natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Endelig er det hævet over enhver tvivl, at der ved siden af de tre medlemmer af udvalget medvirkede to observatører ved demonstrationen, hvoraf den ene repræsenterede Kommissionen og den anden IDE. Konklusionerne i rapporten fra
Secondly, the refusal by the Commission to pay to it the whole of the maximum Community subsidy provided for constituted a breach of the Commission's contractual obligations which caused IDE considerable harm.
Kommissionens repræsentant bekræftede fuldt ud konklusionerne i bedømmelsesudvalgets rapport, hvorimod IDE's repræsentant ikke forelagde nogen rapport.
In order to determine whether the product delivered by IDE at the expiry of the period agreed between the parties complies with the
Allerede af disse grunde kan det konkluderes, at IDE's krav om betaling af skadeserstatning savner ethvert grundlag.
IDE failed to comply with its principal obligation under the contract inasmuch as the software
IDE opfyldte ikke den firmaet påhvilende hovedforpligtelse ifølge kontrakten, da den software, som blev leveret den 11. marts 1993, ikke var i overensstemmelse med kontraktens tekniske specifikationer, og at de grunde, der er påberåbt for at retfærdiggøre den manglende opfyldelse ikke kan tages til følge.
The Commission's counterclaim delivered on i ( March 1993 did not meet the technical specifications set out in the contract and that the reasons put forward to justify that breach of obligation cannot be accepted.
Følgelig er IDE ikke berettiget til at afkræve Kommissionen den fulde udbetaling af den maksimale EF-støtte, som var fastsat i kontrakten.
¡DE is therefore not justified in demanding from the Commission full payment of the maximum Community contribution provided for in the contract.
Med hensyn til modkravet må der henvises til, at Domstolens kompetence, der hviler på en voldgiftsbestemmelse, ifølge fast retspraksis udgør en undtagelse fra almindelige retsregler og derfor skal fortolkes snævert, således at Domstolen kun kan påkende det påstande, der hviler på en kontrakt, der er indgået af Fællesskabet, og som indeholder en voldgiftsbestemmelse, eller står i direkte forbindelse med de forpligtelser, der følger af denne kontrakt.
With regard to the admissibility of counterclaim, it should be borne in mind that the Court has consistently held that where its jurisdiction is based on an arbitration clause, that jurisdiction is conferred in derogation from the ordinary rules of law and must therefore be construed narrowly, so that the Court may hear and determine only claims arising from a contract which was concluded with the Community and which contains the arbitration clause or claims that are directly connected with the obligations arising from that contract.
IDE's påstand om, at Kommissionen dømmes til at betale et beløb på 37 650 ECU i udenretlige omkostninger må forkastes, da IDE ikke har godtgjort, at firmaet faktisk har afholdt disse udgifter som følge af en culpøs adfærd fra Kommissionens side.
The claim that the Commission should be ordered to pay ECU 37 650 by way of extrajudicial expenses must be rejected, since IDE has not shown that it actually incurred those expenses as a result of wrongful conduct on the part of the Commission.
Spørgsmålet om erstatning for den skade, IDE hævder at have lidt
Compensation for the damage allegedly suffered by IDE
Under en sådan sag om ansvar i kontraktforhold kan der kun gives sagsøgeren medhold, såfremt tre betingelser er opfyldt.
Such an action in contract could succeed only if three conditions were satisfied.
IDE skal godtgøre, for det første at Kommissionen ikke har opfyldt sine kontraktforpligtelser, herefter at firmaet led skade, og endelig at der er årsagsforbindelse mellem Kommissionens adfærd og skaden.
IDE would have to prove, first of all, that the Commission has not fulfilled its contractual obligations, next, that it has suffered damage and, finally, that there is a causal link between the Commission's conduct and that damage.
IDE har imidlertid ikke godtgjort, at Kommissionen misligholdt de forpligtelser, som kontrakten pålagde den.
IDE has, however, adduced no evidence to show that the Commission has failed to fulfil its obligations under the contract.
Det følger heraf, at samtlige betingelser konkret er opfyldt, for at Kommissionen har ret til på grundlag af kontrakten at kræve fuld tilbagebetaling af forskuddene til IDE.
The members of the committee of experts which evaluated the demonstration of the software delivered by IDE were unanimous in their conclusion that the product did not meet the specifications set out in the contract.
I øvrigt har IDE ikke godtgjort eksistensen af
IDE has not, moreover, proved the existence of the damage it claims to have suffered.
Dette spørgsmål indeholder to led.
IDE is ordered to pay the costs.'
