælde under hensyntagen til eksisterende ressourcer og andre, herunder handelsmæssige, begrænsninger for virksomhederne.
Depending on the assessment result, the decision stage will involve looking at the different types of check available (physical, documentary, post-clearance) and determining which to apply to the operation in question, taking into account re sources and other constraints, including the burden this will imply fortraders.
Aktion: Det sidste trin består i at sikre, at beslutningen føres ud i livet, og aflægge beretning om den gennemførte kontrol for at omdefinere risikoanalysen og komplettere risikoprofilen.
The last stage, action, involves putting the decision into effect and reporting on the results so as to update the risk analysis and add to the risk profile.
Feedback (tilbagemelding): Den er af væsentlig betydning på alle trin, for at kontrollen kan tilpasses i forhold til resultaterne.
Feedback is essential at all stages if checks are to be adapted in the light of results.
Det er således af væsentlig betydning for risikoprofilens effektivitet, at den hele tiden er korrekt, relevant og up to date, og at overflødige oplysninger fjernes.
If the risk profile is to be effective, it must be kept accurate, relevant and up-to-date and unnecessary information must be weeded out.
Derfor kan man sige, at risikoprofilerne har mindst fem funktioner: tioner:
— in assessing the extent of the risks involved in given risk areas in the light of the risk indicators adopted;
— De skal være en kilde til information om en erhvervsdrivendes aktiviteter eller om varer.
— in drawing up a plan of action and determining the types of checks to be carried out (the information available can be used to ensure optimum allocation of resources); and
— De er med til at kortlægge risikoområder.
— in testing the effectiveness of the checks.
— De indgår i vurderingen af risikograden i de pågældende risikoområder, bl.a. ud fra risikoindikatorerne.
In the single market, it is essential to pool experience on risk profiling; similarly, it should be possible to circulate risk profiles and notify customs in other places.
— De skal gøre det muligt at teste kontrollens effektivitet.
To ensure that the risk analysis programme can be monitored effectively:
I forbindelse med det indre marked er det nødvendigt med udveksling af erfaringer med risikoprofilering, men det skal desuden være muligt at formidle risikoprofilerne videre til andre geografiske områder.
— customs services must have the right information to hand for risk analysis to be effective;
For at risikoanalyseprogrammet kan følges effektivt skal følgende kriterier være opfyldt:
— the duties and responsibilities not only of those carrying out customs checks but of those assessing the results must be clearly defined;
Anvendelse i praksis
Practical applications
Vareangivelser
Goods declarations
Risikovurderingsstrategien bygger på vareangivelser og gør det muligt at forbedre disse.
A risk assessment strategy builds upon and refines the process ing of goods declarations.
Alle vareangivelser behandles på en eller anden måde, enten manuelt eller elektronisk. Behandlingen består i at beregne og opkræve afgifter, indsamle han delsstatistiker, og sikre, at de nødvendige ledsagedokumenter er vedføjet, påtegnet, fjernet, returneret eller undersøgt for at afgøre, om varerne bør kontrolleres.
All such declarations are processed in some way, either manually or electronically, to calculate and collect duties or levies, collect trade statistics, and ensure that appropriate documents are attached, endorsed, removed, re turned or checked as a preliminary to deciding whether the goods should be inspected.
Som et resultat af denne behandling af angivelserne er der mulighed for at målrette kontrollen som funktion af den ana lyse, der er foretaget.
This processing of declarations makes it possible to target checks in the light of the previous analysis.
Vareangivelser kan opdeles i to kategorier:
Declarations fall into two categories:
Alt afhængigt af risikoanalyseteknikkernes forfinelsesgrad, kan man for denne anden kategori operere med en lav obligatorisk interceptionsratio for at sikre og kontrollere den generelle overholdelse.
Depending on how sophisticated the risk analysis techniques are, this second category may be subject to a minimum mandatory low interception rate to ensure and check general levels of compliance.
Derudover kan toldvæsenets kontrol base res på risikoanalyse.
Beyond this, customs intervention can be based upon risk analysis.
Interaktiv edb-behandling af erklæringer er en stor hjælp ved automatisk udvælgelse af forsendelser med henblik på enten kontrol af dokumenter eller om nødvendigt fysisk kontrol.
The interactive computerised processing of declarations is a great help since it automatically selects consignments for documentary or physical checks, as appropriate.
De lokale toldsteder — eller nogle af dem — kan organiseres, så de afspejler den risikobaserede fremgangsmåde.
Local customs offices, or some of them, can be organised to reflect the risk-based approach.
Der bør indsættes en enhed til at foretage den obligatoriske behandling af angivelserne, et vist minimum af kontrol med overholdelsen af gældende regler og risikobaseret udvælgelse.
But the office could also have a 'targeting unit' with a small number of specialist staff whose only normal work is to test risk areas, target consignments to be checked in the light of national and/or local parameters and develop special expertise in such specific areas as the CAP.
Des uden kan der på toldstedet forefindes specialiseret personale af relativt begrænset omfang (specialenhed/taskforce), der er fritaget for de sædvanlige daglige opgaver, og som er i stand til atteste risikoområder, identificere, hvilke ladninger der skal kontrolleres ud fra nationale og/eller lokale parametre, og
The unit combines the role of local intelligence (infor/nation gathering, analysis and dissemination) with front-line operational duties, targeting checks following risk assessment exercises.
Denne fremgangsmåde kan hjælpes betydeligt ved edb-styret udvælgelse.
This approach can be helped considerably by computerised selection.
