natgillin/translations-raw huggingface dataset:
6 Konventionens artikel 17, stk. 1 lyder således: 'Såfremt parterne i tilfælde, hvor mindst én af dem har bopæl på en kontraherende stats område, ved en skriftlig aftale eller ved en mundtlig aftale, der er skriftligt bekræftet, har vedtaget, at én ret eller retterne i en kontraherende stat skal være kompetent til at påkende allerede opståede tvister eller fremtidige tvister i anledning af et bestemt retsforhold, er alene denne ret eller retterne i den pågældende stat kompetente' ;
6 The first paragraph of Article 17 of the Convention provides: 'If the parties, one or more of whom is domiciled in a Contracting State, have, by agreement in writing or by an oral agreement confirmed in writing, agreed that a court or the courts of a Contracting State are to have jurisdiction to settle any disputes which have arisen or which may arise in connexion with a particular legal relationship, that court or those courts shall have exclusive jurisdiction".
7 fortolkningen af, under hvilke betingelser denne bestemmelse finder anvendelse, må ske under hensyntagen til virkningen af kompetencevedtagelsen, der både ude lukker værnetinget ifølge det almindelige princip i konventionens artikel 2 og de specielle værneting, som nævnes i artiklerne 5 og 6 ; i betragtning af de følger, som en sådan kompetencevedtagelse kan have for kontrahenternes stilling i retssagen, må de i artikel 17 nævnte betingelser for værnetingsklausulers gyldighed fortolkes snævert ; da artikel 17 som grundlag for kompetencevedtagelsen kræver en 'aftale' mellem parterne, må den ret, for hvilken sagen er forelagt, først og fremmest prøve, om den bestemmelse, som tillægger retten kompetence, faktisk har været genstand for parter nes samstemmende vilje, som skal være udtrykt klart og præcist; formkravene i artikel 17 skal sikre, at parternes samstemmende vilje faktisk har været til stede;
7 The way in which that provision is to be applied must be interpreted in the light of the effect of the conferment of jurisdiction by consent, which is to exclude both the jurisdiction determined by the general principle laid down in Article 2 and the special jurisdictions provided for in Articles 5 and 6 of the Convention.
1968 — ARTIKEL 17, STK. 1
1968 - ARTICLE 17 (I)
(fortsat 2) det er ud fra disse betragtninger, at spørgsmålene fra Bundesgerichtshof vil være at undersøge.
The questions referred to the Court by the Bundesgerichtshof must be examined in the light of these considerations.
Vedrørende spørgsmålene fra Bundesgerichtshof
On the questions referred by the Bundesgerichtshof
8 Det første spørgsmål er, om kravet om skriftlighed i konventionens artikel 17, stk. 1 er opfyldt, når en værnetingsaftale indeholdes i almindelige forretningsbetingelser, som er trykt på bagsiden af et af begge kontrahenter underskrevet kontraktsdokument.
8 The first question asks whether a clause conferring jurisdiction, which is included among general conditions of sale printed on the back of a contract signed by both parties, fulfils the requirement of a writing under the first paragraph of Article 17 of the Convention.
9 Det skal efter det anførte bemærkes, at det ikke er tilstrækkeligt til at opfylde kravene i artikel 17, at en væmetingsklausul som en del af en kontrahents almindelige forretningsbetingelser er trykt på bagsiden af en kontrakt, som er skrevet på denne parts forretningspapir, idet denne fremgangsmåde ikke afgiver nogen sikkerhed for, at medkontrahenten faktisk har tiltrådt en klausul, som fraviger de almindelige værnetingsregler; det forholder sig anderledes, såfremt den af begge kontrahenter undertegnede kon trakt selv udtrykkeligt henviser til de almindelige forretningsbetingelser indeholdende værnetingsklausulen ; io spørgsmålet skal derfor besvares således, at det i konventionens artikel 17, stk. 1 nævnte krav om skriftlighed, når en væmetingsklausul indeholdes i en af kontrahenternes almindelige forretningsbetingelser, som er trykt på bagsiden af et kontraktsdokument, kun er opfyldt, såfremt den af begge kontrahenter underskrevne kontrakt udtrykkeligt henviser til disse almindelige forretningsbetingelser.
io Thus it should be answered that where a clause conferring jurisdiction is in cluded among the general conditions of sale of one of parties, printed on the back of a contract, the requirement of a writing under the first paragraph of Article 17 of the Convention is fulfilled only if the contract signed by both parties contains an ex press reference to those general conditions.
n Det andet spørgsmål er, om kravet om skriftlighed i konventionens artikel 17, stk. 1 er opfyldt, når kontrahenterne i kontraktsteksten udtrykkeligt henviser til et tid ligere skriftligt tilbud, hvori der blev henvist til almindelige forretningsbetingelser in deholdende en væmetingsklausul.
