natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Efter at have vedtaget forordning EØF/259/93 på grundlag af artikel 130 S i traktaten, har Europa-Parlamentet med henvisning til artikel 173, første linje, i traktaten, bedt om at få den annuleret, idet det hævder, at det korrekte juridiske grundlag var artikel 100 A. I sagen Parlamentet mod Rådet', har Europa-Domstolen vurderet, at argumentet om et forkert valg af juridisk grundlag bør forkastes, idet man — med henvisning til sin vedvarende retspraksis2— hævder, at den kendsgerning, at det direktiv, der skal vedtages, ikke er under ordnet resultatet, at harmonisere vilkårene for Fællesskabets indre marked, ikke er tilstrækkeligt til, at artikel 100 A i traktaten kan anvendes.
The adoption of Regulation (EEC) n° 259/93 on the basis of Article 130 S of the Treaty urged the European Parliament to request the rescission of Article 130 S, in view of Article 173, first paragraph of the Treaty. The Parliament stated that the appropriate legal basis of the Regulation was Article 100 A. In the case of the European Parliament versus the Council', it was judged by the Court of Justice that the ground for claiming the wrong choice of legal basis could be overruled as, taking into consideration its constant jurisprudence2, the fact alone that the Directive only incidentally contributes to the harmonisation of market conditions in the Community is not sufficient for Article 100 A of the Treaty to be enforceable.
Særlige stoffer polychlordifenyler (PCB) og polychlortrifenyler (PCT)
Introduction sory the disposal of waste PCBs.
Endvidere pålægges medlemsstaterne at påbyde bortskaffelse af PCB, som har været brugt samt at sørge for, at dette sker uden at bringe den menneskelige sundhed i fare og uden at skade miljøet.
This disposal must be carried out without endangering human health and without harming the environment.
De virksomheder, der er ansvarlige for bortskaffelse af PCB for egen eller for andres regning skal godkendes af de kompetente nationale myndigheder.
The establishments responsible for the elimination of PCBs on their own account or on behalf of third parties, must be designated by the competent national authorities.
I overensstemmelse med princippet "forureneren betaler", skal udgiften til bortskaffelse af PCB afholdes af den, der overlader PCB til virksomheder, der er ansvarlige for bortskaffelse af disse, af den, der tidligere har været i besiddelse af PCB eller af producenten af PCB eller af materialer, der indeholder PCB.
In accordance with the "polluter pays" principle, the cost of disposing PCBs must be borne by the holder who has the PCBs disposed of by an agency responsible for its disposal, by the previous holder or the producer of PCBs or of equipment containing PCBS.
Direktiv 75/439/EØF2 ændret ved direktiv 87/101/EØF3 forbyder enhver udledning og behandling af olieaffald, der kan fremkalde en forurening af miljøet.
Directive 75/439/EEC', as amended by Directive 87/101/EEC2, prohibits any discharge of waste oil and waste oil treatment which results in environmental pollution.
Hvis sådanne udledninger og behandlinger ikke kan undgås, tager medlemsstaterne alle de nødvendige forholdsregler for at sikre, at indsamling og bortskaffelse af olieaffald udføres på en måde, så det hverken skader den menneskelige sundhed eller miljøet.
When these discharges and treatments cannot be avoided, it is required for the Member States to adopt the necessary measures to ensure that waste oils are collected and disposed of without endangering human health and the environment.
Virksomheder, der indsamler olieaffald, skal være registeret hos og underlagt passende kontrol af de kompetente nationale myndigheder.
The companies responsible for collecting waste oils are required to register with the national authorities which arc responsible for an appropriate control on these companies.
Virksomheder, der bortskaffer olieaffald, skal have en særlig tilladelse til dette arbejde.
The companies responsible for the disposal of waste oils need a specific licence for this purpose.
