natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sagerne C-213/88 og C-39/89: Storhertugdømmet Luxembourg mod Europa-Parlamentet
Mr Advocate General Van Gerven delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 26 September 1991.
Ved to stævninger indgivet henholdsvis den 1. august 1988 og den 16. februar 1989 havde Storhertugdømmet Luxembourg anlagt sag med påstand om dels annullation af Europa-Parlamentets præsidiums afgørelse af 1. juni 1988 om Informations- og Pressetjenesten i Bruxelles og af præsidiets afgørelse af 15. juni 1988 med titlen "Notat med en oversigt på mellemlang sigt over Europa-Parlamentets aktiviteter på de tre sædvanlige arbejdssteder", dels af Europa-Parlamentets beslutning af 18. januar 1989 om institutionernes hjemsted og
On a proper interpretation of Article 3 of Council Regulation (EEC) No 1697/79 of 24 July 1979 on the postclearance recovery of import duties or export duties which have not been required of the person liable for payment on goods entered for a customs procedure involving the obligation to pay such duties, the phrase "an act that could give
Europa-Parlamentets hovedarbejdssted (EFT C 47, s. 88).
Joined Cases C-213/88 and C-39/89: Grand Duchy of Luxembourg ν European Parliament - 28 November 1991 (Seat of the institutions and places of work of the European Parliament -Transfer of staff) (Full Court)
For det andet bemærkede Domstolen, at artikel 4 i afgørelsen af 8. april 1965 om den midlertidige placering af visse af Fællesskabernes institutioner og tjenestegrene (JO L 1967 nr. 152, s. 18) bestemmer, at "Europa-Parlamentets Generalsekretariat og dets tjenester er fortsat placeret i Luxembourg".
The Court first recalled that the Parliament was permitted, by virtue of its powers of internal organization under Articles 25 of the ECSC Treaty, 142 of the EEC Treaty and 112 of the Euratom Treaty, to take appropriate measures to ensure its proper functioning and the proper conduct of its proceedings.
Domstolen bemærkede, at det tilkommer hver enkelt institution at fastlægge sin informationspolitik, metoder, fremgangsmåder og midler i forbindelse hermed, og med respekt af de begrænsninger, som fællesskabsretten pålægger den.
In the second place, the Court recalled that Article 4 of the decision of 8 April 1965 on the provisional installation of certain institutions and certain departments of the Communities (Journal Officiel 1967 No L 152, p.
Forpligtelsen til at informere offentligheden om en institutions virksomhed er så meget desto mere nødvendig, når der er tale om et parlament valgt ved direkte almindelig valg, som deltager i lovgivningsproceduren i sine vælgeres navn.
18) provided: "The General Secretariat of the Assembly and its departments shall remain in Luxembourg".
Følgelig måtte det i det omfang, en væsentlig del af Parlamentets virksomhed foregår i Bruxelles, hvor der er placeret et stort antal journalister, erkendes, at en styrkelse af pressetjenesten i denne by, som er nødvendig for udførelsen af dens informationsopgave, ikke overskrider grænserne for det skøn, som er tildelt Parlamentet ved udøvelsen af sin kompetence til at tilrettelægge sin interne organisation.
The Court also emphasized that it had previously held that the Parliament had to be in a position to maintain in the various places of work outside the place where its Secretariat was established the infrastructure essential for ensuring that it could fulfil in all those places the tasks which were entrusted to it by the Treaties.
Det fremgik af generalsekretærens notat og af præsidiets afgørelse, at Parlamentets mål er at stille et tilstrækkeligt antal kontorer og mødesale til disposition for medlemmerne, de politiske grupper og generalsekretæren.
However, the Court added the qualification that any decision to move the General Secretariat of the Parliament or the other departments, wholly or partially, de .iure or de facto, would constitute a breach of Article 4 of
Domstolen fandt, at Parlamentet kunne forfølge dette mål inden for rammerne af sin interne organisationskompetence.
The Court held that it was for each Institution to establish the methods, channels and expedients of its information policy, within the limits set by Community law.
Det stod fast, at medlemsstaternes regeringer endnu ikke har opfyldt deres forpligtelse til endeligt at fastlægge institutionernes hjemsted i overensstemmelse med Traktaternes bestemmelser.
It was not in dispute that the governments of the Member States had yet to honour their obligation to determine definitively the seat of the institutions, in accordance with the provisions of the Treaties.
Denne omstændighed indebærer dog på ingen måde en udvidelse af Parlamentets skøn ved dens udøvelse af sin kompetence med hensyn til den interne organisation. Følgelig er Parlamentet forpligtet til at respektere medlemsstaternes regeringers kompetence til at fastlægge institutionernes hjemsted såvel som de beslutninger, der allerede midlertidigt er truffet herom i mellemtiden.