For det andet anmoder den Domstolen om med henblik på anvendelsen af forordning nr. 123/85 at præcisere definitionen af et nyt køretøj samt de kriterier, der gør det muligt at sondre mellem et nyt og et brugt køretøj.
Preliminary ruling (Competition - Vehicle distribution - Parallel imports — Regulation (EEC) No 123/85 — Applicability as against third parties — Independent reseller — Definition of 'new vehicle' and 'second-hand vehicle') (Second Chamber)
Det første led af det tredje præjudicielle spørgsmål, der er forelagt af tribunal de commerce de Lyon, må besvares på samme måde.
By judgment of 2 January 1995, as rectified by judgment of 7 February 1995, received at the Court on 18 April 1995, the Tribunal de Commerce (Commercial Court), Lyon, referred to the Court for a preliminary ruling three questions on the interpretation of Commission Regulation (EEC) No 123/85 of 12 December 1984.
Under hensyn hertil er det overflødigt at besvare det tredje præjudicielle spørgsmåls andet led.
Second, it asks the Court to define the term 'new vehicle' for the purposes of applying Regulation No 123/85 and the criteria by which such a vehicle is to be distinguished from a second-hand vehicle.
Hvad angår spørgsmålets første led bemærkes, at Domstolen i førnævnte dom i sagen Nissan France m.fl. allerede har fortolket forordning nr. 123/85 med henblik på den virksomhed med parallelimport og videresalg af motorkøretøjer, som udøves af en uafhængig erhvervsdrivende inden for en sektor, for hvilken der er indgået en eneforhandlingsaftale mellem fabrikanten af et bestemt bilmærke og en af dennes eneforhandlere.
Those questions have been raised in unfair competition proceedings brought by the companies Fontaine, Garage Laval, Fahy, Renault Lyon Ouest Fl.Β Automobiles, Diffusion Vallis Auto and Horizon Sud ('the plaintiffs') against the company Aqueducs Automobiles.
Forordning nr. 123/85 har ikke til formål at regulere den virksomhed med parallelimport og videresalg af motorkøretøjer, som udøves af uafhængige erhvervsdrivende, hvorfor det med henblik på anvendelsen af forordningen er overflødigt at træffe en afgørelse, hvorved det defineres, om køretøjer, der er genstand for sådanne transaktioner, er nye eller brugte i en situation som den, der foreligger i hovedsagen, hvor forordning nr. 123/85 netop ikke finder anvendelse.
As regards the first part of that question, it must be recalled that Regulation No 123/85 has previously been interpreted by the Court in its judgment in Nissan France and Others, cited above, with regard to parallel imports of motor vehicles and their resale by an independent trader in a sector covered by an exclusive distribution agreement between the manufacturer of a particular make of motor vehicles and one of its concessionaires.
I førnævnte dom i sagen Nissan France m.fl. kendte Domstolen for ret, at forordning nr. 123/85 skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at en erhvervsdrivende, som hverken
Following delivery of the judgment in Case C-309/94 Nissan France and Others the Tribunal dc Commerce de Lyon considered that there was no longer any need for an answer to the first two questions.
Det hedder i domskonklusionen:
That question is in two parts.
»Kommissionens forordning (EØF) nr. 123/85 af 12 december 1984 om anvendelse af traktatens artikel 85, sik.
The Court ruled in Nissan France and Others that Regulation No 123/85 must be interpreted as not preventing a trader who is neither an approved
Han foreslog Domstolen at give samme besvarelse som i Nissan France m.fl.-sagen:
third question referred by that court has become devoid of purpose.
»Kommissionens forordning (EØF) nr. 123/85 af 12. december 1984 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk 3, på kategorier af salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkøretøjer skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at en erhvervsdrivende, som hverken er godkendt forhandler, der er tilsluttet salgsnettet for fabrikanten af et bestemt bilmærke, eller som er befuldmægtiget mellemhandler i den betydning, der er forudsat i forordningens artikel 3, nr. 11, driver virksomhed med parallelimport og
reseller in the distribution network of a manufacturer of a particular make of motor vehicle nor an authorized intermediary within the meaning of Article 3(11) of that regulation from undertaking parallel imports and operating as an independent reseller of new vehicles of that make.
uafhængigt videresalg af nye køretøjer af det pågældende mærke. Forordningen er heller ikke til hinder for, at en uafhængig erhvervsdrivende sideløbende udøver virksomhed som befuldmægtiget mellemhandler og som ikke-godkendt forhandler af køretøjer hidrørende fra parallelimport.«
Since Regulation No 123/85 does not govern parallel imports of motor vehicles and their resale by independent dealers, there is no point in defining, for the purposes of applying that regulation, whether vehicles forming the subject­matter of such transactions are new or second­hand where, as in the case before the national court, Regulation No 123/85 is in any event inapplicable.
