natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Artikel 905 i forordning nr. 2454/93, på grundlag af hvilken den medlemsstat, som toldmyndigheden henhører under, opfordrer Kommissionen til at vurdere, om der foreligger særlige forhold, der kan berettige fritagelse for afgifter, indeholder en generel billighedsklausul, som har til formål at dække en usædvanlig situation, som anmelderen befinder sig i i forhold til andre erhvervsdrivende, der udøver samme aktivitet, når toldmyndigheden ikke er i stand til selv at træffe afgørelse om afgiftsfritagelse med hjemmel i forordning nr. 3799/86 eller i forordning nr. 2454/93.
Article 905 of Regulation No 2454/93, pursuant to which the Member State to which the authority belongs may apply to the Commission to determine whether a special situation exists such as to justify- the remission of duties, includes a general fairness clause intended to cover the exceptional situation in which a declarant might find himself in comparison with other operators engaged in the same business, where the customs authority has not itself been able to take a decision regarding the remission of duties under either Regulation No 3799/86 or Regulation No 2454/93.
Selv om den forelæggende ret ikke henviser til denne beslutning, må der, for at give den forelæggende ret et brugbart svar til dens afgørelse af tvisten i hovedsagen, tages stilling til dens gyldighed.
In view of this, although the national court makes no reference to that decision, it is appropriate, in order to give that court an answer that will be helpful in resolving the dispute before it, to determine whether that decision was a valid one.
I denne forbindelse bemærkes nærmere, at toldmyndigheden skal træffe afgørelse på grundlag af Kommissionens beslutning i henhold til artikel 908 i forordning nr. 2454/93.
In that regard, the demands of an investigation conducted by the customs authorities or the police constitute, in the absence of any deception or negligence on the part of the person liable, and where that person has not been informed that the investigation is being carried out, a special situation.
Hvis Domstolen imidlertid skulle kende den ugyldig, påhviler det Kommissionen at drage følgerne deraf og på ny at undersøge, om forordning nr. 1430/79 kan finde anvendelse på omstændighederne i tvisten, hvorved de frister, der er fastsat i artikel 907 og 909 i forordning nr. 2454/93, begynder at løbe fra dommens afsigelse. Disse betragtninger indebærer ligeledes, at den forelæggende ret, som ikke kan sætte sit skøn i stedet for Kommissionens, kan udsætte sagen i afventning af Kommissionens beslutning eller de nævnte fristers udløb.
Although it may be legitimate for the national authorities, in order better to dismantle a network, identify perpetrators of fraud and obtain or consolidate evidence, deliberately to allow offences or irregularities to be committed, to place on the person liable the burden of the customs debt arising from the choices made in connection with the prosecution of offences is inimical to the objective of fairness which underlies Article 905(1) of Regulation No 2454/93 in that it puts that person in an exceptional situation in comparison with other operators engaged in the same business.
Herved kan der antages at foreligge særlige forhold i og med, at man tilgodeser hensynet til en undersøgelse, som fremmes af told- eller politimyndighederne, når der ikke kan tilregnes den afgiftspligtige nogen urigtighed eller forsømmelse, og når vedkommende ikke er blevet underrettet om undersøgelsens forløb.
In this connection it should be pointed out that, in accordance with Article 908 of Regulation No 2454/93, the customs authority has to give its decision on the basis of the Commission's decision.
Selv om det nemlig kan være legitimt, at de nationale myndigheder bevidst lader lovovertrædelser eller uregelmæssigheder blive begået for bedre at kunne afsløre et netværk, identificere bedragere og fremskaffe eller bestyrke bevismidler, kan den omstændighed, at man lader den afgiftspligtige bære den toldskyld, som følger af disse valg i tilknytning til forfølgelsen af overtrædelserne, være i strid med det billighedsformål, som ligger til grund for artikel 905, stk. 1, i forordning nr. 2454/93, da det sætter den afgiftspligtige i en usædvanlig situation i forhold til andre erhvervsdrivende, der udøver samme aktivitet.
However, if the Court declares that decision invalid, the Commission will be obliged to take the steps called for by such a declaration and re-examine the question whether Regulation No 1430/79 applies to the circumstances in point in the proceedings, the periods referred to in Articles 907 and 909 of Regulation No 2454/93 beginning to run from the date of delivery of the judgment. This also means that the national court, which may not substitute its own determination for that of the Commission, can stay proceedings pending the Commission's decision or the expiry of the abovementioned periods.
