natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Når et automobilværksted har specialiseret sig i reparation og vedligeholdelse af biler af et bestemt mærke og udnytter mærket uden mærkeindehaverens samtykke til at gøre offentligheden bekendt med, at den udfører reparations- og vcdligholdelsesvirksomhed med hensyn til disse biler eller er specialist, henholdsvis har specialiseret sig heri skal direktivets artikel 5, 6 og 7 fortolkes således, at automobilværkstedet frit kan udnytte mærket til at avertere med sin virksomhed, medmindre det godtgøres, at udnyttelsen af mærket med dette formål alvorligt skader mærkets ry, eller udnyttelsen heraf tilsigter at bibringe offentligheden den overbevisning, at automobilværkstedet er en godkendt forhandler.«
(2) Where a garage is specialised in repair and maintenance of cars of a particular mark, and uses that mark, without the authorisation of the proprietor of the mark, to announce to the public that it carries out repair and maintenance work on those cars or that it is a specialist, or is specialised, with regard to those cars, Articles 5, 6 and 7 of the Directive must be interpreted as meaning that the garage is free to use that mark to bring its services to the attention of the public unless it is established that the use of the mark for that purpose seriously damages the reputation of the mark or that the use of the mark is designed to lead the public to believe that the garage is an authorised dealer.
Sag C-65/97 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Cascina Laura Sas si arch. Aldo Del ho e C. m.fl.
Case C-65/97 Commission of the European Communities ν Cascina Laura Sas si arch. Aldo Delbò e C.e.a.
25. februar 1999 voldgiftsbestemmelse
25 February 1999
— manglende opfyldelse af en kontrakt«
Arbitration clause — Non-performance of a contract)
Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 14. februar 1997 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i henhold til en voldgiftsbestemmelse, hvori der henvises til EF-traktatens artikel 181, anlagt sag mod Cascina Laura Sas di arch. Aldo Delbó e C. (herefter »Cascina Laura«) og Gariboldi Engineering Company Sri (herefter »Gariboldi«) med påstand dels om tilbagebetaling af to forskud på i alt 479 134 ECU, som Kommissionen havde udbetalt til Cascina Laura til gennemførelse af et projekt med kraft- og varmeproduktion baseret på biomasse fra affald fra risproduktion (rishalm og -avner), med tillæg af rente 1 742 ECU pr. måned fra den 31. juli 1990 til betaling sker, samt 2 464 ECU pr. måned
On 14 February 1997 the Commission of the European Communities applied to the Court under an arbitration clause, in accordance with Article 181 of the EC Treaty, claiming that Cascina Laura Sas di Arch. Aldo Delbò e C. (hereinafter 'Cascina Laura') and Gariboldi Engineering Company Sri (hereinafter 'Gariboldi') should be ordered to (i) reimburse the two advance payments, totalling ECU 479 134, made by the Commission to Cascina Laura for the completion of a project to produce electricity and heat from biomass consisting of rice production residue (straw and husks), together with interest in the amount of ECU 1 742 to be paid monthly from 31 July 1990 until the date of final settlement, plus interest in the amount of ECU 2 464 to be paid monthly
fra den 20. april 1991 til betaling sker, dels om, at de sagsøgte tilpligtes at betale Kommissionen 1(X) 000 ECU i erstatning for den skade, Kommissionen har lidt.
from 20 April 1991 until the date of final settlement; and (ii) to pay to the Commission the sum of ECU 100 000 by way of compensation for the damage suffered.
Tilbagebetalingen af de udbetalte beløb
Reimbursement of the amounts advanced
Ved processkrift registreret på Domstolens Justitskontor den 23. april 1998 har Kommissionen hævet sagen, for så vidt som den vedrører Cascina Laura, som blev erklæret konkurs ved dom af 23. juni 1997, men har opretholdt sine påstande over for Gariboldi og nedlagt påstand om, at selskabet Cascina Laura tilpligtes at betale de omkostninger, selskabet måtte blive pålagt.
By document registered at the Court Registry on 23 April 1998, the Commission withdrew its application with respect to Cascina Laura, which had been declared bankrupt by judgment of 23 June 1997, while maintaining the entirety of its claims against Gariboldi, and requesting that the Court order Cascina Laura to pay the costs attributable to it.
Det må fastslås, at det forhold, at flere selskaber optræder som én kontrahent i et kontraktforhold med Fællesskabet og hæfter et for alle og alle for et, i retlig henseende ikke er det samme som et simpelt kautionsforhold mellem torskellige juridiske personer.