Fri bevægelighed for personer
In view of that answer, the second part of the
Ved kendelser af 9. marts 1995 (sag C88/95) og 13. marts 1995 (sag C-102/95 og C103/95), indgået til Domstolen den 23. marts 1995 (sag C88/95) og 31. marts 1995 (sag C-102/95 og C103/95), har Juzgado de lo Social de Santiago de Compostela forelagt en række præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 4, 48 og 67 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983, og som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 1248/92 af 30. april 1992 (herefter »forordning nr. 1408/71«), og af EF-traktatens artikel 48 og 51.
'Commission Regulation (EEC) No 123/85 of 12 December 1984 on the application of Article 85(3) of the EEC Treaty to certain categories of motor vehicle distribution and servicing agreements is to be interpreted as not preventing a trader who is neither an approved reseller in the distribution network of a manufacturer of a particular make of motor vehicle nor an authorized intermediary within the meaning of Article 3(11) of that régulation from undertaking parallel imports and operating as an independent reseller of new vehicles ofthat make.'
Den har således udtrykkeligt anerkendt, at understøttelsen udgør en ydelse ved arbejdsløshed i den i artikel 4, stk 1, i forordning nr. 1408/71 forudsatte betydning.
Advocate General D. Ruiz­Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Second Chamber on 14 January 1997.
Spørgsmålene er blevet rejst under nogle sager, som Bernardina Martínez Losada (sag C-88/95), Manuel Fernández Balado (sag C-102/95) og José Paredes (sag C-103/95) har anlagt mod INEM og Instituto Nacional de la Seguridad Social angående udbetaling af en arbejdsløshedsunderstøttelse, som i henhold til den spanske lovgivning ydes til personer, der er fyldt 52 år.
Joined Cases C­88/95, C­102/95 and C­103/95 Bernardina Martínez Losada and Others ν Instituto Nacional de Empleo (Inem) and Others Freedom of movement for persons
Første spørgsmål
20 February 1997
Med sit første spørgsmål ønsker den forelæggende ret at få oplyst, om en
Preliminary ruling (Articles 48 and 51 of the EC Treaty - Articles 4, 48 and 67 of Regulation (EEC) No 1408/71 Unemployment benefit for persons over 52 years of age) (Fifth Chamber)
Andet spørgsmål sikringsydelser i den i forordning nr. 1408/71 forudsatte betydning.
accepted as proof that the benefits granted on the basis of that law are social security benefits within the meaning of Regulation No 1408/71.
Med sit andet spørgsmål ønsker den nationale ret reelt at få oplyst, om artikel 67 i forordning nr. 1408/71 skal fortolkes således, at en person, der har tilbagelagt forsikringsperioder i én medlemsstat, kan påberåbe sig disse perioder med henblik på at opnå ret til en ydelse ved arbejdsløshed i en anden medlemsstat, såfremt han ikke har udøvet lønnet virksomhed i sidstnævnte medlemsstat, men den kompetente arbejdsløshedsinstitution har betalt bidrag på hans vegne til ordningerne for sygeforsikring og børnetilskud.
By orders of 9 March 1995 (C-88/95) and 13 March 1995 (C-102/95 and C-103/95), received at the Court on 23 March 1995 (C-88/95) and 31 March 1995 (C-102/95 and C-103/95), the Juzgado de lo Social (Social Court), Santiago de Compostela, referred to the Court for a preliminary ruling a number of questions on the interpretation of Articles 4,48 and 67 of Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 as amended and updated by Council Regulation (EEC) No 2001/83 of 2 June 1983, as amended by Council Regulation (EEC) No 1248/92 of 30 April 1992 (hereinafter 'Regulation No 1408/7Γ), and of Articles 48 and 51 of the EC Treaty.
Med sit tredje spørgsmål ønsker den forelæggende ret reelt at få oplyst, om artikel 48, stk 1, i forordning nr. 1408/71 skal fortolkes således, at forsikrings- eller beskæftigelsesperioder, der er tilbagelagt efter lovgivningen i en medlemsstat, og som i denne medlemsstat giver ret til alderspension, kan tages i betragtning i en anden medlemsstat med henblik på udbetaling af en arbejdsløshedsunderstøttelse, selv om de berørte personer i sidstnævnte medlemsstat ikke har betalt bidrag eller har betalt bidrag i mindre end et år.