Direktivet står i modsætning til en national bestemmelse for indsamling og bortskaffelse af olieaffald til fordel for virksomheder,, som administrationen tildeler en fortrinsstilling over udvalgte områder, idet dette system udelukkende tillader tildelingen af denne fortrinsstilling til nationale virksomheder.
The present Directive runs counter to a national regulation instituting a system for the collection and disposal of waste oils in favour of the companies having a licence issued by the authorities for a specific area as the aforementioned licence may only be awarded to national companies.
Rådets direktiv 76/403/EØF, af 6. april 1976, om bortskaffelse af polychlordifenyler og polychlortrifenyler (EFT L 108, 26.04.1976, s. 41).
This issue is concerned in a ruling3issued by the Court of Justice about a prejudicial question regarding a penal procedure against two Belgian citizens sued for collecting and transporting waste oils into France without the licence required by the applicable regulations.
Se endvidere Det Europæiske Fællesskabs Miljølovgivning, Bind 6, Affald, 1. udgave, s. 28 og s. xxviii.
These deeds were dealt with under the regulation and consequently punished.
Rådets direktiv 75/439/EØF, af 16. juni 1975, om bortskaffelse af olieaffald (EFT L 94, 25.07.1975, s. 23).
Council Directive 75/439/EEC, of 16 June 1975, on the disposal of waste oils (OJ L 194, 25.07.1975, p. 23).
Se endvidere Det Europæiske Fællesskabs Miljølovgivning, Bind 6, Affald, 1. udgave, s. 2 og s. xxv.
Sec also Community Legislation concerning the Environment, Volume 6, Waste, first edition, p. 2 and xxvi.
Rådets direktiv 87/101/EØF, af 22. december 1986, om ændring af direktiv 75/439/EØF om bortskaffelse af olieaffald (EFT L 42, 12.02.1987, s. 43).
Council Directive 87/101 /EEC, of 22 November 1986, amending Directive 75/439/EEC, on the disposal of waste oils (OJ L 42, 12.02.1987, p. 43).
Se endvidere Det Europæiske Fællesskabs Miljølovgivning, Bind 6, Affald, 1. udgave, s. 204.
See also Community Legislation concerning the Environment, Volume 6, Waste, first edition, p. 214.
I direktiv 78/176/EØF2, som har til formål at forebygge og gradvist fjerne for­ureningen fremkaldt af affald fra Titandioxidindustrien, kræves en forudgå­ ende tilladelse til udtømning, dumpning, oplagring, deponering og indsprøjtning af affaldet.
Directive 78/176/EEC' concerns the prevention and progressive suppression of pollution caused by waste from the titanium dioxide industry. This Directive bans the discharge, dumping, storage, tipping and injection of waste unless prior authorisation is issued.
Derudover skal disse foranstaltninger ledsages af regelmæssig kontrol, ikke blot med affaldet, men også med de fysiske, kemiske, biologiske og økologiske aspekter i det pågældende miljø.
In addition, these operations are accompanied by regular inspections of the waste and of the environment concerned with regard to its physical, chemical, biological and ecological aspects.
For gamle industrianlæg skal medlemsstaterne udarbejde programmer for gradvis ned­bringelse af forureningen fra dette affald med henblik på at fjerne den, hvad enten den stammer fra affald i fast eller flydende form eller som luftart.
Concerning former industrial establishments, the Member Slates stipulate programmes for a progressive reduction, with a view to the elimination, of the pollution caused by liquid, solid or gaseous waste from such establishments.
For nye industrianlæg skal medlemsstaterne udstede forhåndstilladelse, som kun kan gives til virksomheder, der forpligter sig til udelukkende at anvende de mindst miljøskadende materialer, fremgangsmåder og teknologier.
New industrial establishments require a licence which will only be issued if the company under takes to use only materials, processes and technologies which cause the least possible harm to the environment.
De forpligtelser, der pålægges medlemsstaterne hvad angår overvågning af og kontrol med de miljøer, der berøres af udledninger fra Titandioxidindustrien, er fastlagt i direktiv 82/883/EØF3.
