natgillin/translations-raw huggingface dataset:
nr. 1408/71 begrænset muligheden for at modtage ydelser ved arbejdsløshed i et andet land til en periode på tre måneder.
residence clauses laid down in Article 10 of Regulation No 1408/71.
I dommen af 19.6.1980, Testa m.fl, har Domstolen udtalt, at en sådan begrænsning ikke er i strid med traktatens artikel 51.
The Chairman of the Salisbury Social Security Appeal Tribunal granted Mr Snares leave to appeal against that decision to the Social Security Commissioner.
Indledningsvis bemærkes, at en person som Kelvin Snares falder ind under forordning nr. 1408/71's personelle anvendelsesområde, idet han som arbejdstager er omfattet af Det Forenede Kongeriges sociale sikringsordning.
The first point to note is that, according to Article 10(1) of Regulation No 1408/71, the principle that residence clauses should be waived applies 'save as otherwise provided in this Regulation'.
Det må fremhæves, at Domstolen ved flere lejligheder med hensyn til særlige ikkebidragspligtige ydelser af den type, hovedsagen drejer sig om, har understreget, at princippet om, at sociale sikringsydelser kan »eksporteres«, finder anvendelse, så længe fællesskabslovgiver ikke har vedtaget modstående bestemmelser.
Accordingly, the Community legislature has inter alia restricted, in Article 69 of Regulation No 1408/71, the right to export unemployment benefits to a period of three months. In its judgment in Testa and Others, the Court ruled that such a limitation is not contrary to Article 51 of the Treaty.
I medfør af artikel 10a i forordning nr. 1408/71, som ændret ved forordning nr. 1247/92, modtager de personer, som er omfattet af forordningen, de i artikel 4, stk. 2a, omhandlede særlige ikkebidragspligtige kontantydelser i henhold til de koordineringsregler, der er fastsat i forordningen, på betingelse af, at ydelserne er anført i bilag Ha.
The essence of the first question raised by the Social Security Commissioner is whether, on a proper construction, Article 10a of Regulation No 1408/71, as amended by Regulation No 1247/92, read in conjunction with Annex Ha, applies to DLA, with the result that the position of a person such as the claimant in the main proceedings, who, after 1 June 1992 when Regulation No 1247/92 entered into force, satisfied the conditions for the award of that benefit, is governed exclusively by the system of coordination established by the said Article 10a.
Det bemærkes, at Domstolen allerede har anerkendt, at ydelser, der er snævert knyttet til det sociale miljø, kan tildeles under forudsætning af, at en betingelse om bopæl i den stat, hvor den kompetente institution er beliggende, er opfyldt.
As regards special non-contributory benefits such as those at issue in the main proceedings, the Court has pointed out on numerous occasions that the principle of the exportability of social security benefits applies so long as derogating provisions have not been adopted by the Community legislature.
Ydelser som DLA hører til den kategori af ydelser, som tilkendes efter regler, der står i nær forbindelse med en bestemt økonomisk og social sammenhæng.
It should be noted at the outset that a person such as Mr Snares comes within the scope ratione personae of Regulation No 1408/71 in so far as he was subject, as an employed person, to the social security scheme of the United Kingdom.
En ydelse som DLA må som følge af, at den er anført i bilag Ha, anses for udelukkende at være underlagt koordineringsreglerne i artikel 10a og dermed for at høre til de særlige ikkebidragspligtige ydelser i artikel 4, stk. 2a's forstand.
The Court has in the past accepted that the grant of benefits closely linked with the social environment may be made subject to a condition of residence in the State of the competent institution.
Den omstændighed, at en person, der befinder sig i samme situation som Kelvin Snares, i givet fald ikke opfylder de betingelser, som hans nye bopælsstat opstiller for tilkendelse af invaliditetsydelse, eller at han dér modtager et mindre beløb end han indtil da modtog i en anden medlemsstat, kan ikke føre til, at den ordning, der er indført ved artikel 10a i forordning nr. 1408/71, må anses for ugyldig.
Benefits such as DLA fall within the category of benefits which, as regards the detailed rules for granting them, are closely linked to a particular economic and social context.
Med det andet spørgsmål ønsker den forelæggende ret oplyst, om forordning nr. 1247/92 er gyldig i henhold til artikel 51 og 235 i EØF-traktaten, nu EF-traktaten, for så vidt der i forordningen med hensyn til DLA ses bort fra princippet om ophævelse af bopælsbestemmelser i artikel 10 i forordning nr. 1408/71.
