natgillin/translations-raw huggingface dataset:
9 da denne kompetenceregel er ufravigelig, har Landgericht Stuttgart, der traf den oprindelige afgørelse, samt Tribunal de Grande Instance du Mans og Cour d'Appel d'Angers, der behandlede fuldbyrdelsessagen, ved afgørelsen af kompetencespørgsmålet enten forudsætningsvist eller udtykkeligt ikke anset den pågældende købsaftale som en aftale om køb af løsøregenstande, hvor købesummen skal betales i rater; io da Cour de Cassation var i tvivl om den nøjagtige kvalifikation af aftalen, besluttede retten at indbringe det anførte spørgsmål for Domstolen;
9 In consequence of that imperative rule of jurisdiction the Landgericht Stuttgart, the court in which the original judgment was given, the Tribunal de Grande Instance, Le Mans, and the Cour d'Appel, Angers, the courts in which enforcement was sought, refused, whether by implication or expressly, in defining their jurisdiction, to classify the contract of sale in question as a contract for the sale of goods on in­stalment credit terms.
11 det spørgsmål, Domstolen skal besvare, er således, om en købsaftale som den be skrevne er omfattet af den fordelagtige kompetenceregel i konventionens artikel 14, stk. 2.
ι By that question the Court is asked whether a contract of sale such as that de­scribed is entitled to the privileged position with regard to jurisdiction created by the second paragraph of Article 14 of the Convention.
12 Begrebet køb mod afbetaling er forskelligt fra den ene medlemsstat til den anden alt efter de enkelte lovgivningers formål ;
The concept of a contract of sale on instalment credit terms varies from one Member State to another, in accordance with the objectives pursued by their respec­tive laws.
13 medens alle lovgivningerne lægger vægt på det synspunkt, at 'afbetalingskøberen' bør beskyttes, idet denne i almindelighed er den økonomisk set svage part i forhold til sælgeren, tager visse af dem også deres udgangspunkt i overvejelser af politiskøkonomisk, pengepolitisk og opsparingspolitisk art med det formål at kontrollere af betalingshandelen, særlig med varige forbrugsgoder (automobiler, elektriske husholdningsartikler, radio- og fjernsynsapparater mv.) og oftest ved hjælp af bestemmelser om mindsteudbetaling, om den længste kredittid eller om indførelse af største- eller mindstebeløb for den samlede købspris ;
3 Although all of those laws incorporate the idea of protection for the buyer 'on in­stalments' because, in general, he is the weaker party in economic terms in compari­son with the seller, certain of them are also based on considerations of economic, monetary and savings policy, which are intended to control the practice of sales on instalment credit terms, in particular in relation to consumer durable goods (cars, household, electrical and audio-visual equipment, etc.), most often by the indirect ex­pedient of provisions relating to minimum deposits or to the maximum duration of credit or by laying down minimum or maximum values for the total sale price.
14 da disse forskellige formål har ført til, at der er indført forskelligartede bestemmelser i de enkelte medlemsstater, er det, for at fjerne hindringerne for det retlige samkvem og for at løse de tvister, der opstår i tilknytning til samhandelen mellem fællesskabslandene i forbindelse med køb af løsøregenstande, hvor købesummen skal betales i rater, påkrævet at betragte dette begreb som selvstændigt og dermed fælles for alle medlemsstaterne;
4 Since these various objectives have led to the creation of different rules in the var­ious Member States it is necessary, for the purpose of eliminating obstacles to legal
(fortsat 2) til en anden, alt efter for hvilken ret en sag om en aftale om køb af løsøregenstande, hvor købesummen skal betales i rater, først er indbragt, eller hvilken ret der er kompetent med hensyn til fuldbyrdelsen;
(continued 2) relations and to the settlement of disputes in the context of intraCommunity relations in matters of the sale of goods on instalment credit terms, to consider that con cept as being independent and therefore common to all the Member States.
16 af hensyn til sammenhængen mellem bestemmelserne i konventionens afdeling 4 er det derfor uomgængeligt at give begrebet et ensartet materielt indhold, som knytter sig til Fællesskabets retsorden.
16 It is therefore indispensable, for the coherence of the provisions of Section 4 of the Convention, to give that expression a uniform substantive content allied to the Community order.
17 Hertil bør føjes, at den obligatoriske kompetenceregel i konventionens artikel 14, stk. 2, nøje bør begrænses til formålene med konventionens afdeling 4, da bestemmelsen er en undtagelse fra de almindelige principper, som ligger til grund for konventionens regler for kontraktsforhold, således som disse principper navnlig frem går af dens artikel 2 og artikel 5, stk. 1 ;
17 To this finding must be added the fact that the compulsory jurisdiction provided for in the second paragraph of Article 14 of the Convention must, because it derogates from the general principles of the system laid down by the Convention in matters of contract, such as may be derived in particular from Articles 2 and 5 ( 1 ), be strictly limited to the objectives proper to Section 4 of the said Convention.
18 disse formål er, som de fremgår af konventionens artikler 13 og 14, udelukkende begrundet i et ønske om at beskytte visse kategorier af købere, som efter indgåelse af aftaler om »køb af løsøregenstande, hvor købesummen skal betales i rater«, af sælgerne kun kan sagsøges ved retterne i den stat, på hvis område køberne har bopæl, medens sælgere, der har bopæl på en kontraherende stats område, kan sagsøges enten ved retterne i den pågældende stat eller ved retterne i den kontraherende stat, på hvis område køberne har bopæl.
is Those objectives, as enshrined in Articles 13 and 14 of the Convention, were in spired solely by a desire to protect certain categories of buyers who, having been par ties to contracts for the 'sale of goods on instalment credit terms', may be sued by the seller only in the courts of the State on the territory of which the said buyers are domiciled, whereas sellers domiciled on the territory of a Contracting State may be sued either in the courts ofthat State or in the courts of the Contracting State in which the buyer is domiciled.
19 Bestræbelserne for med henblik på besvarelsen af det stillede spørgsmål at udvikle et selvstændigt købsaftalebegreb for køb mod ratebetaling må udfoldes med udgangspunkt i de almindelige principper, der på dette område fremgår af medlemsstaternes lovgivning under ét, og i betragtning af, at formålet er at beskytte en bestemt kategori af købere;
19 In order to reply to the question referred to the Court an attempt must be made to elaborate an independent concept of the contract of sale on instalment credit terms in view of the general principles which are apparent in this field from the body of laws of the Member States and bearing in mind the objective of the protection of a certain category of buyers.
20 ifølge de regler, der er fælles for medlemsstaternes lovgivning, skal køb af løsøre genstande, hvor købesummen skal betales i rater, forstås som en retshandel, hvor pengeydelsen skal erlægges i flere rater, eller som er forbundet med en finansieringsaftale;
2d It is clear from the rules common to the laws of the Member States that the sale of goods on instalment credit terms is to be understood as a transaction in which the price is discharged by way of several payments or which is linked to a financing con tract.
21 en snæver fortolkning af artikel 14, stk. 2, i overensstemmelse med formålene med afdeling 4 fører til, at denne fordelagtige værnetingsregel udelukkende må for beholdes købere, som har behov for beskyttelse, idet deres økonomiske stilling er kendetegnet ved deres svaghed i forhold til sælgerne, fordi de er private endelige for brugere, og købet af varen mod ratebetaling ikke står i forbindelse med en forretnings- eller erhvervsmæssig virksomhed ;
21 A restrictive interpretation of the second paragraph of Article 14, in conformity with the objectives pursued by Section 4, entails the restriction of the jurisdictional advantage described above to buyers who are in need of protection, their economic position being one of weakness in comparison with sellers by reason of the fact that they are private final consumers and are not engaged, when buying the product ac quired on instalment credit terms, in trade or professional activities.
»Begrebet i køb af løsøregenstande, hvor købesummen skal betales i rater, som nævnt i artikel 13 i Bruxelles-konventionen af 27. september 1968, kan ikke forstås
22 The answer to be given to the national court should therefore be that the concept of the sale of goods on instalment credit terms within the meaning of Article 13 of the Brussels Convention of 27 September 1968 is not to be understood to extend to
(fortsat 3) således, at det omfatter et selskabs køb af en maskine hos et andet selskab mod betaling med veksler, der forfalder i rater.«
'continued 3) the sale of a machine which one company agrees to make to another company on the basis of a price to be paid by way of bills of exchange spread over a period."
Følgelig stadfæstede Cour de cassation underinstansens afgørelse, idet den afviste det anbringende om, at ret ten i domsstaten savnede kompetence, som det franske selskab på grundlag af artikler ne 13, 14, stk. 2, og 28, stk. 1, havde fremsat vedrørende den afgørelse, hvorved der tillagdes en tyske dom eksequatur (dom af 23.1. 1979, Journal du droit international 1979, s. 374).
The Cour de Cassation therefore dismissed the appeal, refusing to uphold the French company's submission that the German court had no jurisdiction on the basis of Articles 13,14 (second paragraph) and 28 (first paragraph) (Judgment of 23 January 1979, Journal du Droit International 1979, p. 374).
Udsendelse 3/december ¡985
< December 1985
Afdeling 5 - (artikel 16)
Section 5 ­ (Article 16)
1-16.1 — A 1 Dom af 14. december 1977'), Sanders mod van der Putte, sag Tì/ΊΊ (anmodning om præjudiciel afgørelse, indgivet af Nederlandenes Hoge Raad), Sml.
1­16.1 — A 1 Judgment of 14 December 1977,' Case 73/77, Sanders ν Van der Putte [1977] ECR 2383 (Preliminary ruling requested by the Hoge Raad der Nederlanden) Advocate General: H. Mayras (p. 2393)
Kompetence — enekompetence — sager om leje eller forpagtning affasi ejendom (artikel 16, nr. 1) —forpagtning af en forretning — ikke »leje ellerforpagtning« i artikel 16, nr. 1 's forstand
Jurisdiction — Exclusive jurisdiction — Proceedings relating to tenancies of immovable property (Article 6 (1)) — Lease of a shop — Not a "tenancy" within the meaning of Arti­cle 16(1)
Sagsøgeren i en for Nederlandenes Hoge Raad verserende retssag drev indtil februar 1973 en blomsterforretning i lejede lokaler i Wuppertal (Forbundsrepublikken Tysk land).
The plaintiff in an action pending before the Hoge Raad of the Netherlands ran a flor­ist's shop in rented premises in Wuppertal (Federal Republic of Germany) until Febru­ary 1973.
Han aftalte derefter med sagsøgte, at denne skulle overtage driften af forretningen mod en månedlig »forpagtningsafgift« ; også lejen for forretningslokalerne skulle bæres af sagsøgte, som desuden forpligtede sig til at betale et bestemt beløb for goodwill.
He then agreed with the defendant that the latter would run the shop in return for a monthly rent ; the rent for the business premises was also to be borne by the defend­ant, who further undertook to pay a certain amount for the goodwill.
Efter at der var opstået tvist mellem parterne vedrørende den kontrakt, som de havde indgået, endog vedrørende spørgsmålet, om den overhovedet var kommet i stand, blev sagsøgte ved dom, afsagt af formanden for Arrondissementsrechtbank Arnhem i en sag om foreløbige foranstaltninger, kendt pligtig at påbegynde driften af forretningen.
A dispute arose be­tween the parties regarding the agreement and even the question whether an agreement had been made; in interlocutory proceedings the defendant was ordered by the Presi­dent of the Arrondissementsrechtbank, Arnhem, to take up the running of the shop.
Gerechtshof Arnhem, hvortil sagen blev appelleret, statuerede, at kontrakten gyldigt var bragt til eksistens, og dømte sagsøgte til at betale sagsøgeren et beløb for leje af butikslokalet og et andet beløb i forpagtningsafgift samt endelig et beløb for »goodwill«.
On appeal the Gerechtshof, Arnhem, held that there was an agreement and ordered the de­fendant to pay to the plaintiff a sum representing rent for the shop and a further sum in respect of the lease of the business itself and goodwill.
Sagsøgte gjorde gældende, at Gerechtshof var inkompetent, idet han henviste til kon ventionens artikel 16, nr. 1, som bestemmer, at enekompetente, uden hensyn til bopæl, er:
The defendant pleaded that the Gerechtshof had no jurisdiction on the basis, in particu­lar, of Article 16 of the Convention of 27 September 1968, the first paragraph of which provides that the following courts shall have exclusive jurisdiction, regardless of domi­cile:
» 1. i sager om rettigheder over fast ejendom samt om leje eller forpagtning af fast ejendom, retterne i den kontraherende stat, hvor ejendommen er beliggende...« ;
'(1) in matters relating to rights in rem in, or tenancies of, immovable property, the courts of the Contracting State in which the property is situated;'
Udsendelse 3/december 1985
■ 3 December 1985
(fortsal 1) heri fik sagsøgte ikke medhold, idet Gerechtshof lagde til grund, at tyngdepunktet i den pågældende kontrakt ikke så meget var leje eller forpagtning af fast ejendom som for pagtning af en forretnings drift, og at der ikke forelå den begrundelse for den i arti kel 16, nr. 1 omhandlede eksklusive kompetence, som er afgørende, nemlig at forpagtning og leje af fast ejendom som hovedregel omhandles i særlige lovbestemmelser, som bedst kan behandles af retterne i det land, hvor de gælder :
'continued D tide 16(1), namely that tenancies and rents of immovable property were generally governed by special legal provisions and it was preferable that such provisions should be applied by the courts of the State in which they were in force, did not apply.
Mod denne afgørelse indgav sagsøgte kassationsanke til Hoge Raad, der ved dom af 10. juni 1977 forelagde Domstolen følgende spørgsmål:
The defendant appealed to the Hoge Raad, which, by a judgment of lOJune 1977, re ferred the following questions to the Court of Justice:
Omfatter udtrykket 'leje eller forpagtning af fast ejendom' i artikel 16 i indledningen og nr. 1 i konventionen om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, også en aftale om for pagtning af driften af en forretning, som drives i en fast ejendom, som bortforpagteren har lejet af tredjemand?
Must 'tenancies of immovable property' within the meaning of Article 16 down to the end of subparagraph ( 1 ) of the Convention on Jurisdiction and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters also include an agreement to rent under a usufructuary lease a retail business carried on in im movable property rented from a third person by the lessor?
Er i bekræftende fald retterne i den stat, hvor den faste ejendom er beliggende, enekompetente, også for så vidt angår et på en sådan aftale støttet krav om a) betaling af 'forpagtningsafgift' for driften af forretningen eller b) forpagterens betaling af den leje, som bortforpagteren skylder ejeren af den faste ejendom, eller c) betaling af en godtgørelse for forretningens 'goodwill'?
(b) payment by the tenant under the usufructuary lease of the head-rent owed by the lessor to the owner of the immovable property: or (c) payment of consideration for the goodwill of the retail business?
Gør det nogen forskel for besvarelsen af de foregående spørgsmål, om sag søgte (forpagteren) under sagen har bestridt, at der foreligger en aftale?«
Is the answer to the questions set out above affected by the fact that in the proceedings the defendant (the tenant under the usufructuary lease (pachter)) has contested the existence of the agreement?"
Domstolen udtalte herom (i præmisserne 8—22):
The Court of Justice held (paragraphs 8 to 22 of the decision) that:
»Vedrørende de to første spørgsmål
"The first two questions s Under the terms of Article 2 of the Convention and subject to any other provisions thereof, persons domiciled in a Contracting Stateshall, whatever their national ity, be sued in the courts ofthat State.
8 Konventionens artikel 2 bestemmer, at med forbehold af særlige bestemmelser skal personer, der har bopæl på en kontraherende stats område, uanset deres nationalitet, sagsøges ved retterne i denne stat;
9 The Convention admits of exceptions to the general rule by allowing the plaintiff in certain cases to sue the defendant before the court of the State in which the latter is domiciled or before the court of another Contracting State, according to the special provisions in Articles 5. 6,8.9, 10, 13 and 14 of the Convention.
12 i sager om rettigheder over fast ejendom samt om leje eller forpagtning af fast ejendom er af samme grund retterne i den kontraherende stat, hvor ejendommen er beliggende, tillagt eksklusiv kompetence;
12 The same applies to the assignment of exclusive jurisdiction to the courts of the Contracting State in which the property is situated in matters relating to rights in rem in, or tenancies of, immovable property.
13 sager vedrørende rettigheder over fast ejendom skal nemlig pådømmes efter reg­lerne i den stat, hvor ejendommen er beliggende, og sådanne sager kræver ofte efter­prøvelser, forespørgsler og syns­ og skønsforretninger, som nødvendigvis må afhol­des på stedet, hvorfor anerkendelsen af en eksklusiv kompetence i sådanne sager modsvarer de krav, som hensynet til en god retspleje kræver;
13 In fact, actions concerning rights in rem in immovable property are to be judged according to the rules of the State in which the immovable property is situated since the disputes which arise result frequently in checks, inquiries and expert assessments which must be carried out on the spot, with the result that the assignment of exclusive jurisdiction satisfies the need for the proper administration of justice.
14 leje af fast ejendom er i almindelighed undergivet særlige regler, og disse regler bør, blandt andet på grund af deres komplicerede beskaffenhed, alene kunne anven­des af retterne i det land, hvori de gælder ;
14 Tenancies of immovable property are generally governed by special rules and it is preferable, in the light of their complexity, that they be applied only by the courts of the States in which they are in force.
15 ovenståede betragtninger forklarer, hvorfor retterne i det land, hvor ejendommen er beliggende, er tillagt en eksklusiv kompetence med hensyn til leje eller forpagtning af fast ejendom i egentlig forstand, dvs. navnlig med hensyn til stridigheder mellem parterne om eksistensen eller fortolkningen af vedkommende aftale, om erstatning af skader forvoldt af lejeren og om lokalernes rømming;
is The foregoing considerations explain the assignment of exclusive jurisdiction to the courts of the State in which the immovable property is situated in the case of dis putes relating to tenancies of immovable property properly so-called, that is to say, in particular, disputes between lessors and tenants as to the existence or interpretation of leases or to compensation for damage caused by the tenant and to giving up possession of the premises.
16 de samme grunde gør sig ikke gældende, når kontraktens hovedformål er et an­det, for eksempel forpagtning afdriften af en forretning; π den eksklusive kompetence, der af hensyn til en god retspleje er tillagt en kontra­herende stats retter i henhold til konventionens artikel 16, har desuden den virkning, at parterne fratages den ret til valg af værneting, som de ellers ville have, og at de i visse tilfælde kan sagsøges ved en ret, som ikke er deres hjemting;
17 Furthermore, the assignment in the interests of the proper administration of justice, of exclusive jurisdiction to the courts of one Contracting State in accordance with Article 16 of the Convention results in depriving the parties of the choice of the forum which would otherwise be theirs and, in certain cases, results in their being brought before a court which is not that of the domicile of any of them.
18 artikel 16 må derfor ikke fortolkes videre, end dens formål kræver;
is Having regard to that consideration the provisions of Article 16 must not be giv en a wider interpretation than is required by their objective.
19 udtrykket 'sager ... om leje eller forpagtning af fast ejendom' i konventionens ar­tikel 16 skal derfor ikke fortolkes således, at det omfatter en kontrakt om forpagtning af driften af en forretning (verpachting van een winkelbedrijf), der drives i en fast ejendom, som bortforpagteren har lejet af en tredjemand;
19 Therefore, the concept of 'matters relating ... to tenancies of immovable proper ty' within the context of Article 16 of the Convention must not be interpreted as in cluding an agreement to rent under a usufructuary lease a retail business (verpachting van een winkelbedrijf) carried on in immovable property rented from a third person by the lessor.
20 når henses til svaret på det første spørgsmål, kræver det andet spørgsmål ikke noget svar.
20 In the light of the reply to the first question, the second question does not call for an answer.
Vedrørende det tredje spørgsmål
The third question
2i Det tredje spørgsmål er, om det gør nogen forskel for besvarelsen af de foregå­ende spørgsmål, om sagsøgte (forpagteren) under sagen har bestridt, at der foreligger en kontrakt;
The third question asks whether the reply to the questions set out above is affect ed by the fact that in the proceedings the defendant (the tenant under the usufructuary lease (pachter)) has contested the existence of the agreement.
Udtrykket 'sager ... om leje eller forpagtning af fast ejendom' i konventio­nens artikel 16 skal ikke fortolkes således, at det omfatter en kontrakt om for­pagtning afdriften af en forretning (verpachting van een winkelbedrijf), der dri­ves i en fast ejendom, som bortforpagteren har lejet af en tredjemand.
The concept of 'matters relating to tenancies of immovable property' within the context of Article 16 of the Convention must not be interpreted as including an agreement to rent under a usufructuary lease a retail business (verpachting van een winkelbedrijf) carried on in immovable property rented from a third person by the lessor;
En tvist om, hvorvidt den til grund for retssagen liggende aftale er kommet til eksistens, bevirker ikke nogen ændring i det svar, der er givet på spørgsmålet om anvendelsesområdet for konventionens artikel 16.«
The fact that there is a dispute as to the existence of the agreement which forms the subject of the action does not affect the reply given as regards the ap­plicability of Article 16 of the Convention."
Den i tilslutning til denne dom trufne afgørelse i sagen for den nationale domstol er om­talt under 1­16.1 ­ Β 3.
For the decision given in the main action following the above judgment see I-16.1 — Β 3.
Retten erklærede, at den havde kompetence til at træffe afgørelse i en sag mod en ejen­domsmægler, der havde bopæl i Belgien, hvori sagsøgerne krævede betaling af købesum­men for en fast ejendom beliggende i Frankrig, som sagsøgte havde givet tilsagn om at købe, og som sagsøgerne tilbød at overdrage.
The court held that it had jurisdiction to entertain an action against an estate agent resid­ing in Belgium in which the plaintiffs sought payment of the purchase price for a plot of land situated in France which the defendant had undertaken to purchase and which the plaintiffs were willing to convey.
Retten udtalte, at de franske domstole ifølge konventionens artikel 16, nr. 1, kun var enekompetente, når sagen vedrørte (ting­lige) rettigheder over fast ejendom.
The court held that the French courts would only have exclusive jurisdiction under Article 16(1) of the Convention in this case if the action con­cerned rights in rem in immovable property.