Directive 82/883/EEC2stipulates the obligations imposed on the Member States regarding the supervision and control of the areas likely to be polluted by discharges from the titanium dioxide industry.
Ved implementeringen af direktiv 78/176/EØF i national lovgivning varierer de programmer, der er vedtaget med henblik på gradvist at mindske forure­ningen forårsaget af titanindustrien betydeligt fra den ene medlemsstat til den anden, især når det drejer sig om metoder til reducering af affaldet og investe­ringer i forureningsbekæmpelse.
Within the framework of Directive 78/176/EEC, the programmes adopted to progressively reduce pollution caused by the titanium dioxide industry differ considerably between the Member States, particularly concerning waste reduction methods and anti-pollution investments.
Det er grunden til, at man vedtog direktiv 92/112/EØF4, der fastlægger metoder til harmonisering af ovennævnte pro­grammer.
That is why Directive 92/1 12/EEC3on the harmonisation of the aforementioned programmes was adopted.
Rådets direktiv 78/176/EØF, af 20. februar 1978, om affald fra Titandioxidindustrien (EFT L 54, 25.02.1978, s. 19).Se endvidere Det Europæiske Fællesskabs Miljølovgiv­ning, Bind 6, Affald, 1. udgave, s. 33 og s. xxix.
Council Directive 82/883/EEC, of 3 December 1982, on procedures for the surveillance and monitoring of environments concerned by waste from the titanium dioxide industry (OJ L 378, 31.12.1982, p. 1).
Rådets direktiv 82/883/EØF, af 3. december 1982, om metoder til overvågning af og kontrol med miljøer, der berøres af udledninger fra Titandioxidindustrien (EFT L 378, 31.12.1982, s. l).Se endvidere Det Europæiske Fællesskabs Miljølovgiv­ning, Bind 6, Affald, 1. udgave, s. 57 og s. xxxi.
Sec also Community Legislation concerning the Environment, Volume 6, Waste, first edition, p. 55 and xxx.
Rådets direktiv 92/112/EØF, af 15. december 1992, om fastsættelse af nærmere regler for harmonisering af programmer for nedbringelse af forureningen fra affald fra titandioxid­industrien med henblik på at bringe den til ophør (EFT L 409, 31.12.1992, s. 11).
Council Directive 92/112/EEC, of 15 December 1992, on procedures for harmonising the programmes for the reduction and eventual elimination of pollution caused by waste from the titanium dioxide industry (OJ L.409, 31.12.1992, p. 11).
Direktiv 86/278/EØF' har til formål at fastsætte bestemmelser for anvendelse i landbruget af slam fra rensningsanlæg for at undgå skadelige virkninger for jord, planter, dyr og mennesker samtidig med, at der opfordres til en korrekt anvendelse af dette slam.
Directive 86/278/EEC' concerns the regulation of the use of sewage sludge in agriculture in order to prevent harmful effects on soil, vegetation, animals and man, thereby encouraging the correct use of such sewage sludge.
Emballage for flydende levnedsmidler
Beverage containers
Direktiv 85/339/EØF2omhandler en række foranstaltninger, der skal træffes med hensyn til fremstilling, markedsføring, anvendelse, genindvinding og genanvendelse af emballager til nydende levnedsmidler samt til bortskaffelse af brugte emballager med henblik på at mindske disses virkninger på miljøet og at bidrage til at nedbringe forbruget af energi og råstoffer på dette område.
The purpose of Directive 85/339/EEC2is to provide for a series of measures relating to the production, marketing, use, recycling and refilling of containers of liquids for human consumption and to the disposal of used containers in order to reduce the impact of the latter on the environment and to encourage a reduction in the consumption of energy and raw materials in this field.
Med henblik på at gennemføre disse mål opstiller medlemsstaterne programmer for at mindske vægt og omfang af emballage til flydende levnedsmidler I husholdningsaffald, der skal bortskaffes endeligt.
In pursuance of these objectives, Member States are required to draw up programmes geared towards reducing the tonnage and/or volume of containers of liquids for human consumption in household waste to be finally disposed'of.
Det indebærer, at medlemsstaterne skal iværksætte tiltag, der skal fremme forbrugeroplysning om fordelene ved brug af genanvendelsesemballager, genindvinding af emballager samt bortskaffelse af spildemballage i husholdningsaffald; at lette genanvendelse og genindvending af emballager til flydende levnedsmidler og, når dette ikke er muligt, at fremme selektiv indsamling af emballager og at fremme markedsføring af nye typer emballager.
This implies adopting measures so as to make consumers more aware of the use of refillable containers, the recycling of these containers and the disposal of waste containers in household waste. These measures are designed to facilitate the refilling and recycling of beverage containers and, should this prove to be impossible, to promote both the selective collection of containers and to market new types of containers.
Kommunale affaldsforbrændingsanlæg
Municipal waste incineration plants
I 1989 vedtog Rådet to direktiver1 under direktiv 84/360/EØF2 om bekæm pelse af luftforurening fra industielle anlæg.
In 1989, the Council adopted two Directives' within the framework of Directive 84/360/EEC2which concerns the fight against air pollution by industrial plants.
Direktiverne 89/369/EØF og 89/429/EØF handler nærmere bestemt om luftforureningen fra eksisterende og nye kommunale affaldsforbrændingsanlæg.
Directives 89/369/EEC and 89/429/EEC concern air pollution from existing and new municipal waste incineration plants.
En nyt anlæg adskiller sig fra et eksisterende ved datoen for udstedelsen af driftstilladelscn.
The distinction between the two depends on the date on which the operation authorisation was issued.
Er denne udstedt efter den 1. december 1990, anses det kommunale forbrændingsanlæg for at være nyt.
If the authorisation was issued after 1 December 1990, the municipal waste incineration plant is considered a new unit.
For nye anlæg fastsættes grænseværdierne for udledning af totalstøv, saltsyre og flussyre i forhold til anlæggets størrelse.
The emission limit values of hydrochloric acid dust and hydrofluoric acid dust for new units are stipulated in accordance with the size of the unit.
For cadmium, kviksølv og andre tungmetaller samt for svovldioxid fastlægges grænseværdierne i forhold til de samlede minimale normer. Udstedelse af driftstilladelsc til et nyt anlæg afhænger af sammenhængen mellem grænseværdierne og de vilkår, der er omtalt i direktiv 89/369/EØF.
The emission limit values for cadmium, mercury and other heavy metals as well as sulphur dioxide are established in conformity with the general minimum standards, the awarding of an operating licence for a new municipal waste incineration plant depends on the unit meeting these limit values and the stipulations mentioned in Directive 89/369/EEC.
Eksisterende anlæg, hvis nominelle kapacitet er lig med eller større end seks tons affald i timen, underlægges senest den 1. januar 1996 de samme vilkår, som gælder for nye forbrændingsanlæg.
Existing units with a capacity greater than or equal to six tonnes of waste per hour will be subject to the same conditions as those for new municipal waste incineration plants on 1 January 1996 at the latest.
For de øvrige eksisterende anlæg reduceres grænseværdierne for udledning gradvist fra og med den 1. december 1995 sådan, at de eksisterende anlæg fra og med 1. december 2000 er underlagt de samme bestemmelser som de, der gælder for nye forbrændingsanlæg med samme kapacitet.
The emission limit values for other existing units will be progressively reduced from 1 December 1995 onwards to make these units subject to the same conditions as those applicable to new municipal waste incineration plants with the same capacity.
Byspildevand
Urban waste water
Formålet med direktiv 91/271/EØF3er at beskytte miljøet imod forringelse på grund af udledning af byspildevand og af spildevand fra visse industrisektorer.
Directive 91/271/EEC3concerns the protection of the environment against pollution by discharges of urban waste water and waste water from certain industrial sectors.
Af den grund skal byområderne forsynes med et system til opsamling af byspildevand senest den 31 .december 2000 eller den 3 1 .december 2005 i henhold til
Built-up areas must therefore be equipped with collecting systems for urban waste water at the latest by 31 December 2000 or 31 December 2005
Rådets direktiv 84/360/EØF, af 28. juni 1984, om bekæmpelse af luftforurening fra industrianlæg (EFT L 188, 16.07.1984, s. 20).Se endvidere Det Europæiske Fællesskabs Mil jølovgivning, Bind 2, Luft, 1. udgave, s. 110 og s. xxxv.
140 and xxxiv. Council Directive 89/429/EEC, of 21 June 1989, on the reduction of air pollution from existing municipal waste-incineration plants (OJ L203,15.07.1989, p. 50).
Indledning byområdets størrelse.
Introduction depending on the size of the built-up area.
Spildevand, der indgår i opsamlingssystemet skal gennemgå en sekundær behandling.
The water entering the system must undergo a secondary treatment.
Behandlingen består generelt af en biologisk rensning med en sekundær bundfældning eller en anden proces, så man overholder bestemmelserne i skema li bilag I.
This process generally involves a biological treatment with secondary settlement or another process in which the require ments established in table 1 of Annexe 1 are respected.
I visse tilfælde kan det udledte vand gennemgå en mindre vidtgående behandling, hvis grundige undersøgelser viser, at disse udledninger ikke vil påvirke miljøet negativt.
Certain circumstances allow water discharges to undergo a less stringent treat ment provided that detailed studies ascertain that these discharges will not alter the environment.
Det er tilfældet for udledning af spildevand i vand i højtliggende bjergområder, hvor det er vanskeligt at foretage en effektiv biologisk rensning på grund af lave temperaturer, og for udledning af spildevand fra små byer i mindre følsomme områder, hvis udledningen mindst har genemgået en primær behandling.
This is the case for waste water emitted in high-altitude areas where an efficient biological treatment is seriously impaired due to low temperatures. A similar case is the waste water emission from small built-up areas in regions where the environment is less prone to stress provided, however, that the waste water has at least undergone a primary treatment.
Derimod kræves der en behandling mere vidtgående end en sekundær rensning for udledning fra byområder af en vis størrelse.
However, a more stringent treatment than the secondary treatment is imposed on waste water discharges from larger built-up areas in areas with a higher susceptibility. ceptibility.
I 1989 vedtog Kommissionen en meddelelse' om Fællesskabets strategi for affaldsforvaltning.
In 1989, the Commission adopted a Communication' relating to a Community strategy for waste management.
Meddelelsen drejer sig dels om områderne for fjernelse af affald, dels om reglerne for transport af affald inden for det indre marked.
This document discusses , on the one hand, the customary proceedings for waste disposal and, on the other hand, the rules governing waste transfers within the framework of the internal market.
Angående bortskaffelse af affald lægger Kommissionen i sin meddelelse vægt på fem hovedpunkter: forebyggelse af forureningen ved anvendelse af rene teknologier og produkter, der skaber mindre affald; genanvendelse af affaldsprodukter, som kan tage forskellige former som for eksempel, genbrug, recirkulering, regenerering og genvinding af råstoffer eller omdannelse til energi.
• the reclamation of waste by implementing different methods such as reutilisation, recycling, regeneration, recovery of raw materials or generation of energy;
optimering af den endelige bortskaffelse: bortskaffelse og forbrænding af affald er underkastet strenge regler; regulering af transporten; og udbedrende foranstaltninger især i form af forskning og udvikling af teknikker til lokalisering og rensning såvel som desinficering og genopretning. opretning.
• optimisation of final disposal: dumping and incineration of waste is subject to strict standards; regulation of transport;
Meddelelse til Rådet og Parlamentet fra Kommissionen, En EF-strategi for affaldsforvaltning ( 1989).
Commission Communication to the Council and to the Parliament, Community strategy for waste management ( 1989).
Meddelelsen blev godkendt af Rådet ved dets resolution, af 7. maj 1990, om affaldspolitik (EFT C 122, 18.05.1990, s. 2).
The Council passed this Communication in its Resolution of 7 May 1990, on waste policy (OJ C 122, 18.05.1990, p. 2).
Se endvidere Det Europæiske Fælles skabs Miljølovgivning, Bind 6, Affald, 1. udgave, s. 151 og s. xxxvii.
See also Community Legislation concerning the Environment, Volume 6, Waste, first edition, p. 161 and xxxv.
Med henblik på at skabe et område uden grænser understreger Kommissionen de principper, der skal regulere transport med og bortskaffelse af affaldet for at modvirke overførsel af affald til billigere anlæg i regioner med mindre vidt gående regler.
With a view to the creation of an area without frontiers, the Commission stresses the principles which must regulate the transport and disposal of waste so as to discourage waste transfers to units operating at lower costs and located in regions where less stringent regulations are being implemented.
I den forbindelse mener Kommissionen, at affaldet bør bortskaffes på de nærmest beliggende, passende centre, der anvender de teknikker, der er mest relevante, og som garanterer et højt niveau for beskyttelse af miljøet og sundheden.
For this reason, the Commission states that waste must be disposed of in the nearest suitable'establishments using the most adequate technologies so as to guarantee high-level protection of the environment and public health.
Hvad angår genanvendelse af affald, kan man gøre en undtagelse fra princippet om, at affaldet skal behandles på det nærmest beliggende, passende center.
An exception for recyclable waste may be made regarding the principle of waste treatment in the nearest suitable establishment.
Det affald, der klassificeres som genanvendeligt, skal indgå i et økonomisk kredsløb og fra da af skal princippet om den fri konkurrence gælde, for så vidt som bevægelserne med affaldet kontrolleres, og de foregår på grundlag af en kontrakt om genanvendelse, der forbinder indehaveren af affaldet med genanvenderen, og som begge parter har godkendt og er enige om.
The waste to be recycled will enter an economic circuit and the principles of free competition will then come into play provided that waste transfers are monitored and set out in a recycling contract between the holder of the waste and the recycler. In addition, both parties must be recognised and must have an operating licence.
Direktivet ændrer Fællesskabets lovgivning om bortskaffelse af farligt affald og erstatter fra og med 27. juni 1994 direktiv 78/319/EØF2.
This Directive modifies the Community Regulation on the elimination of dangerous waste and replaces Directive 78/319/EEC2from 27 June 1994 onwards.
Formålet med direktiv 91/689/EØF er at tilnærme medlemsstaternes lovgivning om kontrollen med farligt affald.
Directive 91/689/EEC aims at bringing in line the Legislation of the Member States concerning the supervised management of dangerous waste.
Direktivet anvender begrebet "farligt affald" om affald, der indgår i en liste, der skal udarbejdes i henhold til artikel i direktivet 75/442/EØF3og med grundlag i bilagene I og II i dette direktiv.
The Directive applies the concept of "dangerous waste" to the waste appearing in a List which must be drawn up in accordance with Article 18 of Directive 75/442/EEC3and based on Annexes I and II to this Directive.
Ovennævnte liste skal være til rådighed senest seks måneder efter datoen for ikrafttrædelsen af dette direktiv.
The aforementioned List must be available within a maximum delay of six months upon the implementation of the present Directive.
Dette affald skal indeholde en eller flere af de karakteristika, der er nævnt i bilag III, og som gør dem farlige.
Waste must meet one or several characteristics mentioned in Annexe III in order to be considered dangerous.