natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Domstolen bemærkede, at en simpel forhåndsfastsættelse af en sidste anvendelsesdato ikke i sig selv var en foranstaltning, der er egnet til at beskytte den offentlige sundhed: Den indebar ikke på nogen måde en kontrol af den
The regulation in question constitutes a new technical specification within the meaning of Article 1, cited above, since non-reusable sterile medical instruments may henceforth be marketed or used in Germany only if certain obligations are fulfilled the application of which was formerly confined to the labelling of medicinal products.
Noget andet gjaldt for gennemførelsen af denne forskrift, som i sig serv udgjorde en ny specifikation, der var undergivet meddelelsespligt tidligere var meddelt Kommissionen.
That enabling measure, taken as such, does not require to be notified on the basis of Article 8 aforesaid since it does not constitute a new specification.
En sådan bemyndigelse skulle nemlig i sig selv ikke fremsendes i overensstemmelse med artikel 8, da den ikke udgjorde en ny specifikation.
The situation is different as regards the implementation of that measure, which does constitute a new specification which must be notified.
Forbundsrepublikken Tyskland har ved at begrænse den sidste anvendelsesdato, der kan anføres på emballagen til lægemidler og sterile medicinske instrumenter tu engangsanvendelse, til to datoer pr. ¿Ir (30.6. og 31.12.) samt ved at undlade at tilstille Kommissionen udkastetui en anordningont nye tekniske forskrifter for markedsføring af de nævnte medicinske instrumenter, tilsidesat sine forpligtelser i henhold lä EØF-traktatens artikel 30 og artikel 8 i Rådets direktiv 83I189IEØF af 28. marts 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder ogforskrifter. forskrifter.
Declares that, by restricting to two a year (30 June and 31 December) the expiry dates which may be indicated on the packaging of medicinal products and of non-reusable sterile medical instruments and by not notifying to the Commission a draft of a regulation introducing new technical regulations for the marketing of those medical instruments, the Federal Republic of Germany hasfaded to fulfil its obligations under Article 30 of the EEC Treaty and under Article 8 of Council Directive 83/189/EEC of 28 March 1983 laying down a procedure for the provision of information in the field of technical standards and regulations.
Forbundsrepublikken "tyskland betaler sagens omkostninger.«
Orders the Federal Republic of Germany to pay the costs."
Generaladvokat M. Darmon fremsatte forslap til afgørelse i retsmødet i Domstolens plenum den 15. december 1993.
Advocate General Darmon delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 15 December 1993.
- i henhold til EØF-traktatens artikel 30, idet den for lægemidler og sterile medicinske instrumenter til engangsanvendelse kræver, at mærkningen kun indeholder to årlige datoer som sidste anvendelsesdato, i henhold til artikel 8, stk. 1, i direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983, idet den har undladt forud for anordningens vedtagelse, at tilstille Kommissionen udkastet til anordning af 25. marts 1988 om den første ændring af anordningen om farmaceutiske virksomheder, hvorefter forpligtelsen til at angive en sidste anvendelsesdato udvides til at omfatte sterile medicinske instrumenter til engangsanvendelse.
"(1) declare that the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations: under Article 30 of the EEC Treaty, by making the placing on the market of proprietary medicinal products and non-reusable sterile medical instruments subject to the obligation to use only two dates in the year to indicate their expiry date on the packaging; under Article 8(1) of Directive 83/189/EEC of 28 March 1983, by failing to communicate to the Commission, before its adoption, the draft text of the Order of 25 March 1988, amending for the first time the Order on pharmaceutical companies, which extends to non-reusable sterile medical instruments the obligation to indicate an expiry date;
»Transportvirksomheders adgang til at udføre personbefordring ad landevej i en medlemsstat, hvor de ikke er hjemmehørende -fornyet høring af Europa-Parlamentet« (Domstolens plenum) i en anden medlemsstat end den, hvor virksomheden er hjemmehørende.
By application lodged on 29 October 1992, the European Parliament brought proceedings for the annulment of Council Regulation (EEC) No 2454/92 laying down the conditions under which non-resident carriers may operate national road passenger transport services within a Member State on the ground that the Council had disregarded the prerogatives of the Parliament.
Den af Rådet vedtagne ordning omfattede derimod, hvad angår rutekørsel, kun befordring af arbejdstagere mellem bopæl og arbejde og af skoleelever og studerende mellem bopæl og uddannelsesinstitution i grænseområder.