Imidlertid fremgår det af ordlyden af beslutningen af 18. februar 1998, at Kommissionen, i betragtning af det ovennævnte billighedsformål og de forhold, hvorunder svigen er blevet begået, ikke har vurderet det spørgsmål korrekt, om De Haan befandt sig i en usædvanlig situation i forhold til andre erhvervsdrivende, der udøver samme aktivitet
It is clear from the wording of the decision of 18 February 1998 that the Commission's assessment, in the light of the abovementioned objective of fairness and the circumstances in which the fraud took place, of the question whether De Haan was in an exceptional situation in comparison with other operators engaged in the same business, was incorrect.
I det foreliggende tilfælde er en prøvelse af Kommissionens beslutning, som i øvrigt er blevet fremlagt for Domstolen og har været genstand for såvel skriftlige som mundtlige indlæg, i øvrigt i overensstemmelse med princippet om procesøkonomi, fordi Domstolen desuden direkte har fået forelagt spørgsmålet om denne beslutnings lovlighed i sagen Nederlandene mod Kommissionen (sag C-157/98), hvis behandling i øjeblikket er udsat i afventning af nærværende dom.
In this instance, review of the Commission's decision, which has in fact been produced to the Court and has been the subject of both written and oral submissions, conforms, moreover, to the principle of procedural economy, in that the question whether the decision was lawful has also been raised directly before the Court in Case C157/98 Netherlands ν Commission, the
2) Hensynet til en undersøgelse, som fremmes af de nattonale myndigheder, kan, når der ikke kan tilregnes den afgiftspligtige nogen uregelmæssighed euerforsømmelse, og når vedkommende ikke er blevet underrettet om undersøgelsensforløb, være et særligt forhold som omhandlet artikel 13, stk 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 1430/79 af Ζ juli 1979 om godtgørelse af etter fritagelse for import- etter eksportafgiftersom ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 3069/86 af 7. oktober 1986, når den omstændighed, at de nationale myndigheder af hensyn til undersøgelsen bevidst har ladet overtrædelser og uregelmæssigheder blive begået, således at der opstår en toldskyld for den hovedforpligtede, kan sætte denne i en usædvanlig situation i forhold til andre erhvervsdrivende, der udøver samme aktivitet
The demands of an investigation conducted by the national authorities may, in the absence of any deception or negligence on the part of the person liable, and where that person has not been informed that the investigation is being carried out, constitute a special situation within the meaning of Article 13(1) of Council Regulation (EEC) 1430/79 of 3 July 1979 on the repayment or remission of import or export duties, as amended by Council Regulation (EEC) No 3069/86 of 7 October 1986, where the fact that the national authorities have, in the interests of the investigation, deliberately allowed offences or irregularities to be committed, thus causing the principal to incur a customs debt, places the principal in an exceptional situation in comparison with other operators engaged in the same business.
3) Kommissionens beslutning C(98) 372 af 18 februar 1998 endelig udgave er ugyldig.*
Commission Decision C(98) 372 of 18 February 1998 is invalid.'
Generaladvokat F.G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling) den 11. marts 1999.
Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 11 March 1999.
Dansk tekst foreligger endnu ikke.
He concluded that the Court should give the following answer:
Sag C-257/98 Ρ Arnaldo Lucccioni / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Tjenestemandsvedtægten
Case C-257/98 Ρ Arnaldo Lucccioni ν Commission of the European Communities Staff Regulations of Officials
Ved kendelse af 20. oktober 1997 har Bayerischer Verwaltungsgerichtshof forelagt tre præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 2, stk. 3, i Rådets direktiv 85/73/EØF af 29. januar 1985, som ændret ved Rådets direktiv 93/118/EF af 22. december 1993 (herefter »direktivet«), og kapitel I, nr. 1 og nr. 4, litra b), i bilaget til direktivet.
Preliminary ruling (Directive 85/73/EEC Direct effect) (Second Chamber)
Den forelæggende ret ønsker for det første oplyst, om en borger kan modsætte sig, at der opkræves højere afgifter end de faste beløb, der er fastsat i kapitel I, nr. 1, i bilaget til direktivet.
1997, were higher than the standard fees fixed in point 1 of Chapter I of the Annex to the Directive.
Den nationale ret har i forelæggelseskendelsen udtrykkeligt fastslået, at direktivet endnu ikke var gennemført i tysk ret på tidspunktet for de faktiske omstændigheder i hovedsagen.
