natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Retten udtalte således, at de principper, der gælder for aktindsigt inden for rammerne af procedurer i henhold til traktatens artikel 85 og 86, kan finde anvendelse på aktindsigt i sager om fusioner, der undersøges inden for rammerne af forordning nr. 4064/89, selv om anvendelsen af disse principper med rimelighed kan gøres betinget af kravet om hurtighed, der generelt karakteriserer forordningen.
Judgments in Joined CasesT-129 /95,T-2/96 andT-97 /96 Neue Maxhüne Stahlwerke and Lech-Stahlwerke v Commission !l999l ECR II-17 (under appeal, Case C-111/99P); of 25 March 1999 in Case T-37/97Forges de Clabecqv Commission, notyetreported in the ECR (underappeal, Case C-179199P); of l2May
Det følger heraf, at aktindsigt i visse dokumenter kan nægtes, navnlig dokumenter eller dele heraf, der indeholder andre virksomheders forretningshemmeligheder, Kommissionens interne dokumenter, oplysninger om de klagende parters identitet, hvis disse ikke ønsker denne afsløret, samt oplysninger, der fremsendes til Kommissionen med et forbehold om, at disse er at betragte som fortrolige.
1999 in Joined Cases T-164196 to T-167/96. T-I22/97 and T-130/97 Moccia lrme and Others v Commission, not yet reported in the ECR (under appeal, Cases C-280199 P, C-28L199P and C282/99 P);of 7 July 1999 in Case T-106/96Wirtschafisvereinigung Stahl v Commission, not yet reported in the ECR; of 7 July 1999 in Case T-89/96 British Steel v Commission, not yet reported in the ECR; of 9 September1999 in Case T-110198 klB Mining v Commission, not yet reported in the ECR (under appeal, Case C4 271 99 P); and of 16 December 1999 in Case T-158/96 Acciaierie di Bolzano v Commission, notyetreported in the ECR.
Hvad nærmere angår retten til beskyttelse af forretningshemmeligheder skal denne afvejes i forhold til sikkerheden for retten til kontradiktion, således at Kommissionen kan være forpligtet til at forene hensynet til de modstående interesser ved at udarbejde
A similar interpretation was placed on Article 33 of the ECSC Treaty in Forges de Clabecq v Commission,in British Steel v Commission (Case T-89/96) and in Wirtschaftsvereinigung Stahl v Commission, all cited above.
indeholder ikke-fortrolige versioner af de dokumenter, der forretningshemmeligheder eller andre ømtålelige oplysninger.
With regard to the undertaking's standing to bring proceedings, the Court foundfirst of all that, in prohibiting the temporal extension of tax provisions of generalapplication, the contested decision affected the undertaking merely by virtue ofits objective position as a potential beneficiary of the depreciation facility inquestion, in the same way as any other operatorwho was, or might in the futurebe, in the same situation. The prohibited tax advantage therefore was notindividual in nature.
Endelig blev det i sagen lagt til grund, at joint-venture-selskabet blev kontrolleret samlet i henhold til artikel 3, stk. 3, i forordning nr. 4064/89.
The Court then held that the fact that a natural or legalperson is an interested third party within the meaning of Article 93(2) of the ECTreaty cannot confer on it standing to bring an action against the decision adoptedat the end of the second stage of the examination.
For at nå frem til denne konklusion undersøgte Retten bestemmelserne i fusionsaftalen vedrørende fremgangsmåden for vedtagelse af de vigtigste strategiske beslutninger og vedrørende de spørgsmål, der skal afgøres af generalforsamlingen med enstemmighed.
In other words, a natural orlegal person may be individually concerned by reason of its status as an interestedthird party only by a Commission decision refusing to initiate the examinationstage provided for by Article 93(2).
Retten bemærkede endvidere, at repræsentantskabet, som træffer afgørelse med enstemmighed, skal forhåndsgodkende visse af bestyrelsens beslutninger, hvilket går videre end det, der er nødvendigt for at beskytte en mindretalsaktionærs interesser.
Where the Commission has adopted itsdecision at the end of the second stage of the examination, interested third partieshave in fact availed themselves of their procedural guarantees, so that they canno longer be regarded, by virtue of that status alone, as being individuallyconcerned by that decision within the meaning of Article 173 of the EC Treaty .Finally, the Court held that the fact that the undertaking participated in theprocedure under Article 93(2) did not of itself suffice to distinguishit individuallyas it would the person to whom the contested decision was addressed.
Sagsøgeren bestred, at Kommissionen, der havde fået sagen forelagt af det finske konkurrenceråd, havde kompetence i medfør af denne bestemmelse til at vedtage den nævnte beslutning.
This case also gave the Court the opportunity to reiteratethe conditions in whicha trade association is treated as having standing to bring an action for thepurposesof Article I73 of the EC Treaty.
Retten, der forkastede dette anbringende, bemærkede for det første, at udtrykket anmodning fra en »medlemsstat« i artikel 22, stk. 3, ikke er begrænset til kun at omfatte anmodninger hidrørende fra en regering eller fra et ministerium, men at det også omfatter anmodninger fra en national myndighed som det finske konkurrenceråd, og for det andet, at Kommissionen på grundlag af de oplysninger, den rådede over på tidspunktet for udstedelsen af den omtvistede beslutning, med rette kunne antage, at rådet var beføjet til at indgive anmodningen.
In this instance, since the associationcould not be regarded as having legitimately taken the place of one or more of itsmembers (in accordance with the solution in Joined Cases T-447193, T-448193 and T-449193 AITEC and Others v Commission [1995] ECR II-1971) and did nothave the status of negotiatorwithin the meaning of the judgments in Joined Cases
Sagsøgeren gjorde ligeledes gældende, at den anfægtede beslutning ikke fastslog, at fusionen påvirkede samhandelen inden for Fællesskabet.
67185,68/85 and 70/85 Vander Kooy and Othersv Commission [1988] ECR 219 and Case C-3ßl9A CIRFS and Others v Commissionll993l ECR l-I125, itsapplication was not admissible.
Retten udtalte herom, at betingelsen om påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 22, stk. 3, skal således fortolkes på en måde, der falder i tråd med fortolkningen af den samme betingelse i EF-traktatens artikel 85 og 86.
In its judgments in Regione Autonoma Friuli-Venezia Giulia v Commission and Freistaat Sachsen and Volkswagen v Commission, the Court declared admissibleactions brought by infra-State authorities, thereby conflrming its previous case-law
Kommissionen er derfor inden for rammerne af artikel 22, stk. 3, berettiget til at tage højde for fusionens potentielle påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne, på
The case of Regione Autonoma Friuli-Venezia Giulia v Commission arose froma decision addressed to the Italian Republic by which the Commission declaredaid granted by the Friuti-Venezia Giulia Region in Italy to road haulagecompanies in the Region to be incompatible with the common market and ordered
På statsstøtteområdet traf Retten afgørelse i adskillige sager anlagt i henhold
The Court found that the contested decision concerned the Region individually since the decision not only affected measuresadopted by it but, in addition, prevented it from exercisingits own powers as itsaw fit.
For så vidt angår spørgsmålet om, hvorvidt sager i henhold til EF-traktatens artikel 173, stk. 4, kunne antages til realitetsbehandling, skulle Retten træffe afgørelse i en sag om annullation af en kommissionsbeslutning i forbindelse med den forudgående undersøgelse i henhold til EF-traktatens artikel 93, stk. 3 (nu artikel 88, stk. 3, EF) (sagen ARAP m.fl. mod Kommissionen (appelsag: C-321/99 P)), og i sager om annullation af beslutninger vedtaget ved afslutningen af proceduren i henhold til EF-traktatens artikel 93, stk. 2.
