natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det sagsøgende selskab afgav tilbud i forbindelse med et udbud iværksat af Mali, og dets tilbud viste sig at være det laveste.
The applicant company submitted a tender in response to the invitation to tender made by Mali and its tender was the lowest.
Myndighederne i Mali overvejede i første omgang at tildele selskabet kontrakten.
At first the Malian authorities contemplated awarding it the contract.
EIB fandt, at det sagsøgende selskabs tilbud led af åbenbare svagheder, der kunne bringe gennemførelsen af projektet i fare. Som følge heraf meddelte EIB myndighederne i Mali, at banken ikke kunne finansiere projektet, hvis kontrakten blev tildelt det sagsøgende selskab.
The EIB considered that the applicant's tender revealed obvious weaknesses which risked compromising fulfilment of the project.
Da myndighederne i Mali i sidste instans besluttede at tildele en anden virksomhed, der havde afgivet tilbud, kontrakten, anlagde sagsøgerne nærværende sag med henblik på at opnå erstatning for det tab, EIB havde påført dem ved retsstridigt at blande sig i forhandlingerne og indgåelsen af kontrakten og ved i strid med princippet om god forvaltningsskik at undlade at føre kontrol med sit personales handlinger.
Since the Malian authorities definitely decided to award the contract to another company which had tendered the applicants brought the present action to recover damages which the EIB had caused them by unlawfully interfering in the negotiation and conclusion of the contract and by failing to control the acts of its staff in breach of the principle of sound administration.
Domstolen fastslog, at de handlinger og undladelser, Banken måtte have gjort sig skyldig i over for sagsøgerne ved gennemførelsen af den omhandlede finansieringsaftale, kan tilregnes Fællesskabet i overensstemmelse med de almindelige retsgrundsætninger, der er fælles for medlemsstaterne, jf. Traktatens artikel 215, stk. 2.
The acts and omissions for which the bank may have made itself responsible vis-à-vis the applicants in implementing the funding contract in question are the responsibility of the Communities in accordance with the general principles common to the Member States referred to in the second paragraph of Article 215 of the Treaty.
Det ville nemlig stride mod, hvad Traktatens forfattere havde til hensigt, hvis Fællesskabet, når det handler gennem et fællesskabsorgan, der er op rettet ved Traktaten og beføjet til at handle i dets navn og på dets vegne, kunne unddrage sig følgerne af Traktatens artikel 178, sammenholdt med artikel 215, stk. 2, hvormed man har villet forbeholde Domstolen kompetencen i de tilfælde, hvor Fællesskabet som helhed kan ifalde ansvar uden for kontraktforhold over for tredjemand.
It would be contrary to the intention of the parties to the Treaty if when acting through the intermediary of a Community institution established by the Treaty and authorized to act in its name and on its behalf the Community could escape the consequences of the provisions of Article of 178 in conjunction with the second paragraph of Article 215 of the Treaty which are intended to reserve to the Court's jurisdiction cases where the Community as a whole may be non-contractually liable to third parties.
Domstolen udtalte, at ordet "institution" i Traktatens artikel 215, stk. 2, derfor ikke skal forstås således, at det kun omfatter de fællesskabsinstitutioner, der er opregnet i Traktatens artikel 4, stk. 1, men således, at det også - under hensyn til Traktatens system med hensyn til ansvar uden for kontraktforhold - omfatter fællesskabsorganer som EIB.
That is the reason that the word "institutions" used in the second paragraph of Article 215 of the Treaty must not be understood as referring only to the institutions of the Community listed in Article 4(1) of the Treaty but as also covering, in respect of the system of non-contractual liability set up by the Treaty, Community institutions such as the EIB.
Domstolen besluttede:
The Court held:
Domstolen har kompetence til at træffe afgørelse i den foreliggende sag.
The Court has jurisdiction in the present action;
Sagen henvises til Sjette Afdeling.
The case is referred to the Sixth Chamber;
Generaladvokat Claus Gulmann fremsatte forslag til afgørelse den 2. juni 1992.
Mr Advocate General Claus Gulmann delivered his Opinion at the sitting of the Court on 2 June 1992.
"at Domstolen i medfør af Traktatens artikel 178, sammenholdt med artikel 215, stk. 2, er kompetent til at afgøre den foreliggende sags realitet."
"Declare that it has jurisdiction in the present case pursuant to the provisions of Article 178 in conjunction with the second paragraph of Article 215 of the EEC Treaty."