11 The second question asks whether the requirement of a writing under the first para graph of Article 17 of the Convention is fulfilled if the parties expressly refer in the contract to a prior offer in writing in which reference was made to general conditions of sale including a clause conferring jurisdiction.
12 Kravet om skriftlighed i artikel 17, stk. 1 er principielt opfyldt, når parterne i kon traktsteksten har henvist til et tilbud, som udtrykkeligt havde henvist til almindelige forretningsbetingelser indeholdende en væmetingsklausul ; dette gælder imidlertid kun, hvor der foreligger en tydelig henvisning, som kan efterprøves af en medkontrahent, der udviser almindelig opmærksomhed, og såfremt det er godtgjort, at de almindelige forretningsbetingelser indeholdende værnetings klausulen faktisk er meddelt medkontrahenten sammen med det tilbud, hvortil der henvistes; derimod er kravet om skriftlighed i artikel 17 ikke opfyldt ved indirekte eller stiltiende henvisning til tidligere skrivelser, da der i dette tilfælde ikke er vished for, at værnetingsklausulen faktisk har været en del af selve kontrakten.
12 In principle, the requirement of a writing under the first paragraph of Article 17 is fulfilled if the parties have referred in the text of their contract to an offer in which reference was expressly made to general conditions including a clause conferring jurisdiction.
13 Spørgsmålet skal herefter besvares således, at er en kontrakt indgået under hen visning til tidligere tilbud, hvori der var refereret til en af kontrahenternes alminde lige forretningsbetingelser, som indeholder en væmetingsklausul, er kravet om skriftlighed i konventionens artikel 17, stk. 1 kun opfyldt, såfremt henvisningen er
But the requirement of a writing in Article 17 would not be fulfilled in the case of indirect or implied references to earlier correspondence, for that would not yield any certainty that the clause conferring jurisdiction was in fact part of the subject-matter of the contract properly so-called.
(fortsat 3) udtrykkelig og således vil kunne efterprøves af en medkontrahent, der udviser almin­delig opmærksomhed.
'continued 3)
»Det i artikel 17, stk. 1 i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompe­tence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, nævnte krav om skriftlighed er, når en væmetingsklausul indeholdes i en af kontrahen­ternes almindelige forretningsbetingelser, som er trykt på bagsiden af et aftaledoku­ment, kun opfyldt, såfremt den af begge kontrahenter underskrevne kontrakt udtryk­keligt henviser disse til almindelige forretningsbetingelser.
"Where a clause conferring jurisdiction is included among the general conditions of sale of one of the parties, printed on the back of a contract, the requirement of a writ­ing under the first paragraph of Article 17 of the Convention of 27 September 1968 on Jurisdiction and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters is fulfilled only if the contract signed by both parties contains an express reference to those general conditions.
Er en kontrakt indgået under henvisning til tidligere tilbud, hvori der var refereret til en af kontrahenternes almindelige forretningsbetingelser, som indeholder en væmetingsklausul, er kravet om skriftlighed i konventionens artikel 17, stk. 1 kun op­fyldt, såfremt henvisningen er udtrykkelig og således vil kunne efterprøves af en medkontrahent, der udviser almindelig opmærksomhed.«
In the case of a contract concluded by reference to earlier offers, which were them­selves made with reference to the general conditions of one of the parties including a clause conferring jurisdiction, the requirement of a writing under the first paragraph of Article 17 of the Convention is satisfied only if the reference is express and can therefore be checked by a party exercising reasonable care."
Den i tilslutning til denne dom trufne afgørelse i sagen for den nationale ret er omtalt under 1­17.1.2 ­ Β 9.
For the decision given in the main action following this judgment, see 1-17.1.2 — Β 9. infra.
1­17.1.2 — A 2 Dom af 14. december 1976'), sag 25/76, Galeries Segoura SPRL mod fa. Rahim Bonakdarian (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof), Sml.
