natgillin/translations-raw huggingface dataset:
nødvendigt at udskifte det originale varemærke med det, der benyttes i importmedlemsstaten, for at det pågældende lægemiddel kan markedsføres i denne stat af parallelimportøren.
where a parallel importer replaces the original trade mark with that used by the proprietor in the Member State of import.
Derimod finder denne artikel ikke anvendelse, såfremt parallelimportøren udskifter det originale varemærke med et andet mærke.
trade mark is reaffixed, but does not apply where the parallel importer replaces the original trade mark with a different one.
I dette sidste tilfælde er varemærkeindehaverens og parallelimportørens respektive rettigheder fastlagt i traktatens artikel 30 og 36.
In the latter case, the respective rights of the proprietor of the trade marks and of the parallel importer are determined by Articles 30 and 36 of the Treaty.
Det bemærkes, at varemærkeindehaverens beføjelse til at forbyde sådanne handlinger i medfør af national ret anses for hjemlet i traktatens artikel 36, medmindre det bl.a. bevises, at et sådant forbud bidrager til en kunstig opdeling af markederne mellem medlemsstaterne.
The capacity of the trade-mark proprietor to oppose such acts under national law is regarded as justified in the light of Article 36 of the Treaty, unless it is established, in particular, that such opposition contributes to the artificial partitioning of the markets between Member States.
Det må fastslås, at denne betingelse ikke kan anvendes forskelligt, alt efter om det originale varemærke genanbringes efter ompakningen eller udskiftes, medmindre forskellige ordninger kan begrundes i objektive forskelle mellem de to situationer.
That condition cannot be applied differently depending on whether the original trade mark is reaffixed after repackaging or replaced, unless separate rules are justified by objective differences between the two situations.
Det må i så henseende konstateres, at der ikke er nogen objektiv forskel mellem genanbringelse af et varemærke efter ompakning og udskiftning af det originale varemærke med et andet, som kan begrunde, at betingelsen om kunstig opdeling anvendes forskelligt i de to situationer.
It follows that it is for the national courts to examine whether the circumstances prevailing at the time of marketing made it objectively necessary to replace the original trade mark with that of the importing Member State in order that the product in question could be placed on the market in that State by the parallel importer.
Det følger af det anførte, at de nationale domstole skal undersøge, om de omstændigheder, der forelå på tidspunktet for markedsføringen, gør det objektivt nødvendigt at udskifte det originale varemærke med varemærket i importmedlemsstaten med henblik på parallelimportørens markedsføring af den pågældende vare i denne stat.
This condition of necessity is satisfied if, in a specific case, the prohibition imposed on the importer against replacing the trade mark hinders effective access to the markets of the importing Member State.
Denne nødvendighedsbetingelse er opfyldt, såfremt forbuddet mod, at importøren udskifter varemærket, i det enkelte tilfælde hindrer hans effektive adgang til markedet i importmedlemsstaten.
That would be the case if the rules or practices in the importing Member State prevent the product in question from being marketed in that State under its trade mark in the exporting Member State.
Dette er tilfældet, såfremt bestemmelser eller praksis i importmedlemsstaten er til hinder for, at den pågældende vare bringes på markedet i denne stat under det varemærke, den er forsynet med i eksportmedlemsstaten.
This is so where a rule for the protection of consumers prohibits the use, in the importing Member State, of the trade mark used in the exporting Member State on the ground that it is liable to mislead consumers.
En sådan situation foreligger, såfremt en forbrugerbeskyttelsesbestemmelse forbyder brugen i importmedlemsstaten af det varemærke, der benyttes i eksportmedlemsstaten, fordi det kan vildlede forbrugerne.
It is for the national courts to determine, in each specific case, whether it was objectively necessary for the parallel importer to use the trade mark used in the Member State of import in order to enable the imported products to be marketed.
Det tilkommer de nationale domstole i hvert enkelt konkret tilfælde at vurdere, om det har været objektivt nødvendigt for parallelimportøren at bruge det i importmedlemsstaten benyttede varemærke for at kunne markedsføre de indførte varer.
In the first place, both the practice of using different packaging and that of using different trade marks for the same product, in contributing similarly to the partitioning of the single market, adversely affect intracommunity trade in the same way; secondly, the reaffixing of the original trade mark on the repackaged product and its replacement by another trade mark both represent a use by the parallel importer of a trade mark which does not belong to him.
For det første bidrager anvendelsen af forskellige emballager og benyttelsen af forskellige varemærker for den samme vare på samme måde til en opdeling af det indre marked og gør dermed det samme indgreb i handelen inden for Fællesskabet, og for det andet udgør genanbringelsen af det originale varemærke på det ompakkede produkt ligesom udskiftning af mærket med et andet mærke begge en situation, hvor parallelimportøren anvender et varemærke, der ikke tilhører ham.
Consequently, where the trade-mark rights in the importing Member State allow the proprietor of the trade mark to prevent it being reaffixed after repackaging of the product or being replaced, and where the repackaging with reaffixing or the replacement of the trade mark are necessary to enable the products to be marketed by the parallel importer in the importing Member State, there are obstacles to intracommunity trade giving rise to artificial partitioning of the markets between Member States whether or not the proprietor intended such partitioning.
»Betingelsen vedrørende kunstig opdeling af markederne mellem medlemsstaterne, således som den fremgår af dom af 23. maj 1978, Hoffmann-La Roche (sag 102/77, Sml s 1139), og af 11. juli 1996, Bristol-Myers Squibb mjL (forenede sager C-427193, C-429/93 og C436/93, SmL I, s 3457), indebærer, at der ved afgørelsen af, om en varemærkeindehaver i medfør af national ret kan modsætte sig, at en paralletimportør af lægemidler udskifter det varemærke, som benyttes i eksportmedlemsstaten, med det, varemærkeindehaveren benytter i importmedlemsstaten, skaltages hensyn til de omstændigheder, der forelå på tidspunktet for markedsføringen i importmedlemsstaten, som gør det objektivt nødvendigt at udskifte det originale varemærke med det, der benyttes i importmedlemsstaten, for at den pågældende vare kan markedsføres i denne stat afparallelimportøren.* parallelimportøren.*
'The condition of artificial partitioning of the markets between Member States, as laid down in the judgments in Case 102/77Hoffmann-La Roche ν Centrafarm [1978] ECR1139 and in Joined Cases C-427/93, C-429/93 and C436/93 Bristol-Myers Squibb and Others ν Paranova [1996] ECR 1-3457, means that it is necessary, in order to determine whether the proprietor of a trade mark may, under national law, prevent a parallel importer of pharmaceutical products from replacing the trade mark used in the Member State of export with that which the proprietor uses in the Member State of import, to assess whether the circumstances prevailing at the time of marketing in the Member State of import make it objectively necessary to replace the original trade mark with that used in the Member State of import in order that the product in question may be marketed in that State by the parallel importer'
Generaladvokat F.G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 19. november 1998.
Advocate General Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 19 November 1998.
Af de anførte grunde bør de spørgsmål, som den nationale ret har forelagt, efter min mening besvares som følger:
He proposed that the Court answer as follows:
»Traktatens artikel 30 og 36 og artikel 7, stk. 1 og 2, i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker skal fortolkes således, at såfremt en importør indfører lægemidler i en medlemsstat, som er blevet bragt på markedet i en anden medlemsstat med varemærkeindehaverens samtykke, og udskifter det varemærke, hvorunder produkterne er blevet markedsført i eksportmedlemsstaten, med det varemærke, hvorunder de samme produkter markedsføres i importmedlemsstaten, kan indehaveren af varemærket bruge varemærkeretten til at forhindre importøren i at markedsføre produkterne i importmedlemsstaten, medmindre
Articles 30 and 36 of the Treaty and Article 7(1) and (2) of First Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks mean that, where an importer imports into a Member State pharmaceutical products which have been marketed in another Member State with the consent of the trade-mark owner and replaces the trade mark under which the products were marketed in the Member State of export with the mark under which identical products are marketed in the Member State of import, the owner of the mark may rely on his trade-mark rights to prevent the importer from marketing the products in the Member State of import unless:
- indehaverens brug af varemærkeretten på denne måde bidrager til en kunstig opdeling af markederne mellem medlemsstaterne; denne betingelse indebærer imidlertid ikke, at det skal godtgøres, at varemærkeindehaveren har haft til hensigt at foretage en opdeling af markederne mellem medlemsstaterne
- such use of his trade-mark rights by the owner would contribute to the artificial partitioning of the markets between the Member States; that condition does not, however, imply that it must be established that the trade-mark owner deliberately sought to partition the markets between Member States;
- udskiftningen af mærket er nødvendig med henblik på at markedsføre produktet i importmedlemsstaten, i den forstand at et forbud mod, at importøren udskifter varemærket, faktisk vil hindre ham i at få adgang til markederne i importstaten
- changing the mark is necessary in order to market the product in the Member State of import, in the sense that prohibiting the importer from rebranding would constitute an obstacle to effective access by him to the markets of the State of import;
- produktets præsentationsmåde ikke er egnet til at skade varemærkets og indehaverens omdømme
- presentation of the product is not liable to damage the reputation of the trade mark and of its owner;
- betingelserne vedrørende ompakning, som Domstolen har opstillet i dom af 11. juli 1996, forenede sager C-427/93, C-429/93 og C436/93, Bristol-Myers Squibb mfl., Sml. I, s. 3457, er opfyldt.«
- the conditions as to repackaging laid down by the Court in Joined Cases C-427/93, C-429/93 and C436/93 Bristol-Myers Squibb and Others ν Paranova [1996] ECR 1-3457 are satisfied.
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Irland Regler for virksomhederne
Case C-213/98 Commission of the European Communities ν Ireland Company law
»Traktatbrud - direktiv 92/100/EØF* (Tredje Afdeling) underretning om, at Irland havde truffet nogen som helst gennemførelsesforanstaltning, opfordrede Kommissionen den 20. januar 1995 Irland til at fremsætte sine bemærkninger inden for en frist på to måneder.
(Failure by a Member State to fulfil its obligations — Directive 921100/EEC) (Third Chamber)
Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 9. juni 1998 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber anlagt sag med påstand om at det fastslås, at Irland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten, idet det ikke har vedtaget og/eller ikke har meddelt Kommissionen de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme Rådets direktiv 92/100/EØF af 19. november 1992.
By application lodged at the Court Registry on 9 June 1998, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing to adopt the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 92/100/EEC of 19 November 1992, Ireland has failed to fulfil its obligations under the EC Treaty.
De irske myndigheder meddelte Kommissionen, at der var blevet indledt en fuldstændig omarbejdelse af Copyright Aet i 1994, og at et nyt detaljeret lovforslag, der ajourfører den irske lovgivning om ophavsret og implementerer direktivets bestemmelser, var under udarbejdelse.
On 20 January 1995, not having been informed of any implementing measure adopted by Ireland, the Commission formally called on that Member State to submit its observations within a period of two months.
Generaladvokat P. Léger fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Tredje Afadme^ den 8. juli 1999.
Advocate General Léger delivered his Opinion at the sitting of the Third Chamber on 8 July 1999.
Dansk tekst foreligger endnu ikke.
He proposed that the Court declare that:
Atlanta AG / Det Europæiske Fællesskab ved 1) Rådet for Den Europæiske Union og 2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Landbrug
(1) By failing to adopt within the prescribed period the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 92/100/EEC of 19 November 1992 on rental right and lending right and on certain rights related to copyright in the field of intellectual property and by failing to inform the Commission thereof, Ireland has failed to fulfil its obligations under the EC Treaty and Article 15 of that directive.
»Appel — erstatningssøgsmål —fælles markedsordning — bananer — importordning* (Femte Afdeling) lovgivningskompetence til Kommissionen.
(2) Ireland is ordered to pay the costs.
Følgelig har appellanten med rette gjort gældende, at Retten ikke har taget stilling til klagepunktet om ulovlig delegation af lovgivningskompetence til Kommissionen.
Case C-104/97 Ρ Atlanta AG ν European Community, represented by 1) Council of the European Union and 2) Commission of the European Communities Agriculture
Denne formulering giver ikke grundlag for at konkludere, at Retten har taget hensyn til klagepunktet om, at der ulovligt er delegeret
(Appeal —Action for damages — Common organisation of the markets — Bananas — Import arrangements) (Fifth Chamber)
Det Europæiske Fællesskab frifindes i det af Atlanta AG anlagte erstatningssøgsmål
Dismisses the action for damages brought by Adonta AG;
Punkt 2 og 3 i domskonklusionen i Rettens dom i sagen Atlanta m.fL mod Det Europæiske Fællesskab stadfæstes.
Confirmsparagraphs 2 and 3 of the operative part of the judgment of the Court of First Instance in Case T-521/93 Atlanta and Others ν European Community;
Den Franske Republik bærer sine egne omkostninger f or Domstolen.*
Orders the French Republic to bear the costs which it has incurred in the present proceedings.'
Generaladvokat J. Mischo fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling) den 6. maj 1999.
Advocate General Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 6 May 1999.
Dansk tekst foreligger endnu ikke.
Atlanta AG is ordered to pay the costs.
Sag C-223/98 Adidas AG Frie varebevægelser
Case C-223/98 Adidas AG Free movement of goods
Præjudiciel »Frie varebevægelser —forordning (EF) nr. 3295/94 —forbud mod overgang tüfri omsætning udførsel, genudførsel og henførsel under en suspensionsprocedure af varemærkeforfalskede og piratkopierede varer — national regel om fortrolig behandling af navnene på modtagerne af forsendelser, der er taget i bevaring af toldmyndighederne på grundlag af forordningen — den nationale regels forenelighed med forordning (EF) nr. 3295/94* (Femte Afdeling)
Preliminary ruling (Free movement of goods — Regulation (EC) No 3295/94 — Prohibition of release for free circulation, export, re-export or entry for a suspensive procedure of counterfeit and pirated goods — Provision of national law requiring the names of consignees of consignments detained by the customs authorities pursuant to the regulation to be kept confidential — Compatibility of the provision with Regulation (EC) No 3295/94) (Fifth Chamber) goods from being placed on the market and, to that end, to adopt measures to deal effectively with unlawful trade in such goods.
Ved kendelse af 16. juni 1998 har Kammarrätten i Stockholm forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af Rådets forordning (EF) nr. 3295/94 af 22. december 1994.
By decision of 16 June 1998, the Kammarrätten i Stockholm (Administrative Court of Appeal, Stockholm) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Council Regulation (EC) No 3295/94 of 22 December 1994.
Formålet med forordningen er i videst muligt omfang at forhindre, at varemærkeforfalskede og piratkopierede varer bliver bragt på markedet, og med henblik herpå at fastsætte foranstaltninger, der gør det muligt effektivt at imødegå den ulovlige virksomhed med sådanne varer.
For that purpose, the Regulation lays down the conditions under which the customs authorities are to take action where goods suspected of being counterfeit or pirated are entered for free circulation, export or re­export, or found when checks are made on goods placed under a suspensive procedure and the measures to be taken by the competent authorities with regard to those goods where it has been established that they are indeed counterfeit or pirated.
Spørgsmålet er blevet rejst under en sag anlagt af Adidas AG, som i Sverige er indehaver af et varemærke for forskellige sportsartikler og sports- og fritidsbeklædning, til prøvelse af Tullmyndigheten Arlanda's afslag på at oplyse selskabet om, hvem der var modtager af varer, der formodedes at være forfalskninger afmærket Adidas, og som toldmyndigheden havde standset.
The question has been raised in proceedings brought by Adidas AG, the holder in Sweden of a trade mark for various sports articles and items of sports wear and leisure wear, against the refusal of the Arlanda customs office to disclose to it the identity of the consignee of intercepted goods suspected of being counterfeits of Adidas branded goods.
Med henblik herpå fastsættes det i forordningen, på hvilke betingelser toldmyndighederne kan gribe ind, når varer, der mistænkes for at være varemærkeforfalskede eller piratkopierede, angives til fri omsætning, udførsel eller genudførsel eller opdages i forbindelse med kontrol af varer, der er under
On 16 February 1998, the Arlanda Customs Office (Stockholm) decided, pursuant to Article 4 of the Regulation, to suspend the release for
kan tage varer i bevaring.
goods in question are to be found, pursuant to Article 9(3) of the Regulation.