"Beskyttelse af arbejdstagerne - direktivers direkte virkning - fristen for gennemførelse udløbet" (Første Afdeling)
(Protection of workers - Direct application of a Directive - Expiry of the periods of transposition) (First Chamber)
Ved kendelser af 25. januar og 23. og 25. juli 1991, indgået til Domstolen henholdsvis den 27. maj og den 31. oktober 1991, havde Pretura circondariale di Bologna forelaqt præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af Rådets direktiv 80/987/EØF.
By Orders of 25 January and 23 and 25 July 1991 which were received at the Court on 27 May and 31 October 1991 respectively, the Pretura Circondariale
Sagsøgerne i hovedsagerne havde indgivet begæringer til den garantiinstitution, der i henhold til den italienske lov nr. 297/82 var oprettet under INPS, om udbetaling af en ydelse ved arbejdsforholdets ophør.
The plaintiffs made applications to the guarantee fund set up with the INPS pursuant to the Italian Law No 297/82 for payment of an allowance on the termination of their employment relationship.
Begæringerne var blevet afvist i henhold til nævnte lovs artikel 2, som bestemmer, at arbejdsforholdet skal være ophørt efter lovens ikrafttræden, hvilket ikke var tilfældet i hovedsagerne.
Those applications were rejected on the basis of Article 2 of that Law which provides that the termination of the employment relationship must have occurred after the entry into force of the Law which was not so in the present cases.
Sagsøgerne anlagde herefter sag ved pretura di Bologna og gjorde herunder gældende, at bestemmelserne i direktiv 80/987 har direkte virkning, og at ovennævnte italienske lov derfor ikke kunne finde anvendelse.
The applicants thereupon brought an action before the Pretura di Bologna claiming the direct effect of the provisions of Directive 80/987 which in their opinion precluded the application of the aforementioned Italian law.
"Arbejdstagere kan ikke ved nationale domstole påberåbe sig bestemmelserne i Rådets direktiv 80/987/EØF af 20. december 1980 - om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens - til støtte for et krav om, at den i henhold til italiensk lov nr. 297/82 oprettede garantiinstitution betaler den i nævnte lov fastsatte ydelse ved arbejdsforholdets ophør og herunder tilsidesætte den i loven fastsat te tidsmæssige betingelse, hvorefter ydelserne fra garantiinstitutionen kun udbetales, såfremt arbejdsforholdet er ophørt, og konkursbehandling eller tvangsfuldbyrdelse er indledt efter lovens ikrafttræden." den."
"Employees may not rely on the provisions of Council Directive 80/987/EEC of 20 October 1980, on the approximation of the laws of the Member States relating to the protection of employees in the event of the insolvency of their employer, in proceedings before the national courts in order to obtain payment from the guarantee fund established under Italian Law No 297/82 of the severance grant provided for by that Law without taking into account the temporal requirement which it lays down, namely that the benefits provided for by the fund are to be granted only if the employment relationship ceased and the insolvency or implementation procedure took place after the entry into force of that Law."
Generaladvokat Carl Otto Lenz havde fremsat forslag til afgørelse i retsmødet (Første Afdeling) den 29. oktober 1992.
Mr Advocate General Carl Otto Lenz delivered his Opinion at the sitting of the First Chamber of the Court on 29 October 1992.
Han foreslog følgende besvarelse:
He proposed that the Court should reply to the questions as follows:
"Bestemmelserne i Rådets direktiv 80/987/EØF af 20. oktober 1980 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens, hvori arbejdstagernes rettigheder er nærmere fastsat, skal fortolkes således, at de berørte arbejdstagere ikke ved nationale domstole kan gøre så danne rettigheder gældende over for den pågældende medlemsstat, når den ikke har truffet gennemførelsesforanstaltninger inden for den fastsatte frist."
"The provisions of Council Directive 80/987/EEC of 20 October 1980 on the approximation of the laws of the Member States relating to the protection of employees in the event of the insolvency of their employer which fixes the rights of employees are to be interpreted as meaning that those concerned cannot claim those rights against the State before the national courts in the absence of implementing measures adopted within the time limits."
3.12.1992 "Forpligtelser for producenter og forhandlere inden for vinsektoren" (Første Afdeling)
(Obligations of producers and traders in the wine sector) (First Chamber)
Ved kendelse af 21. maj 1991, indgået til Domstolen den 6. november s.a., havde Corte Suprema di Cassazione forelagt et præjudicielt spørgsmål ved rørende fortolkningen af artikel 9 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1153/75.
By order of 21 May 1991, received at the Court on 6 November 1991, the Corte Suprema di Casszione referred a question to the Court for a preliminary ruling on the interpretation of Article 9 of Commission Regulation (EEC) No 1153/75.
Spørgsmålet var stillet under en sag mellem ovennævnte parter. Sagen var anlagt til prøvelse af den af Prefetto di Ravenna trufne afgørelse om
That question was raised in proceedings between the abovementioned parties in relation to the decision of the Prefetto di Ravenna to impose on Mr Contarini
­ 7 ­ administrativt at pålægge Α. Contarini en bøde, idet han ikke, som anført i forordningens artikel 9, havde udfyldt kolonne 14 i de ledsagedokumenter, som han havde udfyldt for visse partier ung, ikke færdiggæret vin.
an administrative penalty on the ground that he had, in breach of Article 9 of the regulation, omitted to fill in column no 14 of the accompanying documents which he had completed for certain quantities of new wine still in fermentation.
A. Contarini gjorde indsigelse mod den pålagte bøde og gjorde nærmere gæl­dende, at forordningens artikel 9, stk. 3, hvori det hedder, at disse angi­velser ikke er obligatoriske, vedrører alle de varer, der er nævnt i den pågældende artikel.
Mr Contarini objected to the penalty imposed on him on the ground that the absence of an obligation to complete column 14 of the accompanying documents as provided for in Article 9(3) of the regulation covered all the products mentioned in that Article.
"Sidste punktum af artikel 9 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1153/75 om udstedelse af ledsagedokumenter og om fastlæggelse af de forpligtelser, der inden for vinsektoren påhviler producent og for­handler, undtagen detailhandler, i den originale affattelse i EF­Tidende L 113 af 30. april 1975, vedrører udelukkende bestemmelserne i samme artikels stk. 3."
"The last sentence of Article 9 of Commission Regulation (EEC) No 1153/75 of 30 April 1975 prescribing the form of the accompanying documents for wine products and specifying the obligations of wine producers and traders other than retailers, in the original version set out in Official Journal L 113 of 30 April 1975, refers exclusively to the provisions of paragraph 3 of that article."
Generaladvokat W. Van Gerven havde fremsat forslag til afgørelse den 8. oktober 1992.
Mr Advocate General W. Van Gerven delivered his Opinion at the sitting of the First Chamber of the Court on 8 October 1992.
"Sidste punktum af artikel 9 i forordning (EØF) nr. 1153/75 vedrører udelukkende bestemmelserne i samme artikels stk. 3.
"The last sentence of Article 9 of Regulation (EEC) 1153/75 refers solely to the provisions of Article 9(3)."
"Tillægsafgift på mælk" (Tredje Afdeling)
(Additional levy on milk) (Third Chamber)
Ved kendelse af 2. marts 1990, indgået til Domstolens Justitskontor den 22. marts samme år, havde Supreme Court of Ireland stillet et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 3a, stk. 3, i Rådets forord­ning (EØF) nr. 857/84.
By Order of 2 March 1990 which was received at the Court on 22 March 1990, the Supreme Court of Ireland referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 3(3) of Council Regulation (EEC) No 857/84.
Spørgsmålet var blevet rejst under en sag mellem de ovennævnte parter ved­rørende en afgørelse, truffet af de irske myndigheder, om at gøre tildelin­gen til O'Brien af en referencemængde i henhold til ordningen om tillægsaf­gift på mælk betinget af, at han godtgjorde, at han havde leveret den fore­skrevne mængde mælk på grundlag af de jordarealer, som han havde drevet ved udløbet af ikke­markedsføringsperioden.
That question was raised in the course of proceedings between the abovementioned parties in relation to the decision of the Irish authorities to subject the allocation to Mr O'Brien of a reference quantity under the rules governing the additional levy on milk to the condition that he show that milk deliveries at the required level had been made from land operated at the end of the non-marketing period.
Domstolen bemærkede hertil, at der ikke fandtes bestemmelser i fællesskabs­retten, hvorefter salg eller leverancer af mælk, der kunne tages i betragt­ning ved den endelige tildeling af en særlig referencemængde, var begrænset alene til salg eller leverancer af mælk, der var omfattet af ikke­markeds­førings­ eller omstillingsforpligtelsen.
No provision of Community law limits the sales or deliveries of milk which may be taken into account for the purposes of the definitive allocation of a special reference quantity solely to sales or deliveries of milk from the holding as constituted when it formed the subject of the non-marketing or conversion undertaking.
En sådan begrænsning ville desuden
Such a limitation would moreover defeat the
- 8 - være i strid med den tilsigtede virkning med fællesskabsbestemmelserne, hvorefter producenterne bevarer deres ret til en særlig referencemængde i forbindelse med delvis afståelse af bedriften.
provisions under which producers retain their right to a special reference quantity where they dispose of part of their holding.
Der var således ikke grundlag for at antage, at en producent, som havde afstået en del af sin bedrift, måtte se sig frataget muligheden for at opnå en særlig referencemængde med den begrundelse, at produktionskapaciteten på den resterende del ikke gjorde det muligt at nå op på det krævede salgseller leveranceniveau, selv om denne mængde kunne opnås, såfremt der blev taget hensyn til den pågældendes samlede produktion på bedriften, som den bestod på det tidspunkt, hvor den særlige referencemængde blev midlertidigt tildelt.
Consequently, it cannot be accepted that a producer who has disposed of part of his holding should be deprived of the possibility of obtaining a special reference quantity on the ground that the production capacity of the remaining part does not enable him to achieve the requisite level of sales or deliveries, even though he achieves that level if account is taken of his total production from the holding as constituted at the time of the provisional allocation of the special reference quantity.
"Ved endelig tildeling af en særlig referencemængde skal artikel 3a, stk. 3, i Rådets forordning (EØF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EØF) nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk og mejeriprodukter fortolkes således, at der ligeledes kan tages hensyn til salg eller leverance af mælk fra produktionsenheder, som er blevet lagt sammen med den pågældende bedrift mellem tidspunktet for udløbet af ikke-mar-kedsførings- eller omstillingsperioden og tidspunktet for den midlertidige tildeling af den særlige referencemængde, såfremt den pågældende producent endnu helt eller delvis driver den samme bedrift, som han drev på tidspunktet for imødekommelsen af hans præmieansøgning."
"Article 3a(3) of Council Regulation (EEC) No 857/84 of 31 March 1984 adopting general rules for the application of the levy referred to in Article 5c of Regulation (EEC) No 804/68 in the milk and milk products sectors must be interpreted as meaning that, for the purposes of the definitive allocation of a special reference quantity, account may also be taken of sales or deliveries of milk from production units added to the holding in question between the date of expiry of the period of non-marketing or conversion and the date of the provisional allocation of the special reference quantity, provided that the producer concerned is still operating, in whole or in part, the same holding as he operated at the time of the approval of his premium application."
Generaladvokat F. G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet i Tredje Afdeling den 8. april 1992.
Mr Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Third Chamber of the Court on 8 April 1992.
"For så vidt angår opfyldelse af betingelsen i artikel 3a, stk. 3, i Rådets forordning nr. 857/84 af 31. marts 1984 er det relevante salg eller levering ikke begrænset til mælk, der produceres på den bedrift, som producenten oprindelig drev på det tidspunkt, hvor han indgav ansøgningen om en ikke-markedsfø-rings- eller omstillingspræmie, men kan omfatte mælk, der produceres på alle dele af en bedrift, som producenten drev, da han indgav ansøgningen om tildeling af en midlertidig referencemængde i henhold til artikel 3a, stk. 1, såfremt han stadig helt eller delvis driver den oprindelige bedrift og faktisk har genoptaget mælkeproduktionen.
For the purpose of fulfilling the condition prescribed by Article 3a(3) of Council Regulation No 857/84 of 31 March 1984, the sales or deliveries in question are not confined to milk produced on the original holding operated by the producer at the time of his application for a non-marketing or conversion premium, but may include milk produced on any part of the holding operated by the producer at the time of his application for a provisional reference quantity under Article 3a(l), provided that he still operates, in whole or part, the original holding, and that he has effectively returned to milk production.
De usædvanlige omstændigheder, der henvises til i sidste punktum i artikel 3a, stk.3, i forordning nr. 857/84, omfatter om stændigheder, hvorunder en producent ikke har kunnet genoptage
The exceptional circumstances referred to in the last sentence of Article 3a(3) of Regulation No 857/84 include circumstances where a producer has not been able to resume milk production on parts of his holding as a result of continuing legal uncertainty as to whether such production would count towards satisfying the requirement laid down by Article 3a(3).