1-17.1.2 — A 2 Judgment of 14 December 1976,1Case 25/76, Galeries Segoura SPRL ν Rahini Bonakdarian [1976] ECR 1851 (Preliminary ruling request by the Bundesgerichtshof) Advocate General: F. Capotorti (p. 1864)
Kompetence — aftale om kompetence —formkrav — skriftlig bekræftelse af en mundtlig aftale — vedlæggelse af almindelige forretningsbetingelser indeholdende en værnetings­klausul — skriftlig accept nødvendig — undtagelser — mundtlige aftaler i løbende forret­ningsforhold
Jurisdiction — Prorogation of jurisdiction — Formal requirements — Written confirmation of a contract concluded orally — Notification of general conditions of sale containing a Jurisdiction clause — Need for acceptance in writing — Exceptions — Oral agreements within lhe framework of a continuing trading relationship
I en sag, der var indbragt for Bundesgerichtshof som appelinstans, og som førtes mellem en tysk og en belgisk handelsvirksomhed, var spørgsmålet, om Landgericht Hamburg gyldigt var vedtaget som værneting for tvister i henhold til en mundtlig købeaftale.
In an action between German and Belgian commercial undertakings, which was brought before the Bundesgerichtshof by way of appeal on a point of law, the issue was whether there was a valid agreement conferring jurisdiction on the Landgericht Hamburg in dis-
Udsendelse 3/december 1985
/.nirt' 3 December 1985
(fortsat 1) og faktura«, hvorefter salget og leveringen skete »i henhold til omstående betingelser«.
1) pûtes arising from a contract of sale which had been concluded orally.
De på bagsiden af denne skrivelse trykte »salg-, leverings- og betalingsbetingelser« in deholdt blandt andet en klausul, hvorefter retterne i Hamburg var kompetente til at af gøre enhver tvist, der måtte opstå. Denne skrivelse var ikke bekræftet af køber.
The German un dertaking brought proceedings against the defendant, whose seat was in Brussels, before the Landgericht Hamburg for payment of the balance of the purchase price of a consignment of carpets bought by the defendant in Hamburg.
Da køber ikke havde betalt restkøbesummen, anlagde sælger sag ved Landgericht Hamburg, som ved udeblivelsesdom af 16. maj 1973 dømte køber til at betale restsummen med renter.
The contract was concluded orally between the parties, and the vendor performed his side of it on the same day in consideration of a part-payment made by the purchaser.
På grundlag af købers senere indsigelse ophævede Landgericht ved dom af 17. december 1973 udeblivelsesdommen og erklærede sig for inkompetent under henvisning til, at parterne ikke havde truffet nogen værnetingsaftale i den i konventionens artikel 17, stk. 1, nævnte forstand.
On handing over the goods, the vendor delivered to the purchaser a document described as "Confirmation of order and invoice", which stated that the sale and the delivery had taken place "subject to the conditions stated on the reverse".
Sælger appellerede denne dom til Hanseatisches Oberlandesgericht, som fandt, at parterne havde indgået en gyldig værnetingsaftale efter konventionens artikel 17, hvorfor den ophævede dommen fra Landgericht og hjemviste sagen hertil.
The "Conditions of Sale, Delivery and Payment" printed on the reverse of this document contained inter alia a clause stipulating that all disputes were to be decided exclusively by the Hamburg courts.
Køberen appellerede denne dom til Bundesgerichtshof, som ved kendelse af 18. februar 1976 forelagde Domstolen følgende spørgsmål:
After the purchaser had received formal notice to pay the balance of the purchase price, the vendor brought an action before the Landgericht Hamburg, which, by a judgment in default delivered on 16 May 1973, ordered the puchaser to pay the balance with in terest thereon for delay.
»7 Det første spørgsmål er, om kravene i konventionens artikel 17 er opfyldt, når en sælger ved en mundtlig indgåelse af en købeaftale har henvist til, at han vil indgå aftalen i henhold til sine almindelige forretningsbetingelser, og når han derefter skrift ligt bekræfter den indgåede aftale over for køber og vedlægger denne bekræftelse sine almindelige forretningsbetingelser, der indeholder en væmetingsklausul.
"I. Are the requirements of Article 17 of the Convention satisfied if, at the oral conclusion of a contract of sale, a vendor has stated that he wishes to rely on his general conditions of sale and if he subsequently confirms the contract in writing to the purchaser and annexes to this confirmation his general conditions of sale which contain a clause conferring jurisdiction?
(fortsat 2) det kan derfor ikke antages, at køberen, selv om han i en mundtligt indgået aftale har accepteret at kontrahere i henhold til sælgerens almindelige forretningsbetingelser, også har accepteret en eventuel væmetingsklausul i disse almindelige forretningsbetingelser ; heraf følger, at sælgers skriftlige bekræftelse af aftalen med meddelelse af hans al mindelige forretningsbetingelser er virkningsløs, for så vidt angår en eventuel værnetingsklausul, når køberen ikke skriftligt har bekræftet.