Den 16. februar 1998 besluttede Tullmyndigheten Arlanda (Stockholm) i medfør af forordningens artikel 4 at suspendere visse varers overgang til fri omsætning, og toldmyndigheden underrettede Adidas AG om, at der kunne være tale om forfalskninger forsynet med det registrerede varemærke Adidas.
free circulation of certain goods and informed Adidas AG that they might be counterfeits bearing the registered mark Adidas.
En effektiv anvendelse af forordningen forudsætter således, at indehaveren af den intellektuelle ejendomsret får visse oplysninger.
Under the Regulation, the goods could be detained until 17 March 1998 inclusive.
Hvis han ikke kan få oplyst navnet på klarereren og/eller modtageren af varerne, kan han i praksis ikke forelægge sagen for den kompetente nationale myndighed.
After that date, the customs authorities considered that they could no longer lawfully detain the goods since Adidas AG had not referred the case to an ordinary court.
I henhold til forordningen kunne varerne tages i bevaring til og med den 17. marts 1998. Efter denne dato fandt toldmyndighederne, at de ikke længere lovligt kunne opbevare varerne, da Adidas AG ikke havde indbragt sagen for de almindelige domstole.
Reparation of damage resulting from unlawful use of the information or any other damage suffered by the declarant or the consignee of the goods is facilitated by the fact that the Member States may require the holder of the right to provide a security under Article 3(6) of the Regulation.
Eftersom Adidas AG hverken var bekendt med klarereren eller den angivne modtager af varerne, havde selskabet anmodet om at få oplyst sidstnævntes identitet med henblik på at anlægge sag mod vedkommende. Tullmyndigheten Arlanda afslog denne anmodning under henvisning til sekretesslagen's kapitel 9, § 2 (svensk lov af 1980 om fortrolighed).
Since it did not know either the declarant or the person indicated as the consignee of the goods, Adidas AG had requested information about the identity of the consignee with a view to bringing an action against him.
Endvidere kan rettighedsindehaveren kun anvende de af toldmyndigheden udleverede oplysninger med henblik på at forelægge sagen for den myndighed, der er kompetent til at træffe afgørelse vedrørende realiteten.
It is to be noted that, with a view to preventing, as far as possible, counterfeit and pirated goods from being placed on the market, the Regulation gives an essential role to the holder of the relevant property right.
Det fremgår således af forordningens artikel 3 og 4, at der som udgangspunkt kræves en anmodning fra rettighedsindehaveren, for at toldmyndighederne
It is clear from Articles 3 and 4 of the Regulation that the detention of goods by the customs authorities is, in principle, subject to an application on the part of that person.
Endelig kan medlemsstaterne i medfør af forordningens artikel 3, stk. 6, kræve, at rettighedsindehaveren stiller sikkerhed, hvilket gør det lettere at erstatte den skade, der opstår som følge af en ulovlig anvendelse af oplysningerne, eller enhver anden skade, som klarereren eller modtageren af varerne måne Ude.
In order for a final judgment to be given against such practices by the national authority competent to rule on the substance of the case, the case must first be referred to it by the holder of the right, failing which the measure of suspension of release or of detention of the goods promptly ceases to have effect, pursuant to Article 7(1) of the Regulation.
»Rådetsforordning (EF) nr. 3295/94 af 22 december 1994 om foranstaltninger med henbuk på at forbyde overgang til fri omsætning, udførsel, genudførsel og henførsel under en suspensionsprocedure af varemærkeforfalskede og piratkopierede varer skal fortalkes således, at den er til hinder for en national regel, hvorefter navnet på klarereren eller modtageren af importerede varer, som efter varemærkeindehaverens opfattelse er varemærkeforfalskede, ikke må udleveres til varemærkeindehaveren.*
Consequently, effective application of the Regulation is directly dependent on the information supplied to the holder of the intellectual property right. If the identity of the declarant and/or the consignee of the goods cannot be disclosed to him, it is in practice impossible for him to refer the case to the competent national authority.
Generaladvokat G. Cosmas fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling') den 10. juni 1999.
If that information is used for other purposes, the holder of the right may incur liability under the civil law of the Member State in which the
14. oktober 1999 nærmere regler for import —forskelsbehandling*
Advocate General Cosmas delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 10 June 1999.
Det andet spørgsmål
He proposed that the Court answer as follows: