natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— Tilsidesættelsen af hensynet til retssikkerheden
— Breach of the principle of legal certainty
Sagsøgeren kan heller ikke påberåbe sig hensynet til retssikkerheden til støtte for en påstand om annullation af den anfægtede beslutning.
Nor can the applicant rely on the principle of legal certainty in order to seek annulment of the contested decision.
Det kan ikke antages, at dette hensyn, som kræver, at retsreglerne skal være klare og præcise, og som skal sikre forudsigelighed i de situationer og retsforhold, der henhører under fællesskabsretten (Domstolens dom af 15.2.1996, sag C-63/93, Duff m.fl., Sml. I, s. 569, præmis 20), er blevet tilsidesat i sagen, da de gældende retsforskrifter udtrykkeligt foreskriver muligheden for tilbagesøgning af tilskud i de tilfælde, hvor de betingelser, som var gældende for tilskuddet, ikke er blevet respekteret (dommen i sagen Interhotel mod Kommissionen, præmis 61).
That principle, which requires that legal rules be clear and precise, and aims to ensure that situations and legal relationships governed by Community law remain foreseeable (Case C-63/93 Duff and Others [1996] ECR I-569, paragraph 20), cannot be regarded as having been breached in the present case, since the applicable rules expressly provide for the possibility of financial assistance being recovered in cases where the conditions to which its payment is subject have not been fulfilled (Interhotel ν Commission, cited above, paragraph 61).
— Tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik
— Breach of the principle of sound administration
Det bemærkes, at Kommissionen har handlet med den fornødne omhu.
It should be observed that the Commission acted with due diligence.
For det første modtog den den finansielle og regnskabsmæssige rapport den 5. december 1996, og traf den anfægtede beslutning den 16. december 1996.
First, on receiving the financial and accounting statement on 5 September 1996, the Commission adopted the contested decision on 16 December 1996.
Det fremgår derimod klart af begrundelsen for den anfægtede beslutning, at Kommissionen har baseret sin beslutning på samtlige dokumenter, der er blevet fremsendt af DAFSE.
Secondly, the contested decision is not based exclusively on that statement, or on the appraisal of the content of the 'theory modules'. On the contrary, it is clear from the reasons given in the decision that the Commission relied on all the documents passed to it by the DAFSE.
For det tredje ydes tilskud i snævert samarbejde mellem Kommissionen og medlemsstaterne, og medlemsstaten er forpligtet til at lette de kontrolundersøgelser, Kommissionen foretager for at efterprøve, om de gennemførte eller igangværende foranstaltninger er i overensstemmelse med gældende regler (Rettens dom af 12.1.1995, sag T-85/94, Branco mod Kommissionen, Sml. II, s. 47, præmis 35, og Domstolens dom af 15.3.1984, sag 310/81, EISS mod Kommissionen, Sml. s. 1341, præmis 14).
Thirdly, the grant of ESF financial assistance is based on close collaboration between the Commission and the Member States, which places Member States under an obligation to facilitate the checks made by the Commission to establish whether the activities completed or in course of completion comply with the relevant provisions (Case T-85/94 Branco v Commission [1995] ECR II-45, paragraph 35; Case 310/81 EISS v Commission [1984] ECR 1341, paragraph 14).
Herudover bemærkes, at medlemsstaten, der foreslår projektet, skal garantere en forsvarlig gennemførelse heraf, jf. artikel 2, stk. 2, i afgørelse 83/516.
It should also be borne in mind that, pursuant to Article 2(2) of Decision 83/516, the Member State in whose name the project is submitted must guarantee its successful completion.
Følgelig kan sagsøgeren ikke bebrejde Kommissionen, at denne har draget sine slutninger på grundlag af de oplysninger, som den pågældende medlemsstat har indhentet.
Accordingly, the applicant cannot take issue with the Commission for basing its conclusions on the information gathered by the Member State concerned.
På trods af den lange periode, der forløb fra modtagelsen af anmodningen om betaling af saldobeløbet til vedtagelsen af den anfægtede beslutning, har Kommissionen i denne sag med rette afventet resultatet af rapporten om den finansielle og regnskabsmæssig kontrol, som DAFSE havde bestilt, og som var berettiget af, at der var konstateret en række uregelmæssigheder i sagen (jf. præmis 38).
In the present case, and notwithstanding the length of time which elapsed between the date on which.the final payment claim was received and that on which the contested decision was adopted, the Commission acted properly in awaiting the outcome of the audit commissioned by the DAFSE, which was in turn justified by the number of irregularities found in the case (see paragraph 38).
Derfor kan Kommissionens adfærd, der består i at afvente den nævnte kontrolundersøgelse, ikke anses for en tilsidesættelse af princippet om god forvaltningsskik.
Accordingly, the Commission's conduct in awaiting the results of the audit cannot constitute disregard for the principle of sound administration.
I øvrigt indebærer den omstændighed, at Kommissionen har haft kendskab til DAFSE's svingende stillingtagen, på ingen måde, at Kommissionen er ansvarlig for den nationale myndigheds adfærd.
Furthermore, the fact that the Commission was aware of the various views adopted by the DAFSE in no way means that the Commission was responsible for the national authority's conduct.
Selv om Kommissionen kunne have opfordret denne til at fremskynde proceduren, har den stadig pligt til at træffe afgørelse på grundlag af alle de oplysninger, der kan have indflydelse på resultatet (Oliveira mod Kommissionen, præmis 32).
Although, admittedly, the Commission could have called upon the DAFSE to speed up the procedure, the fact remains that it was obliged to take its decision on the basis of all the information which might have a bearing on the result (Oliveira v Commission, cited above, paragraph 32).
Under disse omstændigheder kan det ikke bebrejdes Kommissionen, at den afventede resultatet af den nationale myndigheds undersøgelse, inden den vedtog beslutningen.
That being so, the Commission cannot be criticised for having awaited completion of the investigation conducted by the national authority before adopting its decision.
Det følger heraf, at det første anbringende i sin helhed ikke kan lægges til grund.
It follows that the first plea in law must be rejected as being unfounded in its entirety.
Andet anbringende om tilsidesættelse af princippet om respekt af velerhvervede rettigheder
The second plea: breach of the principle of observance of vested rights
Ifølge sagsøgeren viser de faktiske omstændigheder klart, at Kommissionen har gjort direkte indgreb i sagsøgerens velerhvervede rettigheder.
According to the applicant, the facts show beyond a doubt that the Commission directly impaired its vested rights.
Godkendelsesbeslutningen tillagde sagsøgeren subjektive rettigheder, der giver denne ret til at kræve betaling af hele tilskuddet.
The decision of approval conferred rights on the applicant individually, entitling it to demand full payment of the financial assistance.
Kommissionen har heroverfor gjort gældende, at en tilskudsmodtager, hvis ansøgning er blevet godkendt af Kommissionen, ikke på grund af denne omstændighed erhverver nogen endelig ret til betaling af hele tilskuddet, hvis han ikke overholder de betingelser, der er fastsat i godkendelsesbeslutningen.
The defendant contends that the recipient of assistance for which the application was approved by the Commission does not thereby acquire any definitive right to full payment of the assistance if it does not satisfy the conditions set out in the decision of approval.
Det følger heraf, at sagsøgeren ikke kunne have en berettiget forventning om, at alle de omkostninger, der blev taget i betragtning ved den oprindelige anmodning om tilskud, ville blive endeligt accepteret.
Accordingly, the applicant could not legitimately expect all the expenditure taken into account on its initial application for financial assistance to be ultimately accepted.
Det fremgår af fast praksis, at en tilskudsmodtager, hvis ansøgning er blevet godkendt af Kommissionen, ikke på grund af denne omstændighed erhverver nogen endelig ret til betaling af hele tilskuddet, hvis han ikke overholder de betingelser, der er fastsat for tilskuddet (dommen i sagen Interhotel mod Kommissionen, præmis 62).
It is settled law that the recipient of assistance for which the application was approved by the Commission does not thereby acquire any definitive right to full payment of that funding if it does not satisfy the conditions to which the assistance was subject {Interhotel ν Commission, cited above, paragraph 62).
60 Som Retten allerede har fastslået i præmis 38 og 39 ovenfor, har sagsøgeren i den foreliggende sag ikke overholdt betingelserne for uddannelsesforanstaltningen.
60 As the Court has already pointed out in paragraphs 38 and 39 above, the applicant failed to comply, in the present case, with the conditions to which the vocational training was subject.
61 Det følger heraf, at det andet anbringende om tilsidesættelse af princippet om respekt af velerhvervede rettigheder heller ikke kan lægges til grund.
61 It follows that the second plea in law, alleging disregard for the principle of observance of vested rights, must also be rejected.
Tredje anbringende om manglende begrundelse
The third plea: failure to state sufficient reasons
Sagsøgeren har bebrejdet Kommissionen, at denne alene har taget DAFSE's konklusioner i betragtning, da den traf beslutningen. Disse konklusioner var udelukkende baseret på rapporten om den finansielle og regnskabsmæssige kontrol, der støtter sig på spekulationer.
The applicant claims that the Commission adopted the decision solely in the light of the DAFSE's conclusions, which were in turn based exclusively on the results of the audit, which was grounded in speculation.
Det skulle følge heraf, at Kommissionen hverken har begrundet sin beslutning præcist eller fuldstændigt, idet den i denne henseende har lagt dokumenter til grund, der var behæftet med de samme mangler.
Accordingly, the reasons given by the Commission for its decision were not only vague but incomplete, in that they were based on documents vitiated by the same defects.
Kommissionen har heroverfor bemærket, at i tilfælde af, at den blot antager en medlemsstats forslag om at nedsætte et oprindeligt bevilget tilskud, som i den foreliggende sag, skal beslutningen anses for at være behørigt begrundet, når der på tilstrækkelig klar måde henvises til dette forslag.
The defendant emphasises that, on the contrary, in a situation such as that in the present case, where the Commission simply upholds a proposal by the Member State to reduce assistance initially granted, its decision must be regarded as being adequately reasoned provided that it refers to that proposal with sufficient clarity.
Det fremgår af fast retspraksis, at forpligtelsen til at begrunde en individuel beslutning har til formål at gøre det muligt for Fællesskabets retsinstanser at efterprøve beslutningens lovlighed samt at give den berørte person de oplysninger, ved hjælp af hvilke det kan fastslås, om der er grundlag for beslutningen, eller om der muligvis foreligger en sådan fejl, at den kan anfægtes.
According to a consistent line of caselaw, the purpose of the obligation to state the reasons on which an individual decision is based is to enable the Community judicature to review the legality of the decision and to provide the person concerned with sufficient information to make it possible to ascertain whether the decision is well founded or whether it is vitiated by a defect which may permit its legality to be contested.
Omfanget af begrundelsespligten afhænger af arten af den pågældende retsakt og den sammenhæng, hvori den er vedtaget (dommen i sagen Branco mod Kommissionen, præmis 32).
The extent of that obligation depends on the nature of the measure in question and on the context in which it was adopted {Branco ν Commission, cited above, paragraph 32).
Det er allerede blevet fastslået, at begrundelsen for en beslutning om nedsættelse af et tilskud fra fonden, som har alvorlige følger for tilskudsmodtageren, skal indeholde en klar angivelse af de grunde, som gør det berettiget at nedsætte tilskuddet i forhold til det oprindeligt godkendte beløb (Rettens dom af 6.12.1994, sag T-450/93, Lisrestal mod Kommissionen, Sml. II, s. 1177, præmis 52).
It has already been held that a decision to reduce ESF assistance initially granted, given the serious consequences for the recipient of that assistance, must clearly show the grounds justifying a reduction in the amount initially authorised (Case T-450/93 Lisrestal ν Commission [1994] ECR 11-1177, paragraph 52).
Følgelig skal det undersøges, om den anfægtede beslutning opfylder kravene i EF-traktatens artikel 190 (nu artikel 253 EF), som den fortolkes af Fællesskabets retsinstanser.
Consequently, it is necessary to consider whether, in the present case, the contested decision satisfies the requirements laid down by Article 190 of the EC Treaty (now Article 253 EC), as interpreted by the Community judicature.
Som allerede bemærket, fremgår det både af de anvendelige retsforskrifter og af retspraksis, at tilskud fra fonden ydes i snævert samarbejde mellem Kommissionen og medlemsstaterne.
It has already been established that, according to the relevant legislation and caselaw, the grant of ESF financial assistance is based on close collaboration between the Commission and the Member States.
I en situation som den foreliggende, hvor Kommissionen blot godkender et forslag fra en medlemsstat om at nedsætte det tilskud, der oprindeligt er bevilget, finder Retten derfor, at Kommissionens beslutning kan anses for at være
Consequently, where the Commission merely confirms the proposal of a Member State to reduce assistance initially granted, as in this case, its decision may be
SONASA MOD KOMMISSIONEN tilstrækkeligt begrundet i henhold til traktatens artikel 190, enten når begrundelsen for at nedsætte tilskuddet klart fremgår af beslutningen, eller — hvis dette ikke er tilfældet — når der i beslutningen tilstrækkeligt tydeligt henvises til en retsakt fra de kompetente nationale myndigheder i den pågældende medlemsstat, i hvilken myndighederne klart har redegjort for grundene til at nedsætte tilskuddet (dom i sagen Branco mod Kommissionen, præmis 36).
SONASA V COMMISSION regarded as adequately reasoned, for the purposes of Article 190 of the Treaty, if it either clearly sets out itself the reasons justifying the reduction or, failing that, refers with sufficient clarity to a measure of the competent national authorities of the Member State concerned in which those authorities set out clearly the reasons for such a reduction (Branco v Commission, cited above, paragraph 36).
Den anfægtede beslutning indeholder en præcis angivelse af grundene til, at Kommissionen har nedsat det oprindeligt bevilgede tilskud, samt de dokumenter fra DAFSE, som den har henvist til.
In the present case, the contested decision gives precise reasons for the Commission's reduction of the financial assistance initially granted, and also mentions the DAFSE documents on which the Commission relied.
Følgelig kan det tredje anbringende om manglende begrundelse heller ikke lægges til grund.
The third plea in law, alleging failure to state sufficient reasons, must therefore be rejected as unfounded.
71 Kommissionen skal herefter frifindes.
71 It follows from all the foregoing that the action must be dismissed in its entirety.
72 I henhold til procesreglementets artikel 87, stk. 2, pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt påstand herom.
72 Under Article 87(2) of the Rules of Procedure, the unsuccessful party is to pay the costs if they have been applied for in the successful party's pleadings.
Sagsøgeren har tabt sagen og bør derfor pålægges at betale sagens omkostninger i overens stemmelse med Kommissionens påstand.
Since the applicant has been unsuccessful and the defendant has applied for costs, the applicant must be ordered to bear all the costs.
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 29. september 1999.
Delivered in open court in Luxembourg on 29 September 1999.
Sag T-44/98 R II
Case T-44/98 R II
Emesa Sugar (Free Zone) NV mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
Emesa Sugar (Free Zone) NV v Commission of the European Communities
»Associeringsordningen for de oversøiske lande og territorier — afgørelse 91/482/EØF og 97/803/EF — forordning (EF) nr. 2553/97 — sag om foreløbige forholdsregler — forlængelse af foreløbige forholdsregler«
(Association regime for overseas countries and territories — Decisions 91/482/ EEC and 97/803/EC — Regulation (EC) No 2553/97 — Proceedings for interim measures — Extension of interim measures)
Kendelse afsagt af Rettens præsident den 29. september 1999
Order of the President of the Court of First Instance, 29 September 1999 . . II-2816
I sag T-44/98 R II,
In Case T-44/98 R II,
Emesa Sugar (Free Zone) NV, Oranjestad (Aruba), ved advokat med møderet for Nederlandenes Hoge Raad Gerard van der Wal, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Aloyse May, 31, Grand-rue, sagsøger, støttet af
Emesa Sugar (Free Zone) NV, a company incorporated under the laws of Aruba, established at Oranjestad (Aruba), represented by Gerard van der Wal, Advocate with a right of audience before the Hoge Raad der Nederlanden, with an address for service in Luxembourg at the Chambers of Aloyse May, 31 Grand-Rue, applicant, supported by
Arubas regering ved advokaterne Pierre V.F. Bos og Marco M. Slotboom, Rotterdam, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokaterne Loesch & Wolter, 11, rue Goethe, intervenient, * Processprog: nederlandsk.
Government of Aruba, represented by Pierre V.E Bos and Marco M. Slotboom, of the Rotterdam Bar, with an address for service in Luxembourg at the Chambers of Loesch and Wolter, 11 Rue Goethe, intervener,
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved juridisk konsulent Thomas van Rijn, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg, sagsøgt, støttet af
Commission of the European Communities, represented by Thomas van Rijn, Legal Adviser, acting as Agent, with an address for service in Luxembourg at the office of Carlos Gómez de la Cruz, of its Legal Service, Wagner Centre, Kirchberg, defendant, supported by
Rådet for Den Europæiske Union ved de juridiske konsulenter Jürgen Huber og Guus Houttuin, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos generaldirektør Alessandro Morbilli, Den Europæiske Investeringsbanks Direktorat for Juridiske Anliggender, 100, boulevard Konrad Adenauer,
Council of the European Union, represented by Jürgen Huber and Guus Houttouin, Legal Advisers, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg at the office of Alessandro Morbilli, Director-General of the Department for Legal Affairs of the European Investment Bank, 100 Boulevard Konrad Adenauer,
Kongeriget Spanien ved statens advokat, Mónica López-Monis Gallego, Sekretariatet for EF-ret, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg på Spaniens Ambassade, 46, boulevard E. Servais, og
Kingdom of Spain, represented by Mónica López-Monis Gallego, Abogado del Estado, of the State Legal Service for Community Litigation, acting as Agent, with an address for service in Luxembourg at the Spanish Embassy, 46 Boulevard Emmanuel Servais, and
Den Franske Republik ved ekspeditionssekretær Claude Chavance, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg på Frankrigs Ambassade, 8 B, boulevard Joseph II, intervenienter,
French Republic, represented by Claude Chavance, Secretary for Foreign Affairs, acting as Agent, with an address for service in Luxembourg at the French Embassy, 8B Boulevard Joseph II, interveners,
KENDELSE AF 29.9.1999 — SAG T-44/98 R II angående en begæring om forlængelse af de foreløbige forholdsregler, Rettens præsident foreskrev på begæring af sagsøgeren ved kendelse af 30. april 1999, sag T-44/98 R II, Emesa Sugar mod Kommissionen (endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser), har
APPLICATION for the extension of the interim measures granted to the applicant by the President of the Court of First Instance by order of 30 April 1999 in Case T-44/98 R II Emesa Sugar v Commission [1999] ECR II-1427,
PRÆSIDENTEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS RET I FØRSTE INSTANS afsagt følgende
THE PRESIDENT OF THE COURT OF FIRST INSTANCE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES makes the following
De relevante retsregler og de faktiske omstændigheder er udførligt behandlet i Rettens præsidents kendelse af 30. april 1999, sag T-44/98 R II, Emesa Sugar mod Kommissionen (endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, herefter »kendelsen af 30. april 1999«), hvorfor der henvises til denne kendelses præmis 1-25.
The legal background and the facts of this case were set out in detail in the order of the President of the Court of First Instance of 30 April 1999 in Case T-44/98 R II Emesa Sugar v Commission [1999] ECR 11-1427, hereinafter 'the order of 30 April 1999' and reference is therefore made to paragraphs 1 to 25 of that order.
Ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 10. marts 1998 anlagde sagsøgeren i henhold til EF-traktatens artikel 173 (efter ændring nu artikel 230 EF), stk. 4, sag, registreret under nr. T-44/98, med påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 23. december 1997 (VI/51329, herefter »den
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 10 March 1998, the applicant brought under the fourth paragraph of Article 173 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 230 EC) an action, registered as Case T-44/98, for the annulment of the Commission decision of 23 December 1997
EMESA SUGAR MOD KOMMISSIONEN anfægtede beslutning« ) om afvisning af den begæring, sagsøgeren havde indgivet i medfør af artikel 8, stk. 3, i Kommissionens forordning (EF) nr. 2553/97 af 17. december 1997 om udstedelse af importlicenser for visse produkter henhørende under KN-kode 1701, 1702, 1703 og 1704 med AVS/OLT-kumulation af oprindelsen (EFT L 349, s. 26, herefter »gennemførelsesforordningen« ) om udstedelse af importlicenser for 3 010 tons sukker med kumuleret oprindelse i AVS/OLT (herefter »sukker med oprindelse i OLT«).
(VI/51329, hereinafter 'the contested decision') which rejected as inadmissible the application which it had submitted under Article 8(3) of Commission Regulation (EC) No 2553/97 of 17 December 1997 on rules for issuing import licences for certain products covered by CN Codes 1701, 1702, 1703 and 1704 and qualifying as ACP/OCT originating products (OJ 1997 L 349, p. 26, hereinafter 'the implementing regulation') for the issue of import licences for 3 010 tonnes of sugar qualifying as ACP/OCT originating products (hereinafter 'OCT-origin sugar').