Although Mr Feyrer did not deny that those fees represent the actual figure for inspection costs incurred by the Landkreis, he claimed that they are contrary to Community law and should be reduced to the standard levels fixed by the Directive.
Spørgsmålene er blevet rejst under en sag anlagt af Anton Feyrer mod Landkreis Rottal-Inn (herefter »Landkreis«) angående afgifter, som sidstnævnte har pålagt Anton Feyrer for sundhedsmæssig undersøgelse og kontrol af kød foretaget i 1995 af tjenestegrenene i Landkreis i den slagterforretning, Anton Feyrer driver.
By order of 20 October 1997, the Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Bavarian Administrative Court) referred to the Court for a preliminary ruling some questions on the interpretation of Article 2(3) of Council Directive 85/73/EEC of 29 January 1985, as amended by Council Directive 93/118/EC of 22 December 1993 (hereinafter 'the Directive'), and of points 1 and 4(b) of Chapter I of the Annex thereto.
Den omstændighed, at en beslutning giver de medlemsstater, som den er rettet til, mulighed for at fravige klare og utvetydige bestemmelser i samme beslutning, kan ikke i sig selv bevirke, at disse bestemmelser ikke er umiddelbart anvendelige.
The Landkreis contended that the Directive authorised collection of fees to meet the cost of inspections where the standard amounts are lower than the actual figure for inspection costs incurred by the authorities concerned.
Særlig kan sådanne bestemmelser være umiddelbart anvendelige, når anvendelsen af de således fastsatte undtagelsesmuligheder er underlagt domstolskontrol.
Those questions were raised in proceedings between Mr Feyrer and the Landkreis Rottal-Inn (hereinafter 'the Landkreis') concerning the level of fees which the latter charged Mr Feyrer in respect of health inspections and controls of meat carried out in 1995 by Landkreis staff on the premises of Mr Feyrer's butcher's business.
Under disse omstændigheder kan den mulighed, artikel 2, stk. 2, i beslutning 88/408 har givet medlemsstaterne for at fravige de faste afgiftsniveauer, der er foreskrevet i artikel 2, stk. 1, i opadgående retning under forudsætning af, at betingelserne i bilaget overholdes, ikke bevirke, at sidstnævnte bestemmelse bliver umiddelbart anvendelig.
The national court asks first whether an individual may oppose the collection of fees which are higher than the standard amounts fixed in point 1 of Chapter I of the Annex to the Directive.
Anton Feyrer, som driver en slagterforretning i den pågældende Landkreis og serv foretager slagtninger, er blevet afkrævet afgifter for sundhedsundersøgelser og kontrol af kød foretaget af tjenestegrenene i denne Landkreis i 1995.
It expressly stated in the order for reference that, at the time material to the main proceedings, the Directive had not yet been transposed into German law.
Med hensyn til direktivet bemærkes, at medlemsstaterne efter bilagets kapitel I, nr. 4, kan dække højere omkostninger, idet der ikke blot åbnes mulighed for, at de for en given virksomheds vedkommende og på visse betingelser — der i det væsentlige er de samme
The fact that a decision allows the Member States to which it is addressed to derogate from clear and precise provisions contained therein
Landkreis Rottal-Inn har heroverfor anført, at det efter direktivet var tilladt at opkræve afgifter, der dækker udgifterne til undersøgelserne, når de
Mr Feyrer, who runs a butcher's business -attending to his own slaughtering operations -within the jurisdiction of the Landkreis, received a demand for payment of fees in respect of health inspections and controls of meat carried out in 1995 by Landkreis staff.
medlemsstaten, eller i et omfang, der svarer til den pågældende kommunale myndigheds faktiske undersøgelsesudgifter.
In particular, such provisions may have direct effect where recourse to the possibilities of derogation thus provided for is subject to judicial review.
som dem, der er fastsat i bilaget til beslutning 88/408 - kan forhøje de faste beløb [nr. 4, litra a)J, men også for, at de kan opkræve en særafgift svarende til de faktiske omkostninger [nr. 4, litra b)]. Desuden kan medlemsstaterne efter direktivets artikel 2, stk. 3, generelt opkræve beløb, der er større end de faste beløb, forudsat at den samlede afgift, der opkræves, ikke overstiger de faktiske undersøgelsesudgifter.
By another question, the national court asks essentially whether, in cases where a Member State has delegated to local authorities the collection of fees relating to health inspections and controls of fresh meat, Article 2(3) of the Directive authorises it to collect an amount in excess of Community fee levels so long as it does not exceed the actual figure for inspection costs incurred in the Member State as a whole or the actual figure for inspection costs incurred by the competent local authority.
Domstolen har allerede fastslået, at ingen bestemmelse i beslutning 88/408 er til hinder for, at medlemsstaterne tildeler regionale eller lokale myndigheder kompetence til at fravige de faste afgiftsniveauer på de betingelser og inden for de grænser, der er fastsat ved beslutningens artikel 2, stk. 2.
Accordingly, the option, available to Member States under Article 2(2) of Decision 88/408 but subject to the conditions referred to in the Annex thereto, of derogating from the standard levels of the fees laid down by Article 2(1), does not deprive that provision of direct effect.
Heraf følger, at mens medlemsstaternes mulighed for at forhøje de faste beløb i henhold til bilagets kapitel I, nr. 4, litra a), må ses som en mulighed for for en given virksomheds vedkommende og på visse betingelser, der er underlagt domstolskontrol, at fravige EF-afgifterne i opadgående retning, er deres mulighed for at opkræve en særafgift svarende til de faktiske omkostninger i henhold til nr. 4, litra b), til gengæld en mulighed, som de generelt og diskretionært kan benytte sig af, alene på betingelse af, at afgiften ikke overstiger de faktiske omkostninger.
The Court has already held that no provision of Decision 88/408 precluded Member States from entrusting to regional or local authorities the powers to derogate from the standard levels of fees, under the conditions and within the limits laid down by Article 2(2) of that decision (paragraph 24).
Det samme gælder det direktiv, som har afløst beslutning 88/408.1 øvrigt bekræfter ordlyden af direktivet, at opkrævningen af afgifterne på området kan foretages såvel på nationalt som på regionalt eller lokalt plan, idet det i direktivets artikel 2, stk. 4 - ligesom i beslutningen — bestemmes, at EF-afgifterne træder i stedet for enhver anden sundhedsskat eller afgift, som nationale, regionale eller kommunale myndigheder i medlemsstaterne opkræver for den i artikel 1 nævnte undersøgelse og kontrol.
In the case of the Directive, it should be noted that point 4 of Chapter I of the Annex thereto authorises Member States to cover increased costs by allowing them — in respect of a given establishment and subject to certain conditions identical in substance to those laid down in the Annex to Decision 88/408 — not only to increase the standard amounts fixed (point 4(a)), but also to collect a special fee covering actual costs (point 4(b)). Moreover, Article 2(3) of the Directive gives Member States general authorisation to collect an amount exceeding the levels of the standard fees, provided that the total fee collected is not greater than the actual figure for inspection costs.
Da medlemsstaternes mulighed for at opkræve beløb, der dækker de faktiske omkostninger, når disse er højere end de faste beløb, der er fastsat i kapitel I, nr. 1, i bilaget til direktivet, således ikke er underlagt betingelser, hvis overholdelse er underlagt domstolskontrol, må det konkluderes, at direktivets artikel 2, stk. 1, ikke pålægger medlemsstaterne en ubetinget forpligtelse, som borgerne kan påberåbe sig ved de nationale retter.
That is the position also with respect to the Directive, which replaced Decision 88/408. Furthermore, in so far as Article 2(4) of the Directive mirrors the provision in the Decision that Community fees are to replace all other health inspection charges or fees levied by the national, regional or local authorities of the Member States for the inspections and controls referred to in Article 1, the wording of the Directive confirms that such fees may be collected both at national level and at regional or local level.
Hvad angår spørgsmålet om, i hvilket omfang med hensyn til de faktiske undersøgelsesomkostninger en medlemsstat kan fravige EF-afgifternes faste beløb i tilfælde, hvor den har delegeret beføjelsen til at opkræve EF-afgifterne til de lokale myndigheder, bemærkes endelig, at afgifterne i medfør af direktivets artikel 1, stk. 2, principielt fastsættes således, at de dækker de omkostninger, som den kompetente myndighed har i forbindelse med gennemførelsen af de omhandlede sundhedsundersøgelser og kontrolforanstaltninger.
Thus, whereas the option made available to Member States under point 4(a) of Chapter I of the Annex to the Directive of increasing the standard levels of fees offers them the possibility of derogating from Community levels in respect of particular establishments and subject to certain conditions open to judicial review, the option made available under point 4(b) of collecting a special fee covering actual costs is one which they may exercise generally and at their own discretion, provided only that the fee does not exceed the actual costs incurred.