In support of its application, the Parliament argued that the contested act infringed an essential procedural requirement by disregarding the Parliament's right to participate in the Community legislative process.
Ved stævning indleveret den 29. oktober 1992 havde Europa-Parlamentet anlagt sag med påstand om amodiation af Rådets forordning (EØF) nr. 2454/92 af 23. juli 1992 om betingelserne for transportvirksomheders adgang til at udføre personbefordring ad landevej i en medlemsstat hvor de ikke er hjemmehørende, under anbringende af, at Rådet havde tilsidesat Parlamentets beføjelser.
The Court pointed out that the Commission's initial proposal, on which the Parliament gave its opinion, envisaged that any carrier who operated road passenger transport services for hire or reward, was established in a Member State, was authorized therein to undertake the international carriage of passengers, and satisfied the conditions laid down by Directive 74/562 referred to above, was to be permitted to operate national road passenger transport services for hire or reward by means of regular services, occasional services or shuttle services, in a Member State other than that in which he was established.
Som anført af Parlamentet havde det været en følge af tilnærmelsen mellem henholdsvis Kommissionens oprindelige forslag og den anfægtede forordning, at der for rutekørsels vedkommende var sket en begrænsning af ordningens anvendelsesområde til visse former for personbefordring ad landevej og til indskrænkede grænseområder, således at ændringerne måtte antages at berøre selve kernen i den indførte ordning.
As the Parliament maintained, a comparison between the Commission's initial proposal and the contested regulation shows that, as far as regular services are concerned, the amendments made have restricted the scope of the regulation to certain types of road passenger transport and to certain restricted frontier zones in such a way as to affect the very essence of the enactment.
Ændringerne måtte derfor anses for væsentlige.
Those amendments must therefore be regarded as substantial.
Rådet havde imidlertid gjort gældende, at de nævnte ændringer stemte overens med Parlamentets opfattelse.
The Council argued that those amendments correspond to the Parliament's wishes.
Europa-Parlamentet gjorde gældende, at der ved den anfægtede forordning var sket en tilsidesættelse af en væsentlig formforskrift, idet Parlamentets beføjelse til at deltage i Fællesskabets lovgivningsproces var blevet tilsidesat.
The case-law of the Court shows that, when the regulation adopted broadly corresponds to the Parliament's wishes, the Council may dispense with further consultation.
Rådets forpligtelse til at høre Parlamentet omfatter en forpligtelse til at høre det på ny, såfremt der påtænkes gennemført en væsentlig ændring i forhold til det forslag, som Parlamentet har afgivet udtalelse om.
In the present case, however, the Council had not produced any text enabling the conclusion to be drawn that the Parliament expressly declared itself in favour of a progressive liberalization of cabotage in passenger transport.
Dette var tilfældet her, for så vidt næsten al rutekørsel var blevet udelukket fra forordningens materielle anvendelsesområde, og den fuldstændige liberalisering af cabotagekørsel under andre former end rutekørsel var blevet udsat til den 1. januar 1996.
Indeed, the resolution cited by the Council, which concerns the liberalization of cabotage in road haulage operations, namely a different sector from the one in question here, contains no indication to that effect. The Council's argument could not, therefore, be upheld.
Domstolen bemærkede i sagen, at det fremgår af dens faste praksis, at kravet om, at Europa-Parlamentet som led i lovgivningsprocessen skal høres, når traktaten indeholder bestemmelse herom, indebærer, at der skal ske en fornyet høring i alle tilfælde, hvor den endeligt udstedte retsakt som helhed efter sit indhold adskiller sig væsentligt fra det forslag, som Parlamentet allerede er blevet hørt om, bortset fra, når ændringerne i det væsentlige svarer til den opfattelse, som Parlamentet har givet udtryk for.
On that point, in examining whether the Council's amendments correspond with the wishes of the Parliament, no reference may be made to opinions expressed by parliamentary committees before the adoption of a legislative resolution ending the consultation procedure.
Domstolen bemærkede herom, at det fremgår af dens praksis, at stemmer den forordning, der er udstedt, i store træk overens med den opfattelse, som Parlamentet har givet udtryk for, består der ingen forpligtelse for Rådet til at foretage en fornyet høring.
Simply to annul the contested regulation would be likely to call in question the degree of liberalization which that regulation sought to achieve.
Det oprindelige forslag fra Kommissionen, som Parlamentet afgav udtalelse om, indeholdt herved bestemmelse om, at enhver transportvirksomhed, som udfører personbefordring ad landevej for fremmed regning, som er etableret i en anden medlemsstat og dér har tilladelse til at udføre international personbefordring, og som opfylder betingelserne i direktiv 74/562, skulle have adgang til at udføre intern personbefordring ad landevej for fremmed regning i form af rutekørsel, pendulkørsel eller lejlighedsvis kørsel
Accordingly, the provisions of the annulled regulation may remain effective until the Council, after proper consultation of the Parliament, has adopted new legislation in the matter.
Det hedder i domskonklusionen: »1) Rådets forordning (EØF) nr. 2454/92 af 23. juli 1992 om betingelserne for transportvirksomheders adgang til at udføre personbefordring ad landevej i en medlemsstat, hvor de ikke er hjemmehørende, annulleres.
Anmäs Council Regulation (EEC) No 2454/92 of 23 July 1992 laying down the conditions under which non-resident carriers may operate national road passenger transport services within a Member State
Retsvirkningerne af den annullerede forordning står ved magt, indtil Rådet efter at have hørt Parlamentet har udstedt nye bestemmelser på området
Declares that the provisions of the annulled regulation shall remain effective until the Council, after consultation with the Parliament, has adopted new legislation in the matter.
Generaladvokat M. Darmon fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 16. marts 1994.
Advocate General Darmon delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 16 March 1994
»1) annullerer Rådets forordning (EØF) nr. 2454/92 af 23. juli 1992 om betingelserne for transportvirksomheders adgang til at udføre personbefordring ad landevej i en medlemsstat, hvor de ikke er hjemmehørende
Council Regulation (EEC) No 2454/92 of 23 July 1992 laying down the conditions under which non-resident carriers may operate national road passenger transport services within a Member State should be annulled;
2) træffer bestemmelse om, at forordningens retsvirkninger skal stå ved magt, indtil Rådet har udstedt en ny forordning
(2) the provisions of the annulled regulation should remain effective until a new regulation is adopted by the Council;
»Præjudiciel forelæggelse — vurdering af gyldighed — antidumpingtold — forordning — berigtigelse — virkning«
(3) the Council should be ordered to pay the costs of these proceedings, save for those relating to the intervention, which must be borne by the Kingdom of Spain."
Præjudiciel »Fælles toldtarif—positioner—diagnostisk testsæt til at fastslå kolesterolspejlet i blodplasma « (Tredje Afdeling)
Preliminary ruling (Reference for a preliminary ruling - Assessment of the validity of a measure - Anti-dumping duty - Regulation - Corrigendum - Scope) (Third Chamber)
Spørgsmålene var blevet rejst under en retssag vedrørende tarifering af et testsæt, som anvendes diagnostisk til at fastslå kolesterolspejlet i blodplasma, benævnt »Chemcard Cholesteroltest«.
By order of 25 November 1992, received at the Court on 1 February 1993, the Finanzgericht (Finance Court) Munich (Federal Republic of Germany) referred to the Court for a preliminary ruling a question as to the validity of Commission Regulation (EEC) No 165/90.
Ved kendelse af 8. juni 1993, indgået til Domstolen den 14. juli s.a. havde Bundesfinanzhof forelagt tre præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af pos.
The goods were described by AC-ATEL as "dual port dynamic read/write random access memories with a storage capacity of 1 Mbit ...".
Domstolen besvarede de forelagte spørgsmål således:
It notes that goods falling within subheading 8542 11 43 are not mentioned in Commission Regulation No 165/90 and concludes that provisional anti-dumping duty could not therefore be collected in respect of those products on the basis of that regulation.
»Den kombinerede nomenklatur for 1991, der indførtes ved Kommissionens forordning (EØF) nr. 2472/90 af 31. juli 1990 om ændring af bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif, skal fortolkes således, at en vare i sæt til delaüsalg til bestemmelse af kolesterolspejlet i blodplasma, der har sådanne karakteristika som 'Chemcard Cholesteroltesf, skal tariferes i pos. 4823 9090.«
It noted that subheading 8542 11 43 was incorporated into Regulation No 165/90 by the corrigendum of 10 February 1990. The court doubted whether a Community regulation can be amended by a mere corrigendum such as that published in the Official Journal on 10 February 1990.