Nevertheless, that fact in no way implied an increase in the margin of discretion enjoyed by the Parliament in the exercise of its powers of internal organization.
Domstolen bemærkede, at Parlamentet havde erkendt, at den pågældende beslutning ikke havde til formål at bestemme overførelse af generaldirektorater, og at de foranstaltninger, som den omhandlede, kun skulle gennemføres, for så vidt der var tale om strukturer, der var nødvendige for institutionens rette funktion.
The Court noted that the Parliament had accepted that the resolution of 18 January 1989 had not sought to make provision for the transfer of the Directorates-General and that the measures it envisaged would not apply except in the case of structures essential to its proper functioning.
Domstolen fastslog herefter, at de overførelser af personale, som fulgte af den anfægtede beslutning, ikke overskred det skøn, som Parlamentet har som led i sin interne organisationskompetence.
The Court therefore concluded that the transfers of staff required by the disputed resolution did not exceed the margin of discretion enjoyed by the Parliament as part of its powers of internal organization.
Generaladvokat Carl Otto Lenz fremstatte forslag til afgørelse for Domstolens plenum den 25. april 1991.
Mr Advocate General Lenz delivered his Opinion at the sitting of the full Court on 25 April 1991.
"På baggrund af den foregående gennemgang foreslår jeg Domstolen:
"In the light of the foregoing, I propose that the Court should:
at frifinde sagsøgte,
Dismiss the applications as unfounded;
at dømme sagsøgeren til at betale sagens omkostninger."
Order the applicant to pay the costs."
BEUC havde til støtte for påstandene for det første gjort gældende, at reglerne om kontradiktion ikke var blevet iagttaget, og for det andet, at princippet om god forvaltningsskik og princippet om, at fællesskabsrettens sagsbehandlingsregler skal anvendes på en sammenhængende måde, var blevet tilsidesat.
Bureau Européen des Unions de Consommateurs (BEUC) ν Commission of the European Communities and Others ­ 28 November 1991 (Anti­dumping proceeding ­ Right to inspect the Commission's non­confidential file) (Full Court)
For så vidt angik anbringendet om, at reglerne om kontradiktion ikke var blevet iagttaget, bemærkede Domstolen, at en antidumping- og antisubsidieprocedure og de beskyttelsesforanstaltninger, der eventuelt fastsættes som afslutning på en sådan procedure, er rettet mod importen af produkter, der påstås at være genstand for dumping fra fremmede producenters eller eksportørers side eller efter omstændighederne fra importører eller at være subsidieret af tredjelande.
By an application lodged at the Court Registry on 16 May 1989 the BEUC brought an action requesting the Court to declare void the Commission's decision refusing to permit the applicant, in the context of an anti­dumping proceeding concerning imports of audio cassettes and audio cassette tapes from Japan, the Republic of Korea and Hong Kong, to inspect the Commission's non­confidential file and information made available by all the parties in that proceeding and to declare that Article 7(4)(a) of Council Regulation No 2423/88 of 11 July 1988 on protection against dumped or subsidized imports from countries not members of the European Economic Community (Official Journal 1988 No L 209, p.
En procedure i henhold til forordning nr. 2423/88 kan derfor ikke indeholde et klagepunkt i forhold til dem, idet der ikke er klaget over dem.
1) was inapplicable in so far as it prohibited the applicant from inspecting the aforesaid file and information.
Det forhold, at en forbrugerorganisation, når betingelserne er opfyldt, med Domstolens tilladelse kan indtræde i en retssag og som intervenient kan få adgang til de ikkefortrolige dokumenter, som parterne har fremlagt, medfører ikke, at organisationen kan få en tilsvarende ret under en administrativ ant i dump i ngprocedure.
In support of its application the BEUC put forward two pleas in law based, first, on infringement of the principle of the right to a fair hearing and, secondly, on infringement of the principle of sound administration and coherent application of the Community rules of procedure.
For så vidt angår påstanden om, at artikel 7, stk. 4, litra a), i grund forordningen om antidumping ikke finder anvendelse, bemærkede Domstolen, at Rådet havde valgt at give aktindsigt i de ikkefortrolige dokumenter til dem, der er mest direkte berørt af en påstået antidumpingpraksis, dvs. klageren og de eksportører og importører, som vides berørt.
