natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens omkostninger.
Order the Kingdom of the Netherlands to pay the costs.'
Sag T-74/92 Ladbroke Racing (Deutschland) GmbH / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Konkurrence
Case T-74/92 Ladbroke Racing (Deutschland) GmbH ν Commission of the European Communities Competition
»Konkurrence — passivitetssøgsmål og annullationssøgsmål — traktatens artikel 85 og 86 -behandling af en klage* (Anden Afdeling)
(Competition — Action for failure to act and annulment —Articles 85 and 86 of the Treaty — Investigation of the complaint) (Second Chamber)
Faktiske omstændigheder
Facts giving rise to the action
Sagsøgeren, Ladbroke Racing (Deutschland) GmbH (herefter benævnt »Ladbroke«), er et tysk selskab med hjemsted i Mainz (Tyskland) og er en del af Ladbroke Group plc, hvis virksomhed uden for Det Forenede Kongerige, hvor det er hjemmehørende, drives gennem datterselskaber og består i at udbyde væddemål i hestevæddeløb i andre lande i Fællesskabet.
The applicant, Ladbroke Racing (Deutschland) GmbH (hereinafter 'Ladbroke'), a company incorporated under German law having its
PMI og DSV havde den 15. januar 1991 til Kommissionen anmeldt en ny af dem den 4. december 1990 med virkning fra den 1. juli 1990 afsluttet kontrakt med henblik på at opnå, at Kommissionen ved en beslutning fastslog, at der ikke var grund til at fortsætte proceduren, eller for at opnå fritagelse i medfør af traktatens artikel 85, stk. 3.
On 15 February 1991 PMI and DSV had also notified to the Commission a new agreement made on 4 December 1990 with effect from 1 July 1990, and requested a Commission decision declaring that the investigation need not continue ('negative clearance') or exemption under Article 85(3) of the Treaty.
Disse rettigheder var blevet overdraget til DSV ved en kontrakt, der den 25. august 1989 var blevet afsluttet mellem dette selskab og Pari Mutuel International (herefter benævnt »PMI«), der er et fransk aktieselskab, hvis formål er uden for Frankrig at udnytte fjernsynsudsendte billeder og nyheder om de i Frankrig organiserede hestevæddeløb.
commentary on French horseraces from Deutscher Sportverlag Kurt Stoof GmbH and Co. ('DSV'), a company incorporated under German law which holds such broadcasting rights for the territory of the German Länder (including West Berlin) of the Federal Republic of Germany within the frontiers existing prior to reunification and for Austria.
Efter endnu en meddelelse af klagepunkter ophævede eller ændrede PMI og DSV de bestemmelser i deres kontrakter, Kommissionen havde kritiseret Denne udtalte i en meddelelse, der blev givet i medfør af artikel 19, stk 3, i forordning nr. 17, at den var indstillet på at udstede negativattest for den anmeldte aftale, og opfordredeberørte tredjemænd til at fremkomme med deres bemærkninger.
As a result of the new statement of objections PMI and DSV removed or amended the clauses complained of, whereupon the Commission issued a notice pursuant to Article 19(3) of Regulation No 17, in which it stated that it proposed to adopt a favourable attitude to the agreement notified and invited interested third parties to send their comments to it.
DSV afslog i oktober 1989 nævnte anmodning fra Ladbroke med den begrundelse, at DSV's kontrakt med PMI ikke uden en genforhandling af kontrakten tillod DSV at retransmittere fjernsynsbillederne og de talte kommentarer vedrørende de franske løb til mere end 100 væddeløbsagenturer i Tyskland og Østrig.
DSV acquired those rights by an agreement dated 25 August 1989 with Pari Mutuel International ('PMI'), a société anonyme incorporated under French law whose object is to market outside France television pictures and news on horseraces in France.
DSV anførte desuden, at det efter denne kontrakt kun kunne præstere ydelser til de hestevæddeløbsagenturer, der drev virksomhed allerede på kontraktafslutningstidspunktet, men ikke de væddeløbsagenturer, der — som Ladbroke-væddeløbsagenturerne — var blevet oprettet efter nævnte tidspunkt
PMI acquired the rights under an agreement made on 12 January 1990, with effect from 1 August 1989, with Pari Mutuel Urbain ('PMU'), an economic interest group set up by the ten principal French racing associations which alone are authorized to take off-track bets on French races.
Ladbroke tilstillede ved skrivelse af 22. oktober 1992 Kommissionen sine bemærkninger.
Ladbroke submitted its comments to the Commission by letter of 22 October 1992.