It must be recognised that the joint and several liability assumed by several companies collectively constituting a single contractor in an agreement entered into with the Community is a legal relationship of a different order from a simple relationship of guarantorship between separate legal persons.
Hvert af de selskaber, der tilsammen udgør én kontrahent, er som følge al det solidaritetsforhold, det har indgået med de øvrige selskaber, der er i samme situation, individuelt forpligtet til at opfylde alle de forpligtelser, der er fastsat i kontrakten, såfremt de øvrige selskaber misligholder dem.
Each of the companies which collectively constitute the single contractor is, by reason of the relationship of joint and several liability mutually agreed between them, individually bound to perform all the obligations stipulated by the contract in the event of failure to perform on the part of any of the other companies involved.
Den 1. juni 1990 indgik Det Europæiske Økonomiske Fællesskab ved Kommissionen i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 3640/85 al 20. december 1985 om ydelse af finansiel støtte til fremme af demonstrationsprojekter og industrielle pilotprojekter på energiområdet kontrakt nr. BM 5/89 IT (herefter »kontrakten«) med selskaberne Cascina Laura, Gariboldi og Servizi Agroalimentare et Ambiente Sri. De har indgået kontrakten i fællesskab og hæfter solidarisk for dens opfyldelse (herefter »medkontrahenten«). Til gengæld for, at Det Europæiske Økonomiske Fællesskab ydede en økonomisk støtte, forpligtede medkontrahenten sig i henhold til kontrakten til i perioden fra december 1989 til juli 1991 at gennemføre et samlet projekt.
On 1 June 1990 the European Economic Community, represented by the Commission, entered into a contract (No BM 5/89 IT; 'the contract') with Cascina Laura, Gariboldi and Servizi Agroalimentare ed Ambiente Sri, acting jointly and severally ('the contractor'), on the basis of Council Regulation (EEC) No 3640/85 of 20 December 1985 on the promotion, by financial support, of demonstration projects and industrial pilot projects in the energy field (hereinafter 'the contract').
En udbetaling af forskud til et af de selskaber, der tilsammen udgør én kontrahent, medfører derfor, at der i relation til hvert af selskaberneopstar en forpligtelse til at tilbagebetale sådanne forskud, såfremt de til gengæld herfor indgåede forpligtelser ikke opfyldes.
That being so, the making of advance payments to one of the companies constituting the single contractor creates in each of those companies an obligation to reimburse the monies advanced in the event that the obligations for which those payments constitute the consideration are not fulfilled.
Det hedder i domskonklusionen:
As was disclosed by an on-the-spot inspection
»I) Det tages til efterretning at Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har hævet sagen, for så vidt som den var anlagt mod Cascina Laura Sas di arch. Aldo Delbó e C.
Takes formal note that the Commission of the European Communities has withdrawn its claims against Cascina Laura Sas di Arch. Aldo Delbò e G;
Gariboldi Engineering Company Sri og Cascina Laura Sas di arch. Aldo Delbó e C. betaler in solidum sagens omkostninger.«
Orders Gariboldi Engineering Company Sri and Cascina Laura Sas di Arch. Aldo Delbò e C. jointly and severally to pay the costs.'
Generaladvokat A. Saggio fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Tredje Afdeling) den 26. november 1998.
Advocate General A Saggio delivered his Opinion at the sitting of the Third Chamber on 26 November 1998.
Dansk tekst foreligger endnu ikke.
He proposed that the Court shouldù
Sag C-319/98 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Kongeriget Belgien Tilnærmelse af lovgivningerne
Order Gariboldi Engineering Company Sri to pay the Commission the sum of ECU 479 134, together with interest to the amount of ECU 1 742 per month from 31 July 1991 until the date of final settlement, plus ECU 2 464 per month from 20 April 1991 until the date of final settlement;
»1) Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Europa-Parlamentels og Rådets direktiv 94/47/EF af 26. oktober 1994 om beskyttelse af køber i forbindelse med visse aspekter ved kontrakter om brugsret til f ost ejendom på timeshare-basis, idet del ikke indenfor den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
(Failure by a Member State to fulfil its obligations - Directive 94/47IEC — (Third Chamber)
Dansk tekst foreligger endnu ikke.
Orders the Kingdom of Belgium to pay the costs.'
José Ferreiro Alvite ansøgte den 11. april 1994 om tildeling af arbejdsløshedsunderstøttelse til personer, der er fyldt 52 år.
