natgillin/translations-raw huggingface dataset:
1979, s. 867, jfr. s. 883 (Forslag: Reischl, s. 885).
883 (Opinion: Reischl, p.885).
') Kommissionens forordning (EØF) nr. 2033/75 af 5. august 1975 om ændring af den i forordning (EØF) nr. 1090/75 (EXIM) fastsatte definition af varer, der henhører under pos. 16.02 B III b) 1 i den fælles toldtarif (EFT 1975 L 207, s. 8).
Regulation (EEC) No 2033/75 of the Commission of 5 August 1975 amending the definition as laid down in Regulation (EEC) No 1090/75 (EXIM) of products falling within Common Customs Tariff subheading 16.02 Β III (b) 1 (Official Journal 1975, L 207, p. 8).
Bestemmelserne i artikel 16 i forordning nr. 14/64 begrænser ikke Kommissionens kompetence til at fastsætte det tidspunkt, fra hvilket den om nødvendigt kan kræve en af en medlemsstat indført beskyttelsesforanstaltning, som ikke findes begrundet, fjernet.
The provisions of Article 16 of Regulation No 14/64 do not limit the power of the Commission as regards specifying the time from which it may, where appropriate, re­quire the abolition of a protective measure introduced by a Member State and held to be unjustified.
Principielt er der intet til hinder for, at Kommissionen kræver ophævelse af en be­skyttelsesforanstaltning fra det tidspunkt, den er blevet indført.
In principle, nothing prevents the Commission from requiring a protective meas­ure to be abolished as from the time of its introduction.
Det følger af de ovennævnte bestemmelser, at fastsættelsen af en mindstesats på ingen måde var ensbetydende med, at de erhvervsdrivende, som havde opnået im­portlicens, kun skulle betale denne sats og ikke en højere sats.
It follows therefore from the above­mentioned provisions that the fixing of a min­imum rate in no way indicated that operators to whom import licences were granted have only to pay that rate and not a higher rate.
Havde Kommissionen ... fastsat den omtvistede afgift til det i dens beslutning af 19. december 19752) indeholdte minimumsniveau, ville den have givet de erhvervsdri­ vende, på hvem den omstridte bestemmelse fandt anvendelse, en gunstigere behand­ling end de erhvervsdrivende, som ved den sidste 'Exim'­licitation havde tilbudt at be­tale en højere afgift end mindstesatsen.
If the Commission had fixed the rate at issue ... at the minimum level as determined in its decision of 19 December 19752 it would have given operators who benefited by the application of the provision at issue favoured treatment in relation to those who offered at the time of the last 'EXIM' tendering procedure to pay a higher levy than the minimum levy.
Kommissionen har således ikke ved at fastsætte den omtvistede afgift til en sats, der svarer til det ved den sidste 'Exim'­licitation højest afgivne bud, gjort sig skyldig i forskelsbehandling.«
Therefore in fixing the levy at issue as it did at a rate equivalent to that of the highest offer submitted at the time of the last 'EXIM' tendering procedure the Commission did not act in a discriminatory manner."
Kommissionens forordning (EØF) nr. 1090/75 af 23. april 1975 om udstedelse af importlicenser for visse varer inden for oksekødsektoren (EXIM) som beskyttelsesforanstaltning (EFT 1975 L 108, S. 1).
Regulation (EEC) No 1090/75 of the Commission of 23 April 1975 on the issue by way of protective measures of import licences for certain beef and veal products (EXIM) (Official Journal 1975, L 108, p. 1).
EØF ­ LANDBRUG ­ OLIE OG FEDTSTOFFER
EEC - AGRICULTURE - OILS AND FATS
') Rådets forordning nr. 136/66/EØF af 22. september 1966 om oprettelse af en fælles markedsordning for fedt­stoffer (EFT 1965­1966, s. 193).
Regulation No 136/66/EEC of the Council of 22 September 1966 on the establishment of a common organiza­tion of the market in oils and fats (Official Journal, English Special Edition 1965-66, p.
Rådets forordning nr. 754/67/EØF af 26. oktober 1967 om støtte til olivenolie (JO 1967 nr. 260, s. 2).
221); Regulation No 754/67/EEC of the Council of 26 October 1967 on aid for olive oil (Official Journal 1967,260, p.
Olivenolie (produktionsstøtte)
Olive oil (production aid)
Rådet sondrer i forordningerne nr. 136/66 og 754/67 klart mellem olivendyrkning og produktion af olivenolie, og udtrykket 'producenter af olivenolie' i artikel 10 i forordning nr. 136/66 og i forordning nr. 754/67 skal derfor fortolkes således, at det omfatter producenter af det forarbejdede produkt, som olivenolie udgør, og at det føl­gelig er til disse, der skal ydes støtte til olivenolie for olieproduktionsåret 1967/68.
Since the Coundl has, in Regulations No 136/66 and No 754/67, drawn a clear distinction between olive growing and olive-oil production, the term "producers of olive oil" within the meaning of Article 10 of Regulation No 136/66 and of Regula­tion No 754/67 must be interpreted as referring to producers of the processed prod­uct namely olive oil, and it is therefore those producers who are entitled to the olive oil subsidy for the 1967/68 oil marketing year.
Dom af 8. november 1977: sag 36/77 ΑΙΜΑ/Greco, Sml. 1977, s. 2059, jfr. s. 2070 f.
Judgment of 8 November 1977, Case 36/77, ΑΙΜΑ ν Greco, [1977] ECR 2059, cf. p.2071 (Opinion: Reischl, p. 2074).
1. »Formålet med reglerne i den fælles markedsordning for roe­ og rørsukker var, som følge af situationen på verdensmarkedet for dette produkt og den situation, der måtte antages at foreligge på mellemlang sigt, i lige grad at tilgodese den almene in­teresse i en effektiv styring af markedet med henblik på at undgå prissvingninger inden for sukkerindustrien under ét og med henblik på fortsat at give sukkerroe­ og sukkerrørsproducenterne de nødvendige garantier for deres beskæftigelse og for en rimelig levestandard.
"The objective of the rules enacted for the common organization of the market in beet and cane sugar, taking into account the situation of the world market in that product and the situation foreseeable in the medium term, was to strike a balance be­tween the general interest of the proper management of the market so as to avoid fluc­tuations in prices over the sugar economy as a whole, and the maintenance of the guarantees necessary to ensure the producers of sugar­beet and sugar cane of their employment and of a fair standard of living.
Rådet har på grund af de komplicerede forhold på verdensmarkedet for sukker og efter forslag fra Kommissionen udformet markedsordningen efter de principper om et etårigt og fælles produktionsår, som i øvrigt gælder for enhver landbrugspolitik.
Thus, in the light of the complex problem of the world sugar market, the Coundl, act­ing on a proposal from the Commission, based the organization of the market upon the principles of the validity for periods of one year and of the unity of the marketing year, which are moreover, common to all the agricultural polides.
Rådet fandt det i en periode med relativt stabile valutakurser begrundet, at interven­tionsprisen for sukker i departementerne Martinique og Guadeloupe, hvoraf 92% af­sættes på det europæiske marked, i vid udstrækning blev fastsat efter de dér gæl­dende priser, idet disse departementers produktion desuden blev begunstiget ved, at prisen fulgte den mest fordelagtige pris inden for Fællesskabet, nemlig den pris, som var fastsat for Italien, der er et underskudsområde for sukker.
It took the view that it was fair, in a period of relative currency stability, to determine the intervention price for sugar from the departments of Martinique and Guadeloupe, 92% of which was offered for sale on the European market, broadly by the prices pre­vailing on that market and to allow their production a price derived from the most ad­vantageous price within the Community, namely the price fixed for Italy, an area hav­ing a deficit in sugar.
Rådet bestemte i 1974, på grund af ændrede forhold og efter at have modtaget oplys­ninger om forhandlinger om sukker fra [AVS­staterne (Afrika, Vestindien og Stille­havsøerne)], om betydelige prisstigninger og om verdensomspændende knaphed på sukker efter en periode med overskud, at 'for de franske departementer Martinique og Guadeloupe skal de afledte priser, der er fastsat for disse departementer for et be­stemt sukkerproduktionsår, anvendes på det kvantum sukker, som produceres der i løbet af det kalenderår, i hvilket det pågældende sukkerproduktionsår begynder'.
In the light of the new situation and ofinformation obtained concerning negotiations relating to sugar from the African, Caribbean and Pacific States, and since a period of surplus production had been followed by a world shortage of sugar and an ap­preciable rise in prices, the Coundl decided in 1974 that: 'The derived prices fixed for any given marketing year for the French departments of Martinique and Guade­loupe shall apply to their sugar production during the calendar year in which that marketing year begins.'
Det fremgår af samtlige disse forhold, at Rådet ved i 1967 at vælge et etårigt og fælles produktionsår og derefter i 1974 en anden markedsmekanisme har truffet et økono­misk­politisk valg, som henhører under dets skønsbeføjelser og er i overensstem­melse med målene for den fælles landbrugspolitik, som de fremgår af traktaten og navnlig dens artikel 39.«
It follows from all these factors that by opting in 1967 for the validity for periods of one year and the unity of the marketing year, and then in 1974 for another system for the market, the Coundl made a choice of economic policy coming within its discre­tionary powers, in accordance with the objectives of the common agricultural policy as defined by the Treaty and in particular by Article 39 thereof."
Dom af 31. marts 1977 : foren, sager 54­60/76, Compagnie industrielle du comté de Lo­heac/Rådet og Kommissionen, Sml. 1977, s. 645,657 f.
Judgment of 31 March 1977, Joined Cases 54 to 60/76, Compagnie Industrielle du Comté de Loheac v Council and Commhsion, [1977] ECR 645,658 (Opinion: Reischl, p. 661).
Af hensyn til eventuelle vanskeligheder ved indgåelsen af aftalerne om fordelingen af de roemængder, der skal leveres, har forordning nr. 741/75 ') det klare formål at ophæve ovennævnte forbud for medlemsstaterne i de af forordningen omfattede og beskrevne tilfælde, således at medlemsstaterne herefter i fællesskabsretlig henseende er bemyndiget til at gribe ind i medfør af deres egen kompetence og ifølge de regler, som nærmere gælder i deres egne retssystemer.
In view of possible difficulties in the conclusion of agreements on the allocation of quantities of beet to be delivered, Regulation No 741/75' is clearly intended to re­move that disability on the part of the Member States in the cases defined by the reg­ulation, so that the Member States are henceforth entitled under Community law to intervene on the basis of their own powers and in accordance with the procedures of their own legal systems.
Det fremgår af forordning nr. 741/75's artikel 1, hvori det bestemmes, at den pågæl­dende medlemsstat kan fastsætte regler for fordelingen, når der ikke er truffet aftale i form af brancheaftaler om fordelingen mellem sælgerne af de mængder sukkerroer, som fabrikanten inden udsåningen tilbyder at købe til fremstilling af sukker inden for grænserne af basiskvoten, at forordningen skal tillade medlemsstaterne, uanset de hindringer, der kunne følge af Fællesskabets kompetence, at de i overensstem­melse med deres egen nationale ret foretager en fordeling af rettighederne til levering af sukkerroer inden for grænserne af den pågældende sukkerfabrikants basiskvote, når betingelsen i førnævnte artikel 1 er opfyldt.
Article 1 of Regulation No 741/75 provides that where there is no set agreement within the trade as to how the quantities of beet which the manufacturer offers to buy before sowing should be allocated among the sellers, the Member State concerned may itself lay down rules for such allocation. The regulation is thereby intended to empower the Member States, having regard to impediments which might result from Community powers, to proceed in conformity with their national law to allocate de­livery rights for beet within the basic quota limits of the sugar manufacturer con­cerned when the condition set out in Article 1 is fulfilled.
Dom af 16. januar 1979: sag 151/78, Sukkerfabrikken Nykøbing/Landbrugsministe­riet, Sml. 1979, s. 1, jfr. s. 12 ff. (Forslag: Warner, s. 15).
Judgment of 16 January 1979, Case 151/78, Sukkerfabriken Nykøbing ν Minhtry of Agriculture, [1979] ECR 1, cf. p.
') Rådets forordning (EØF) nr. 741/75 af 18. marts 1975 om særlige regler for køb af sukkerroer (EFT 1975 L 74, s. 2).
Regulation (EEC) No 741/75 of the Council of 18 March 1975 laying down special rules for the purchase of sugar­beet (Official Journal 1975, L 74, p. 2).
Ordning vedrørende oplagring af sukker 3. Produktionskvoter 4. Tilpasningsstøtte til italienske producenter
Storage 3.
1. »Kompetencen til at indføre særlige foranstaltninger, der indvirker på prisdannel­sesmekanismen, navnlig ved en begrænsning af virkningerne af en ændring i fælles­skabspriserne, hvad enten denne ændring skyldes interventionspriserne eller forholdet mellem den nationale valutakurs og reningsenheden, ligger i medfør af for­ordning nr. 3330/74 alene hos Fællesskabet, medmindre andet udtrykkeligt er be­stemt.«
"Under Regulation (EEC) No 3330/74 the Community is, in the absence of ex­press derogation, alone competent to adopt specific measures involving intervention in the machinery of price formation, in particular by limiting the effects of an altera­tion in the level of Community prices, whether as regards intervention prices or the rate of exchange of the national currency in relation to the unit of account"
Dom af 28. marts 1979: sag 222/78, ICAP/Beneventi, Sml. 1979, s. 1163, 1180 (Fors­lag: Mayras, s. 1181).
Judgment of 28 March 1979, Case 222/78, ICAPv Beneventi, [1979] ECR 1163, 1180 (Opinion: Mayras, p. 1181).
Ordning vedrørende oplagring af sukker
Storage
Systemet med udligning af lageromkostninger for sukker efter forordning nr. 3330/74 er blevet udformet for at nå forordningens mål, herunder blandt andet stabiliseringen af sukkermarkedet.
The system of compensation for storage costs for sugar laid down by Regulation No 3330/74 was conceived in order to attain the objectives of that regulation which include inter alia the stabilization of the market in sugar.
Ved at indføre en refusion med et fast og ensartet beløb for hele Fællesskabet, hvilket beløb fastsættes årligt af fællesskabsinstitutio­nerne, angiver forordningen imidlertid, at disse mål skal realiseres på samme måde i alle medlemsstaterne.
By establishing a uniform flat-rate refund for the whole Community, the amount of which is fixed annually by the Community institutions, the regulation however indicates that these objectives must be attained in the same way in all Member States.
Heraf følger, at forordningens artikel 8 på udtømmende måde fastsætter den for refusionen af lageromkostninger anvendelige ordning, og at det alene tilkommer Rådet at vurdere, om særlige økonomiske omstændigheder, der er gældende i en af medlemsstaterne, retfærdiggør tilpasninger af fællesskabsordningen.
It follows that Article 8 of the regulation lays down exhaustively the provisions applicable to the reimbursement of storage costs and it is for the Coundl alone to appraise whether the spedai economic circumstances obtaining in one of the Member States justify adjustments to the Community system.
Artikel 31, stk. 2, i forordning nr. 3330/74, hvorefter virksomhedernes lagerom­kostninger for sukker, der er overført til det følgende produktionsår, ikke kan godt­gøres efter den faste sats i forordningens artikel 8, skal fortolkes således, at den forby­der medlemsstaterne at refundere sådanne lageromkostninger.
Article 31 (2) of Regulation No 3330/74, according to which storage costs in­curred by sugar undertakings for sugar carried forward to the following marketing year are not to be reimbursed on the flat-rate basis laid down by Article 8 of the regu­lation, must be understood as prohibiting the Member States from reimbursing such storage costs.
1. »Artikel 2 i forordning nr.3331/74'), som foreskriver de undtagelser fra reglerne om fordelingen af basiskvoterne, der er nødvendige af hensyn til eventuelle ændrin­ger i sukkerindustriens struktur, indførte allerede oprindeligt såvel en almindelig undtagelse for alle medlemsstaterne, altså alle de fællesmarkedsmedlemmer, som er opregnet i artikel 24 i forordning nr. 3330/74, som en særlig undtagelse for ét fælles­markedsland, nemlig Den italienske Republik, på grund af den særlige situation, der gjaldt for sukkerindustrien i dette land.
"Article 2 of Regulation No 3331/74' by providing for derogations from the rules as to the distribution of the basic quotas, which are necessary so as to take into ac­count any changes in the structure of the sugar industry, introduced from its origin both a general derogation applicable to all Member States, in other words to all parts of the common market listed in Article 24 of Regulation No 3330/74, and a spedai derogation in respect of a single part of the common market, namely the Republic of Italy, having regard to the spedai situation in the sugar sector in that country.
Disse undtagelser udgør ikke almindelige eller særlige fravigelser fra reglerne for fordelingen af basiskvoterne, men er en bestanddel af disse bestemmelser, som til­sammen skal udgøre bestemmelser, der dels tager hensyn til de berørte virksomheders retssikkerhed og dels til en effektiv forvaltning, der inden for bestemte grænser kan tilpasses ændringerne i sukkerindustriens struktur.«
These derogations do not constitute general or spedai exceptions to the rules govern­ing the distribution of the basic quotas but are an integral part of those very rules so as to form a legislative whole aiming [to provide,] on the one hand ..., legal certainty for the undertakings concerned and, on the other, effective administration capable of adapting itself, within certain limits, to changes in the structure of the sugar sector."
Dom af 18. januar 1979: foren, sager 103­109/78, Société des Usines de Beauport/Rå­det, Sml. 1979, s. 17,24 (Forslag: Warner, s. 26).
Judgment of 18 January 1979, Joined Cases 103 to 109/78, Société des Usines de Beauport ν Council, [1979] ECR 17, cf. p.24 (Opinion: Warner, p. 26).
»Selv om der ikke er sat præcise kvantitative grænser for Den italienske Repu­bliks beføjelse til at ændre [de i medfør af artikel 24 i forordning nr. 3330/74 fastsatte basiskvoter]... i henhold til artikel 2, stk. 2, [i forordning nr. 3331/74], er udøvelsen heraf ikke desto mindre betinget af, at der eksisterer projekter for omstrukturering ... og den kan ikke overskride, hvad der er nødvendigt for gennemførelsen af disse projekter.
"Although the power of the Italian Republic to alter [the basic quotas fixed in ac­cordance with Article 24 of Regulation No 3330/74] pursuant to Article 2 (2) [of Reg­ulation No 3331/74] is not subject to specific quantitative limits its exerdse is never­theless subject to the existence of restructuring plans,... and such exerdse may not exceed what is necessary for the implementation of such plans.
Der er følgelig sat ganske bestemte grænser for udøvelsen af denne kom­petence.
The exerdse of that power is thus subject to clearly specified limitations.
... den pågældende kompetence modsvarer en bestræbelse, som allerede er kommet til udtryk i grundforordningen.
... the power in question corresponds to a concern which was already expressed in the basic regulation.
Ifølge denne kan Italien yde midlertidig tilpasnings­støtte til sukkerroe­ og sukkerrørsproducenterne, og begrundelsen til denne undtagel­sesordning henviser til de særlige forhold i Italien, hvor produktionen af disse pro­dukter er ringe stillet på grund af klimaet, og særlig for så vidt angår sukkerroepro­duktionen endvidere på grund af vanskelighederne ved at gennemføre moderne pro­duktionsmetoder.
The latter makes provision for the temporary granting by Italy of adaptation aid to beet and cane producers and the statement of reasons for such exceptional arrangements refers to the particular situation of Italy where the produc­tion of such products is adversely affected owing to climatic reasons and, more partic­ularly as regards beet production, by difficulties arising from the application of mod­ern production techniques.
Den i artikel 2, stk. 2, i forordning nr. 331/74 nævnte kompetence ligger altså inden for rammerne af en målsætning, som er anerkendt i grundforordningen ; den er be­grænset ved de med denne målsætning forbundne krav, således som de er udarbejdet af Den italienske Republik i de projekter for omstrukturering, der er forelagt Kom­missionen.
The power referred to in Article 2 (2) of Regulation No 3331/74 thus comes within the scope of an objective laid down by the basic regulation; it is limited by the re­quirements entailed by that objective which were to be set out in detail by the Italian Republic in the restructuring plans submitted to the Commission.
Under disse omstændigheder overskrider den pågældende kompetence ikke rammerne for gennemførelsen afgrundforordningens principper.«
In those circum­stances the power in question does not go beyond the limits of the implementation of the principles of the basic regulation."
') Rådets forordning (EØF) nr. 3331/74 af 19. december 1974 om tildeling og ændring af basiskvoterne for suk­ker (EFT 1974 L 359, s. 18).
Regulation (EEC) No 3331/74 of the Council on the allocation and alteration of the basic quotas for sugar (Official Journal 1974, L 359, p. 18).
Dom af 27. september 1979: sag 230/78, Eridania/Land­ og skovbrugsministeriet, Sml. 1979, s. 2749, 2766 (Forslag: Warner, s. 2773).
Judgment of 27 September 1979, Case 230/78, Eridania ν Minhter for Agriculture and Forestry, [1979] ECR 2749, 2766 (Opinion: Warner, p. 2773).
Forskelsbehandlingen svarer til en objektiv forskel i de ita­lienske producenters situation og situationen for producenterne i de øvrige medlems­stater.
In fact, such a difference in treatment is consistent with an objective disparity in the situation of the Italian producers and that of producers in other Member States.
Kvoterne angiver de mængder sukker, for hvilke virksomhederne har fordel af de pris­ og afsætningsgarantier, som sikres producen­terne inden for rammerne af den fælles markedsordning.
"The quotas specify the quantities of sugar in respect of which the undertakings enjoy the guarantees as to price and marketing provided for producers in the context of the common organization of the market.
De begrænser ikke de på­gældende virksomheders erhvervsmæssige virksomhed, men fastsætter de produk­tionsmængder, for hvis salg der gælder den særlige ordning, som er indført ved den fælles markedsordning for sukker til beskyttelse og fremme af sukkerproduktionen i Fællesskabet.
They do not restrict the economic activity of the undertakings in question but fix the quantities of production which may be marketed in accordance with the special arrangements established by the common or­ganization of the market in sugar to protect and assist the production of sugar in the Community.
Denne markedsordning er i høj grad variabel, afhængigt af de økono­miske faktorer, som påvirker markedsudviklingen, samt af den generelle udform­ning af den fælles landbrugspolitik.
It is an essential feature ofthat organization of the market that it is varia­ble in terms of the economic factors which affect the development of the market and in terms of the general direction of the common agricultural policy.
Heraf følger, at en virksomhed ikke kan påberåbe sig en velerhvervet ret til bevarelse af en fordel, som for denne virksomhed er et resultat af indførelsen af den fælles mar­kedsordning, og som den har haft fordel af på et bestemt tidspunkt.
It follows that an undertaking cannot claim a vested right to the maintenance of an advantage which it obtained from the establishment of the common organization of the market and which it enjoyed at a given time.
Under disse om­stændigheder kan en indskrænkning af en sådan fordel ikke anses for et indgreb i en grundlæggende rettighed.«
In those circumstances a reduction in such an advantage cannot be considered as constituting an infringement of a fun­damental right."