Selskabet vender sig heri mod den påtænkte fritagelse, som Kommissionen agter at give den nye kontrakt mellem PMU-PMI og DSV, og anfører herved, at denne kontrakt intet indeholder, der kan afgive grundlag for en fritagelse i henhold til traktatens artikel 85, stk 3.
It stated that it could not agree with the favourable position which the Commission proposed to adopt with regard to the new agreement between PMU/PMI and DSV, maintaining that there was nothing in the agreement to justify exemption under Article 85(3) of the Treaty.
En sådan fritagelse kan ifølge Ladbroke ikke meddeles, uden at Kommissionen først har undersøgt, om aftaleparterne har udvist en adfærd, der er i strid med bestemmelserne i traktatens artikel 86.
It maintained that such exemption could not be granted without the Commission's first ascertaining whether the conduct of the parties to the agreement was compatible with Article 86 of the Treaty.
Behandlingen af klagen, for så vidt som den støttes på traktatens artikel 86
Treatment of the complaint in the context of Article 86 of the Treaty
På baggrund heraf indgav Ladbroke den 24. november 1989 klage til Kommissionen over PMU, PMI og DSV under anbringende af, at disse havde overtrådt EØF-traktatens artikel 85 og 86.
On 24 November 1989 Ladbroke lodged a complaint with the Commission against PMU, PMI and DSV for breach of Articles 85 and 86 of the EEC Treaty.
Ladbroke har efter klagens indgivelse, i det omfang denne støttes på traktatens artikel 86, opfordret Kommissionen til konkret at tage stilling til denne bestemmelses anvendelighed i
As regards the part of its complaint which related to Article 86 of the Treaty, Ladbroke wrote to the Commission asking it to define its position as to the application of that provision in the actual case.
Behandlingen af klagen, for så vidt som den støttes på traktatens artikel 85
On 26 June 1992 Ladbroke formally requested the Commission, as provided for in Article 175 of the EEC Treaty, to define its position on the complaint, either by letter in accordance with Article 6 of Regulation No 99/63, or by a decision capable of being challenged under
Denne opfordring er ikke blevet besvaret.
There was no response to that request.
Retten skal bemærke, at sagsøgeren i den den 24. november 1989 indgivne klage har kritiseret PMU/PMI's og DSVs adfærd både på grundlag af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og dens artikel 86.
In the complaint lodged on 24 November 1989 the applicant alleged that the conduct of PMU/PMI and DSV was incompatible with both Article 85 and Article 86 of the Treaty.
Ladbroke har på baggrund heraf den 22. september 1992 anlagt nærværende sag.
In those circumstances, Ladbroke brought this action on 22 September 1992.
De på traktatens artikel 175 støttede påstande
The application under Article 175 of the Treaty
Påstanden vedrørende Kommissionens undladelse af at handle i forbindelse med traktatens artikel 85
The alleged failure of the Commission to act under Article 85 of the Treaty
Retten skal endvidere bemærke, at proceduren for behandlingen af klagen, der blev indledt ved den første såvel som ved den anden meddelelse af klagepunkter, kun indledtes på grundlag af traktatens artikel 85, men ikke — som sagsøgeren havde anmodet om — på grundlag af dens artikel 86.
The procedure for investigating the complaint which was initiated both by the first and by the second statement of objections was so initiated with reference exclusively to Article 85 of the Treaty and not Article 86 as the applicant had requested.
Følgelig kunne Kommissionen hverken den 26. juni 1992, da sagsøgeren opfordrede den til at tage stilling til klagen inden to måneder i henhold til traktatens artikel 175, eller på datoen for anlæggelsen af nærværende sag den 22. september 1992, ikke umiddelbart antages at have taget stilling til denne klage i det omfang, denne støttedes på traktatens artikel 86, og sagen skal således i princippet admitteres, for så vidt som sagsøgeren har gjort gældende, at der foreligger en undladelse af at handle fra Kommissionens side i relation til denne bestemmelse.
On 26 June 1992, therefore, the date on which the applicant formally requested the Commission to define its position on the complaint within two months in accordance with Article 175 of the Treaty, and on the date of the initiation of these proceedings, 22 September 1992, the Commission could not, prima facie, be regarded as having defined its position on the complaint in so far as it was based on Article 86 of the Treaty, so that the application must in principle be declared admissible in so far as the applicant relies on the Commission's failure to act with regard to that article.
Kommissionen havde, da sagsøgeren den 26. juni 1992 tilstillede den en opfordring i medfør af traktatens artikel 175 til at tage stilling til sagsøgerens klage, allerede indledt proceduren om konstatering af en overtrædelse af traktatens artikel 85 og var, henset til det stadium sagens behandling da befandt sig på, ikke i stand til at tilstille sagsøgeren en meddelelse i henhold til artikel 6 i forordning nr. 99/63, idet den navnlig ikke agtede at afvise klagen.
Consequently, when, on 26 June 1992, the applicant formally requested the Commission to adopt a position on its complaint within the meaning of Article 175 of the Treaty, the Commission had already initiated and was pursuing the procedure for investigating the alleged breach of Article 85 of the Treaty, and in view of the progress made in the investigation on that date was not really in a position to make a communication to the applicant in accordance with Article 6 of Regulation No 99/63, particularly in view of the fact that it was not its intention to dismiss the complaint; still less was it able to adopt a position on the complaint by means of a decision rejecting the complaint definitively, in view of the fact that between the date of the second statement of objections, 22 January 1992, and the formal request to it to act, 26 June 1992, no more than about 5 months had elapsed, a period insufficient in the circumstances to enable the complaint to be fully investigated and the Commission to adopt a position on the applicant's complaint, based on the results of the investigation, by a measure capable of being regarded as remedying the alleged failure to act.
Kommissionen var så meget mindre ude af stand til at tage stilling til klagen gennem vedtagelsen af en beslutning, hvorved denne endeligt blev afslået, som der fra datoen for den anden meddelelse af klagepunkter, dvs. den 22. januar 1992, til datoen for opfordringen, nemlig den 26. juni 1992, kun var hengået ca. fem måneder, hvilket i det foreliggende tilfælde ikke var tilstrækkeligt til at give Kommissionen mulighed for at igangsætte behandlingen af klagen og til på baggrund af det herved fremkomne at give den grundlag for at tage stilling til sagsøgerens klage ved at vedtage en retsakt, der kunne bringe den påståede passivitet til ophør.
It is necessary to examine in this context, however, the Commission's argument that because it is free to determine the order of priority for dealing with complaints it also enjoys the freedom to choose which legal basis is the most appropriate for resolving competition problems raised by complainants, so that having acted under Article 85 of the Treaty and having succeeded in obtaining, after two successive statements of objections, the second dated 22 January 1992, the alteration of the agreement between PMI and DSV so as to make it compatible with Article 85 of the Treaty, and having thus succeeded in removing the source of the restriction of competition which was the subject-matter of the complaint, the Commission must be regarded as having also, by implication, defined its position on the complaint with regard to Article 86 of the Treaty.
I denne forbindelse er der imidlertid anledning til at undersøge Kommissionens argument om, at den i medfør af sin ret til at afgøre, i hvilken rækkefølge klager skal behandles, også har ret til at vælge den hjemmel, der er bedst egnet med henblik på behandlingen af et af en klager rejst konkurrencespørgsmål.
As far as the alleged breach of Article 85 of the Treaty is concerned, the Commission could not, therefore, be regarded on 26 June 1992 as having failed to act within the meaning of Article 175 of the Treaty, and the applicant was therefore not justified in addressing to it on that date a formal request to adopt a position regarding its complaint and therefore in bringing this action on 22 September 1992 on the expiry of the two months allowed by Article 175 of the Treaty.
Når Kommissionen således efter at have taget sagen op på grundlag af traktatens artikel 85, og efter at den ved på hinanden følgende meddelelser af klagepunkter,
Consequently, whilst the Commission was free in this case to decide to initiate and pursue the investigation solely on the basis of Article 85 of the Treaty, and not Article 86, if that appeared to be in the Community interest, it was bound to examine first, in the context of the first stage of the procedure after the submission of the complaint, the evidence of fact and of law
— Realiteten den sidste af 22. januar 1992, havde opnåetal den mellem PMI og DSV afsluttede aftale blev ændret således at den nu efter traktatens artikel 85 var lovlig, hvorved årsagerne til den i klagen omhandlede konkurrencebegrænsende adfærd blev bragt ud af verden, burde den også anses for stiltiende at have stilling til sagsøgerens klage i henhold til traktatens artikel 86.
adopted, or to dismiss the complaint after having sent the applicant a letter under Article 6 of Regulation No 99/63, or, finally, to make a duly reasoned decision not to pursue the complaint on the ground of lack of Community interest.
Retten konstaterer, at Kommissionen, der den 24. november 1989 fik forelagt sagsøgerens klage på grundlag af traktatens artikel 86, og som har modtaget en opfordring til i henhold til traktatens artikel 175 at tage stilling hertil, har undladt at rette en anden akt end en henstilling eller en udtalelse til sagsøgeren, for så vidt som den har undladt enten at indlede proceduren med henblik på konstatering af en overtrædelse som følge af en tilsidesættelse af traktatens artikel 86 med henblik på vedtagelse af en beslutning, hvori en sådan overtrædelse fastslås, eller at afvise klagen efter at have tilstillet sagsøgeren en skrivelse i medfør af artikel 6 i forordning nr. 99/63, eller endelig ved behørigt begrundet beslutning at henlægge denne klage som følge af manglende interesse for Fællesskabet
relevant to an application of Article 86 of the Treaty, as requested by the applicant, and then, if it decided that an investigation of the complaint on that basis was either unwarranted or unnecessary, to inform the applicant of that decision, explaining the reasons for it, in order to enable its legality to be the subject of judicial review.
Der må derfor gives sagsøgeren medhold, i det omfang Kommissionens påståede undladelse af at handle støttes på artikel 86.
The application must therefore be declared well founded in so far as the Commission's alleged failure to act concerns Article 86 of the Treaty.
De på traktatens artikel 173 støttede påstande
The application under Article 173 of the Treaty
Heraf følger, at Kommissionen, serv om den i den foreliggende sag havde mulighed for at beslutte at indlede og fortsætte sagens behandling alene på grundlag af traktatens artikel 85, men ikke på grundlag af dens artikel 86, når den af hensyn til Fællesskabets interesse fandt en sådan behandling af klagen påkrævet, dog dels under den første fase efter klagens indgivelse skulle undersøge de faktiske og retlige omstændigheder, der havde betydning for en eventuel anvendelse af traktatens artikel 86, hvilket sagsøgeren anmodede den om, dels efter eventuelt at have fastslået, at det var ufornødent eller overflødigt at behandle klagen på dette grundlag, skulle underrette sagsøgeren om sin beslutning med angivelse af grundene hertil, således at dennes lovlighed kunne efterprøves.
In this case the Commission at no time addressed to the applicant either a reasoned decision of that nature, or a provisional notice under Article 6 of Regulation No 99/63. In view of the time which elapsed between the submission of the complaint and the date on which the letter calling upon the Commission to act was received, the applicant was entitled to obtain from the Commission, if not a reasoned decision, at least a provisional notice under Article 6 of Regulation No 99/63.
For så vidt som den subsidiære annullationspåstand må anses for rettet mod Kommissionens stillingtagen til sagsøgerens klage i henhold til traktatens artikel 85, skal Retten bemærke, at en sådan stillingtagen, der følger af meddelelsen af klagepunkter af 22. januar 1992, selv om Kommissionen ikke kan antages at have forholdt sig passiv i traktatens artikel 175's forstand, da den på datoen for opfordringen den 26. juni 1992 samt på datoen for sagsanlægget den 22. september 1992 havde indledt og fortsat proceduren til klagens behandling, ikke udgør en beslutning, der kan anfægtes gennem et annullationssøgsmåL
In so far as the alternative pleas for annulment are to be regarded as directed against the Commission's definition of its position on the applicant's complaint under Article 85 of the Treaty, the Court is of the opinion that although the Commission cannot be regarded as having failed to act, within the meaning of Article 175 of the Treaty, because on the date of the formal request to act, 26 June 1992, and on the date this action was brought, 22 September 1992, it had initiated and was pursuing the procedure for examining the complaint, the definition of its position which is contained in the statement of objections communicated on 22 January 1992 does not constitute a decision capable of forming the subject-matter of an application for annulment
Sagsøgeren kunne imidlertid i betragtning af den tid, der forløb fra tidspunktet for indgivelsen af klagen og datoen for modtagelsen af den til Kommissionen rettede opfordringsskrivelse, hvori sagsøgeren anmodede den om at tage stilling til klagen, gøre krav på, at Kommissionen i alt fald tilstillede selskabet en foreløbig meddelelse i henhold til artikel 6 i forordning nr. 99/63 eller en sådan beslutning.
The applicant's complaint based on Article 86 of the Treaty was submitted to the Commission on 24 November 1989 and the latter was formally requested in accordance with Article 175 of the Treaty to define its position thereon; it failed to address to the applicant a measure other than a recommendation or an opinion, in so far as it failed either to initiate the procedure for establishing breach of Article 86 of the Treaty, so that a decision confirming such a breach could be
Det hedder i domskonklusionen :
The Court rules that:
Kommissionen har i strid EØF-traktaten undladt at tage stilling til sagsøgerens klage (IVI33.375-Ladbroke GmbHIPMU-PMl-DSV), forsåvidtsom denneklage støttedes på traktatens artikel 86.