Case C-320/95 José Ferreiro Alvite v Instituto Nacional de Empleo (Inem) and Others Freedom of movement for persons
José Ferreiro Alvite anlagde derefter sag ved Juzgado de lo Social de Santiago de Compostela, som fandt det tvivlsomt, om artikel 48, stk. 1, i forordning nr. 1408/79 fandt anvendelse i sagen, og hvorledes artikel 67 i samme forordning skulle fortolkes. Juzgado de lo Social de Santiago de Compostela besluttede derfor at udsætte sagen og at forelægge tre præjudicielle spørgsmål for Domstolen.
Preliminary ruling (Article 51 of the EC Treaty —Article 67 of Regulation (EEC) No 1408171 — Unemployment allowance for claimants of more than 52 years of age) (Fifth Chamber) on the application of social security schemes to employed persons, to self-employed persons and to members of their families moving within the Community, as amended and updated by Council Regulation (EC) No 118/97 of 2 December 1996 (hereinafter 'Regulation No 1408/7Γ).
José Ferreiro Alvite, der er født den 10. februar 1936, har betalt bidrag i 1 303 uger til den sociale sikringsordning i Det Forenede Kongerige som lønmodtager, men han har ikke i sin erhvervsaktive periode tilbagelagt forsikringsperioder under den spanske sociale
By order of 21 September 1995, the Juzgado de lo Social (Social Court), Santiago de Compostela, referred to the Court for a preliminary ruling three questions on the interpretation of Article 51 of that Treaty and Article 67 of Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971
Da disse spørgsmål var identiske med det andet og det fjerde spørgsmål, som Domstolen skulle tage stilling til i sagen Martínez Losada m.fl., og som var blevet forelagt af den samme ret, besluttede Domstolens præsident den 19. oktober 1995 at udsætte behandlingen af nærværende sag, indtil Domstolen havde afsagt dom i sagen Martínez Losada m.fl.
The questions were raised in proceedings between Mr Ferreiro Alvite, on the one hand, and the Instituto Nacional de Empleo (Inem) and the Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), on the other, concerning payment of unemployment allowance provided for by Spanish law for claimants of more than 52 years of age.
Hvis det fremgår, at den berørte person ikke senest har betalt og heller ikke anses for at have betalt bidrag til den spanske sociale sikringsordning, kan han ikke gøre krav på tildeling af den omtvistede ydelse, hverken i medfør af artikel 67 i forordning nr. 140S/71 eller i medfør af traktatens artikel 51.
Under Article 67 ofthat regulation, the award of unemployment benefits is subject to two types of condition: first, the condition set out in Article 67(3) ('the Community condition') and secondly the condition or conditions provided for under national law ('the national conditions').
Hvis han derimod senest har betalt bidrag eller anses for at have betalt bidrag til den spanske sociale sikringsordning, skal det undersøges, om de nationale betingelser er opfyldt.
Mr Ferreiro Alvite, who was born on 10 February 1936, made contributions as an employee to the United Kingdom social security scheme for 1 303 weeks, but did not complete any period of insurance under the Spanish social security system during his working life.
Det bemærkes i denne henseende, at det ikke drejer sig om at fastslå, om den berørte har ret til en alderspension i Spanien, men om at få klarlagt, om han opfylder betingelserne, bortset fra aldersbetingelsen, for at opnå en alderspension i henhold til den spanske lovgivning.
For six months he received the unemployment allowance for migrant workers returning to Spain. During that period, the competent administrative institution under the Spanish Law paid contributions on his behalf to the sickness insurance and family benefit schemes.
Herefter har den forelæggende ret ved kendelse af 30. april 1997, indgået til Domstolen den 12. maj 1997, omformuleret de præjudicielle spørgsmål.
In the present case, the Community condition is fulfilled only if the claimant has contributed or is deemed to have contributed to the Spanish social security scheme.
Den forelæggende ret ønsker oplyst, om den karensperiode, som kræves i den spanske lovgivning, kan tilbagelægges ved hjælp af bidrag, der, helt eller delvist, er betalt til de sociale sikringsordninger i en eller flere andre medlemsstater.
His application was dismissed by a decision of 5 August 1994 on the ground that he had not completed the minimum contribution period required in order to be entitled to the retirement pension provided for under the Spanish social security scheme.
Domstolen har i dommen i sagen Martínez Losada m.fl. udtalt, at en understøttelse som den, der er hjemlet i den spanske lov for arbejdsløse personer, der er fyldt 52 år, udgør en ydelse ved arbejdsløshed i forordning nr. 1408/71's forstand.