De fleste edb-systemer er udformet således, at der kan anvendes udvælgelseskriterier på nationalt og lokalt ni veau.
Most computer systems are designed to allow selec­tion criteria to be applied at national and local level.
En hensigtsmæssig udvælgelsesfacilitet på lokalt plan er af afgørende betydning, især for anvendelse af lokale handelskarakteristikker; hvad der kan være en lille risiko nationalt, kan være en stor risiko på et bestemt toldsted og omvendt.
An ad­equate local selection facility is crucial, especially for taking account of local trading characteristics; what may be a low risk nationally may be a high risk at a particular customs office and vice versa.
Samme overvejelser bør gælde for EU-niveauet.
The Community aspect must also be considered.
Rutineudvælgelse kan foretages under anvendelse af parametre (eller edb-søgeinstrukser), som erfaringsmæssigt har vist sig effektive til at afsløre fejl og fejlagtige angivelser.
Routine selection can be performed by applying parameters (or computer search instructions) which experience has shown to be effective in detecting errors and misdeclarations.
Særlige udvælgelsesparametre kan anvendes til at pålægge mere kortfristede kontrolforanstaltninger; de kan benyttes til at vurdere risikoen for særlige importtyper eller at identificere særlige suspekte forsendelser (f.eks. alle forsendelser fra en specifik landegruppe til en bestemt importør).
Special selection parameters can be used to impose shorter­term checks; they may be used to assess the risk of particular types of imports or identify particular suspect consignments (for instance, all consignments from a specific group of coun­tries to a particular importer).
Tilfældig udvælgelse kan anvendes som et supplement til de to nævnte udvælgelsestyper. Den udgør en kontrolmekanisme til identifikation af nye parametre for rutineudvælgelse og særlig udvælgelse og kan muligvis reducere risikoen for, at en klarerer kan undgå udvælgelse ved hjælp af erhvervet viden om systemets udvælgelsesparametre.
Random selection can be used over and above these two types and can act as a control mechanism for identifying new routine and special selection parameters, making it less likely perhaps that declarants can avoid selection by learning those already in use.
Konceptet har ligeledes gyldighed for eksport.
The concept is equally valid for exports.
Til udførelse af sin identifikations- og testrolle har specialenheden behov for at trække på en række informationskilder.
To carry out its identification and testing role, the targeting unit needs to draw upon a number of information sources.
Information kan fås fra det nationale hovedkvarter, som modtager information fra tilsvarende grupper landet over, samler det, analyserer tendenser og rundsender efter behov.
Information can come from national headquarters, which re­ceives input from similar teams across the country, collects it, analyses trends and disseminates it as appropriate.
En lokal data base kan bruges til at lagre og genfinde information om de opnåede resultater i forbindelse med risikoprofilen, formodede eller konstaterede overtrædelser og særlige risikofaktorer. Tidligere angivelser og dokumentation i tilknytning hertil kan genfindes.
A local database can be used to record and retrieve information on the performance of the risk profile, infringements committed or suspected and particular risk factors.
Handelsdokumenter og »historiske« optegnelser kan også spille en vigtig rolle.
Commercial documents and historic records can also play an important role.
For at en specialenhed kan være effektiv, må den først identificere og fastlægge betydningen af risikofaktorerne inden for sit ansvarsområde.
For a targeting unit to be effective, it must first identify and determine the relative importance of the risk indicators present in its area of responsibility.
Det indebærer først og fremmest kontrolarbejde og vil helt klart kræve personale og tid, men det er uomgængeligt, hvis udvælgelseskriterierne og kontrollen skal være effektive.
This basically involves audit work, which certainly requires time and staff but is indispensable if the selection criteria and the checks carried out are to be effective.
Specialenhedens personale bør være ordentligt uddannet til at gøre dette arbejde.
Teams must have proper training if they are to per­form this task.
De kan betragtes som en form for revision, hvis mål er klart begrænset til at fast lægge risikoindikatorerne.
Such controls can be regarded as a form of audit designed specifically to determine risk indicators.
De anvendte teknikker vil være forskellige, alt efter om det drejer sig om små enkeltmandsvirksomheder eller store selskaber, der er involveret i flere toldprocedurer.
The verification techniques used for an individual small firm will differ from those needed for a major company heavily involved in several customs regimes.
Kvantificering af risici hjælper med til at fastlægge fordelingen af ressourcer og er grundlaget for det fremtidige systembaserede kontrolprogram. Imidlertid kan kontrol begrænset til dokumenter og regnskaber ikke være fuldt effektiv, og selektiv fysisk kontrol vil være nødvendig for at teste og vurdere disse systemer.
The quantification of risk helps in resource allocation and the forward planning of systems-based audits.
Systemkontrol er et redskab til udarbejdelse af risikoprofiler.
Systems-based audits are a tool to be used in the development of risk profiles.
Faktisk kan man generelt på grundlag af historiske data fast lægge »universelle« indikatorer, dvs. alle indførsler fra et givet oprindelsesland eller af varer under en specifik varekode.
'Blanket' indicators, e.g. all imports from a given country of origin or of goods under a specific commodity code, can generally be determined from historical data.
Jo mere toldforvaltningen samarbejder med en virksomhed, for at denne kan etablere sit eget interne system, jo flere undersøgelser kan effektivt baseres på den erhvervsdrivendes systemer.
The more closely customs can work with companies and be come familiar with their internal systems, the more efficient will be the checks based on those systems.
Målet med systembaseret kontrol er:
The purpose of basing controls on systems audits is twofold: