natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I så henseende er konfiskation af varen eller enhver bøde, som er fastsat efter varens værdi, klart uforenelig med traktatens bestemmelser, eftersom dette svarer til en hin­dring af de frie varebevægelser.
In this respect seizure of the goods or any pecuniary penalty fixed according to the value of the goods would certainly be incompatible with the provisions of the Treaty as being equivalent to an obstacle to the free movement of goods.
Enhver administrativ eller strafferetlig foranstaltning, som overskrider rammerne for, hvad der er strengt nødvendigt for den importerende medlemsstat med henblik på at opnå nogenlunde fuldstændige og nøjagtige oplysninger om varebevægelser, som er omfattet af særlige handelspolitiske foranstaltninger, må almindeligvis anses
In general terms, any administrative or penal measure which goes beyond what is strictly necessary for the purposes of enabling the importing Member State to obtain reasonably complete and accurate information on the movement of goods falling
Så meget desto mere er kravet om importlicens ved indførsel i en medlemsstat af va­rer, som er i fri omsætning i en anden medlemsstat, uforeneligt med traktatens be­stemmelser, når disse varer ikke er genstand for en af Kommissionen i medfør af arti­kel 115, stk. 1, andet pkt., behørigt godkendt undtagelse.«
A fortiori, the requirement of an import licence for the introduction into a Member State of goods put into free circulation in another Member State is incompatible with the provisions of the Treaty in so far as the goods are not the subject of a derogation properly authorized by the Commission by virtue of the second sentence of the first paragraph of Article 115."
Dom af 30. november 1977: sag 52/77, Cayrol/Rivoira, Sml. 1977, s. 2261, 2279 f. (Forslag: Warner, s.2284).
Judgment of 30 November 1977, Case 52/77, Cayrol ν Rivoira, [1977] ECR 2261, 2280 (Opinion: Warner, p. 2285).
Selv om den ved traktatens artikel 115, stk. 2, foreskrevne pligt til at give underret­ning er obligatorisk, udgør den dog ikke en forudgående betingelse for ikrafttrædel­sen af beskyttelsesforanstaltninger truffet af medlemsstaterne.
Although the notification prescribed by the second paragraph of Article 115 of the Treaty is compulsory, it is not a condition precedent of the entry into force of the protective measures adopted by the Member States.
Såfremt de materielle og formelle betingelser i artikel 115 ikke er opfyldt, kan en medlemsstat ikke gøre indførsel af varer, der er bragt i fri omsætning i en anden medlemsstat, betinget af en importlicens.«
Except where the substantive and procedural conditions laid down in Article 115 are fulfilled, a Member State cannot make the introduction into its territory of goods put into free circulation in another Member State subject to the requirement of an import licence."
Dom af 28. marts 1979: sag 179/78, Anklagemyndigheden/Rivoira, Sml. 1979, s. 1147, 1156 (Forslag: Warner, s. 1158).
Judgment of 28 March 1979, Case 179/78, Procureur de la République ν Rivoira, [1979] ECR 1147, 1156 (Opinion: Warner, p. 1158).
Jfr. tilsvarende: Dom af 30. november 1977: sag 52/77, Cayrol/Rivoira, Sml. 1977, s. 2261, 2280 (Forslag: Warner, s. 2284).
See also: Judgment of 30 November 1977, Case 52/77, Cayrol ν Rivoira, [1977] ECR 2261, 2281 (Opinion: Warner, p.2285).
Den europæbke Socialfond]
The European Social Fund]
1. »[Rådets forordning nr. 543/69 om harmonisering af visse bestemmelser på det so­ciale område inden for landevejstransport er] et led i den fælles transportpolitik, som omhandlet i traktatens artikel 74, og samtidig opfylder den kravene i Fællesskabets sociale politik, der ifølge traktatens artikel 117 tilsigter 'at fremme en forbedring af arbejdernes leve­ og arbejdsvilkår for herigennem at muliggøre en udjævning af disse vilkår på et stadigt stigende niveau'.«
"[Regulation No 543/69 of the Coundl on the harmonization of certain sodai leg­islation relating to road transport] falls within the framework of a common transport policy for the purposes of Article 74 of the Treaty and at the same time corresponds to the requirements of a Community sodai policy which, pursuant to Article 117 of the Treaty, is intended to 'promote improved working conditions and an improved standard of living for workers, so as to make possible their harmonization while the improvement is being maintained'."
Dom af 6. december 1979: sag 47/79, Νehlsen/Bremen, Sml. 1979, s. 3639, 3649 (Forslag: Warner, s. 3651).
Judgment of 6 December 1979, Case 47/79, Nehhen ν Bremen, [1979] ECR 3639, 3649 (Opinion: Warner, p. 3651).
Ligestilling mellem mandlige og kvindelige arbejdstagere
Equality of male and female workers
Ansættelses­ og arbejdsvilkår omhandles generelt i artiklerne 117 og 118 i sammen­hæng med harmoniseringen af medlemsstaternes sociale ordninger og tilnærmelsen af deres lovgivninger på dette område.
The general features of the conditions of employment and working conditions are considered in Articles 117 and 118 from the point of view of the harmonization of the sodai systems of the Member States and of the approximation of their laws in that field.
Fjernelse af forskelsbehandling på grundlag af arbejdstagernes køn er klart en del af dette social­ og lovgivningspolitiske program, som i visse henseender er nærmere an­givet i Rådets resolution af 21. januar 1974(EFTC 13, s. 1).
There is no doubt that the elimination of discrimination based on the sex of workers forms part of the programme for sodai and legislative policy which was clarified in certain respects by the Coundl Resolution of 21 January 1974 (Official Journal, C 13, Ρ-li-The same thought also underlies Coundl Directive No 76/207/EEC of 9 February 1976 on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to employment, vocational training and promotion and working conditions (Official Journal, L 39, p. 40).
I modsætning til bestemmelserne i artiklerne 117 og 118, som hovedsagelig er pro­gramerklæringer, er artikel 119, der kun vedrører problemet om forskelsbehandling med hensyn til mandlige og kvindelige arbejdstageres løn, en speciel regel, hvis an­vendelse er undergivet præcise betingelser.
In contrast to the provisions of Articles 117 and 118, which are essentially in the na­ture of a programme, Article 119, which is limited to the question of pay discrimina­tion between men and women workers, constitutes a spedai rule, whose application is linked to predse factors.
Under disse omstændigheder kan den nævnte artikel kun vedrøre de ansættelsesfor­hold, den udtrykkeligt omhandler.
In these circumstances it is impossible to extend the scope of that article to elements of the employment relationship other than those expressly referred to.
Navnlig er den omstændighed, at visse ansættelsesvilkår — såsom en særlig alders­grænse — kan have økonomisk betydning, ikke tilstrækkelig grund til at lade så­danne vilkår være omfattet af artikel 119, der hviler på den snævre sammenhæng mel­lem arbejdsydelse og lønnens størrelse.
In particular, the fact that the fixing of certain conditions of employment — such as a spedai age-limit — may have pecuniary consequences is not sufficient to bring such conditions within the field of application of Article 119, which is based on the close connexion which exists between the nature of the services provided and the amount of remuneration.
Dette gælder så meget mere, som det kriterium, der ligger til grund for artikel 119 — nemlig sammenligningen af de to køns arbejdsydelse — er en faktor, som samtlige arbejdstagere teoretisk set er ligestillet i forhold til, mens bedømmelsen af de øvrige ansættelses­ og arbejdsvilkår i forskellige henseender er afhængig af faktorer, der på grund af kvindens særlige situation under arbejdsgangen, står i forbindelse med ar­bejdstagerens køn.
That is a fortiori true since the touchstone which forms the basis of Article 119 — that is, the comparable nature of the services provided by workers of either sex — is a fac­tor as regards which all workers are ex hypothesi on an equal footing, whereas in many respects an assessment of the other conditions of employment and working con­ditions involves factors connected with the sex of the workers, taking into account considerations affecting the spedai position of women in the work process.
Følgelig kan artikel 119 ikke fortolkes så vidt, at den direkte virkning, som bør tillæg­ges denne bestemmelse på dens særlige område, bringes i fare, heller ikke således, at der gribes ind på et område, som ved artiklerne 117 og 118 er forbeholdt de i artik­lerne nævnte myndigheders bedømmelse.
It is, therefore, impossible to widen the terms of Article 119 to the point, first, of jeopardizing the direct applicability which that provision must be acknowledged to have in its own sphere and, secondly, of intervening in an area reserved by Arti­cles 117 and 118 to the discretion of the authorities referred to therdn.
Dom af 15. juni 1978: sag 149/77, Defrenne/Sabena, Sml. 1978, s. 1365, 1376f. (Forslag: Capotorti, s. 1380).
Judgment of 15 June 1978, Case 149/77, Defrenne ν Sabena, [1978] ECR 1365, 1376 (Opinion: Capotorti, p. 1380).
2. »Hvad ... angår de arbejdsforhold, der er underlagt national ret, havde Fællesska­bet ikke [i 1968], som de belgiske retter skal træffe afgørelse om, påtaget sig nogen opgave med hensyn til kontrol eller sikring af overholdelse af princippet om ligebe­handling af mandlige og kvindelige arbejdstagere vedrørende andre arbejdsvilkår end løn.
"... as regards the relationships of employer and employee which are subject to national law, the Community had not [in 1968] assumed any responsibility for super­vising and guaranteeing the observance of the principle of equality between men and women in working conditions other than remuneration.
... på det pågældende tidspunkt [forelå] i fællesskabsretten kun de i traktatens artikler 117 og 118 indeholdte programerklæringer angående den almindelige udvikling med hensyn til social velfærd, navnlig ansættelses­ og arbejdsvilkår.
... at the period under consideration Community law contained only the provisions in the nature of a programme laid down by Articles 117 and 118 of the Treaty, which relate to the general development of social welfare, in particular as regards conditions of employment and working conditions.
Heraf følger, at [disse arbejdsforhold henhørte] under de bestemmelser og principper i den nationale ret og folkeretten, som gælder i [den pågældende] medlemsstat.«
It follows that [the relationship between employer and employee] is governed by the provisions and principles of internal and international law in force in [the State in question]."
Dom af 15. juni 1978: sag 149/77, Defrenne/Sabena, Sml. 1978, s. 1365, 1378 (For­slag: Capotorti, s. 1380).
Judgment of 15 June 1978, Case 149/77, Defrenne ν Sabena, [1978] ECR 1365, 1378 (Opinion: Capotorti, p. 1380).
Blandt de former for forskelsbehandling, som ret­terne således vil kunne konstatere, nævnte Domstolen særligt det tilfælde, hvor der udbetales forskellig løn til mænd og kvinder for samme arbejde i samme virksomhed eller tjeneste.
Among the forms of discrimina­tion which may be thus judicially identified, the Court mentioned in particular cases where men and women receive unequal pay for equal work carried out in the same es­tablishment or service.
Det afgørende kriterium i en sådan situation er, at det skal afgøres, om der foreligger en forskelsbehandling mellem en mand og en kvinde, som udfører 'samme arbejde' i artikel 119's forstand.
In such a situation the dedsive test lies in establishing whether there is a difference in treatment between a man and a woman performing 'equal work' within the mean­ing of Article 119.
Rækkevidden af dette begreb, som er af rent kvalitativ karak­ter, idet det udelukkende angår arten af de pågældende arbejdsy del ser, kan ikke be­grænses ved at indføre et krav om samtidighed.
The scope ofthat concept, which is entirely qualitative in character in that it is exclusively concerned with the nature of the services in question, may not be restricted by the introduction of a requirement of contemporaneity.
Det må imidlertid erkendes ... at det ikke kan udelukkes, at en forskel i den løn, der udbetales til to arbejdstagere, som beklæder samme stilling, men på forskellige tids­punkter, kan forklares ved faktorer, som ikke har nogen forbindelse med forskelsbe­handling på grund af køn.
It must be acknowledged however,... that it cannot be ruled out that a difference in pay between two workers occupying the same post but at different periods in time may be explained by the operation of factors which are unconnected with any dis­crimination on grounds of sex.
Dette er et rent faktisk spørgsmål, der skal afgøres af den pågældende ret.
That is a question of fact which it is for the court of tribunal to decide.
[Heraf følger,] at princippet i EØF­traktatens artikel 119 om lige løn til mænd og kvinder for samme arbejde ikke er begrænset til at gælde i situationer, hvor mænd og kvinder samtidigt udfører samme arbejde for samme arbejdsgiver.«
[Accordingly,] the principle that men and women should receive equal pay for equal work, enshrined in Article 119 of the EEC Treaty, is not confined to situations in which men and women are contemporaneously doing equal work for the same em­ployer."
Dom af 27. marts 1980: sag 129/79, Macarthys/Smith, Sml. 1980, s. 1275, 1288 f. (Forslag: Capotorti, s. 1291).
Judgment of 27 March 1980, Case 129/79, Macarthys ν Smith, [1980] ECR 1275,1288 (Opinion: Capotorti, p. 1291).
En argumentation, hvorefter en kvinde kan kræve ikke alene den løn, som en mand, der tidligere har udført samme arbejde for arbejdsgiveren, modtog, men også mere generelt den løn, hun ville have haft krav på, hvis hun havde været en mand, endog selv om ingen mand udfører eller tidligere har udført et arbejde, der kan sam­menlignes med hendes, kan ikke tiltrædes.
It is impossible to uphold the submission that a woman may claim not only the salary received by a man who previously did the same work for her employer but also, more generally, the salary to which she would be entitled were she a man, even in the absence of any man who was concurrently performing, or had previously performed, similar work.
Det er åbenbart, at et sådant tilfælde må henregnes til indirekte og skjult forskelsbehandling, der — som Domstolen tidligere har udtalt — kun kan påvises, hvis der foretages sammenlignende undersøgelser i hele virksomhedsbrancher, og hvis der derfor forinden er fastsat kriterier i fælles­skabsretten eller i national lovgivning.
It is clear that such a hypothetical case is to be classed as indirect and disguised discrimination, the identification of which implies comparative studies of entire branches of industry and therefore requires, as a prerequisite, the elaboration by the Community and national legislative bodies of criteria of assessment.
Heraf følger, at der i tilfælde, hvor der forelig­ger en rent faktisk forskelsbehandling inden for det område, hvor artikel 119 er umid­delbart anvendelig, kun kan foretages sammenligninger i form af de paralleller, der kan drages ud fra en konkret vurdering af det arbejde, der faktisk udføres af arbejds­tagere af forskelligt køn i samme virksomhed eller tjeneste.
From that it fol­lows that, in cases of actual discrimination falling within the scope of the direct appli­cation of Article 119, comparisons are confined to parallels which may be drawn on the basis of concrete appraisals of the work actually performed by employees of dif­ferent sex within the same establishment or service.
Dom af 27. marts 1980: sag 129/79, Macarthys/Smith, Sml. 1980, s. 1275, jfr. s. 1289 (Forslag: Capotorti, s. 1291).
Judgment of 27 March 1980, Case 129/79, Macarthys ν Smith, [1980] ECR 1275, cf. p. 1289 (Opinion: Capotorti, p. 1291).
EØF ­ DE OVERSØISKE LANDES OG TERRITORIERS ASSOCIERING
EEC - ASSOCIATION OF OVERSEAS COUNTRIES AND TERRITORIES
Det bestemmes således i afgørelsens artikel 2, stk. 1, at produkter med oprindelse i de associerede lande og territorier kan indføres til Fællesskabet fritaget for told og afgif­ter med tilsvarende virkning.
In this connexion it is provided in Article 2(1) of the dedsion that products originat­ing in the assodated countries and territories shall, on importation into the Commun­ity, be admitted free of customs duties and charges having equivalent effect.
Endvidere skal der henvises til afgørelsens artikel 5, stk. 1, hvorefter 'medlemssta­terne afholder sig fra at indføre enhver intern afgiftsmæssig foranstaltning eller prak­sis, som direkte eller indirekte fører til en forskelsbehandling af deres produkter og tilsvarende produkter med oprindelse i de nævnte lande og territorier.'
Regard should also be had for Article 5(1) of that dedsion, according to which 'Member States shall refrain from any internal fiscal measure or practice that directly or indirectly leads to discrimination between their own products and like products originating in the countries and territories'.
Disse bestemmelser kan sammenlignes med, på den ene side, EØF­traktatens arti­kel 37, stk. 2, og, på den anden side, artikel 95 om forbudet mod diskriminerende in­terne afgiftsregler for indenlandske og importerede varer.
These provisions may be juxtaposed with, on the one hand, Article 37 (2) of the EEC Treaty and, on the other, Article 95 concerning the application without discrimina­tion of systems of internal taxation to domestic products and to imported products.
[Heraf følger,] at Rådets afgørelse 70/549/EØF ... har til formål at ligestille varer med oprindelse i de pågældende lande og territorier med fællesskabsprodukterne ved et statsligt handelsmonopols eventuelt diskriminerende praksis.«
[Therefore] Coundl Dedsion No 70/549/EEC ... is intended to place goods origi­nating in the countries and territories concerned on an equal footing with Community products so far as concerns any discriminatory practices on the part of a State monop­oly of a commerdal character."
Dom af 13. marts 1979: sag 91/78, Hansen/Hauptzollamt Flensburg, Sml. 1979, s. 935, 957 (Forslag: Capotorti, s. 959).
Judgment of 13 March 1979, Case 91/78, Hansen ν Hauptzollamt Flensburg, [1979] ECR 935, 957 (Opinion: Capotorti, p. 959).
') Rådets afgørelse 70/549/EØF af 29. september 1970 om de oversøiske landes og territoriers associering med Det europæiske økonomiske Fællesskab (EFT 1979 L 282, s. 83).
Council Decision No 70/549/EEC of 29 September 1970 on the Association of the Overseas Countries and Territories with the European Economic Community (Official Journal, English Special Edition, Second Series, I. External Relations (2), p. 164).
Denne kompetence udgør et væsentligt ele­ment i den institutionelle ligevægt, som følge af traktaten.
Such power re­presents an essential factor in the institutional balance intended by the Treaty.
Den er på fællesskabsni­veau en, omend begrænset, refleks af et grundlæggende demokratisk princip, hvoref­ter folkeslagene deltager i udøvelsen afmagten ved hjælp af en repræsentativ forsam­lings medvirken.
Al­though limited, it reflects at Community level the fundamental democratic principle that the peoples should take part in the exerdse of power through the intermediary of a representative assembly.
Den forskriftsmæssige høring af Parlamentet i de af traktaten be­stemte tilfælde er derfor en væsentlig formforskrift, hvis tilsidesættelse fører til den berørte retsakts ugyldighed.
Due consultation of the Parliament in the cases pro­vided for by the Treaty therefore constitutes an essential formality disregard of which means that the measure concerned is void.
Det bemærkes herved, at overholdelsen af dette krav indebærer, at Parlamentet skal udtrykke sin opfattelse; det kan ikke antages, at kravet opfyldes ved en simpel an­modning om udtalelse fra Rådets side.
That requirement is only satisfied if the Parliament has actually expressed its opinion; it is not satisfied by the Coundl's simply requesting the opinion.
1980, s. 3333, 3360 f., og ­ sag 139/79, Maizena/Rådet, Sml.
3360 ­ Case 139/79, Maizena ν Council, [1980] ECR 3393, cf. p.
1980, s. 3393, 3424 (Forslag: Reischl, s. 3362).
3424 (Opinion: Reischl, p. 3362).
... [det er] i denne sag tilstrækkeligt at konstatere, at Rådet den 25. juni 1979, hvilken dato det uden Parlamentets udtalelse vedtog forordning nr. 1293/79 ... ikke havde udtømt alle muligheder for at opnå Parlamentets forudgående udtalelse.
It suffices to observe that on 25 June 1979, when the Coundl adopted Regulation No 1293/79 amending Regulation No 1111/77 without the opinion of the Parliament it had not exhausted all the possibilities of obtaining such an opinion.
Rådet havde for det første ikke anmodet om anvendelse af den hasteprocedure, der er fastsat i Par­lamentets forretningsorden, selv om det på andre områder og i forbindelse med andre forslag til forordninger på de dagældende tidspunkt havde gjort brug af denne mulighed.
In the first place, the Coundl did not request the application of the emergency procedure pro­vided for by the internal regulation of the Parliament although in other sectors and in respect of other draft regulations it availed itself of that power at the same time.
I øvrigt ville Rådet kunne have gjort brug af den mulighed, som traktatens artikel 139 gav den for at anmode Parlamentet om en ekstraordinær samling, så meget desto mere som Parlamentets præsidium den 1. og den 10. maj 1979 havde hen­ledt dets opmærksomhed på denne mulighed.«
Further, the Coundl could have made use of the possibility it had under Article 139 of the Treaty to ask for an extraordinary session of the Parliament especially as the Bureau of the Parliament drew its attention to that possibility on 1 March and 10 May 1979.
1980, s. 3333, 3361, og ­ sag 139/79, Maizena/Rådet, Sml. 1980, s. 3393, 3424 f.
3361 ­ Case 139/79, Maizena ν Council, [1980] ECR 3393, cf. p.
EØF ­ INSTITUTIONER ­ RÅDET
EEC - INSTITUTIONS - COUNCIL
1. »Som Domstolen allerede har fastslået ... kan det ikke kræves, at alle enkelthe­der i forordningerne vedrørende den fælles landbrugspolitik skal udfærdiges af Rådet ifølge proceduren i artikel 43 ; denne bestemmelse er overholdt, når de væsent­lige principper for det område, som skal reguleres, fastsættes i overensstemmelse med den i bestemmelsen foreskrevne procedure; derimod kan gennemførelsesbe­stemmelserne til grundforordningerne udstedes af Rådet efter en anden procedure end i henhold til artikel 43.«
"... as the Court has already held ... it cannot be a requirement that all the de­tails of the regulations concerning the common agricultural policy be drawn up by the Coundl according to the procedure laid down in Article 43 ; it is sufficient for the purposes ofthat provision that the basic elements of the matter to be dealt with have been adopted in accordance with that procedure; on the other hand, the provisions implementing basic regulations may be adopted by the Coundl according to a procedure different from that under Article 43."
Dom af 27. september 1979: sag 230/78, Eridania/Land­ og skovbrugsminbteriet, Sml. 1979, s. 2749, 2765 (Forslag: Warner, s. 2773).
Judgment of 27 September 1979, Case 230/78, Eridania ν Minhter for Agriculture and Forestry, [1979] ECR 2749, 2765 (Opinion: Warner, p. 2773).
2. »Det angives klart i ... artikel 149, at når Rådet i medfør af traktaten træffer afgø­relse på forslag af Kommissionen, kan det kun ændre dette forslag ved enstemmig vedtagelse.
"Article 149 ... clearly indicates that where, in pursuance of the Treaty, the Coun­dl acts on a proposal from the Commission, the Coundl may amend that proposal on condition that it is unanimous.
Denne bestemmelse kan imidlertid heller ikke på grund af den fore­skrevne beslutningsprocedure fortolkes således, at Rådet ved sin afgørelse ikke skal overholde andre traktatbestemmelser, herunder reglerne for fordeling af kompeten­cen mellem Fællesskabet og medlemsstaterne.
However, that provision cannot be interpreted, nor can that method of dedsion be understood, as freeing the Coundl in such a case from observing the other rules of the Treaty, in particular those concerning the division of powers between the Community and the Member States.