natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det fremgår af den anfægtede doms præmis 329, at Retten konkluderede, at det i retspraksis fastslåede princip om parternes ligestilling var blevet overholdt under sagen, og støttede denne konklusion på, at Tzoanos ikke under den mundtlige forhandling havde reageret på Kommissionens erklæring om, at han under den disciplinære sag havde haft aktindsigt i de samme sagsakter, som Disciplinærrådet rådede over, da det afgav udtalelse, og som forelå for ansættelsesmyndigheden, da den vedtog den anfægtede afgørelse.
It is apparent from paragraph 329 of the contested judgment that the Court of First Instance concluded from the fact that Mr Tzoanos had not responded at the hearing to the Commission's statements to the effect that he had had access, during the disciplinary proceedings, to the file which had been available to the Disciplinary Board when it delivered its opinion and to the appointing authority when it adopted the contested decision, that the principle of equality of arms laid down in the caselaw had been observed.
Retten fremhævede i øvrigt, at Tzoanos havde haft mulighed for at gøre sig bekendt med alle de faktiske omstændigheder, som afgørelsen var baseret på, i tilstrækkelig god tid til at kunne fremsætte sine bemærkninger.
The Court further held that Mr Tzoanos had been able to acquaint himself with all the facts on which the contested decision was based in sufficient time to submit his observations.
Desuden bemærkede Retten, at selv om det måtte erkendes, at Tzoanos havde haft ret til at gøre sig bekendt med flere andre dokumenter end dem, han havde fået tilsendt under disciplinærsagen, kunne udnyttelsen af denne ret ikke ændre ved de foretagne konstateringer og dermed ikke godtgøre, at der var sket en tilsidesættelse af hans ret til kontradiktion.
The Court also observed that although the applicant had to be recognised as entitled to access to documents other than those communicated in the course of the disciplinary proceedings, the exercise of that right was not such as to affect the findings established and, accordingly, to show that there had been a breach of Mr Tzoanos's rights of defence.
Tzoanos har herefter anført, at det er fejlagtigt, når Retten har antaget, at han havde aktindsigt i de dokumenter, som Disciplinærrådet rådede over, da det afgav udtalelse, og som forelå for ansættelsesmyndigheden, da den vedtog den anfægtede afgørelse.
Mr Tzoanos claims that the Court of First Instance wrongly concluded that he had had access to the file which had been available to the Disciplinary Board when it delivered its opinion and to the appointing authority when it adopted the contested decision.
Tzoanos har endvidere bestridt Rettens konstatering af, at han havde haft mulighed for at gøre sig bekendt med alle de faktiske omstændigheder, som den anfægtede afgørelse var baseret på, i tilstrækkelig god tid til at kunne fremsætte sine bemærkninger.
He also disputes the Court's finding that he had been able to acquaint himself with all the facts on which the contested decision was based in sufficient time to submit his observations.
Vedrørende det anførte bemærkes, at tjenestemanden ifølge det generelle princip om ret til kontradiktion skal have mulighed for at tage stilling til ethvert dokument, som institutionen vil gøre gældende mod ham (jf. bl.a. dommen i
In that regard, it should be pointed out that, according to the principle that the rights of the defence must be observed, an official must have the opportunity to comment on every document which the institution intends to use against him (see,
Hvis ikke der er givet tjenestemanden mulighed herfor, kan de dokumenter, der ikke er blevet gjort tilgængelige, ikke tages i betragtning som bevismidler.
Where an official is not given such an opportunity the undisclosed documents must not be taken into consideration as evidence.
Den omstændighed, at den pågældende tjenestemand er blevet udelukket fra bestemte dokumenter, som Kommissionen har anvendt, har imidlertid kun betydning, såfremt det af Kommissionen fremførte klagepunkt alene kunne bevises ved hjælp af disse dokumenter (jf. dom af 25.10.1983, sag 107/82, AEG mod Kommissionen, Sml. s. 3151, præmis 24-30).
However, the exclusion of certain documents used by the Commission is of no significance except to the extent to which the Commission's objection can be proved only by reference to those documents (Case 107/82 AEG v Commission [1983] ECR 3151, paragraphs 24 to 30).
I overensstemmelse med denne praksis undersøgte Retten, om den omstændighed, at Tzoanos ikke var blevet gjort bekendt med de ønskede dokumenter, havde kunnet påvirke sagens forløb og indholdet af den anfægtede afgørelse til skade for ham. Retten konkluderede, at udøvelsen af retten til at gøre sig bekendt med andre dokumenter end dem, der var blevet fremsendt under disciplinærsagen, ikke ville have ændret ved de foretagne konstateringer, da disse klart fremgik af de erklæringer fra parterne og de dokumenter, som Tzoanos havde haft aktindsigt i under disciplinærsagen.
In accordance with that caselaw, the Court of First Instance considered whether the non-disclosure of the documents requested could have influenced the course taken by the proceedings and the content of the contested decision to Mr Tzoanos's detriment.
Desuden fremhævede Retten i den anfægtede doms præmis 329, at de dokumenter, som Tzoanos ikke havde haft aktindsigt i, hverken godtgjorde, at han ikke var ansvarlig for den budgetmæssige og finansielle opfølgning af de subventionerede projekter inden for sektoren for turisme, eller at hans overordnede uden hans vidende uberettiget havde ændret hans beføjelser.
Furthermore, the Court emphasised, in paragraph 329 of the contested judgment, that the documents to which Mr Tzoanos had not had access were not of such a kind as to show that he was not responsible for the budgetary and financial monitoring of the projects subsidised in the tourism sector and that his powers had been misused by his superiors without his knowledge.
Retten fandt endvidere, at der ikke var nogen af de dokumenter, som Kommissionen havde fremlagt som svar på Rettens skriftlige spørgsmål, der indeholdt grundlag for appellanten til at bestride, at han medvirkede i den budgetmæssige og finansielle opfølgning af de pågældende projekter.
The Court also considered that none of the documents produced by the Commission in answer to the written questions put by the Court enabled Mr Tzoanos to deny that he did in fact participate in the budgetary and financial monitoring of the projects in issue.
Herefter skal de argumenter, som Tzoanos har fremført over for den anfægtede doms præmis 266, 277 og 298, behandles.
The Court of Justice must therefore consider the arguments which Mr Tzoanos raised against paragraphs 266, 277 and 298 of the contested judgment.
Ifølge Tzoanos fremgår det af sagens akter, at ansættelsesmyndigheden ikke havde præciseret sin kritik vedrørende
He maintains that it follows from the file that, in the case of the IFTO, IERAD and
TZOANOS MOD KOMMISSIONEN projekterne IFTO, IERAD og BDG, men at Retten fandt sig beføjet til selv at fremføre den pågældende kritik mod appellanten.
BDG projects, the appointing authority had put forward no specific charge and that the Court of First Instance took it upon itself to formulate such a charge against him.
Tzoanos' anbringende går altså ud på, at Retten ikke har respekteret pligten til at forholde sig uvildigt.
Mr Tzoanos considers that the Court thus failed to fulfil its obligation to remain impartial.
Ved Retten anførte Tzoanos, at de klagepunkter, som var blevet gjort gældende mod ham vedrørende de nævnte projekter, ikke var nævnt i den anfægtede afgørelse, hvorfor denne var behæftet med en begrundelsesmangel, som medførte annullation. Retten gav imidlertid ikke Tzoanos medhold i dette argument.
Before the Court of First Instance Mr Tzoanos contended that the charges against him in the context of those projects were not to be found in the contested decision, which should therefore be annulled for failure to state reasons.
Under appelsagen har Tzoanos gjort gældende, at Retten har inddraget elementer i GD XX's rapporter for at afhjælpe begrundelsesmanglen i den anfægtede afgørelse.
In this case the complaint raised by Mr Tzoanos is based on the claim that the Court of First Instance sought information in the reports of D G XX to fill the gaps in the reasoning of the contested decision.
Det må derfor undersøges, hvilke betragtninger Retten har lagt til grund til støtte for at forkaste Tzoanos' argumenter.
The Court must therefore examine the approach which the Court of First Instance adopted in rejecting Mr Tzoanos's arguments.
Det fremgår af den anfægtede dom, at Retten over for Tzoanos' beskyldninger har gennemgået den anfægtede afgørelse for at efterprøve de særlige klagepunkter mod Tzoanos, som var indeholdt i afgørelsens betragtninger herom.
It is clear from the contested judgment that, in the light of Mr Tzoanos's allegations, the Court of First Instance examined the contested decision in order to ascertain the specific charges against him in the relevant grounds of that decision.
41 Hvad angår IFTO-, IERAD- og BDG-projekterne, der er omhandlet henholdsvis i den anfægtede doms præmis 265, 277 og 297, henviste Retten først til den anfægtede afgørelse.
41 As regards the IFTO and IERAD projects, and also the BDG project, referred to in paragraphs 265,277 and 297 respectively of the contested judgment, the Court of First Instance first referred to the contested decision.
I mangel af supplerende angivelser i denne afgørelse fandt Retten at måtte undersøge den særberetning fra GD XX, som den anfægtede afgørelse henviser til.
In the absence of further indications in that decision, the Court decided that it was necessary to examine the specific DG XX report to which the contested decision referred.
42 Hvad angår IFTO- og BDG-projekterne (se henholdsvis præmis 266 og 298 i den anfægtede dom) anførte Retten for hver af disse projekters vedkommende to klagepunkter, som særlig vedrørte Tzoanos.
42 As regards the IFTO and BDG projects (see paragraphs 266 and 298, respectively, of the contested judgment), the Court of First Instance identified two charges, in respect of each of these projects, specifically concerning Mr Tzoanos.
Hvad angår IERAD-projektet fandt Retten, at det fremgik af særberetningen, at de uregelmæssigheder, som var konstateret i kapitlet om den græske gennem førelse af projektet, måtte tilregnes Tzoanos, selv om han ikke var direkte nævnt.
As regards the IERAD project, the Court of First Instance considered that it was apparent from the specific report that the irregularities described in the section on Greek involvement in the project were more specifically attributable to Mr Tzoanos, even though he was not named.
Retten fastslog derpå, at der i betragtning dels af de præciserende oplysninger i denne beretning, dels afgørelsen om den udtrykkelige afvisning af klagen og af Tzoanos' indvendinger i hans skriftlige bemærkninger, sås at være rejst fire specifikke kritikpunkter over for ham.
The Court then found that, having regard to the information provided by that report, the content of the decision expressly rejecting his complaint and Mr Tzoanos's reactions, as set out in his pleadings, four specific charges against him could be made out.
I den anfægtede doms præmis 280 fremhævede Retten desuden, at IERAD-projektet var nævnt i 27. betragtning til den anfægtede afgørelse, som henviste til GD XX's særberetning om dette projekt, der var meddelt Tzoanos.
In paragraph 280 of the contested judgment, the Court of First Instance also pointed out that the 27th recital in the preamble to the contested decision cited the IERAD project and on that occasion referred to the specific report of D G XX relating to that project, which had been brought to Mr Tzoanos's attention.
Endvidere henviste Retten til den anfægtede afgørelses 28. betragtning og anførte, at denne betragtning, som var formuleret i generelle vendinger, indeholdt en nærmere forklaring på de uregelmæssigheder, som var konstateret i de forskellige projekter, der var nævnt i den foregående betragtning.
The Court also referred to the 28th recital and observed that that recital, which was couched in general terms, clarified the irregularities found in the various projects referred to in the preceding recital.
Desuden konstaterede Retten, at Kommissionen havde præciseret de særlige kritikpunkter vedrørende IERAD i afgørelsen om den udtrykkelige afvisning af klagen.
The Court also observed that the Commission had specified its particular charges relating to the IERAD project in its decision expressly rejecting the complaint.
Det er derfor ubestridt, i modsætning til de af Tzoanos fremførte argumenter, at Retten begrænsede sig til at efterprøve de særlige klagepunkter, som var gjort gældende mod ham, og ikke satte sin egen begrundelse i stedet for Kommissionens, da alle de klagepunkter, som var gjort gældende mod Tzoanos, var indeholdt i de rapporter, som den anfægtede afgørelse udtrykkeligt henviser til.
It is therefore evident that, contrary to the arguments put forward by Mr Tzoanos, the Court of First Instance merely ascertained the particular charges against him and did not substitute its own reasoning for the Commission's, since all the charges upheld against Mr Tzoanos were contained in the reports to which the contested decision expressly referred.
Det følger af det anførte, at appellen må forkastes.
In those circumstances, it follows from the foregoing that the appeal must be dismissed.
48 Ifølge procesreglementets artikel 69, stk. 2, som i medfør af artikel 118 finder anvendelse under en appelsag, pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt påstand herom.
48 Under Article 69(2) of the Rules of Procedure, which applies to the appeal procedure pursuant to Article 118, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party's pleadings.
Da Kommissionen har nedlagt påstand om, at Tzoanos tilpligtes at betale sagens omkostninger, og da denne har tabt sagen, pålægges det ham at betale appelsagens omkostninger.
Since the Commission has requested that Mr Tzoanos be ordered to bear the costs and Mr Tzoanos has been unsuccessful, he must be ordered to pay the costs of this appeal.
DOMSTOLEN (Første Afdeling)
THE COURT (First Chamber) hereby:
Formand for Første Afdeling
President of the First Chamber
Sag C-200/98
Case C-200/98
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Regeringsrätten)
(Reference for a preliminary ruling from the Regeringsrätten)
»Etableringsfrihed — betalinger fra et svensk selskab til dets datterselskab — fritagelse for selskabsskat«
(Freedom of establishment — Payment made by a Swedish company to its subsidiary — Exemption from corporation tax)
Forslag til afgørelse fra generaladvokat A. Saggio fremsat den 3. juni 1999 . I - 8264 Domstolens dom af 18. november 1999 I - 8276
Opinion of Advocate General Saggio delivered on 3 June 1999 Judgment of the Court, 18 November 1999
Præjudicielle spørgsmål — forelæggelse for Domstolen — en national ret i traktatens artikel 177's forstand (nu artikel 234 EF) — begreb — »Regeringsrätten« (Sveriges øverste forvaltningsdomstol) — omfattet
Preliminary rulings — Reference to the Court — Court or tribunal of a Member State within the meaning of Article 177 of the EC Treaty (now Article 234 EC) — Meaning — 'Regeringsrätten' (Swedish Supreme Administrative Court) — Covered (EC Treaty, Art. 177 (now Art. 234 EC))
Præjudicielle spørgsmål — Domstolens kompetence — grænser — fortolkningsanmodning, der ikke rejser et hypotetisk problem — pligt til at træffe afgørelse (EF-traktaten, art. 177 (nu art. 234 EF))
Preliminary rulings —Jurisdiction of the Court — Limits — Request for interpretation involving a problem which is not of a hypothetical nature — Court obliged to give a ruling
Fri bevægelighed for personer — etableringsfrihed — skattelovgivning — selskabs skat — medlemsstat, der ikke indrømmer skattelettelser for koncernbidrag i tilfælde, hvor dette involverer datterselskaber, der har hjemsted i flere andre medlemsstater — ikke tilladt
Freedom of movement for persons — Freedom of establishment — Tax legislation — Corporation tax — Where a Member State refuses tax relief on intragroup transfers involving subsidiaries whose respective seats are in various other Member States — Not permissible
(EF-traktaten, art. 52, 54, 56 og 57 (efter ændring nu art. 43 EF, 44 EF, 46 EF og 47 EF), art. 53 (ophævet ved Amsterdam-traktaten) og art. 55 og 58 (nu art. 45 EF og 48 EF)) stolen. Når de af den nationale retsinstans stillede spørgsmål vedrører for tolkningen af en bestemmelse i fælles skabsretten, er Domstolen derfor principielt forpligtet til at træffe afgørelse herom.
(EC Treaty, Arts 52, 54, 56 and 57 (now, after amendment, Arts 43 EC, 44 EC, 46 EC and 47 EC), Art. 53 (repealed by the Treaty of Amsterdam) and Arts 55 and 58 (now Arts 45 EC and 48 EC)) where the questions submitted by the national court relate to the interpreta tion of a provision of Community law, the Court is in principle bound to give a ruling.
De nationale retsinstanser kan kun forelægge spørgsmål for Domstolen, hvis der verserer en tvist for dem, og hvis de skal træffe afgørelse i en sag, der skal afsluttes med en retsafgørelse.
A national court may refer a question to the Court only if there is a case pending before it and if it is called upon to give judgment in proceedings inten ded to lead to a decision of a judicial nature.
I tilfælde, hvor afgørelser, der træffes af Skatterättsnämnden, indbringes for »Regeringsrätten« (Sveriges øverste forvaltningsdomstol), kan denne således forelægge spørgsmål for Domstolen, idet formålet med en sådan sag, der er indbragt for Regeringsrätten, er at efterprøve lovligheden af en afgørelse, som, når den er blevet endelig, er bindende for skattemyndigheden og skal danne grundlag for skatteansættelsen, hvis og i det omfang den, der har anmodet om forhåndsbeskeden, gennemfører den disposition, anmod ningen angår.
Accordingly, when seised of an appeal against a ruling of the Skatter ättsnämnden (Revenue Law Commission), the Regeringsrätten (Supreme Administrative Court) may seek a preliminary ruling from the Court. In appeals, the purpose of the procedure before the Regeringsrätten is to review the legality of a preliminary decision which, once it becomes definitive, binds the tax authorities and serves as the basis for assessment if and to the extent to which the person who applied for the preliminary decision continues with the action envisaged in his application. cation.
Det vil dog forholde sig anderledes, hvis Domstolen anmodes om at tage stilling til et hypotetisk problem, men dette er ikke tilfældet, når Domstolen — selv om den nationale ret skal træffe afgørelse i en sag, der drejer sig om muligheden for, at et selskab på et fremtidigt tidspunkt yder et koncernbidrag til et andet selskab på visse betingelser — har tilstrækkelige oplysninger om den situation, der foreligger i hovedsagen, til, at den kan fortolke de fællesskabsretlige regler og give en relevant besvarelse af de forelagte spørgsmål.
The position would be different only if the Court were called on to give a ruling on a problem of a hypothetical nature. That is not the position, how ever, in a case where — although the national court making the reference is called on to give a ruling in proceedings concerning the possibility for a com pany to carry out in the future an intragroup transfer for the benefit of another company in certain conditions — the Court has sufficient information at its disposal regarding the circumstances with which the main proceedings are concerned to enable it to interpret the rules of Community law and to give a helpful answer to the question submitted to it.
Som led i det samarbejde, der i henhold til traktatens artikel 177 (nu arti kel 234 EF) er indført mellem Dom stolen og de nationale retsinstanser, tilkommer det udelukkende den nationale retsinstans, for hvilken en tvist er indbragt, og som har ansvaret for den retsafgørelse, som skal træffes, på grundlag af omstændighederne i den konkrete sag at vurdere, såvel om en præjudiciel afgørelse er nødvendig for, at den kan afsige dom, som relevansen af de spørgsmål, den forelægger Dom
By virtue of the cooperation between the Court of Justice and the national courts provided for by Article 177 of the Treaty (now Article 234 EC), it is solely for the national court before which a dispute has been brought, and which must assume responsibility for the subsequent judicial decision, to determine in the light of the particular circumstances of each case both the need for a preliminary ruling in order to enable it to deliver judgment and the relevance of the questions which it submits to the Court. Consequently,
Når en medlemsstat indrømmer bestemte skattelettelser for koncernbidrag, som finder sted mellem to aktieselskaber med hjemsted i medlemsstaten, og det ene af disse selskaber ejes
Where a Member State grants certain tax relief in respect of intragroup transfers made between two public limited companies established in that Member State and the second of those
X OG Y fuldt ud af det andet, enten direkte af dette eller sammen med
X AND Y V RIKSSKATTEVERKET companies is wholly owned by the first, either directly or together with
— et eller flere helejede datterselskaber, der også har hjemsted i medlems staten, eller artikel 44 EF), traktatens artikel 55 (nu artikel 45 EF), traktatens arti kel 56 og 57 (efter ændring nu arti kel 46 EF og 47 EF) samt traktatens artikel 58 (nu artikel 48 EF), til hinder for, at de samme skattelettelser ikke indrømmes for koncernbidrag mellem to aktieselskaber med hjemsted i med lemsstaten, når det ene af selskaberne fuldt ud ejes af det andet selskab sammen med flere helejede datterselskaber, der har hjemsted i flere andre medlemsstater, med hvilke den før stnævnte medlemsstat har indgået dobbeltbeskatningsoverenskomster, som indeholder en ikke-diskriminerings-klausul.
Amsterdam), Article 54 of the Treaty (now, after amendment, Article 44 EC), Article 55 of the Treaty (now Article 45 EC), Articles 56 and 57 of the Treaty (now, after amendment, Articles 46 EC and 47 EC) and Article 58 of the Treaty (now Article 48 EC) preclude that tax relief from being refused in respect of transfers made between two public limited companies established in that Member State, where the second of those companies is wholly owned by the first together with several subsidiaries which it owns entirely and which have their seat in various other Member States with which the first Member State has concluded agreements for the prevention of double taxation which contain a nondiscrimination clause.
— et eller flere helejede datterselskaber, der har hjemsted i en anden med lemsstat, med hvilken den før stnævnte medlemsstat har indgået en dobbeltbeskatningsoverenskomst, som indeholder en ikke-dis-krimineringsklausul, er traktatens artikel 52 (efter ændring nu artikel 43 EF), traktatens artikel 53 (ophævet ved Amsterdamtraktaten), traktatens artikel 54 (efter ændring nu
Article 52 of the Treaty (now, after amendment, Article 43 EC), Article 53 of the Treaty (repealed by the Treaty of
En sådan lovgivning er udtryk for en forskellig behandling af forskellige typer koncernbidrag på grundlag af, hvor datterselskaberne har deres hjemsted. sted.
Such legislation entails a difference of treatment between various types of intragroup transfers on the basis of the criterion of the subsidiaries' seat.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT SAGGIO — SAG C-200/98
OPINION OF MR SAGGIO — CASE C-200/98
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT ANTONIO SAGGIO fremsat den 3. juni 1999 *
OPINION OF ADVOCATE GENERAL SAGGIO delivered on 3 June 1999 *