The Court adopted a similar legal analysisin the case brought by the Freistaat Sachsen(Free State of Saxony),a land in the Federal Republic of Germany, forthe partial annulment of Commission Decision 961666/EC of 26 June L996concerning aid granted to the Volkswagen Group for works in Mosel and Chemnitz.
Hvad angår de sidste afgørelser bekræftede Retten, at blandt de kriterier, der er nævnt i EF-traktatens artikel 173, stk. 5, er det offentliggørelsen i De
The Court thus accepted that this territorial entity had standing tobring the proceedings (Freistaat Sachsen and Volkswagen v Commission).
Dom af 21.1.1999, forenede sager T-129/95, T-2/96 og T-97/96, Neue Maxhutte Stahlwerke og Lech-Stahlwerke mod Kommissionen, Sml. II, s. 17 (appelsag: C-lll/99 P), af 25.3.1999, sag T-37/97, Forges de Clabecq mod Kommissionen, Sml.
So far as concerns the applicationof Article 175 of the EC Treaty, the Court, as it did the year before in Case T-95196 Gestevisiön Telecincov Commission t19981ECR II-3407, made a declaration that the Commission had failed to act with regard to State aid.
Ved dom af 11. februar 1999 i sagen Arbeitsgemeinschaft Deutscher Luftfahrt-Unternehmen og Hapag-Lloyd mod Kommissionen afviste Retten en sag anlagt af en sammenslutning og et selskab med påstand om annullation af en kommissionsbeslutning, hvorved skattemæssige afskrivningsfordele for tyske luftfartsselskaber erklæredes for uforenelige med fællesmarkedet.
The Court was required to interpret the concept of State aid in several cases: CaseT-14196 BAI v Commission, Forges de Clabecq v Commission and Neue Maxhütte Stahlwerke and Lech Stahlwerke v Commission.
Med hensyn til selskabets søgsmålsinteresse fandt Retten, at ved at forbyde forlængelsen af de generelle beskatningsregler berørte den omtvistede beslutning alene virksomheden i selskabets objektive egenskab af potentiel bruger af den omtvistede afskrivningsordning og i samme omfang som enhver anden erhvervsdrivende, der — aktuelt eller potentielt — befandt sig i en tilsvarende situation.
In its judgment in Case T-14196 BAI v Commission, the Court annulled thedecision by the Commission to terminatea review procedure initiated in relationto an agreement concluded by the Regional Council of Biscay and Ferries Golfode Vizcaya on the ground that it did not constitute State aid.
Den forbudte skattemæssige fordel var derfor ikke individuel. Endvidere fandt Retten, at det forhold, at en fysisk eller juridisk person er en interesseret part i henhold til traktatens artikel 93, stk. 2, ikke kan give selskabet søgsmålskompetence til prøvelse af den beslutning, der træffes ved afslutningen af den anden fase af undersøgelsen.
It held that the Commission's assessment was based on a misinterpretationofArticle 92(I) of the Treaty, observing that a State measure in favour of an undertaking which takesthe form of an agreement to purchasetravel vouchers cannot be excluded inprinciple from the concept of State aid merely because the parties undertakereciprocal commitments.
Med andre ord kan en fysisk eller juridisk person kun anses for individuelt berørt i sin egenskab af interesseret part, når der er tale om en beslutning fra Kommissionen, hvorved den nægter at indlede undersøgelsesfasen i henhold til EF-traktatens artikel 93, stk. 2.
In this instance, the Court found, first, that it had notbeen established that the purchaseof travel vouchers by the Regional Council of Biscay was in the nafureof a normal commercial transaction and, second, that theaid in question affected trade between Member States because the undertakingwhich received it provided transport between towns situatedin different MemberStates and competedwith shipping lines established in other Member States.