The essence of the third question is whether Article 48(1) of Regulation No 1408/71 is to be interpreted as meaning that periods of insurance or employment completed under the legislation of a Member State which give entitlement in that State to a retirement pension can be taken into account in another Member State for the purposes of the grant of unemployment allowance where the persons concerned have not paid any contributions in the latter Member State or have paid contributions for less than one year.
Det bemærkes i denne forbindelse, at traktatens artikel 51 opstiller et princip om sammenlægning af alle tidsrum, der i de forskellige nationale lovgivninger tages i betragtning, og om »eksport« af ydelser, uden dog at definere begrebet »forsikringsperioder«.
Article 48(1) of Regulation No 1408/71 forms part of the provisions of Chapter 3, 'Old age and death (pensions)', of Title III of that regulation.
Det skal i denne forbindelse bemærkes, at artikel 48, stk. 1, i forordning nr. 1408/71 hører under kapitel 3 med overskriften »Alderdom og dødsfald (pensioner)« i forordningens afsnit III.
The questions were raised in proceedings between Mrs Martínez Losada (C-88/95), Mr Fernández Balado (C-102/95) and Mr Paredes (C-103/95), on the one hand, and Instituto Nacional de Empleo ('inem') and Instituto Nacional de la Seguridad Social, on the other, concerning payment of unemployment allowance as provided for by Spanish law for claimants of more than 52 years of age.
I sin dom af 14. december 1988 i Ventura-sagen udtalte Domstolen, at da kapitel 8 med overskriften »Ydelser til børn, der forsørges af pensionister eller rentemodtagere, samt til børn, der har mistet begge forældre eller en af dem« i afsnit III ikke indeholder nogen henvisning til artikel 48 i forordning nr. 1408/71, finder denne bestemmelse ikke anvendelse på ydelser til børn, der har mistet begge forældre eller en af dem.
The same applies to the unemployment benefits referred to in Chapter 6, 'Unemployment benefits', of Title III, which likewise makes no reference to Article 48.
Det fremgår af dommen af 12. maj 1989, Warmerdam-Steggerda, at forordning nr. 1408/71 ikke omfatter betingelserne for tilvejebringelsen af beskæftigelses- eller forsikringsperioderne. Disse betingelser fastlægges udelukkende i henhold til lovgivningen i den medlemsstat, hvor der ansøges om ydelserne.
The national court's first question seeks to establish whether an allowance such as that provided for by the Spanish General Law on Social Security for unemployed persons of over 52 years of age constitutes an unemployment benefit within the meaning of Article 4(1 )(g) of Regulation No 1408/71.
Den samme konklusion kan drages for så vidt angår de ydelser ved arbejdsløshed, der er omhandlet i kapitel 6 med overskriften »Arbejdsløshed« i afsnit III, som heller ikke indeholder nogen henvisning til artikel 48.
Consequently, Article 48 does not apply to unemployment benefits of the kind at issue in the main proceedings and hence the taking into account by a Member State of periods of employment or insurance completed by the persons concerned under the legislation of another Member State for the purposes of the award of unemployment benefit is governed solely by Article 67 of Regulation No 1408/71, which is the subject of the second question.
Det tilkommer således den forelæggende ret at afgøre, om de perioder, hvor den kompetente spanske institution betalte bidrag til ordningerne for sygeforsikring og børnetilskud på sagsøgernes vegne, udgør forsikringsperioder i henhold til den nationale lovgivning.
The essence of the second question is whether, on a proper construction of Article 67 of Regulation No 1408/71, a person who has completed periods of insurance in one Member State may rely on those periods in order to obtain entitlement to unemployment benefit in a
Sidstnævnte bestemmelse finder således ikke anvendelse på ydelser ved arbejdsløshed som de i hovedsagerne omhandlede, hvorfor spørgsmålet om en medlemsstats hensyntagen til beskæftigelses- eller forsikringsperioder, som de berørte personer har tilbagelagt efter lovgivningen i en anden medlemsstat, med henblik på udbetaling af en ydelse ved arbejdsløshed, alene skal afgøres på grundlag af artikel 67 i forordning nr. 1408/71, som er genstand for spørgsmål 2.
According to the Court's case-law, whilst the fact that a national law or regulation has not been mentioned in the declarations referred to in Article 5 of Regulation No 1408/71 is not of itself proof that that law or regulation does not fall within the field of application of the regulation, the fact that a Member State has specified a law in its declaration must be
Fjerde spørgsmål alderspensionsordning.