In terms of Article 10a of Regulation No 1408/71, as amended by Regulation No 1247/92, persons to whom that regulation applies are entitled to the special non-contributory cash benefits referred to in Article 4(2a), in accordance with the coordination rules which it sets out, provided that such benefits are listed in Annex Ha.
Det bemærkes for det første, at det følger af artikel 10, stk. 1, i forordning nr. 1408/71, at princippet om ophævelse af bopælsbestemmelser finder anvendelse, »medmindre andet er bestemt i denne forordning«. Således har fællesskabslovgiver bl.a. i artikel 69 i forordning
A benefit such as DLA must, by reason of the fact that it is listed in Annex Ha, be regarded as being exclusively governed by the coordination rules of Article 10a and, consequently, as being a special non-contributory benefit within the meaning of Article 4(2a).
Det fremgår af Domstolens praksis, at medlemsstaterne i mangel af harmonisering på socialsikringsområdet fortsat har kompetence til at fastlægge betingelserne for tilkendelse af sociale sikringsydelser, selv om de herved skærpes, blot de fastsatte betingelser ikke medfører nogen åbenlys eller skjult forskelsbehandling af EF-arbejdstagere.
If a person in Mr Snares' position does not, in a particular case, satisfy the conditions applied by his new State of residence to the award of invalidity benefit, or if he receives a lower benefit there than that which he hitherto received in another Member State, that cannot invalidate the system established by Article 10a of Regulation No 1408/71.
Det hedder i domskonklusionen:
The second question
•1) Artikel 10a i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved
The second question raised by the Social Security Commissioner seeks to determine whether Regulation No 1247/92 is valid in the light of Articles 51 and 235 of the EEC Treaty, now the EC Treaty, in so far as that regulation sets aside, in the case of DLA, the principle of waiver of
Gennemgangen af forordning nr. 1247/92, for så vidt som der heri med hensyn til 'disability living allowance' ses bort fra princippet om ophævelse af bopæbbestemmelser i artikel 10 i förordning nr. 1408/71, har intet frembragt, der kan rejse tvivl om forordningens gyldighed.*
Examination of Regulation No 1247/92, in so far as it sets aside, in the case of disability living allowance, the principle of waiver of residence clauses laid down in Article 10 of Regulation No 1408/71, has not disclosed any factor of such a kind as to affect its validity.'
Generaladvokat P. Léger fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum") den 6. maj 1997.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 6 May 1997.
Han foreslog følgende besvarelse:
He proposed answering in the following manner:
»1) Efter den 1. juni 1992, hvor Rådets forordning nr. 1247/92 af 30. april 1992 om ændring af Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, trådte i kraft, kan der som betingelse for tildeling af 'særlige ikkebidragspligtige ydelser' i artikel 4, stk. 2a's forstand i forordning nr. 1408/71, som ændret, som nævnt i forordningens bilag IIa, — med forbehold af ansøgerens tidligere erhvervede rettigheder — gyldigt stilles krav om bopæl i den stat, som udbetaler ydelsen, i overensstemmelse med artikel 10a, stk. 1, i forordning nr. 1408/71, som ændret, uanset at en tilsvarende ydelse indtil dette tidspunkt i visse tilfælde kunne anses for omfattet af artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 1408/71, således at det af forordningens artikel 10, stk. 1, fulgte, at ydelsen ikke kunne undergives bopælskrav.
Since 1 June 1992, the date on which Council Regulation No 1247/92 of 30 April 1992 amending Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to selfemployed persons and to members of their families moving within the Community entered into force, the award of 'a special non-contributory benefit' within the meaning of Article 4(2)a of Regulation No 1408/71, as amended, referred to in Annex Ha to that Regulation - subject to the need to preserve the acquired rights of the person applying for that benefit - may validly be made subject to the condition that he should reside within the State granting it under Article 10a(l) of Regulation No 1408/71, as amended, even though before that date an equivalent benefit could be considered as falling in certain cases within the scope of Article 4(1) of Regulation NO 1408/71, the grant of which could not, therefore, in accordance with Article 10(1) of that regulation, be made subject to a condition of residence.
Forordning nr. 1247/92 er blevet vedtaget inden for rammerne af de beføjelser, Rådet er tillagt ved EF-traktaten, navnlig dennes artikel 51 og 235, og en gennemgang af forordningen har intet frembragt, der kan rejse tvivl om dens gyldighed.«
Regulation No 1247/92 was adopted under the powers conferred on the Council by the EC Treaty, in particular Articles 51 and 235 thereof, and examination of it has revealed no factor of such a kind as to affect its validity.