In breach of the EEC Treaty the Commission has failed to define its position on the applicant's complaint (No TV/33375 - Ladbroke GmbH/PMU-PMI-DSV) in so far as the latter was based on Article 86 of the Treaty.
I øvrigt frifindes sagsøgtefor sagsøgerenspåstand i henhold til traktatens artikel 175.
The remainder of the application, in so far as it is based on Article 175 of the Treaty, ¿v dismissed
Det er uf omødent at træffe afgørelse i det omfang søgsmålet i henhold til traktatens artikel 173 vedrører traktatens artikel 86.
It is not necessary to rule on the application under Article 173 of the Treaty in so far as it concerns Article 86 of the Treaty.
Anmdlationssøgsmålet afvises, i det omfang det vedrører traktatens artikel 85.
concerns Article 85 of the Treaty it L·
Påstanden om, at Retten giver Kommissionen et påbud, afvises.
The application seeking to have the Court issue directions to the Commission dismissed as inadmissible.
Kommissionen betaler sine egne omkostninger samt tre fjerdedele af sagsøgerens omkostninger.
The Commission shall pay its own costs and three-quarters of those of the applicant.
Intervenienten bærer sine egne omkostninger.*
The intervener shall pay its own costs.'
»Konkurrence — ophavsret — forordning nr. 17 - afvisning af en klage — forpligtelser i forbindelse med behandling af klager — Fællesskabets interesse* (Anden Afdeling)
(Competition — Copyright — Regulation No 17 — Rejection of a concerning the investigation of complaints — Community interest) (Second Chamber)
Faktiske omstændigheder fremsatte begæringer om oplysninger i medfør af artikel 11 i forordning nr. 17.
In response to the complaints received by it, the Commission undertook investigations, requesting information under Article 11 of Regulation No 17.
Den 4. februar 1986 indgav sagsøgeren, som er en sammenslutning af diskoteksindehavere, i medfør af artikel 3, stk 2, i Rådets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, første forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86, en begæring til Kommissionen om at få fastslået nogle overtrædelser af EØF-traktatens artikel 85 og 86 begået af Société des auteurs, compositeurs et éditeurs de musique (herefter benævnt »SACEM«), som er det franske selskab, der administrerer ophavsrettigheder til musikværker. Kommissionen har modtaget adskillige tilsvarende klager i tidsrummet 19791988.
Grande Instance, Poitiers, in which the issues raised included criticism, in relation to Articles 85 and 86 of the Treaty, of the level of the royalties charged by SACEM, the conclusion of reciprocal representation agreements between national copyrightmanagement societies and the fact that the representation contracts entered into between SACEM and the French discothèques were all-embracing, covering the entire repertoire.
Behandlingen af klagerne blev stillet i bero, efter at Cour d'appel d'Aix-en-Provence, Cour d'appel de Poitiers og Tribunal de grande instance de Poitiers fra december 1987 til august 1988 havde indgivet anmodninger om præjudicielle afgørelser til Domstolen, hvorved der under henvisning til traktatens artikel 85 og 86 bl.a. blev rejst spørgsmål om størrelsen af de af SACEM opkrævede afgifter, indgåelsen af gensidige repræsentationskontrakter mellem nationale ophavsretsselskaber og det forhold, at fremførelseskontrakterne mellem SACEM og de franske diskoteker skulle omfatte hele repertoiret I sine domme af 13. juli 1989 i Tournier- og Lucazeau-sagerne fastslog Domstolen bla., at »EØF-traktatens artikel 85 skal fortolkes således, at den forbyder enhver
In its judgments of 13 July 1989 in Case 395/87 Minutère Public ν Tournier [1989] ECR 2521 and Joined Cases 110/88, 241/88 and 242/88 Lucazeau and Others ν SACEM and Others [1989] ECR 2811, the Court held, inter alia, that 'Article 85 of the EEC Treaty must be interpreted as prohibiting any concerted practice by national copyrightmanagement societies of the Member States having as its object or effect the refusal by each society to grant direct access to its repertoire to users established in another Member State' and that 'Article 86 of the Treaty must be interpreted as meaning that a national copyrightmanagement society holding a dominant position in a substantial part of the common market imposes unfair trading conditions where the
På baggrund af de modtagne klager iværksatte Kommissionen nogle undersøgelser, idet den
The investigation was suspended following requests for preliminary rulings submitted to the Court of Justice, between December 1987 and August 1988, by the Appeal Courts of Aix-en-Provence and Poitiers and the Tribunal de