Retten præciserede, at såfremt Kommissionen har vedtaget sin beslutning efter undersøgelsesfasen, er de interesserede tredjemænds processuelle garantier faktisk respekteret, således at de ikke længere alene på grundlag af denne egenskab kan anses for individuelt berørt af den nævnte beslutning i EF-traktatens artikel 173's forstand.
In its judgment in Forges de Clabecq v Commission the Court dismissed an actionfor annulment of a decision by the Commission declaring financialassistancegranted to the applicant to be incompatible with the common market. It held thata capital contribution and advancesmade on that contribution, the waiver ofdebts, the provision of State guarantees in respect of loans and the grant ofbridging loans could be regarded as aid within the meaning of Article 4(c) of the ECSC Treaty.
Endelig fandt Retten, at virksomhedens deltagelse i proceduren i henhold til EF-traktatens artikel 93, stk. 2, ikke er tilstrækkelig til at
It stated that aid for the purposes of that provision included anypayment in cash or in kind made in support of an undertaking other than thepayment by the purchaser or consumer for the goods or services which itproduced, and also any intervention which alleviatedthe normal burdens on anundertaking's budget.
Det bemærkes, at der blev anvendt en analog fortolkning af EKSF-traktatens artikel 33 i de ovennævnte domme Forges de Clabecq mod Kommissionen, British Steel mod Kommissionen (sag T-89/96) og Wirtschaftsvereinigung Stahl mod Kommissionen.
By the judgment in Neue Maxhüue Stahlwerke and Lech Stahlwerke v Commission, the Court dismissed applications brought by two German steelundertakings, Neue Maxhütte Stahlwerke and Lech Stahlwerke for the annulment
Sagen gav endvidere Retten anledning til at erindre om, på hvilke betingelser en virksomhedssammenslutning kan antages at have søgsmålsinteresse i EF-traktatens artikel 173's forstand.
In essence, the applicants disputed thecategorisation as State aid, within the meaning of the ECSC Treaty, of certainfinancial measures adopted in their favour by the Land of Bavaria.
I sagen kunne den sagsøgende sammenslutning ikke anses for gyldigt at træde i stedet for en eller flere af sine medlemmer (i overensstemmelse med afgørelsen i Rettens dom af 6.7.1995, forenede sager T-447/93, T-448/93 og T-449/93, AITEC m.fl. mod Kommissionen, Sml.
In thecontested decisions,the Commission had considered that a normal private investoroperating in a market economy would not have granted them the benefit of suchmeasures.
II, s. 1971) eller for at være forhandler som omhandlet i Domstolens dom af 2. februar 1988 i sagen Van der Kooy m.fl. mod Kommissionen (forenede sager 67/85, 68/85 og 70/85) og af 24. marts 1993 i sagen CIRFS m.fl. mod Kommissionen (sag C-313/90, Sml.
The Court confirmed that analysis,holding that the Commission hadnot infringed Article 4(c) of the ECSC Treaty.
I dommene Regione autonoma Friuli-Venezia Giulia mod Kommissionen og Freistaat Sachsen og Volkswagen mod Kommissionen antog Retten søgsmål anlagt af lokale myndigheder og bekræftede således sin tidligere praksis (Rettens dom af 30.4.1998, sag T-214/95, Vlaams Gewest mod Kommissionen, Sml. II, s. 717).
In this connection, the Court stated that the concepts referred to in the provisionsof the EC Treaty relating to State aid are relevant when applying thecorresponding provisions of the ECSC Treaty to the extent that they are notincompatible with that Treaty.
Grundlaget for sagen Regione autonoma Friuli-Venezia Giulia mod Kommissionen var en beslutning rettet til Den Italienske Republik, hvorved Kommissionen erklærede den støtte, som Friuli-Venezia Giulia-regionen (Italien) havde ydet til regionens vejgodstransportvirksomheder, for uforenelig med fællesmarkedet og krævede tilbagebetaling af denne.
It is thereforepermissible, to that extent, to refer to the case-law on State aid deriving from the EC Treaty, in particular thecase-law defining the concept of State aid, in order to assess the legality of decisionsregarding aid covered by Arricle 4(c) of the ECSC Treaty.
Ifølge Retten var regionen individuelt berørt af den omtvistede beslutning, såfremt denne beslutning ikke alene berørte retsakter, som regionen havde udstedt, men også afskar den fra at udøve sine selvstændige beføjelser på den måde, den ønskede.
In order todetermine whether a transfer of public resources to a steel undertaking constituted State aid within the meaning of Article 4(c) of the ECSC Treaty, the Courtapplied the private investor test and stated that, in the case before it, the injectionof capital by a public investor without any prospect of profitability, even in thelong term, constituted State aid.
Endvidere afskar denne beslutning regionen fra fortsat at anvende den omtvistede lovgivning, ophævede dennes virkninger og forpligtede regionen til at indlede den administrative procedure med henblik på tilbagesøgning af støtten hos støttemodtagerne.
In view of the fact that Neue Maxhütte Stahlwerke was heavily overindebted,the Commission was entitled to considerthat a private investor, even one operating on the scale of a group in a broadeconomic context, could not, in normal market conditions, have been able tocount on an acceptablereturn, even in the longer term, on the invested capital.The Court accepted that parent companies may, for a limited period, bear thelosses of one of their subsidiariesin order to enable the latter to close down itsoperations under the best possible conditions, when such decisions may bemotivated not solely by the likelihood of an indirect material profit but also byother considerations,such as a desire to protect the group's image or to redirectits activities.
Regionen var også umiddelbart berørt, eftersom de nationale myndigheder, der var adressater for beslutningen, ikke havde udøvet noget skøn i forbindelse med meddelelsen af beslutningen til den regionale myndighed.
None the less, a private investor cannot reasonably allow himself,after years of continuous losses, to make a contribution of capital which, ineconomic terms, proves to be not only costlier than selling the assets,but ismoreover linked to the sale of the undertaking, which removesany hopeof profit,even in the longer term.
En tilsvarende juridisk analyse blev anvendt af Retten i forbindelse med en sag anlagt af Freistaat Sachsen, der er delstat i Forbundsrepublikken Tyskland, og som omhandlede en påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning 96/666/EF af 26. juni 1996 om Tysklands støtte til Volkswagenkoncernen til fabrikkerne i Mosel og i Chemnitz.
subject to certain conditions, aid granted by the Austrian Government to thecompany Head Tyrolia Mares in the form of capital injections was compatiblewith the common market as restructuring aid.
Retten anerkendte således, at denne territoriale enhed havde søgsmålsinteresse (dommen Freistaat Sachsen og Volkswagen mod Kommissionen).
The two judgments, in which the applications for annulment were dismissed,define the scope of the review carried out by the Court when it assesses whether
II, s. 3407), at Kommissionen havde udvist passivitet på statsstøtteområdet.
Inparticular, it is not for the Court to substitute its own economic assessment for that of the author of the decision.
I dommen i sagen TF1 mod Kommissionen udtalte Retten, at Kommissionen retsstridigt havde undladt at træffe afgørelse om den del af sagsøgerens klage, som angik statsstøtte ydet til offentlige fjernsynsstationer.
The Court found in Kneissl Dachstein Sportartikel v Commission that since the Commission was justified in that instance in finding that the survival of theundertaking receiving the aid would contribute to the maintenance of a competitive market structure, the aid could not be regarded as favouring a singleundertaking.
For at undersøge, om der på det tidspunkt, da sagsøgeren rettede en opfordring til Kommissionen, påhvilede denne en handlepligt, tog Retten hensyn til perioden mellem tidspunktet for indgivelsen af klagen (marts 1993) og det tidspunkt, hvor Kommissionen blev opfordret til at handle (oktober 1995).