Generaladvokat W. Van Gerven fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet i Tredje Afdeling den 14. april 1994:
The question referred for a preliminary ruling concerned the point whether the corrigendum published in the Official Journal on 10 February 1990 altered the scope of Regulation No 165/90 by extending its application to DRAM memories under CN code 8542 11 43 whilst, in its initial version, the regulation applied only to finished memories under CN code 8542 11 71, or whether, on the contrary, the corrigendum was intended only to correct certain references to the combined nomenclature of the CCT.
Han foreslog Domstolen
The Court ruled as follows:
Præjudiciel »Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende — forpligtede institutioners krav overfor en erstatningspligtig tredjemand — artikel 93, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 1408/71« (Femte Afdeling) skadelidtes krav i henhold til § 116 i den tyske Sozialgesetzbuch, bind X.
memories) originating in Japan, accepting undertakings offered by certain exporters in connection with the anti-dumping proceeding concerning imports of these products and terminating the investigation in their respect, as amended by the corrigendum published on 10 February 1990."
Ved kendelse af 17. december 1992 indgået til Domstolens Justitskontor den 23. december 1992 havde Østre Landsret forelagt fire præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 93 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71.
Advocate General Lenz delivered his Opinion at the sitting of the Third Chamber on 14 April 1994
DAK anførte heroverfor, at de danske domstole i medfør af forordningens artikel 93 skal anerkende institutionens ret til indtræden i henhold til den tyske lovgivning.
"Consideration of the question referred to the Court for a preliminary ruling has not disclosed any factor of such a kind as to affect the validity of Commission Regulation No 165/90, as amended by the corrigendum of 10 February 1990."
Østre Landsret fandt herefter, at der var spørgsmål om rækkevidden af forordningens artikel 93 og om, hvorvidt erstatningsansvarsloven kunne anvendes i hovedsagen.
Preliminary ruling (Common Customs Tariff - Tariff headings - Test for diagnostic determination of the cholesterol level of blood plasma) (Third Chamber)
Andrea Edith Leipelt's datter kom den 5. oktober 1986 til skade ved et færdselsuheld forårsaget af en dansk bilist, der var ansvarsforsikret hos Lærerstandens Brandforsikring. Hun var indlagt på et dansk hospital, hvorefter hun blev transporteret til Tyskland, hvor hun også var hospitalsindlagt.
By order of 8 June 1993 received at the Court on 14 July 1993, the Bundesfinanzhof (Federal Finance Court) referred to the Court for a preliminary ruling three questions on the interpretation of heading No 3822 and of subheading No 4823 9090 of the Combined Nomenclature for 1991 adopted by Commission Regulation (EEC) No 2472/90.
DAK afholdt samtlige udgifter til hospitalsophold og transport, som udgjorde 6 600 kr. for hospitalsopholdet i Danmark, 712,48 kr. for transporten mellem Danmark og Tyskland og 8 188,95 DM for hospitalsopholdet i Tyskland.
Those questions were raised in proceedings concerning the tariff classification of a diagnostic test for determining the cholesterol level of blood plasma known as "Chemcard Cholesteroltest".
DAK anlagde sag mod Lærerstandens Brandforsikring ved Københavns Byret og ankede siden dennes dom til Østre Landsret med påstand om godtgørelse af samtlige de af institutionen afholdte udgifter. Institutionen gjorde til støtte for påstanden gældende, at den var indtrådt i
"The Combined Nomenclature in force in 1991 introduced by Commission Regulation (EEC) No 2472/90 of 31 July 1990 amending Annex I to Council Regulation (EEC) No 2658/87 on the tariff and statistical nomenclature and on the Common Customs Tariff must be interpreted as meaning that a product put up in a set for retail sale for determining the
forpligtede institution på grundlag af indtræden eller som et selvstændigt krav kan gøre gældende i den medlemsstat, hvor den har hjemsted.
cholesterol level of blood plasma with the characteristics of the 'Chemcard Cholesteroltest' must be classified under subheading No 4823 9090."
sociale sikringsydelser som følge af en skade, der er indtruffet på en anden medlemsstats område, over for den ansvarlige tredjemand skal kunne gennemføre de krav, den har i henhold til den for den gældende lovgivning, enten i form af subrogation eller i form af en anden retlig konstruktion.
Advocate General Van Gerven delivered his Opinion at the sitting of the Third Chamber on 14 April 1994. 1994.
De i forordningens artikel 93, stk. 1, omhandlede krav vedrører imidlertid efter selve artiklens ordlyd kun sociale sikringsydelser, som skal betales som følge af en skade, der er indtruffet på en anden medlemsstats område.
"On the basis of the foregoing I therefore propose that the Court should reply to the first question that the test set described therein must be classified under heading No 3822 of the Combined Nomenclature. The second and third questions do not then call for any reply."
Endelig bemærkes, at forordningens artikel 93, stk. 1, alene skal sikre, at den forpligtede institutions eventuelle krav i henhold til den for den gældende lovgivning anerkendes af de andre medlemsstater.
Preliminary ruling (Social security for migrant workers - Rights of institutions responsible for benefits against liable third parties - Article 93(1) of Regulation (EEC) No 1408/71) (Fifth Chamber)
Bestemmelsen har ikke til formål at ændre de regler, der finder anvendelse ved afgørelsen af, om og i hvilket omfang skadevolderen har pådraget sig et erstatningsansvar uden for kontraktforhold.
By order of 17 December 1992, received at the Court on 23 December 1992, the Østre Landsret (Eastern District Court) referred to the Court for a preliminary ruling four questions on the interpretation of Article 93 of Council Regulation (EEC) No 1408/71.
Forordningens artikel 93, stk. 1, er således en lovkonfliktregel, ifølge hvilken en national domstol i en sag, hvorunder et erstatningskrav gøres gældende mod skadevolderen, skal anvende lovgivningen i den medlemsstat, hvor den forpligtede institution har hjemsted, ikke alene med henblik på afgørelsen af, om institutionen lovligt er indtrådt i skadelidtes krav eller har et selvstændigt krav mod den ansvarlige tredjemand, men også med henblik på fastlæggelsen af karakteren og omfanget af de fordringer, den forpligtede institution er indtrådt i eller har som selvstændige krav mod tredjemand.
Those questions were raised in proceedings between Deutsche Angestellten-Krankenkasse ("DAK"), a German social security institution, and Lærerstandens Brandforsikring G/S ("LB"), a Danish insurance company which inter alia writes motor insurance policies, concerning the recoupment of sums paid by DAK following an accident in Denmark to the daughter of its insured, Andrea Edith Leipelt.
Det følger af det således anførte, at bestemmelser, der vedrører sociale sikringsinstitutioners regreskrav over for en tredjemand, der er erstatningsansvarlig for en skade, som har ført til udbetaling af sociale sikringsydelser, ikke kan finde anvendelse ved fastlæggelsen af, om og i hvilket omfang en forpligtet institution i en anden medlemsstat har et krav mod den person, der er ansvarlig for en skade, som er indtrådt i den medlemsstat, hvor de pågældende bestemmelser er gældende.
Mrs Leipelt's daughter was the victim of a road accident on 5 October 1986 caused by a Danish motorist who was insured against third party liability by LB.
Sådanne bestemmelser udelukker således ikke regres fra en forpligtet institution i en anden medlemsstat end den, hvor bestemmelserne er gældende.
She was in hospital in Denmark and was then transported to Germany, where she stayed in hospital.
Dette ville navnlig være tilfældet, såfremt retten til indtræden eller det selvstændige krav i henhold til lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område skaden er indtrådt, ikke omfatter visse typer fordringer, som den
DAK paid the entire cost of the hospital treatment and the transport, namely DKR 6 600 for the stay in hospital in Denmark, DKR 712.48 for the transport from Denmark to Germany and DM 8 188.95 for the stay in hospital in Germany.
Domstolen besvarede de forelagte spørgsmål således:
It based its claims on the rights of the victim, to which it claimed to have been subrogated under Paragraph 116 of Part X of the German Social Security Code.
Generaladvokat C. O. Lenz fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling) den 14. april 1994.
DAK counter-argued that the subrogation which it had the benefit of under German law had to be recognized by the Danish courts, by virtue of Article 93 of the regulation.
Artikel 93, stk. 1, litra a), i forordning nr. 1408/71 skal fortolkes således, at både spørgsmålet om den forpligtede institutions ret til indtræden i krav og spørgsmålet om denne rets omfang er undergivet den lovgivning, der gælder for institutionen
According to the Court, Article 93(1) of the regulation has the object of allowing a social security institution, which has paid social security benefits following an injury sustained in the territory of another Member State, to exercise against the third party liable for the injury the rights of action provided for by the legislation which it administers, either by means of subrogation or by any other legal method.