It follows that a confirmation in writing of the contract by the vendor, accompanied by the text of his general conditions, is without effect, as regards any clause conferring jurisdiction which it might contain, unless the purchaser agrees to it in writing.
9 Det andet spørgsmål er, om kravene i konventionens artikel 17 er opfyldt, når sælger og køber begge er handlende, og sælger efter den mundtlige indgåelse af en købeaftale skriftligt over for køberen bekræfter indgåelsen i henhold til sine almindelige forretningsbetingelser og vedlægger denne skrivelse disse forretningsbetingelser, der indeholder en væmetingsklausul, og når køber ikke rejser indvendinger mod denne skriftlige bekræftelse.
9 The second question then asks whether Article 17 of the Convention applies if, in dealings between merchants, a vendor, after the oral conclusion of a contract of sale, confirms in writing to the purchaser the conclusion of the contract subject to his gen eral conditions of sale and annexes to this document his conditions of sale which in clude a clause conferring jurisdiction and if the purchaser does not challenge this written confirmation.
10 Det fremgår af en sammenligning mellem de to spørgsmåls formuleringer og af forklaringer afgivet under sagens behandling, at det andet spørgsmål omhandler den situation, hvor aftalen indgås uden nogen henvisning til almindelige forretningsbetingelser; tingelser; det er i så tilfælde åbenbart, at en væmetingsklausul, som eventuelt indgår i disse al mindelige forretningsbetingelser, ikke er omfattet af den af kontrahenterne mundt ligt indgåede aftale ; den efterfølgende tilstillelse af de almindelige forretningsbetingelser indeholdende en sådan klausul medfører derfor ikke, at kontrahenternes aftale ændres, medmindre køberen udtrykkeligt og skriftligt godkender disse betingelser.
m It emerges from a comparison of the wording of the two questions and from the explanations given during the proceedings before the Court that the second of the two questions concerns the hypothetical situation of a sale being concluded without any reference being made at all to the existence of general conditions of sale. In such a case, it is patent that a clause conferring jurisdiction which might be in cluded in those general conditions did not form part of the subject-matter of the con tract concluded orally between the parties.
11 Af det anførte fremgår, at en ensidig skriftlig erklæring som den i denne sag foreliggende i intet af de af Bundesgerichtshof nævnte tilfælde kan opfylde kravene til en værnetingsaftale; det forholder sig imidlertid anderledes, såfremt en aftale afsluttes mundtligt inden for rammerne af kontrahenternes løbende forretningsforhold, og det yderligere er godtgjort, at dette forhold i sin helhed reguleres af den bekræftende kontrahents al mindelige forretningsbetingelser, som indeholder en væmetingsklausul ; under disse omstændigheder ville det nemlig stride mod god forretningsskik, såfremt den, der modtager bekræftelsen, benægtede værnetingsklausulens eksistens, også i det tilfælde hvor der ikke foreligger nogen skriftlig godkendelse fra hans side;
Therefore subsequent notification of general conditions containing such a clause is not capable of altering the terms agreed between the parties, except if those condi tions are expressly accepted in writing by the purchaser.
12 de to spørgsmål kan herefter under ét besvares således, at er en aftale indgået mundtligt, er formkravene i artikel 17, stk. 1 kun opfyldt, såfremt sælgers skriftlige bekræftelse med meddelelse af hans almindelige forretningsbetingelser skriftligt er accepteret af køber; det forhold, at køber ikke har gjort indsigelse mod medkontrahentens ensidige be kræftelse, kan kun sidestilles med accept af værnetingklausulen, såfremt den mundtlige aftale indgår i kontrahenternes løbende forretningsforhold, som er oprettet på grundlag af en af kontrahenternes almindelige forretningsbetingelser, som in deholder en væmetingsklausul.«
It follows from the foregoing, in both of the alternative cases suggested by the Bundesgerichtshof, that a unilateral declaration in writing such as the one in the present case is not sufficient to constitute an agreement on jurisdiction by consent.
»Er en aftale indgået mundtligt, er formkravene i artikel 17, stk. 1 i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, kun opfyldt, såfremt sælgers skriftlige be kræftelse med meddelelse af hans almindelige forretningsbetingelser skriftligt er accepteret af køber.
12 It is therefore possible to give a single answer to the two questions referred to the Court as follows: in the case of an orally concluded contract, the requirements of the first paragraph of Article 17 as to form are satisfied only if the vendor's confirmation in writing accompanied by notification of the general conditions of sale has been ac cepted in writing by the purchaser.
Det forhold, at køber ikke har gjort indsigelse mod medkontrahentens ensidige be kræftelse, kan kun sidestilles med accept af værnetingsklausulen, såfremt den mundtlige aftale indgår i kontrahenternes løbende forretningsforhold, som er oprettet på grundlag af en af kontrahenternes almindelige forretningsbetingelser, som in deholder en væmetingsklausul.«
The fact that the purchaser does not raise any objections against a confirmation issued unilaterally by the other party does not amount to acceptance on his part of the clause conferring jurisdiction, unless the oral agreement comes within the framework of a continuing trading relationship between the parties which is based on the general conditions of one of them, and those conditions contain a clause con ferring jurisdiction."
Corte suprema di cassazione forelagde ved kendelse af 28. juli 1982 Domstolen to spørgsmål vedrørende fortolkningen af konventionens artikler 17 og 18.
After this judgment was delivered a settlement was reached in the main action.
Den kompetente organisation i Italien var, da de begivenheder, der havde givet anledning til sagen, udspillede sig, Ente Autotrasporti Merci (i det følgende benævnt EAM).
Others ν Amministrazione del Tesoro dello Stato [1983] ECR 2503 (Preliminary ruling requested by the Corte Suprema di Cassazione) Advocate General: G.F. Mancini (p. 2519)
For hver enkelt af disse organisationer garanterede en af Gerling repræsenteret international forsikringssammenslutning i henhold til en aftale, der blev indgået i 1961 mellem på den ene side IRU, på egne vegne samt på vegne af hvert enkelt af de nationale organisationer, og på den anden side den nævnte internationale forsikringssammenslutning. ning.
Jurisdiction — Prorogation of jurisdiction — Agreement conferring jurisdiction — Insurance contract — Jurisdiction clause for the benefit of third parties who are not sig­natories — Right of third parties to avail themselves of thai clause — Conditions
Det italienske toldvæsen havde rejst krav om betaling af et beløb i pengestraffe, afgifter og told i forbindelse med transporter omfattet af TIR-ordningen i Italien, og ministeriet for statskassen anlagde herefter ved Tribunale di Roma sag mod den nævnte gruppe af forsikringsselskaber med påstand om betaling af i alt 812 134 310 LIT.
Those questions arose in proceedings between the Amministrazione del Tesoro dello Stato (the Italian tax authorities) and Gerling Konzern Speziale Kreditversi­cherungs-AG (Gerling), Cologne, and others, in which the plaintiff sought to recover a sum representing pecuniary penalties, taxes, duties and supplementary charges in con­nection with a series of transport operations under the TIR system which it subsequently appeared were illegal under Italian law and therefore gave rise to the abovementioned charges and taxes.
Under sagen indgav gruppen af forsikringsselskaber i henhold til den italienske rets plejelovs artikel 41 begæring til Corte suprema di cassazione med henblik på at opnå en afgørelse af en præliminær indsigelse vedrørende kompetencespørgsmålet.
To enjoy the facilities provided for by the Customs Convention on the International Transport of Goods under cover of TIR carnets, adopted in Geneva on 15 January 1959. transport must in particular be effected under a TIR carnet issued by the authorized as­sociation in each country signatory to the Customs Convention and the carriage takes place under its guarantee.
Forsikringsselskaberne gjorde nemlig gældende, at den tidligere nævne væmetingsklausul var uanvendelig, idet den ikke skriftligt var vedtaget af EAM (eller af ministeriet for statskassen), og at der i konventionens artikel 17 stilles krav om, at parterne skriftligt skal indgå en sådan aftale om retternes kompetence.
The national association which gives the guarantee is liable for payment of the duties and taxes held to be payable and for penalties incurred by the holder of the TIR carnet.
Corte suprema di cassazione anmodede på baggrund heraf Domstolen om en afgørelse af følgende to præjudicielle spørgsmål:
The authorized national association in Italy at the material time was the Ente Auto­trasporti Merci.
Kan i tilfælde, hvor der foreligger en af parterne behørigt underskrevet kon trakt — som den ene part har afsluttet såvel i egen som i andre personers interesse — en i denne kontrakt vedtaget væmetingsklausul vedrørende tvister, der kan rejses af de nævnte andre personer, medføre, at det krav om skriftlighed, der opstil-
Each of those national associations enjoys in turn insurance cover from an international group of insurers represented by Gerling pursuant to a contract made in 1961 by the In­ternational Road Transport Union on its own behalf and on behalf of each of the nation­al associations on the one hand and by the aforesaid international group of insurers on the other.
Domstolen udtalte herom (i præmisserne 10—21):
(continued I)