Desuden bemærkes, at medlemsstaterne efter serve ordlyden af direktivets artikel 2, stk. 3, kan opkræve beløb, der er større end EF-afgifterne, men kun i et omfang, der svarer til de faktiske undersøgelsesudgifter.
Lastly, as regards the maximum level of actual inspection costs up to which Member States may derogate from the standard amounts of Community fees where it has delegated to local authorities the collection of those fees, it should be noted, first, that by virtue of Article 1(2) of the Directive, those fees are in principle fixed so as to cover the costs incurred by the competent authority in carrying out the health inspections and controls concerned.
Med et andet spørgsmål ønsker den nationale ret nærmere bestemt oplyst, om en medlemsstat i tilfælde, hvor den har delegeret beføjelsen til at opkræve afgifter vedrørende sundhedsundersøgelser og kontrol af fersk kød til de kommunale myndigheder, efter direktivets artikel 2, stk. 3, kan opkræve højere afgifter end EF-afgifterne i et omfang, der svarer til de faktiske undersøgelsesudgifter i hele
Second, according to the wording of Article 2(3) of the Directive, Member States are authorised to collect an amount exceeding the levels of the Community fees, provided that the total fee is not greater than the actual figure for inspection costs.
•1) En borger kan ikke modsætte sig, at der opkræves højere afgifter end de faste beløb, der er fastsat i kapitel I, nr. 1, i bilaget til Rådets direktiv 85/73/EØF af 29. januar 1985 om finansiering af sundhedsmæssig undersøgelse og kontrol af fersk kød ogfjerkrækød, som ændret ved Rådets direktiv 93/118/EF af 22. december 1993, i tilfælde, hvor en
It follows from the fact that the option available to Member States of collecting amounts covering actual costs, where these are higher than the standard amounts fixed in point 1 of Chapter I of the Annex to the Directive, is not subject to conditions open to judicial review that Article 2(1) of the Directive does not impose on the Member States an unconditional obligation which may be relied upon by individuals before the national courts.
medlemsstat ikke har gennemført direktivet inden for den fastsatte frist, idet afgifterne dog ikke må overstige de faktiske omkostninger.
Where a Member Slate has not transposed Council Directive 85/73/EEC of 29 January 1985 on the financing of health inspections and controls of fresh meat and poultrymeat, as amended by Council Directive 93/118/EC of 22 December 1993, into national law within the period prescribed, individuals cannot oppose the collection of fees higher than the levels of the standard amounts fixed in point 1 of Chapter I of the Annex to the Directive, where those fees do not exceed the actual costs.
2) En medlemsstat kan, uden at yderligere betingelser skal være opfyldt, benytte sig af muligheden for i henhold til kapitel I, nr. 4, titra b), i bilaget til direktiv 85/73, som ændret ved direktiv 93/118, at opkræve en særafgift, som overstiger de f aste beløb, der er fastsat i kapitel 1, nr. 1, alene med det forbehold, at særafgiften ikke må overstige de faktiske omkostninger.
A Member State may exercise the option available under point 4(b) of Chapter I of the Annex to Directive 85/73, as amended by Directive 93/118, of collecting a special fee exceeding the level of the standard fees fixed in point 1 of Chapter I, provided only that the special fee does not exceed the actual costs incurred, no further conditions being imposed.
En medlemsstat kan i tilfælde, hvor den har delegeret beføjelsen til at opkræve afgifter vedrørende sundhedsmæssig undersøgelse og kontrol af fersk kød til de kommunale myndigheder, efter artikel 2, stk 3, i direktiv 85/73, som ændret ved direktiv 93/118, opkræve højere afgifter end EF-afgifterne, men kun i et omfang, der svarer til den pågældende kommunale myndigheds faktiske undersøgebesudgifter.*
In cases where a Member Stale has delegated to local authorities the collection offres relating to health inspections and controls of fresh meat, Article 2(3) of Directive 85/73, as amended by Directive 93/118, authorises it to collect an amount higher than Community fee levels so long as it does not exceed the actual costs of inspection incurred by the competent local authority.'
Generaladvokat P. Léger fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet f Anden Afdeling") den 18. marts 1999.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sittinti of the Second Chamber on 18 March 1999.
Dansk tekst foreligger endnu ikke.
He proposed that the Court answer as follows: