natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sag T-209/94 B. Ipsen/Rådet og Kommissionen
Case T-210/94 K.-H. Siem ν Council and Commission
Sag T-205/94 U. Moller/Rådet og Kommissionen
See Case T-204/94
Se sag T-204/94
Case T-211/94 J.P. Volquardsen ν Council and Commission
Se sag T-204/94
See Case T-204/94
Sag T-2MV94 K-Η. S¡cm/Rådet og Kommissionen
CaseT-205/94 U. Möller ν Council and Commission
Se sag T-204/94
Case T-212/94 B. Bovenkerk ν Council and Commission
Sag T-211/94 J. P. Volquardscn/Rådct og Kommissionen
CaseT-206/94 A. Dircks ν Council and Commission
Sag T-207/94 W. Strave/Rådet og Kommissionen
See Case T-204/94
Se sag T-204/94
Case T-213/94 H.-H. Gens ν Council and Commission
Sag T-212/94 Β. Bovenkerk/Rädet og Kommissionen
CaseT-207/94 W. Strove ν Council and Commission
SagT-220/94 H. Thomsen/Rådet og Kommissionen
See Case T-204/94
Se sag T-204/94
Case T-214/94 H.-J. Hansen ν Council and Commission
Se sag T-204/94
CaseT-208/94 H.-J. Wöhlk ν Council and Commission
Sag T-213/94 H.-H. Gchs/Rådct og Kommissionen
See Case T-204/94
Sag T-221/94 G. Hûbner/Râdet og Kommissionen
See Case T-204/94
Se sag T-204/94
Case T-215/94 T. Lange ν Council and Commission
Se sag T-204/94
CaseT-209/94 B. Ipsen ν Council and Commission
Se sag T-204/94
Case T-216/94 M. Hartwig ν Council and Commission
Se sag T-204/94
Case T-217/94 H. Griese ν Council and Commission
Sag T-216/94 M. Hartmg/Rådet og Kommissionen
CaseT-226/94 P. Dischamp ν Commission
Se sag T-204/94
Oise T-219/94 H.-H. FOrstenwerth ν Council and Commission
Sag T-217/94 H. Gricse/Rådet og Kommissionen
See Case T-204/94
Sag T-218/94 EL Krohn/Rådet og Kommissionen
See Case T-204/94
Se sag T-204/94
CaseT-228/94 A. Rusp ν Council and Commission
Sag T-219/94 H.-H. Furstenwcrth/Rådet og Kommissionen
See Case T-204/94
Se sag T-204/94
CaseT-221/94 G. Hübner ν Council and Commission
Sag T-227/94 W. Beneker/Rådet og Kommissionen
See Case T-204/94
Se sag T-204/94
CaseT-222/94 T. Johannsen ν Council and Commission
Se sag T-231/94
See Case T-204/94
Se sag T-204/94
Case T-230/94 AJ F. Farrugia ν Commission
SagT-236/94 B. Daldrup/Rådet og Kommissionen
See Case T-204/94
Annullation af Kommissionens afgørelse/beslutning 94/210/EF om en procedure om anvendelsen af EF-traktatens artikel 85 og 86 (VI/33.941 - HOV-SVZ/MCN) - vilkår for transport ad jernbane af skibscontainere til eller fra Tyskland, der er i transit via en tysk, belgisk eller nederlandsk havn — jernbanetariffer
Action for annulment - Abolition of a Community aid previously granted in the context of Council Regulation (EEC) No 4028/86 on Community measures to improve and adapt structures in the fisheries and aquaculture sector - Legitimate expectations - Proportionality -Infringement of essential procedural requirements
Se sag T-204/94
Case T-237/94 W. Reitze and Others ν Council and Commission
Sag T-237/94 W. Reitze m.fl./Rådet og Kommissionen
CaseT-232/94 Recursos Marinos v Commission
Se sag T-204/94
CaseT-238/94 G. Curdt v Council and Commission
Se sag T-231/94
See Case T-231/94
Denne publikation udarbejdes af Domstolens Informationstjeneste (L-2925 Luxembourg) med henblik på en hurtig orientering om arbejdet ved Domstolen og Retten i Første Tnstans.
This bulletin is issued by the Court's Information Service (L-2925 Luxembourg) to provide rapid information on the work or the Court.
Dommene og de fremsatte forslag til afgørelse offentliggøres senere i »Samling af Afgørelser«, som er eneste gyldige udgave. Gengivelse kan ske med kildeangivelse.
However, it is only the text of the judgments and opinions published in the European Court Reports that is authentic This information may be reproduced provided that the source is acknowledged.
Originalsprog: fransk Redaktionen afsluttet den 24. juni 1994 Katalognr.: DX-AC-94-019-DA-C
Original version: French Completed on 24 June 1994 Catalogue No : DX-AC-94-019-EN-C
Ugen 27. juni - 1. juli 1994
27 June to 1 July
Sag C-187/93
Court of Justice
Europa-Parlamentet mod Rådet for Den Europæiske Union Miljø- og forbrugerbeskyttelse
Case C­187/93 European Parliament ν Council of the European Union Environment and consumers
Sag C-298/93 Ρ Ulrich Klinke mod De Europæiske Fællesskabers Domstol Personalesag
Case C­298/93 Ρ Ulrich Klinke ν Court of Justice of the European Communities Staff case
Sag C-135/92 Fiskano AB mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
Case C­120/94 R 13 Commission of the European Communities ν Hellenic Republic Commercial policy
FORSLAG TIL AFGØRELSE
Case C­363/93 and C407/» to C411/W . 14 René Lancry ν Direction Générale des Douanes
Sag C-187/93 Europa-Parlamentet mexi Rådet for Den Europæiske Union Miljø- og forbrugerbeskyttelse
CaseC-187/93 European Parliament ν Council of the European Union Environment and consumers
»Forordning om overførsel af affald — hjemmel« (Domstolens plenum)
(Regulation on shipments of waste — Legal basis) (Full Court)
Ved stævning indleveret den 21. april 1993 havde Europa-Parlamentet anlagt sag med påstand om annullation af Rådets forordning (EØF) nr. 259/93.
By application lodged at the Court Registry on 21 April 1993, the European Parliament brought an action for the annulment of Council Regulation (EEC) No 259/93.
Til støtte for søgsmålet gjorde Europa-Parlamentet gældende, at afsnit II, IV, V og VI i den omtvistede forordning efter deres formål og indhold regulerer henholdsvis overførsler af affald inden for Fællesskabet og handelen med affald mellem Fællesskabet og tredjelande, og at forordningen derfor burde have være udstedt med hjemmel i traktatens artikel 100 A og 113, selv om der med forordningen også søges tilgodeset miljøbeskyttelseshensyn.
The European Parliament asserted in support of its application that the aim and purpose of Titles II and IV, V and VI of the Regulation is to regulate respectively movements of waste within the Community and foreign trade in waste between the Community and third countries, and that the Regulation should therefore be based on Articles 100a and 113 of the Treaty, even though it also meets requirements of environmental protection.
Hvad angik det formål, der forfølges, bemærkede Domstolen, at det fremgår af den anfægtede forordning, at ordningen om overvågning af og kontrol med overførsel af affald mellem medlemsstaterne tilgodeser behovet for at bevare, beskytte og forbedre miljøkvaliteten, og at medlemsstaterne skal kunne træffe alle nødvendige foranstaltninger til beskyttelse af menneskers sundhed og miljøet.
As regards the aim, it was apparent in particular from the contested regulation that the system set up for the supervision and control of shipments of waste between Member States reflects the need to preserve, protect and improve the quality of the environment and is designed to enable the competent authorities to take all necessary measures for the protection of human health and the environment.
For så vidt angik forordningens indhold bemærkede Domstolen, at den fastsætter de nærmere betingelser, hvorunder affald kan overføres mellem medlemsstater, og de procedurer, der skal følges for, at de kan tillades.
The Council, supported by the Kingdom of Spain, considered that the aim of the Regulation is to contribute, by regulating shipments ofwaste, to the protection of the environment, and that it therefore falls solely within the scope of Article 130s of the Treaty, even though it has secondary effects on the conditions governing competition within the Community and trade with nonmember countries.
Rådet, støttet af Kongeriget Spanien, anførte, at forordningen i kraft af bestemmelserne om overførsler af affald har til formål at bidrage til beskyttelsen af miljøet, og at den derfor alene falder ind under traktatens artikel 130 S, selv om den accessorisk har betydning for konkurrencevilkårene inden for Fællesskabet og for samhandelsvilkårene med tredjelande.
As regards the content of the Regulation, the Court noted that it sets out the conditions governing shipments of waste between Member States and the procedures to be followed for their authorization.
Domstolen bemærkede, at søgsmålet måtte afvises, for så vidt det var støttet på, at traktatens artikel 113 ikke var medtaget som hjemmel for den anfægtede forordning. På det tidspunkt, da forordningen blev udstedt, indeholdt artikel 113 ikke bestemmelser om, at Europa-Parlamentet skulle deltage i proceduren omkring
Those conditions and procedures had all been adopted with a view to ensuring the protection of the environment, taking account of objectives falling within the scope of environmental policy such as the principles of proximity, priority for
Fællesskabet Rådet havde således lovligt kunnet se bort fra traktatens artikel 100 A som hjemmel for forordningen og udstede den i henhold til traktatens artikel 130 S.
recovery and self-sufficiency at Community and national levels.
Det måtte herefter konkluderes, at den omtvistede forordning er et led i den miljøpolitik, Fællesskabet fører, og at det ikke kan antages, at den har til formål at gennemføre den frie bevægelighed for affald inden for
In those circumstances, the Court concluded that the Regulation falls within the framework of the environmental policy pursued by the Community and that it cannot be regarded as seeking to implement the free movement of waste within the Community.
Det hedder i domskonklusionen:
The Court :
Sagsøgfe frifindes
Dismisses the application;
Europaparlamentet betaler sagens omkostninger, idet Kongeriget Spanien dog bærer sine egne omkostninger«
Orders the European Parliament to pay the costs and the Kingdom of Spain to bear its own costs."
Generaladvokat F. G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 18. maj 1994.
Advocate General Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 18 May 1994
Han foreslog, at
He proposed that the Court should :
»1) sagsøgte blev frifundet;
"(1) dismiss the application;
Ved kendelse af 26. marts 1992 indgået til Domstolen den 30. juni 1992 havde Bundesgerichtshof forelagt en række præjudicielle spørgsmål om fortolkningen af Bruxelleskonventionens artikel 5, nr. 1, og artikel 17, stk 1.
By order of 26 March 1992, received at the Court on 30 June 1992, the Bundesgerichtshof referred to the Court for a preliminary ruling on the interpretation Article 5(1) and the first paragraph of Article 17 of the Convention.
Spørgsmålene var blevet rejst under en sag anlagt af Stawa, der har hjemsted i Bielefeld (Tyskland), mod Custom Made, der har hjemsted i London, i anledning af, at sidstnævnte kun havde betalt en del af vederlaget i henhold til en kontrakt om levering af vinduer og døre, som Stawa skulle fremstille.
Those questions arose in proceedings between Stawa Metallbau GmbH , which has its seat in Bielefeld (Germany), and Custom Made Commercial Ltd , which has its seat in London, concerning the payment by the latter of merely
Ifølge kontrakten, som var den første, der blev indgået mellem parterne, skulle varerne betales i engelske pund.
part of the price agreed under a contract for the supply of windows and doors to be manufactured by Stawa.
sagsøgerens søgsmål, i visse tilfælde kan føre til, at kompetencen tillægges en ret, der ikke har nogen tilknytning til tvisten, og at det udtrykkeligt fastsatte kriterium i så fald må fraviges, fordi man ellers vil nå til et resultat, der er i modstrid med formålet med konventionens artikel 5, nr. 1.
certain cases have the effect of conferring jurisdiction on a court which has no connection with the dispute, and that, in such a case, the criterion explicitly laid down should be departed from on the ground that the result it yields would be contrary to the aim of Article 5(1) of the Convention.
Stawa bekræftede indgåelsen af kontrakten ved en skrivelse af 9. maj 1988, som var affattet på engelsk, og for første gang vedlagde selskabet sine almindelige forretningsbetingelser, som var affattet på tysk I artikel 8 i disse almindelige betingelser hed det, at opfyldelsessted og værneting for samtlige tvister, der måtte opstå mellem parterne, er Bielefeld.
Stawa gave a verbal undertaking in London on 6 May 1988, following negotiations conducted in English, to supply the goods to Custom Made.
Custom Made gjorde ikke indsigelse mod de almindelige betingelser.
The goods were to be used for a building complex in London.
Hvis der anvendes andre kriterier end opfyldelsesstedet, når dette kriterium fører til, at en ret, der ikke har forbindelse med sagen, tillægges kompetence, vil det nemlig blive vanskeligt at forudse, hvilken ret der er rette værneting, og dette vil være uforeneligt med konventionens formål.
According to the Court, the use of criteria other than that of the place of performance, where that confers jurisdiction on a court which has no connection with the case, might jeopardize the possibility of foreseeing which court will have jurisdiction and for that reason be incompatible with the aim of the Convention.
Da Custom Made kun betalte en del af vederlaget, anlagde Stawa sag ved Landgericht Bielefeld med påstand om betaling af restbeløbet.
When Custom Made paid only part of the stipulated price, Stawa brought proceedings for recovery of the balance before the Landgericht Bielefeld.
Heraf fulgte, at en person i henhold til artikel S, nr. 1, i sager om kontraktforhold kan sagsøges ved retten på det sted, hvor den forpligtelse, der ligger til grund for sagen, er opfyldt eller skal opfyldes, selv i de tilfælde, hvor den således udpegede ret ikke er den, der har den snævreste tilknytning til tvisten.
It followed that under Article 5(1), in matters relating to a contract, a defendant may be sued in the courts for the place of performance of the obligation in question, even where the court thus designated is not that which has the closest connection with the dispute.
Det måtte herefter fastslås, hvilken »forpligtelse« der omhandles i konventionens artikel S, nr. 1, og hvor dens »opfyldelsessted« er.
It was accordingly necessary to identify the Obligation' referred to in Article 5(1) of the Convention and to determine its 'place of performance'.
Den nationale ret ønskede oplyst, om konventionens artikel 5, nr. 1, skal fortolkes således, at opfyldelsesstedet for forpligtelsen til at betale vederlaget i tilfælde, hvor en leverandør over for en kunde fremsætter krav om betaling i henhold til en bearbejdelseskontrakt, skal bestemmes i henhold til den materielle lov, der er anvendelig på den omtvistede forpligtelse i medfør af lovkonfliktreglerne ved den ret, sagen er indbragt for, selv når disse regler foreskriver, at bestemmelser som dem, der er fastsat i den uniforme lov om internationale løsørekøb, som er knyttet som bilag til Haagerkonventionen af 1. juli 1964, skal anvendes på kontrakten.
The national court asked whether Article 5(1) of the Convention was to be understood as meaning that, in the case of a claim for payment by a supplier against his customer under a contract for manufacture and supply, the place of performance of the obligation to pay must be determined pursuant to the substantive law applicable to the obligation in issue under the conflicts rules of the court seised, even if those rules refer to the application to the contract of provisions such as those of the Uniform Law on the International Sale of Goods, annexed to the Hague Convention of 1 July 1964.
Domstolen henviste til, at den tidligere har udtalt, at forpligtelsen ikke kan være enhver forpligtelse efter den pågældende kontrakt, men er den forpligtelse, der svarer til den kontraktmæssige rettighed, sagsøgeren påberåber sig som grundlag for søgsmålet.
The obligation could not be interpreted as referring to any obligation whatsoever arising under the contract in question, but is rather that which corresponds to the contractual right on which the plaintiffs action is based.
Artikel S, nr. 1, bestemmer, at en person i sager om kontraktforhold kan sagsøges ved retten på det sted, »hvor den forpligtelse, der ligger til grund for sagen, er opfyldt eller skal opfyldes«.
Article 5(1) provides in particular that a defendant may, in matters relating to a contract, be sued in the courts 'for the place of performance of the obligation in question'.
Opfyldelsesstedet er normalt det, der stærkest knytter et søgsmål på grundlag af kontrakten til den stedligt kompetente ret, og det er denne tilknytning, som har dannet grundlag for valget af opfyldelsesstedets værneting i sager om kontraktforhold.
That place usually constitutes the closest connecting factor between the dispute and the court having jurisdiction over it and explains why that court has jurisdiction in contractual matters.
Med hensyn til »opfyldelsesstedet« har Domstolen udtalt, at det tilkommer den nationale ret, for hvilken sagen er indbragt, i medfør af konventionen at afgøre, om det sted, hvor forpligtelsen er opfyldt eller skal opfyldes, er beliggende inden for rettens stedlige kompetence, og at retten i denne henseende i henhold til sine egne lowalgsregler må afgøre, hvilken lov der er anvendelig på det pågældende retsforhold, og i overensstemmelse med denne lov fastlægge den omtvistede kontraktmæssige forpligtelses opfyldelsessted.
With regard to the 'place of performance', the Court has ruled that it is for the court before which the matter is brought to establish under the Convention whether the place of performance is situate within its territorial jurisdiction and that it must for that purpose determine in accordance with its own rules of conflict of laws what is the law applicable to the legal relationship in question and define, in accordance with that law, the place of performance of the contractual obligation in question
Domstolen bemærkede, at det ganske vist var blevet gjort gældende, at det kriterium, som udtrykkeligt er fastsat i konventionens artikel S, nr. 1, nemlig opfyldelsesstedet for den forpligtelse, som konkret ligger til grund for
It had been submitted, certainly, that the criterion of the place of performance of the obligation which specifically forms the basis of the applicant's action, a criterion expressly laid down in Article 5(1) of the Convention, may in
»Artikel 5, nr. 1, i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, som ændret ved konventionen af 9. oktober 1978 om Kongeriget Danmarks, Irlands og Det Forenede Kongerige Storbritannien ogNordirlands tiltrædelse, skal fortolkes således, at opfyldelsesstedet for forpligtelsen til at betale vederlaget i tilfælde, hvor en leverandør over for en kunde fremsætter krav om betaling i henhold til en bearbejdelseskontrakt, skal bestemmes i henhold til den materielle lov, der er anvendelig på den omtvistede forpligtelse i medfør af lovkonfliktreglerne ved den ret, sagen er indbragt for, selv når disse regler foreskriver, at bestemmelser som dem, der er fastsat i den uniforme lov om internationale løsørekøb, som er knyttet som bilag til Haagerkonventionen af 1. juli 1964, skal anvendes på kontrakten. «.
"Article 5(1) of the Convention of 27 September 1968 on Jurisdiction and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters, as amended by the Convention of 9 October 1978 on the Accession of the Kingdom of Denmark, Ireland and the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland, must be interpreted as meaning that, in the case of a demand for payment made by a supplier to his customer under a contract of manufacture and supply, the place of performance of the obligation to pay the price is to be determined pursuant to the substantive law governing the obligation in dispute under the conflicts rules of the court seised, even where those rules refer to the application to the contract of provisions such as those of the Uniform Law on the International Sale of Goods, annexed to the Hague Convention of 1 July 1964."
Generaladvokat C. O. Lenz fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenurrO den 8. marts 1994.
Advocate General Lenz delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 8 March 1994
»Det første spørgsmål, litra a) og b):
'Question 1(a) and (b):
1) Når en leverandør anlægger sag mod en kunde med krav om betaling i henhold til en bearbejdelseskontrakt der er undergivet den uniforme købelov, og når artikel 59, stk. 1, første led, i den uniforme købelov efter den materielle lov finder anvendelse på betalingen, er opfyldelsesstedet i Bruxelles konventionens artikel 5, nr. l's forstand det i kontrakten aftalte bestemmelsessted for leverancen, uafhængigt af, hvem af parterne der skal bære faren for transporten af varerne til dette sted.
Where a supplier makes a claim against a customer for the payment of the price due under a contract for manufacture and supply to which the Uniform Law on the International Sale of Goods is applicable and the first part of Article 59(1) of the Uniform Law is applicable to that payment under the substantive law, the place of performance within the meaning of Article 5(1) of the Brussels Convention is the place agreed in the contract at which the goods are intended to be supplied, irrespective as to which of the parties have to bear the risk of conveying the goods to that place.'
I det omfang det er nødvendigt, besvares de følgende spørgsmål således:
The reply to the following questions, in so far as they need to be answered, should be as follows:
2) a) Under de af Bundesgerichtshof angivne omstændigheder kan en værnetingsaftale efter artikel 17, stk. 1, andet punktum, tredje alternativ, kun gyldigt komme i stand, når der findes en sædvane, som følges almindeligt, stadigt og regelmæssigt i de pågældende brancher ved transaktioner, som både materielt og med hensyn til stedet svarer til den omtvistede transaktion, og som berettiger til at antage, at parternes adfærd er udtryk for, at man er nået til enighed om indholdet af den skriftlige bekræftelse og om de vedlagte almindelige forretningsbetingelser.
In the circumstances adverted to by the Bundesgerichtshof, a jurisdiction agreement can be validly made under the third hypothesis in the second sentence of Article 17, first paragraph, of the Convention only where a practice exists which is followed generally, continuously and regularly by the circles concerned in transactions which correspond, both objectively and in point of their localization, to the transaction at issue and warrants the conclusion that the parties' conduct implies assent to the content of the letter of confirmation and the general business conditions appended thereto.
Hvis sagens udfald i tilfælde af, at en af parterne ikke har kendskab til en sådan sædvane — forudsat at der findes en sådan — afhænger af, om denne part burde have kendskab til sædvanen, må dette spørgsmål besvares benægtende, hvis der ikke findes en sådan sædvane på den pågældende parts hjemsted, og der er tale om den første forretningsforbindelse med en part, som følger denne sædvane.
If, in view of the fact that one of the parties was unaware of such a practice — if any —, the resolution of the dispute turns on whether that party ought to have been aware of that practice, the question should be answered in the negative if no such practice existed at the place at which that party has its head office and it was the first time that that party did business with a party adopting such a usage.
Det forholder sig anderledes, når det gøres gældende, og i givet fald godtgøres, at der foreligger andre omstændigheder, som i tilstrækkelig grad støtter, at den pågældende part burde have kendskab til den omhandlede sædvane.
Matters will be different where other circumstances are relied on and proved which bear out to a sufficient degree the fact that the party concerned ought to have been aware of the commercial practice in question.