He then appealed to the Juzgado de lo Social, Santiago de Compostela, which raised the possible application to the case of Article 48(1) and the proper construction of Article 67 of Regulation No 1408/71.
I den foreliggende sag er fællesskabsbetingelsen kun opfyldt, hvis den berørte person har betalt bidrag eller anses for at have betalt bidrag til den spanske sociale sikringsordning.
If contributions were neither paid nor deemed to have been paid in the last instance to the Spanish social security scheme, there is no entitlement to the allowance in dispute either under Article 67 of Regulation No 1408/71 or under Article 51 of the Treaty.
Det tilkommer den forelæggende ret at afgøre, om de perioder, hvori den kompetente spanske institution betalte bidrag til ordningerne for sygeforsikring og børnetilskud for sagsøgeren i hovedsagen, udgør forsikringsperioder i henhold til den nationale lovgivning.
However, if the claimant paid contributions or is deemed to have paid contributions in the last instance to the Spanish social security scheme, it must be ascertained whether the national conditions are fulfilled.
Det følger af fast praksis, at medlemsstaterne fortsat selv kan fastsætte betingelserne for tilkendelse af sociale sikringsydelser, selv om de herved skærpes, blot de fastsatte betingelser ikke medfører en åbenlys eller skjult forskelsbehandling af arbejdstagere i Fællesskabet.
In that respect, it must be stressed that the question to be determined is not whether the claimant is entitled to a retirement pension in Spain but whether he fulfils the conditions, other than the condition relating to age, provided for under Spanish law for the award of a retirement pension.
»Den karensperiode, som den pågældende skal have tilbagelagt for at kunne modtage en arbejdsløshedsunderstøttelse som den, der er hjemlet i den spanske Ley General de la Seguridad Social, som kodificeret ved kongeligt lovdekret nr. 1/94 af 20. juni 1994, for personer, der er fyldt 52 år, fastlægges på grundlag af denne medlemsstats lovgivning for så
The national court asks whether it is possible for the period of insurance required under Spanish law to be completed by contributions paid in
vidt som perioden ligeledes kan anses for tilbagelagt ved hjælp af bidrag der, helt eller delvist, er betalt til de sociale sikringsordninger i en eller flere andre medlemsstater.«
The Court held that it is not contrary to Articles 48 and 51 of the Treaty, or to Regulation No 1408/71, for national legislation to require the claimant to have paid contributions for 15 years to a pension scheme in one or more Member States in order to qualify for the grant of an unemployment allowance for claimants of over 52
Generaladvokat S. Alber fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling) den 11. juni 1998.
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 11 June 1998.
Han foreslog Domstolen følgende afgørelse:
He proposed that the Court answer the preliminary questions as follows:
» 1 ) Artikel 67, stk. 1, i forordning nr. 1408/71 skal fortolkes således, at denne bestemmelse med henblik på udbetaling af den arbejdsløshedsunderstøttelse til personer, der er fyldt 52 år, som omhandles i artikel 215, stk. 3, i kongeligt lovdekret nr. 1/1994 af 20. juni 1994 om stadfæstelse af Texto Refundido de la Ley General de la Seguridad Social - forpligter den kompetente institution til at tage hensyn til forsikrings- eller beskæftigelsesperioder, der er tilbagelagt efter en anden medlemsstats lovgivning, i det omfang, der på grundlag af sådanne bidragsperioder kan opnås ret til alderspension, forudsat pensionsalderen nås, i en anden medlemsstat end den, hvor den kompetente institution er beliggende.
Article 67(1) of Regulation (EEC) No 1408/71 is to be interpreted, in relation to the unemployment allowance for claimants of more than 52 years of age provided for by Article 215(3) of Royal Legislative Decree No 1 of 20 June 1994 which approves the consolidated version of the General Law on Social Security, as requiring that periods of insurance or employment completed under the legislation of another Member State be aggregated to the extent that those contributions give rise to an entitlement to a retirement pension — subject to age requirements - in a Member State other than that of the competent institution.
For så vidt som artikel 215 i Ley General de la Seguridad Social betinger ydelse af arbejdsløshedsunderstøttelse til personer, der er fyldt 52 år, af at de har ret til alderspension, forpligter traktatens artikel 51 den kompetente institution til at tage hensyn til de pensionsrettigheder, der er erhvervet i en anden medlemsstat.
To the extent that it is necessary to be entitled to a retirement pension under Article 215 of the General Law on Social Security, the competent institution must, under Article 51 of the Treaty, take into account an entitlement to a retirement pension acquired in another Member State.
Såfremt artikel 161, stk. 1, litra b), i Ley General de la Seguridad Social derimod kræver et mindsteantal bidragsperioder, hvilket krav således fremstår som en betingelse for ydelse af arbejdsløshedsunderstøttelse i overensstemmelse med lovens artikel 215, indebærer artikel 67, stk. 1, i forordning nr. 1408/71, at der også skal tages hensyn til forsikringsperioder tilbagelagt i andre medlemsstater.«
If minimum periods of contribution are required under Article 161(l)(b) of the General Law on Social Security, in so far as entitlement to an unemployment allowance under Article 215 of that Law is conditional upon their having been completed, then periods completed in other Member States must also be taken into account under Article 67(1) of Regulation No 1408/71.
25. februar 1999 betingelser for tildeling fast bopæl«
25 February 1999 residence)
Præjudiciel »Social sikring - indkomststøtte (Femte Afdeling)
Preliminary ruling (Social security — Income support — Conditions of entitlement - Habitual (Fifth Chamber)
Ved kendelse af 25. februar 1997 har Social Security Commissioner forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af traktatens artikel 48.
By order of 25 February 1997 the Social Security Commissioner referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 48 of that Treaty.
Spørgsmålet er rejst i en sag mellem Robin Swaddling, som er britisk statsborger, og Adjudication Officer vedrørende tildelingen af en ved britisk lovgivning indført income support (herefter »indkomststøtte«) for perioden fra den 5. januar til den 3. marts 1995.
That question was raised in proceedings between Mr Swaddling, a British national, and the Adjudication Officer concerning the grant of income support, as provided for by British legislation, in respect of the period from 5 January 1995 to 3 March 1995.
Ifølge Social Security Commissioner burde Appeal Tribunal, ud over at tage stilling til, om der forelå en fast beslutning om at tage bopæl i Det Forenede Kongerige, have taget stilling til, om der var forløbet en vis periode.
The Appeal Tribunal allowed Mr Swaddling's appeal on the ground that he had shown the necessary intention to establish habitual residence in the United Kingdom as of 9 January 1995, the date on which he had applied for income support.
På denne baggrund udtalte Commissioner, at sagsøgeren i hovedsagen havde fået fast bopæl i Det Forenede Kongerige efter at have opholdt sig i denne stat i otte uger, dvs. fra den 4. marts 1995, og således ikke havde haft fast bopæl i perioden fra den 9. januar til den 3. marts 1995.
However, the Chairman of the Appeal Tribunal granted the Adjudication Officer leave to appeal against that decision to the Social Security Commissioner.
Efter at han var blevet afskediget i 1988 og derpå havde arbejdet i Det Forenede Kongerige i seks måneder, vendte han tilbage til Frankrig, hvor han havde forskellige tidsbegrænsede stillinger.
According to the order for reference, from 1980 to 1988 Mr Swaddling worked for the tourist industry in France, but continued to pay United Kingdom National Insurance contributions.
Ifølge Social Security Commissioner burde det imidlertid undersøges, om de argumenter, som var fremført vedrørende fællesskabsretten, fører til et andet resultat.
On being made redundant in 1988, Mr Swaddling worked for six months in the United Kingdom, then returned to France where he held various jobs on a fixed-term basis.
Robin Swaddling blev afskediget i slutningen af 1994, efter at hans arbejdsgiver var blevet erklæret konkurs som følge af, at han ikke havde indbetalt sociale bidrag for sine ansatte.
Mr Swaddling was made redundant in late 1994 following the collapse of his employer's business as a result of the latter's failure to pay National Insurance contributions for his employees.
På den baggrund besluttede Social Security Commissioner at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
According to the Social Security Commissioner, the Appeal Tribunal should have considered not only the question whether Mr Swaddling had the settled intention of residing in the United Kingdom but also whether he had completed an appreciable period of residence there.
Robin Swaddling vendte tilbage til Det Forenede Kongerige i januar 1995, hvor han bor i broderens hjem.
He emphasised that, for the purposes of the national legislation, 'habitual residence' presupposed an appreciable period of residence in the United Kingdom in addition to the settled intention of residing there.
Han meddelte, at han ikke længere ønskede ansættelse i en stilling, hvor han skal opholde sig i udlandet i længere perioder, og indgav den 9. januar 1995 en ansøgning til Adjudication Officer om indkomststøtte.
He reached the conclusion that Mr Swaddling had become habitually resident in the United Kingdom eight weeks after his return there, that is to say, with effect from 4 March 1995, hence excluding the period from 9 January 1995 to 3 March 1995.