Fourth question second Member State when he has not been in employment in that State, but contributions have been paid on his behalf to the sickness insurance and family benefits schemes by the competent unemployment institution.
Det fjerde spørgsmål er kun relevant, såfremt den forelæggende ret måtte finde, at de perioder, hvor den kompetente spanske institution betalte bidrag til ordningerne for sygeforsikring og børnetilskud på sagsøgernes vegne, udgør forsikringsperioder i henhold til den nationale lovgivning.
Article 51 of the Treaty lays down the principle of aggregation of all periods taken into account under the laws of the several countries and that of exportation of benefits, but it docs not define the expression 'periods of insurance'.
Det fjerde spørgsmål må forstås som et spørgsmål om, hvorvidt det er i strid med traktatens artikel 48 og 51, at det i henhold til en national lovgivning som betingelse for udbetaling af en arbejdsløshedsunderstøttelse til personer, der er fyldt 52 år, kræves, at den berørte person i en periode på femten år har betalt bidrag til en alderspensionsordning i en eller flere medlemsstater.
The fourth question arises only in case the national court should consider that the periods during which the competent Spanish institution paid contributions to the sickness insurance and family benefits schemes on behalf of the plaintiffs in the main proceedings constitute periods of insurance under its domestic legislation.
Da den understøttelse, der ydes personer, som er fyldt 52 år, må betegnes som en »ydelse ved arbejdsløshed« og ikke som en »alderspensionsydelse«, må den i den spanske lovgivning opstillede betingelse for udbetaling af understøttelsen forstås således, at det ikke kræves, at den berørte person har ret til en alderspension som sådan, men at han i en periode på femten år har betalt bidrag til en
Article l(r) of Regulation No 1408/71 defines periods of insurance as 'periods of contribution or periods of employment or self-employment as defined or recognized as periods of insurance by the legislation under which they were completed or considered as completed, and all periods treated as such, where they are regarded by the said legislation as equivalent to periods of insurance'.
Det fremgår af fast retspraksis, at medlemsstaterne fortsat har kompetence til at fastlægge betingelserne for tilkendelse af sociale sikringsydelser, selv om de herved skærpes, blot de fastsatte betingelser ikke medfører nogen åbenlys eller skjult forskelsbehandling af EF-arbejdstagere.
Since the allowance granted to claimants of more than 52 years of age is to be classed as an 'unemployment benefit' and not as a 'benefit in the nature of a retirement pension', the condition laid down by the Spanish legislation for the grant of that allowance must be construed, not as requiring the person concerned to be entitled to a retirement pension as such, but as requiring him to have completed a period of 15 years' contributions to a retirement pension scheme.
Det hedder i domskonklusionen:
Those conditions are determined solely by the legislation of the Member State in which benefits are applied for.
»1) En understøttelse som den, der er hjemlet i Ley General de la Seguridad Social for arbejdsløse personer, der er fyldt 52 år, udgør en ydelse ved arbejdsløshed i den betydning, der er forudsat i artikel 4, stk 1, i Rådets förordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres famJliemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af Ζ juni 1983, og som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 1248/92 af 30. april 1992.
The fourth question is to be understood as seeking to establish whether it is contrary to Articles 48 and 51 of the Treaty for national legislation to require the person concerned to have paid contributions for a fifteen-year period to a pension scheme in one or more Member States in order to qualify for the grant of an unemployment allowance for claimants of over 52 years of age.
Forordningens artikel 48 finder ikke anvendelse på ydelser ved arbejdsløshed.
It is therefore for the national court to determine whether the periods during which the competent Spanish institution paid contributions to the sickness insurance and family benefits schemes on behalf of the plaintiffs in the main
Det tilkommer den nationale ret at vurdere, om den i forordningens artikel 67, stk 3, opstillede betingelse, hvorefter en person, der har tilbagelagt forsikringsperioder i en anden medlemsstat, kun kan påberåbe sig disse perioder med henblik på at opnå en ydelse ved arbejdsløshed i den omhandlede medlemsstat, hvis han senest har tilbagelagt forsikringsperioder i denne medlemsstat efter dennes lovgivning, er opfyldt, såfremt den berørte person aldrig har udøvet lønnet virksomhed dér, men den kompetente arbejdsløshedsinstauiion har betalt bidrag på hans vegne til ordningerne for sygeforsikring og børnetilskud
The Court has consistently held that the Member States remain competent to define the conditions for granting social security benefits, even if they make them more strict, provided that the conditions adopted do not give rise to overt or disguised discrimination between Community workers.