»Toldbestemmelser — efterfølgende opkrævning af importafgifter —forældelse* (Første Afdeling)
Preliminary ruling (Customs duty - Postclearance recovery of import duties — Limitation period) (First Chamber)
Ved kendelse af 9. maj 19%, indgået til Domstolen den 24. juli 1996, har Corte d'appello di Venezia forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 2 i Rådets forordning (EØF) nr. 1697/79 af 24. juli 1979.
By order of 9 May 1996, received at the Court on 24 July 1996, the Corte d'Appello (Court of Appeal), Venice, referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Artide 2 of Council Regulation (EEC) No 1697/79 of 24 July 1979.
Spørgsmålet er blevet rejst under en sag, som selskabet Conserchimica Sri, der driver virksomhed i oliesektoren, har anlagt mod Amministrazione delle Finanze dello Stato, og som drejer sig om efteropkrævning af told ved indførsel af olieprodukter.
The question was raised in proceedings between Conserchimica Sri, an Italian undertaking operating in the petroleum industry, and the Amministrazione delle Finanze dello Stato (State Finance Administration), concerning the postclearance recovery of customs duty on importation of petroleum products.
»Artikel 2, stk 1, andet afsnit, i Rådets forordning (EØF) nr. 1697/79 af 24. juli 1979 om opkrævning af import- og eksportafgifter, der ikke er opkrævet hos debitor for varer, der er angivet til en toldprocedure, som medfører en forpligtelse til at betale sådanne afgifter, finder ikke anvendelse på afgifter, der ikke er opkrævet for varer, der er angivet til en toldprocedure, når forpligtelsen til at betale disse afgifter er opstået på en dato forudfor denne forordnings ikrafttræden.*
'The second subparagraph of Article 2(1) of Council Regulation (EEC) No 1697/79 of 24 July 1979 on the postclearance recovery of import duties or export duties which have not been required of the person liable for payment on goods entered for a customs procedure involving the obligation to pay such duties does not apply to duties not collected in respect of goods entered for a customs procedure where the obligation to pay those duties was incurred on a date prior to the entry into force of that regulation.'
Generaladvokat M.B. Elmer fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Første Afdeling') den 12. juni 1997.
Advocate General M.B. Elmer delivered his Opinion at the sitting of the First Chamber on 12 June 1997.
Han foreslog heri følgende besvarelse:
He proposed that the Court answer in the following manner:
»Artikel 2 i Rådets forordning (EØF) nr. 1697/79 af 24. juli 1979 om efteropkrævning af import- eller eksportafgifter, der ikke er opkrævet hos debitor for varer, der er angivet til en toldprocedure, som medfører en forpligtelse til at betale sådanne afgifter, skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke finder anvendelse på efteropkrævning af afgifter, der skulle have været betalt i forbindelse med begivenheder, der fandt sted forud for den 1. juli 1980.«
On a proper construction, Article 2 of Council Regulation (EEC) No 1697/79 of 24 July 1979 on the postclearance recovery of import duties or export duties which have not been required of the person liable for payment on goods entered for a customs procedure involving the obligation to pay such duties does not apply to the postclearance recovery of duties which ought to have been paid in espect of transactions effected before 1 July 1980.
Ved beslutning af 9. januar 1996 indgået til Domstolen den 13. maj 1996 har Consiglio di Stato forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af Rådets direktiv 72/159/EØF af 17. april 1972 og af Rådets forordning (EØF) nr. 797/85 af 12. marts 1985.
Preliminary ruling (Regulation (EEC) No 797/85 - Different treatment of individual farmers and legal persons) (Fourth Chamber) and to introduce a special system of identification by creating a specific register intended for natural persons alone.
Indledningsvis bemærkes, at det følger af fast retspraksis, at medlemsstaterne, som skal fastlægge indholdet af begrebet »landbruger, der har landbrug som hovederhverv«, ikke efter fællesskabsbestemmelserne kan begrænse dets anvendelsesområde til kun at omfatte fysiske personer (jf. dom af 18.12.1986, sag 312/85, Villa Banfi, og af 15.10.1992, sag C-162/91, Tenuta il Bosco).
By decision of 9 January 1996, received at the Court on 13 May 1996, the Consiglio di Stato referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Council Directive 72/159/EEC of 17 April 1972 and Council Regulation (EEC) No 797/85 of 12 March 1985.