In addition, it stated that it was clear from the disjunctive nature ofthe conjunction "or" used in Article 92(3Xc) of the EC Treaty tt that aid to facilitate development either of certain activities or of certain economic areascould be regarded as compatible with the common market.
Da det ikke var blev godtgjort, at sådanne forelå, havde Kommissionen ved udløbet af fristen på to måneder efter opfordringen til at handle gjort sig skyldig i retsstridig passivitet.
The Court also found in this judgment, when ruling on a plea alleging that thereduction of capacity imposed on the undertaking in receipt of the aid wasinsufficient, that, in the context of aid for restructuring an undertaking indifficulty, the reductions in capacity could not be equatedwith the reduction in.jobs, since the relationship between the number of employees and productioncapacity dependedon a number of factors,in particular the products manufactured and the technologyused. used.
Andre sager gav Retten anledning til at udtale sig om de grundlæggende elementer for begrebet statsstøtte, nemlig i dommene BAI mod Kommissionen (sag T-14/96), Forges de Clabecq mod Kommissionen og Neue Maxhutte Stahlwerke og Lech-Stahlwerke mod Kommissionen.
Under this provision, "aid to facilitate the developmentof ce(ain economic activities or of certain economic areas, where such aid does not adversely affect trading conditions to an extent contrary to the commoninterest" may be considered to be compatible with the common market.
Med dommen i sagen BAI mod Kommissionen (sag T-14/96) annullerede Retten Kommissionens beslutning om at indstille den procedure, der var indledt vedrørende den aftale, der var indgået mellem provinsrådet i Vizcaya og virksomheden Ferries Golfo de Vizcaya, med den begrundelse, at den ikke udgjorde en statsstøtte.
In ARAP and Others v Commission, the applicants challenged a Commissiondecision concerning State aid granted by Portugal to an undertaking for the establishment of a beet sugar refining plant in Portugal.
Retten fandt, at Kommissionens vurdering hvilede på en urigtig analyse af EF-traktatens artikel 92, stk. 1, og fremhævede, at en statslig foranstaltning, der er til fordel for en virksomhed, og som består i en aftale om køb af værdikuponer, ikke i sig selv og på forhånd kan udelukkes fra begrebet statsstøtte, blot fordi parterne forpligter sig til gensidige ydelser.
The aid comprised, inparticular, tax relief which, in the applicants' submissions, was incompatible with the common agricultural policy in the sugar sector.
Retten udtalte, at det ikke var bevist, at Vizcayas provinsråds køb af værdikuponer havde karakter af en normal, kommerciel disposition, og at den omhandlede støtte påvirkede samhandelen mellem medlemsstaterne, idet den støttemodtagende virksomhed driver ruter mellem byer i forskellige medlemsstater og er i konkurrence med rederier, der er etableret i andre medlemsstater.
The Court found that, sincethat aid was designed to permit use of the quota of 70 000 tonnes of sugarexpressly allocated to Portugal by the Community legislation so that undertakings could "start up" production there, it could not be denied that it contributed toattainment of the aims pursued in the context of the common agricultural policy.
I dommen i sagen Forges de Clabecq mod Kommissionen frifandt Retten Kommissionen i annullationssøgsmålet til prøvelse af Kommissionens beslutning, hvori en række finansielle foranstaltninger til støtte for sagsøgeren erklæredes for uforenelige med fællesmarkedet, og udtalte, at en kapitaltilførsel, forskud, der blev udbetalt i forbindelse med denne tilførsel, afkald på lån, statsgarantier for lån og foreløbige lån, kunne anses for støtte i henhold til EKSF-traktatens artikel 4, litra c).
ln Freistaat Sachsen and Volkswagen y Commission the Community judicaturewas called on for the first time to interpret Article 92(2)(c) of the EC Treaty,under which aid is compatible with the common market where it is "granted tothe economy of certain areas of the Federal Republic of Germany affected by thedivision of Germany, in so far as such aid is required in order to compensate forthe economic disadvantages caused by thatdivision".