With regard to the plea alleging breach of the right to a fair hearing, the Court held that an anti­dumping and anti­subsidy proceeding and any protective measures adopted at the end of such a proceeding were directed against imports of certain products in respect of which allegations had
- 11 - dermed bl.a. også forbrugernes, eller at BEUC som organisation er bedre egnet end en enkelt forbruger til at varetage forbrugernes interesser.
11 been made of dumping by foreign producers or exporters and, in certain cases, by Importers.
Endelig bemærkede Domstolen, at det tilkommer fællesskabslovgiver at afgøre, om en organisation, der repræsenterer forbrugerinteresser, i henhold til grundforordningen om antidumping skal have ret til aktindsigt i ikkefortrolige dokumenter.
With reference to the alleged inapplicability of Article 7(4)(a) of the basic antidumping regulation, the Court observed that the Council had chosen to grant the right of access to the non-confidential file to those most directly concerned by the alleged dumping, namely the complainant and the importers and exporters known to be concerned.
Sagsøgte frifindes.
The application is dismissed as unfounded;
Sagsøgeren betaler sagens omkostninger, dog ikke intervenientens.
The applicant is ordered to pay the costs, apart from those of the intervener;
Han sammenfattede sit forslag således:
The Council is ordered to bear its own costs."
(Præjudiciel) "Social sikring - ydelser for en ægtefælle, som forsørges af pensionister eller rentemodtagere" (Domstolens plenum)
"I propose that the Court should dismiss the application and order the applicant to pay the costs, except those of the Council, which intervened in support of the conclusions of the Commission but did not Include in its intervention any conclusions as to costs."
Ved kendelse af 12. januar 1990, indgået til Domstolen den 8. juni s.a., havde Corte Suprema di Cassazione forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af artiklerne 77-79 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71, som affattet ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983 (EFT L 230, s. 6).
Case C-132/90 P: G. Schwedler ν European Parliament - 28 November 1991 (Official - Tax abatement - Dependent child) (Full Court)
Domstolen bemærkede dernæst, at i henhold til dens faste praksis ville målet for artiklerne 48-51 ikke blive nået, hvis arbejdstagerne som følge af udøvelsen af deres ret til fri bevægelighed skulle miste de fordele i form af tryghed, som de under alle omstændigheder sikres, hvis kun en enkelt medlemsstats lovgivning finder anvendelse.
"I therefore propose that the Court of Justice refer this case back to the Court of First Instance so that 1t can give judgment in the light of the judgment of the Court of Justice; the Court of First Instance shall also decide as to costs."
Den omstændighed, sluttede Domstolen, at den berørte arbejdstager får udbetalt pension som følge af en anvendelse af bestemmelserne i artikel 45 i forordning
Case C-186/90: G. Durighello ν Istituto Nazionale della Previdenza Sociale (INPS) - 28 November 1991 (Reference for a preliminary ruling) (Social security - Benefits for a pensioner's dependent spouse) (Full Court)
"Artiklerne 77-79 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsydelser på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som affattet ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983, er ikke til hinder for, at bestemmelser i en medlemsstat om familieydelser for en ægtefælle, som forsørges af en pensionist, anvendes på en person, som har ret til alderspension i medfør af forordning nr. 1408/71."
The question arose in the context of proceedings between Mr Durlghello and the INPS [National Social Welfare Institution] concerning family allowances granted under Italian legislation in respect of dependent spouses.
Generaladvokat Walter Van Gerven havde fremsat forslag til afgørelse den 17. september 1991.
Mr Durlghello, an Italian national, had been employed in three Member States In succession and was residing in Italy, where he received a pension.
Ved stævning indgivet den 28. august 1990 havde Kommissionen anlagt sag med påstand om, at Kongeriget Nederlandene har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EØF-Traktaten, idet det nægter at udbetale børnetilskud til førtidspensionister, som har bopæl uden for Nederlandene, men er omfattet af nederlandsk lovgivning, jf. artiklerne 73 og 75 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 (EFT 1971 II, s. 366) med senere ændringer.
In submitting its question the Corte Suprema di Cassazione sought in essence to establish whether Articles 77 to 79 of the aforesaid Regulation No 1408/71 were to be interpreted as precluding the application, in the case of a person receiving an old-age pension pursuant to that regulation, of the legislation of a Member State providing allowances for a pensioner's dependent spouse.
Han sammenfattede sit forslag således:
The Court ruled as follows:
"Jeg skal herefter foreslå, at sagsøgte frifindes, og at Kommissionen pålægges sagens omkostninger."
"Articles 77 to 79 of Regulation (EEC) No 1408/71 of the Council of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to self-employed persons and to members of their families moving within the Community, as consolidated by Council Regulation (EEC) No 2001/83 of 2 June 1983, cannot be interpreted as
Sag Τ­146/89: Williams mod Revisionsretten (Tjenestemandssag) 26.11.1991 "Disciplinærordning ­ suspension af avancement til et højere løntrin" (Fjerde Afdeling)
By application lodged on 28 August 1990 the Commission brought an action for a declaration that, by refusing to grant family allowances to workers taking early retirement who resided outside the national territory although subject to Netherlands law, in accordance with Articles 73 and 75 of Council Regulation No 1408/71 (Official Journal, English Special Edition 1971(11), p.
Sag T­21/90: Generi ich mod Kommissionen (Tjenestemandssag) 27.11.1991 "Pension ­ beregning af pensionsrettigheder ­ anciennitet inden for lønklasse" (Tredje Afdeling)
Mr Advocate General Van Gerven delivered his Opinion at the sitting on 17 September 1991.
Sag T­158/89: van Hecken mod ØSU (Tjenestemandssag) "Ansættelse ­ ikke­adgang til en generel udvælgelsesprøve" (Femte Afdeling)
In view of the considerations set out above, I propose that the Court of Justice should dismiss the application and order the Commission to pay the costs."
Generaladvokat Walter Van Gerven fremsatte forslag til afgørelse den 28. november 1991.
Case T-146/89: Williams ν Court of Auditors (Staff case) 26 November 1991 Disciplinary measures - Deferment of advancement to a higher step (Fourth Chamber)
Under alle omstændigheder er afgørelsen således utilstrækkeligt begrundet, og den må efter min opfattelse annulleres. I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, bør Kommissionen betale sagens omkostninger."
Case T-21/90: Gennerlich ν Commission (Staff case) 27 November 1991 Pension - Calculation of pension rights - Seniority in grade (Third Chamber)
Generaladvokat Claus Gul mann fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet i (Domstolens plenum) den 28. november 1991.
Case T-158/89: Van Hecken ν Economic and Social Committee (Staff case) 28 November 1991 Recruitment - Refusal to admit to an open competition (Fifth Chamber)
F.G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse den 28. november bener
Before the Court of Justice
Præjudiciel forelæggelse - Tribunal de première instance de Vervlers (Belgien) - fortolkning af Kommissionens forordning (EØF) nr. 495/79 om anvendelse af monetære udligningsbeløb for visse kornfoderblandinger -retsvirkningerne af, at der ved afslutningen af toldformaliteterne ikke er afgivet oplysninger om den fuldstændige sammensætning af den vare, der skal indføres - mulighed for efterfølgende at berigtige erklæringen.
Weddel & Co. B.V. v Commission Annulment of the Commission's decision refusing to give an official of the Commission the requisite permission under Article 19 of the Staff Regulations to appear as a witness in national legal proceedings.
Generaladvokat F.G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling) den 28. november 1991.
Mr Advocate General Van Gerven delivered his Opinion at the sitting on 28 November 1991.
"Det er herefter min opfattelse, at de spørgsmål, der er forelagt af Tribupal de première instance de Vervlers, bør besvares således:
The decision 1s therefore, in any event, based on an inadequate statement of reasons and must be annulled by the Court of Justice.
Præjudiciel forelæggelse - High Court of Justice (Queen's Bench Division) - fortolkning af Rådets forordning (EØF) nr. 764/89 om ændring af forordning nr. 857/84 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk og mejeriprodukter - nedsættelse af de særlige referencemængder.
Failure of a Member State to fulfil its obligations -Articles 5 and 189 of the EEC Treaty - Failure to transpose into domestic law Council Directive 87/540/EEC on access to the occupation of carrier of goods by waterway in national and international transport and on the mutual recognition of diplomas, certificates and other evidence of formal qualifications for this occupation.
Generaladvokat F.G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Tred.ie Afdeling) den 29. november 1991.
Mr Advocate General Gulmann delivered his Opinion at the sitting of the full Court on 28 November 1991.
Artikel 3a, stk. 2, andet afsnit, i Rådets forordning nr. 857/84 af 31. marts 1984 skal fortolkes således, at såfremt en producent har opnået en referencemængde 1 henhold til nationale gennemførelsesbestemmelser til forordningens artikel 4, stk. 1, litra c), skal denne referencemængde fradrages 1 en særlig referencemængde, som er opnået i henhold til artikel 3a, stk. 1.
Reference for a preliminary ruling - Hoge Raad der Nederlanden - Interpretation of Article 85(1) of the EEC Treaty with reference to a standard contract obliging a retail trader In the food sector to obtain 85% of its supplies from a wholesaler.
Den omstændighed, at myndighederne har ønsket at tildele enkelte af deltagerne den pågældende mængde frem for samejet som sådan, kan ikke påberåbes som begrundelse for at undgå nedsættelsen i henhold til artikel 3a, stk. 2, andet afsnit, af den samledes referencemængde, der tidligere er tildelt samejet i medfør af forordningens artikel 4, stk. 1, litra c)."
The provisions of note (9) to Part 1 of Annex I to, respectively, Commission Regulation No 2901/81 of 7 October 1981, Commission Regulation No 1071/82 of 5 May 1982 and Commission Regulation No 1235/82 of 19 May 1982, as originally introduced by Commission Regulation No 495/79 of 14 March 1979, read in conjunction with Commission Regulation No 1371/81 of 19 May 1981, must be interpreted as meaning that an importer irretrievably loses all entitlement to monetary compensatory amounts if, when completing customs import formalities in respect of compound feedingstuffs falling within subheadings of the Common Customs Tariff to which those provisions apply, he fails to make the declaration prescribed by those provisions."
Sag C-337/89 Kommissionen mod Det Forenede Kongerige 27.11.1991 En stats traktatbrud - manglende gennemførelse af Rådets direktiv 80/778/EØF om kvaliteten af drikkevand.
"I am accordingly of the opinion that the Court should answer the questions referred by the High Court as follows:
Sag C-62/91 G. Sinclair Gray mod Adjudication Officer 29.11.1991 Præjudiciel forelæggelse - Social Security Appeal Tribunal, Bognor Regis - fortolkning af EØF-Traktatens artikel 51 og gyldigheden af artikel 67, stk. 3, og artikel 69, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger for arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet - valg af medlemsstat, hvori den arbejdsløse ønsker at tage bopæl med henblik på at søge beskæftigelse.
The second subparagraph of Article 3a(2) of Council Regulation No 857/84 of 31 March 1984 must be interpreted as meaning that where a producer has obtained a reference quantity pursuant to national legislation implementing Article 4(l)(c) of that regulation, that reference quantity 1s to be deducted from a special reference quantity obtained pursuant to Article 3a(l).
29.11.1991 Præjudiciel forelæggelse - Landesarbeitsgericht Berlin -fortolkning af EØF-Traktatens artikel 119 og af Rådets direktiv 75/117/EØF om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om gennemførelse af princippet om lige løn til mænd og kvinder - nationale bestemmelser om godtgørelse i form af afspadsering og/eller vederlag, når bedriftsrådsmedlemmer deltager 1 kurser - situationen for deltidsbeskæftigede arbejdstagere, hvoraf de fleste er kvinder.
Where the competent authorities have purported to allocate the quantity to certain individual partners rather than to the partnership as a whole, that fact cannot be relied upon to avoid deduction, pursuant to the second subparagraph of Article 3a(2), of the full amount of the reference quantity previously allocated to the partnership under Article 4(1)(c) of that regulation."
Sag C-251/90 og C-252/90 Procurator Fiscal mod K.G. Hood og J. Covie 29.11.1991 Præjudiciel forelæggelse - Sheriff Court of Grampian, Highland and Islands at Elgin (Skotland) - fortolkning af EØF-Traktatens artikel 7 samt af artiklerne 2 og 3 1 Rådets forordning (EØF) nr. 101/76 om etablering- af en fælles strukturpolitik for fiskerisektoren - gældende ordning om udøvelse af fiskeri -forskelsbehandling på grundlag af nationalitet - licens til fiskeri, hvorefter skipperen på fiskerfartøjet over radioen skal melde til myndighederne, at han har til hensigt at sejle fra en fiskerizone til en anden - forpligtelse til at underrette medlemsstaterne om en sådan betingelse for udøvelse af fiskeri.
J. Hi eri ν Hauptzollamt Regensburg - 29 November 1991 Reference for a preliminary ruling from the Finanzgericht München - Validity of the first three subparagraphs of Article 1(1) of Council Regulation (EEC) No 775/87 temporarily withdrawing a proportion of the reference quantities mentioned in Article 5c(l) of Regulation (EEC) No 804/68 on the common organization of the market In milk and milk products - Fixing of a single percentage reduction for every reference quantity.
Udgivet af Informationstjenesten ved De Europæiske Fællesskabers Domstol, L - 2925 Luxembourg.
Published by the Information Service of the Court of Justice of the European Communities, L-2925 Luxembourg.
OG RET I FØRSTE INSTANS
PROCEEDINGS OF THE COURT OF JUSTICE AND OF THE CqURT OF FIRST INSTANCE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES Week of 2 to 13 December 1991
I - DOMME side
JUDGMENTS