Spørgsmålet er blevet rejst under en sag anlagt af Saiagricoia SpA mod Regione Piemonte angående Saiagricola's anmodning om at blive optaget i registret over landbrugere, der har landbrug som hovederhverv.
First, according to settled case-law, Community legislation does not permit Member States, which are required to define the precise scope of the expression 'farmer practising farming as a main occupation', to limit its scope to natural persons alone (see Case 312/85 Villa Banfi and Case C162/91 Tenuta il Bosco).
Endvidere bemærkes, at for så vidt som det i direktiv 72/159 og forordning nr. 797/85 udtrykkeligt bestemmes, at juridiske personer er omfattet af deres anvendelsesområde, er det derfor uforeneligt med fællesskabsbestemmelserne at udelukke en ansøger fra at blive optaget i registret alene på grund af vedkommendes retlige organisationsform.
That question was raised in proceedings between Saiagricola SpA, a public limited company and the Regione Piemonte concerning Saiagricola's application to be entered on the register of farmers practising farming as their main occupation.
Heraf følger, at medlemsstaterne ikke kan udelukke bedrifter, som opfylder betingelserne, fra at blive omfattet af den ordning, der er indført ved direktiv 72/159 — og senere ved forordning nr. 797/85 - alene på grund af deres retlige organisationsform.
Furthermore, since Directive 72/159 and Regulation No 797/85 expressly provide that legal persons fall within their scope, refusal of an application for registration solely by reason of the legal form assumed by the applicant is incompatible with Community law.
Med spørgsmålet ønsker den nationale ret i det væsentlige oplyst, om de medlemsstater, som indfører et register med henblik på at fastlægge, hvem der er omfattet af den støtteordning, der er indført ved direktiv 72/159, i medfør af artikel 2, stk. 5, i forordning nr. 797/85 — som med praktisk taget samme ordvalg gentager artikel 3, stk. 1, i direktiv 72/159 - kan udelukke visse juridiske personer fra at blive optaget i registret alene på grund af deres retlige organisationsform og kan fastsætte et særligt identifikationssystem ved at oprette et register, der kun kan omfatte fysiske personer.
By that question, the national court is essentially asking whether Article 2(5) of Regulation No 797/85, which is drafted in almost exactly the same terms as Article 3(1) of Directive 72/159, permits Member States which introduce a register intended to determine eligibility under the system of aids established by Directive 72/159 to refuse to register certain legal persons solely by reason of the legal form they have assumed
»Rådets direktiv 72/159/EØF af 17. april 1972 om modernisering af landbrugsbedrifter og Rådets forordning (EØF) nr. 797/85 af 12. marts 1985 om forbedring af fondbrugsstnikiuremes effektivitet skal fortolkes således, at de medlemsstater, som indfører et register med henblik på at fastlægge, hvem der er omfattet af den støtteordning, der er indført ved direktiv 72/159, ikke kan udelukke visse juridiske personer fra at blive optaget i registret alene på grund af deres retlige organisationsform og ikke kan fastsætte et særligt identifikationssystem ved at oprette et register, der kun kan omfatte fysiske personer.*
It follows from all the foregoing considerations that Member States have no discretion to deny the benefit of the system introduced by Directive 72/159 - and, subsequently, by Regulation No 797/85 — to farmers who satisfy the conditions laid down therein, solely by reason of the legal form they have assumed.
H?n foreslog følgende besvarelse:
The Court ruled:
»Rådets direktiv 72/159/EØF af 17. april 1972 om modernisering af landbrugsbedrifter og Rådets forordning (EØF) nr. 797/85 af12. marts 1985 om forbedring af landbrugsstrukturernes effektivitet skal fortolkes således, at de er til hinder for, at en medlemsstat udøver forskelsbehandling mellem landbrugsbedrifter hovedsagelig på grundlag af deres juridiske status, også selv om det udelukkende drejer sig om at oprette et særligt identifikationssystem, der er baseret på et særligt register for fysiske personer.«
'Council Directive 72/159/EEC of 17 April 1972 on the modernization of farms and Council Regulation (EEC) No 797/85 of 12 March 1985 on improving the efficiency of agricultural structures are to be interpreted as meaning that Member States which introduce a register intended to determine eligibility under the system of aids established by Directive 72/159 are not permitted to refuse to register certain legal persons solely by reason of the legal form they
Ved dom af 3. april 1996, indgået til Domstolen den 12. juni 1996, har Tribunal administratif de Paris forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af Rådets forordning (EØF) nr. 1010/86 af 25. marts 1986, som ændret ved artikel 9 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1714/88 af 13. juni 1988, og af kapitel 21 og 30 i den kombinerede nomenklatur, således som fastsat ved Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987.
'Council Directive 72/159/EEC of 17 April 1972 concerning the modernization of farms and Council Regulation (EEC) No 797/85 of 12 March 1985 on improving the efficiency of agricultural structures must be interpreted as meaning that a Member State is not authorized to provide for different treatment of farmers practising farming as their main occupation by reason of the legal form they have assumed, even if only in relation to the introduction of a special system of identification based on a specific register set up solely for natural persons.'
I perioden 1989-1991 udbetalte FIRS i henhold til forordning nr. 1010/86 produktionsrestitutioner til LTM for de mængder sukker, virksomheden havde anvendt ved fremstillingen af produkterne, der var betegnet »Alvityl 50 dragées« og »Strongenol 20 ampoules«.
Preliminary ruling (Refund for use of sugar in the manufacture of certain chemical products products and products containing amino acids - Tariff classification) (Fourth Chamber)
Spørgsmålet er blevet rejst under en sag mellem Laboratoires de thérapeutique moderne (herefter »LTM«) og Fonds d'intervention et de régularisation du marché du sucre (herefter »FIRS«) angående et krav om tilbagebetaling af produktionsrestitutioner, der var ydet LTM, fordi virksomheden havde anvendt sukker ved fremstillingen af visse kemiske produkter.
Sucre (Sugar Market Intervention and Stabilization Fund, hereinafter 'FIRS') concerning repayment of production refunds granted to LTM in its capacity as an undertaking using sugar in the manufacture of certain chemical products.
Forordning nr. 1010/86, som ændret ved artikel 9 i forordning nr. 1714/88 efter indførelsen af den kombinerede nomenklatur (herefter »KN«), indeholder regler om ydelse af restitutioner til virksomheder, der anvender sukker ved fremstillingen af visse kemiske produkter.
By judgment of 3 April 19%, received at the Court on 12 June 1996, the Tribunal Administratif de Paris (Administrative Court, Paris) referred for a preliminary ruling a question on the interpretation of Council Regulation (EEC) No 1010/86 of 25 March 1986, as amended by Article 9 of Commission Regulation (EEC) No 1714/88 of 13 June 1988, and of Chapters 21 and 30 of the Combined Nomenclature, as established by Council Regulation (EEC) No 2658/87 of 23 July 1987.
Efter en kontrol foretaget af EUGFL fastslog toldmyndighederne den 10. december 1992, at LTM med urette havde fået udbetalt produktionsrestitutioner, idet Alvityl og Strongenol var tilberedte levnedsmidler, der skulle henføres under kapitel 21 i KN og ikke farmaceutiske produkter, der skal tariferes i kapitel 30 i KN.
Regulation No 1010/86, as amended by Article 9 of Regulation No 1714/88 following the introduction of the Combined Nomenclature (hereinafter 'the CN'), deals with the granting of refunds to undertakings that use sugar in the manufacture of certain chemical products.
Herefter krævede FIRS ved skrivelse af 12. juli 1993, at LTM tilbagebetalte de produktionsrestitutioner, virksomheden havde
Since the facts underlying the dispute in the main proceedings occurred after the CN had been
Da de faktiske omstændigheder, der er baggrunden for hovedsagen, fandt sted efter indførelsen af KN, vil der i nærværende dom kun blive taget stilling på grundlag af KN.
That question arose from a dispute between Laboratoires de Thérapeutique Moderne (hereinafter 'LTM') and the Fonds d'Intervention et de Régularisation du Marché du
fået udbetalt med urette, dvs. 410 347,56 FF for de partier sukker, der var anvendt i perioden oktober 1989 - februar 1991, og pålagde desuden virksomheden en bøde på 50 486,39 FF.
introduced, the latter alone will be considered in the present judgment.
omstændigheder ifølge Domstolens praksis er vigtige indicier for, at de pågældende produkter betragtes som lægemidler i henhold til direktiv 65/65, er det afgørende kriterium ved tarifering af varer i KN normalt disses objektive karakteristika og egenskaber som beskrevet i den enkelte position i KN.
In this regard, reference should be made to the general comments preceding the Explanatory Notes to the Combined Nomenclature of the European Communities relating to Chapter 30 of the CN, which state that 'the description of a product as a medicament in Community legislation (other than that relating specifically to classification in the combined nomenclature) or in the national legislation of the Member States, or in any pharmacopoeia, is not the deciding factor in so far as its classification in this chapter is concerned'.