Ved anvendelsen af denne bestemmelse skal de kompetente myndigheder derfor ved beregningen af de opnåede salg eller le verancer skønsmæssigt tage hensyn til den produktion, som kunne have været gennemført på disse dele af bedriften."
9 - provision, the level of sales or deliveries attained, the competent authority must take into account estimates of the production which would otherwise have taken place on those parts of the holding."
"Tillægsafgift på mælk" (Tredje Afdeling)
(Supplementary milk levy) (Third Chamber)
Ved kendelse af 12. juli 1990, indgået til Domstolen den 4. september samme år, havde Finanzgericht Hamburg stillet et præjudicielt spørgsmål vedrørende gyldigheden af artikel 3a, stk. 1, andet led, i Rådets forordning (EØF) nr. 857/84.
By Order of 12 July 1990, which was received at the Court on 4 September 1990, the Finanzgericht Hamburg referred a question to the Court for a preliminary ruling on the second indent of Article 3a(l) of Council Regulation No 857/84.
Spørgsmålet var blevet rejst under en sag mellem de ovennævnte parter ved rørende Hauptzollamts afslag på at tildele Wehrs en referencemængde i henhold til ordningen om tillægsafgift på mælk, fordi han allerede havde fået tildelt en referencemængde i henhold til artikel 2 i forordning nr. 857/84, beregnet på grundlag af mælkeleverancer i 1983.
That question was raised in proceedings between the abovementioned parties in relation to the Hauptzoll amt's refusal to grant Mr Wehrs a reference quantity under the supplementary milk levy system because he already had a reference quantity under Article 2 of Regulation No 857/84 calculated on the basis of the deliveries he had made in 1983.
Domstolen bemærkede hertil, at en producent, der som i hovedsagen har over taget en bedrift, der var underlagt en ikke-markedsførings- eller omstillingsforpligtelse, og havde overtaget de af forgængeren indgåede forpligtelser og derfor havde fået udbetalt præmien, jf. artikel 6 i forordning nr. 1078/77, kunne på samme måde som en producent, som havde været bundet af en sådan forpligtelse i hele ikke-markedsførings- eller omstillingsperioden, have en berettiget forventning om ikke ved udløbet af forpligtelsen at blive pålagt restriktioner, som specielt berørte ham på grund af denne forpligtelse.
Where a producer, as in the present case, has taken over a holding subject to a non-marketing or reconversion undertaking thereby assuming the obligations of his predecessor and receiving the balance of the premium pursuant to Article 6 of Regulation No 1078/77, he may, just as a producer who is bound by such an undertaking during the whole of the non-marketing and reconversion period, rightly expect not to be subject at the end of his undertaking to restrictions specifically affecting him on account of that undertaking.
Den pågældende anti-kumulationsregel indebar sådanne restriktioner for de berørte producenter, idet den medførte, at de blev udelukket fra at opnå en referencemængde for en bedrift, der havde været undergivet en forpligtelse i henhold til forordning nr. 1078/77, idet en sådan retsvirkning ikke i mangel af et forbud mod kumulation var forudset for producenter, der ikke var bundet af en sådan forpligtelse i referenceåret.
The rule against aggregation in question imposes such restrictions to that category of producers because it leads to excluding them from the possibility of obtaining a reference quantity for holdings which were the subject of an undertaking under Regulation No 1078/77 whereas no such legal consequence is provided for in the absence of a similar prohibition of aggregation for producers who were not subject to any such undertaking during the reference year.
Den anfægtede bestemmelse var således i strid med princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, som de pågældende producenter måtte have til, at de bestemmelser, som de underkastede sig forud for ikrafttrædelsen af ordningen om tillægsafgift på mælk, havde begrænsede virkninger.
The contested provision is therefore contrary to the legitimate expectations which the producers concerned could have in the restricted nature of their undertakings entered into prior to the entry into force of the system of supplementary milk levies.
Bestemmelsen måtte derfor erklæres ugyldig på grund af tilsidesættelsen af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.
It must therefore be declared invalid as in breach of the principle of legitimate expectations.
Generaladvokat Carl Otto Lenz fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet i Tred.ie Afdeling den 21. mai 1992.
Mr Advocate General Carl Otto Lenz delivered his Opinion at the sitting of the Third Chamber on 21 Mav 1992.
Han foreslog følgende besvarelse:
He proposed that the following reply should be given: