natgillin/translations-raw huggingface dataset:
8 følgelig er de nye medlemsstater, som EØF-traktatens artikel 177 og artikel 20 i protokollen vedrørende statutten for Domstolen finder anvendelse på, beføjet til at indlæg i henhold til de nævnte artikler i sager, der angår fortolkning af konventionen; herimod kan ikke anføres bestemmelsen i artikel 4, stk. 4 i protokollen af 3. juni 1971, der angår en særlig fremgangsmåde, som er uvedkommende i denne forbindelse;
s As a result the new Member States to which Article 177 of the EEC Treaty and Article 20 of the Protocol on the Statute of the Court of Justice apply are entitled to submit observations in accordance with the said articles in proceedings for the inter pretation of the Convention.
(fortsat 2) i øvrigt betegner udtrykket 'kontraherende stater' i den nævnte protokol, der blev indgået før De europæiske Fællesskabers udvidelse, samtlige medlemsstater.
(continued 2) vant for the present purposes. Further in the context ofthat Protocol, which originated before the enlargement of the European Communities, the words 'Contracting States' refer to all the Member States.
Vedrørende fortolkningen af konventionen i almindelighed
The interpretation of the Convention in general
10 Konventionen anvender i stort omfang sådanne udtryk og begreber fra den bor gerlige ret, herunder handelsretten, og fra procesretten, som kan have forskellig be tydning fra medlemsstat til medlemsstat; som følge heraf rejser det spørgsmål sig, hvorvidt disse udtryk og begreber skal be tragtes som selvstændige og altså som fælles for samtlige medlemsstater, eller om de henviser til de materielle regler i den lov, der i det enkelte tilfælde er anvendelig i hen hold til lovvalgsreglerne ved den ret, for hvilken sagen først indbringes.
The Convention frequently uses words and legal concepts drawn from civil, commercial and procedural law and capable of a different meaning from one Member State to another. The question therefore arises whether these words and concepts must be regarded as having their own independent meaning and as being thus common to all the Member States or as referring to substantive rules of the law applicable in each case under the rules of conflict of laws of the court before which the matter is first brought.
11 Ingen af disse to muligheder udelukker nødvendigvis den anden, da et formålstjenligt valg kun kan foretages særskilt for hver enkelt bestemmelse i konventionen, idet dog dennes fulde virkning ud fra de i traktatens artikel 220 nævnte målsætninger skal sikres; i alle tilfælde må det understreges, at den fortolkning, der foretages af de nævnte ud tryk og begreber med henblik på konventionen, ikke foregriber spørgsmålet om, hvilken materiel lov, der skal anvendes på den omtvistede situation.
Neither of these two options rules out the other since the appropriate choice can only be made in respect of each of the provisions of the Convention to ensure that it is fully effective having regard to the objectives of Article 220 of the Treaty. In any event it should be stressed that the interpretation of the said words and concepts for the purpose of the Convention does not prejudge the question of the substantive rule applicable to the particular case.
Vedrørende de af den nationale ret stillede spørgsmål
The question raised by the national court
(fortsat 3) princippet i disse regler er, at i medfør af artikel 2 er rette værneting i almindelighed retten på det sted, hvor sagsøgte har bopæl ; artikel 5 indeholder imidlertid en række særlige værneting, som sagsøgeren har ret til at vælge imellem;
'continued 3) is the general conferment of jurisdiction on the court of the defendant's domicile. Ar­ticle 5 however provides for a number of cases of special jurisdiction at the option of the plaintiff.
14 under hensyn til de forskelle, der består mellem de nationale lovgivninger inden for kontraktretten, og i betragtning af den manglende enhed i gældende materiel ret på retsudviklingens nuværende trin, forekommer det ikke muligt at give nærmere an­visninger om fortolkningen af henvisningen i artikel 5, nr. 1 til kontraktmæssige for­pligtelsers 'opfyldelsessted' ; dette gælder så meget desto mere som bestemmelsen af forpligtelsers opfyldelsessted er afhængig af den kontraktssammenhæng, forpligtelsen er en del af;
14 Having regard to the differences obtaining between national laws of contract and to the absence at this stage of legal development of any unification in the substantive law applicable, it does not appear possible to give any more substantial guide to the interpretation of the reference made by Article 5 (1) to the 'place of performance' of contractual obligations. This is all the more true since the determination of the place of performance of obligations depends on the contractual context to which these ob­ligations belong.
15 under disse omstændigheder kan konventionens henvisning til kontraktmæssige forpligtelsers opfyldelsessted ikke forstås på anden måde end som en henvisning til den materielle lov, der er anvendelig i medfør af lovkonfliktreglerne ved den ret, sagen er indbragt for.«
15 In these circumstances the reference in the Convention to the place or perform­ance of contractual obligations cannot be understood otherwise than by reference to the substantive law applicable under the rules of conflict of laws of the court before which the matter is brought.
»'Det sted, hvor den forpligtelse, der ligger til grund for sagen, er opfyldt eller skal opfyldes' i artikel 5, nr. 1 i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompe­tence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, skal bestemmes i henhold til den lov, der er anvendelig på den omtvistede forplig­telse i medfør af lovkonfliktreglerne ved den ret, sagen er indbragt for.«
"The 'place of performance of the obligation in question' within the meaning of Ar­ticle 5 (1) of the Convention of 27 September 1968 on Jurisdiction and the Enforce­ment of Judgments in Civil and Commercial Matters is to be determined in accord­ance with the law which governs the obligations in question according to the rules of conflict of laws of the court before which the matter is brought."
Den i tilslutning til denne dom trufne afgørelse i hovedsagen er omtalt under 1­5.1.2 — Β 9.
The decision given in the main action following this judgment may be found at 15.1.2 - Β 9.
1-5.1.2 — A 2 Dom af 17.
15.1.2 — A 2 Judgment of 17January 1980,' Case 56/79.
Januar 1980'), sag 56/79, Zeiger mod Salinitri (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof), Sml.
Zeiger ν Salinilri [1980] ECR 89 (Preliminary ruling requested by the Bundesgerichtshof) Advocate General: F. Capotorti (p.98)
Kompetence — opfyldelsesværneting — aftalt værneting — art og hjemmel
Jurisdiction — Jurisdiction of the court for the place of performance of the court chosen by the parties — Nature and basis
Kompetence — specielle kompetenceregler — opfyldelsesværneting (artikel 5, nr. 1) — bestemmelse af opfyldelsesstedet ved en aftale, der er gyldig i henhold til den nationale lovgivning, der finder anvendelse — intet krav om overholdelse af formkravene i ar tikel 17
Jurisdiction — Special jurisdiction — Jurisdiction of the court for the place of per­formance (Article 5(1)) — Place of performance determined in an agreement which is valid under the proper law of the contract — Observance of the formal requirements laid down in Article 17 not required
Landgericht erklærede, at den savnede kompetence, fordi en mundtlig aftale om opfyldelsesstedet ikke var tilstrækkelig til at skabe en international kompetence, idet en sådan aftale kun kunne skabe et værneting, hvis formkravene i domskonventionens artikel 17 var opfyldt.
The Landgericht declined jurisdiction on the ground that a purely oral agreement on the place of performance did not suffice to found international jurisdiction and that such an agreement could found jurisdiction only if the formal requirements laid down in Article 17 of the Brussels Con­vention were observed.
Efter at Oberlandesgericht München havde stadfæstet afgørelsen (dom af 9.11. 1977, jfr. nedenfor under 1-5.1.2 — B 15), indgav sagsøgeren revisionsanke til Bundesgerichtshof, som forelagde Domstolen følgende spørgsmål :
That decision was confirmed on appeal by the Oberlandesge­richt München (judgment of 9 November 1977, infra 1­5.1.2 — Β 15), whereupon the plaintiff appealed on a point of law to the Bundesgerichtshof, which referred the follow­ing question to the Court of Justice:
»Kan en formløs og efter national ret — her tysk — gyldig vedtagelse mellem hand lende (Vollkaufieute) af det sted, hvor den forpligtelse, der ligger til grund for sagen, skal opfyldes, skabe et værneting efter konventionens artikel 5, nr. 1, eller er en sådan vedtagelses gyldighed betinget af, at formkravene i konventionens artikel 17 er opfyldt?«
"Does an informal agreement which is effective under national — in this case Ger­man — law between full­scale merchants (Vollkaufleute) concerning the place of per­formance of the obligation which is at issue in the proceedings suffice to found juris­diction in that place under Article 5 ( I ) of the Convention, or is the capacity of such an agreement to found jurisdiction dependent upon observance of the form laid down in Article 17 of the Convention?"
»2 Det fremgår af formuleringen af dette spørgsmål, at den nationale ret ønsker oplyst, om en aftale som den beskrevne for at kunne skabe et værneting efter kon ventionens artikel 5 skal opfylde formkravene i konventionens artikel 17, hvorefter en ret i en kontraherende stat, som er udpeget af parterne — hvoraf mindst én har bopæl på en kontraherende stats område — til at påkende allerede opståede tvister eller fremtidige tvister i anledning af et bestemt retsforhold, er enekompetent, så fremt den er udpeget ved en skriftlig aftale eller ved en mundtlig aftale, der er skrift ligt bekræftet.
"2 It follows from the wording of this question that the national court is asking whether an agreement such as that described, in order to found jurisdiction under Article 5(1) of the Convention, is dependent upon observance of the form prescribed by Article 17 of the Convention, according to which provision the court of the Con­tracting State specified by the parties — of whom at least one must have his domicile in the territory of a Contracting State — as having jurisdiction to settle any disputes which have arisen or may arise in connection with a particular legal relationship shall have exclusive jurisdiction, provided that it has been specified by an agreement in writing or an oral agreement evidenced in writing.
Processprog: Tysk.
Language of the Case: German
Udsendelse 3/december 1985
Issue I December 1985
Retten forkastede dette an­bringende og udtalte, at artikel 18 ikke fandt anvendelse, da sagsøgte udtrykkeligt og principalt havde gjort manglende kompetence gældende og alene for at være på den sikre side havde taget stilling til realiteten. Ifølge italiensk civilprocesret (artiklerne 167 og 187 i Codice di procedura civile) skulle svarskriftet desuden — også selv om retten inden behandlingen af realiteten skulle tage stilling til sin kompetence — angive alle sag­søgtes realitetsindsigelser.
The answer to the question put by the Bundesgerichtshof must therefore be that if the place of performance of a contractual obligation has been specified by the par ties in a clause which is valid according to the national law applicable to the con tract, the court for that place has jurisdiction to take cognizance of disputes relating to that obligation under Article 5 ( 1 ) of the Convention of Brussels of 27 September 1968, irrespective of whether the formal conditions provided for under Article 17 have been observed."
Udsendelse 3/december
' 15.1.2 — A. end;
(fortsat 2) af forpligtelsen skulle ske på et andet sted end det, der ellers ville gælde efter italiensk ret (artiklerne 1182 og 1498 i codice civile), for gyldig.
In determining the place where the disputed obligation was to be performed the court held that the sales contract was concluded in Italy and the place of perform­ance of that obligation was therefore to be determined according to Italian law; however, it recognized as valid the parties' agreement, admissible under Italian law, under which the obligation was to be performed at a place other than that provided for under Italian law (Articles 1182 and 1498 of the Italian Civil Code).
Kompetence — specielle kompetenceregler — opfyldelsesværneting (artikel 5, nr. 1) — be­stemmelse af opfyldelsesstedet efter den lov, der/inder anvendelse i henhold til tovvalgsreg­lerne ved forum — disse lovvalgsregler fandt ikke anvendelse i et tilfælde, hvor den uni­forme lov om internationale løsørekøb skulle lægges tilgrund (artikel 2)
Jurisdiction — Special jurisdiction — Jurisdiction of the courts for the place of performance (Article 5 (I)) — Determination of the place of performance according to lhe law applicable under the conflict rules of the lex fori — Such rules not to be applied where the matter is governed by the Uniform Law on the International Sale of Goods (Article 2)
Sagsøgeren, et tysk firma med hjemsted i Hof (Forbundsrepublikken Tyskland) havde under henvisning til en påstået værnetingsaftale anlagt sag ved Landgericht Bayreuth med krav om betaling for et parti tjekkiske kirsebær, som sagsøgeren havde leveret i Nederlandene til sagsøgte, et nederlandsk firma. Landgericht erklærede, at den ikke var kompetent.
In reliance upon an alleged agreement on jurisdiction, the plaintiff, a German undertak­ing with its seat in Hof (Federal Republic of Germany), brought an action in the Landge­richt Bayreuth against an undertaking based in the Netherlands.
Ifølge den uniforme købelovs artikel 59, stk. 1, skulle køberen be­tale sælgeren købesummen på dennes forretningssted.
The plaintiff pursued its claim in the appeal court, but applied in the alternative for the proceedings to be referred to the Landgericht Hof.
Det måtte herefter på grundlag af italiensk ret undersøges, hvor opfyldelsesstedet for den omtvistede forpligtelse var beliggende.
The place of performance should in principle be determined according to the law applicable under the German rules on conflict of laws.
Ifølge artikel 1510 i den [italienske] Codice civile blev sælgeren frigjort fra sin forpligtelse ved varens overgivelse til en fragtfører eller speditør; opfyldelsesste­det for den pågældende forpligtelse for sælgeren var således stedet for denne overgivel­se.
However, in the present case the German rules on conflict of laws did not apply since the disputed contractual relation­ship between the parties was governed by Uniform Law on the International Sale of Goods, Article 2 of which excluded the rules of private international law.
I overensstemmelse med [italiensk] rets­praksis var der således skabt et værneting på dette sted.
Under Arti­cle 59 ( 1 ) of that Law the buyer must pay the purchase price to the seller at the seller's place of business.
Heller ikke undtagelsesbestem­melsen i konventionens artikel 5, nr. 1, førte således til, at der var skabt et værneting i Ita­lien.
Therefore the place of performance within the meaning of Article 5(1) of the Brussels Convention was the plaintiffs place of business which was situated with­in the district of the Landgericht Hof.
Under hen­visning til Domstolens dom af 21. juni 1978 i sag 150/77 (jfr. nedenfor under 1­13.0 — A 1) afviste den også, at konventionens artikler 13 og 14 kunne finde anvendelse, da disse artikler ikke omfattede tilfælde som det foreliggende, hvor købsprisen for en vare skulle betales med veksler, der forfaldt i rater.
Jurisdiction — Jurisdielion of the courts for the place of performance (Article 5(1)1 — Ger­man-Italian contract of sale — Action for rescission of the contract in an Italian court — Determination of the place of performance in accordance with the substantive principles of lhe lex fori
Retten undersøgte ligeledes, om artikel 5, nr. 3, om undtagelsesværnetinget i sager om erstatning uden for kontrakt kunne anvendes.
The buyer brought an action in the court at its seat in Italy against the German seller for rescission of the contract and for damages.
Den erklærede sig også inkompetent under denne synsvinkel.
The court declared that it did not have jurisdiction and stated that it could only have jurisdiction in the present case under Articles (1) of the Brussels Convention.
Den omstændighed, at det tyske firma havde »tilbageholdt et pengebeløb uden gyldig grund«, førte i modstrid med det italienske firmas opfattelse in­genlunde til, at artikel 5, nr. 3, kunne anvendes, men måtte snarere anses for en direkte følge af misligholdelsen af den forpligtelse til at betale dette beløb til en tysk statsborger, som det tyske firma havde påtaget sig over for det italienske firma i henhold til en udtryk­kelig aftale.
In so far as it estab­lished that the court having jurisdiction was that of the place of performance of the obli­gation in question, that provision accorded with Article 20 of the Italian Codice di Pro­cedura Civile according to which the jurisdiction of the forum destinalae solutionis was available as an option.
De tyske retter var kompetente til at påkende sager om opfyldelsen af en sådan forpligtelse.
It was therefore necessary to determine on the basis of Italian law where the place of performance of the obligation in question was situated.
(fortsat 2)
Note:
Sagen blev herefter indbragt for Corte di Cassazione til afgørelse af spørgsmålet om de italienske retters internationale kompetence. Corte di Cassazione stadfæstede Tribunale di Milano's dom ved dom af 20. december 1982, nr. 7040.
The court also considered the application of Article 5 (3) on special jurisdiction in mat­ters relating to tort, delict or quasi-delict.
Kompetence — aftale om kompetence — værnetingsklausul i almindelige forret­ningsbetingelser — generel henvisning i bestillingsformular ikke tilstrækkeligt, heller ikke selv om betingelserne udleveres — underskrift på bestillingsformularen ingen skriftlig bekræftelse, når underskriften findes over henvisningen
Jurisdiction — Prorogation of jurisdiction — Jurisdiction clause in general con­ditions of sale — Global reference in order form insufficient even where the conditions are made available — When it is above such reference a signature on the order form is not written confirmation
Kompetence — specielle kompetenceregler — opfyldelsesværneting (artikel 5, nr. 1) — andet opfyldelsessted end det legale udpeges i de almindelige forretningsbetingelser — intet værneting efter artikel 5, nr. 1, såfremt formkravene i artikel 17 ikke er opfyldt
Jurisdiction — Special jurisdiction — Jurisdiction of the courts for the place of per­formance (Article 5 (1)) — Stipulation of a place of performance in the general con-
Bundesgerichtshof stadfæstede dommen og udtalte, at det afgørende for bestemmelsen af opfyldelsesværnetinget var den forpligtelse, der var sagens genstand, i det forelig­gende tilfælde sagsøgerens krav på købesummen.
(continued 1 ) his duties under the contract of employment principally at the defendant's seat in the Netherlands.
I dette til­fælde var det tysk lov, herunder også bestemmelserne i den uniforme lov om internatio­nale løsørekøb, som fandt anvendelse på de købekontrakter, som den omtvistede ford­ring hidrørte fra.
The general jurisdiction rule contained in Article 2 was therefore applicable.
Kompetence — specielle kompetenceregler — opfyldelsesværneting — en arbejdstagers søgsmål med krav om betaling af et pengebeløb på grund af arbejdsforholdets ophævelse — retterne på arbejdsstedet kompetente
Jurisdiction — Jurisdiction in insurance matlers — Action brought by the insurer — Enforcement of a guarantee provided by a third party — Alleged subrogation of the third party to the position of the insured — Exclusion
Sagsøgeren havde hovedsagelig opfyldt sine forpligtelser i henhold til arbejdsaftalen på sagsøgtes hjemsted i Nederlandene, selv om han havde be­varet sin bopæl i Bruxelles.
Jurisdiction — Special jurisdiction of the courts for lhe place of performance of the obligation in question — Place of performance of pecuniary obligations — Creditor's place of residence
(fortsat I )
'continued 1) tract entered into with Eurosped. to pay the latter's debts.
Kompetence — kompetence i forsikringssager — sag anlagt af forsikringsgiveren adcitation af en tredjemand — tredjemands påståede indtræden i den forsikredes — ikke en forsikringssag i artikel 7ff. 's forstand
Jurisdiction — Method by which the court must delermine whether il has jurisdic­tion — Determination solely on the basis of the statement of claim
Kompetence — specielle kompetenceregler — retten på det sted, hvor forpligtelsen er opfyldt eller skal opfyldes — opfyldelsesstedet for pengeforpligtelser — kreditors bopæl
Jurisdiction — Special jurisdiction of the courts for the place of performance of the obligation in question (Article 5 (I )) — Jurisdiction determined on lhe basis of the state­ment of claim
Kompetence — specielle kompetenceregler — adcitation af en tredjemand — kompe­tencen for den ret, hvor den oprindelige sag er anlagt (artikel 6, nr. 2) — betingelser — ingen aftale mellem parterne med det formål at unddrage tredjemand hans almindelige værneting
Jurisdiction — Special jurisdiction of the courts for the place of performance of the obligation in question (Article 5(1)) — Proper law of the contract determined in ac­cordance with the conflict rules of the lex fori — Place of performance of the obligation in question identified on the basis of the proper law — Applicability of the Uniform Law on lhe International Sale of Goods (Anide 59(1))
(fortsat I)
(continued 1) dertakings for the supply of radiators.
1 denne sag var et italiensk anpartsselskab, Eurosped, i likvidation, der havde drevet transportvirksomhed, blevet sagsøgt til betaling af nogle forsikringsbidrag af I NAM (Istituto Nazionale Assicurazione contro le Malattie — statsanstalten for sygeforsik­ring).
The defendants objected to the jurisdiction of the Italian courts; they maintained that the contracts on which the Italian company based its action had never been concluded and that in view of the resulting absence of any con­tractual relationship it was not possible to rely on the connecting factor referred to in Ar­ticle 5(1) of the Convention.
Efter det tyske selskabs opfattelse var der tale om en forsikringssag (konventionens arti­kel 7); endvidere var selskabet i medfør af kontrakten med Eurosped trådt i Eurosped's sted som forsikringstager i forhold til INAM.
Convectio SpA appealed against that judgment and the German undertak­ings maintained their preliminary objection to the jurisdiction of the Italian courts.
Infolge konventionens artikel 11 kunne forsikringsgiveren [INAM] derfor »kun anlægge sag ved retterne i den kontraherende stat, på hvis område sagsøgte [her Presser & Co. i stedet for Eurosped] har bopæl«. Corte di cassazione tog ikke dette anbringende til følge.
In dismissing that objection the Corte d'Appello resolved two questions.
Kontraktsforholdet mellem parterne kunne under ingen omstændigheder betragtes som en forsikringsaftale.
The first con­cerned the method by which the Italian courts must determine whether they have juris­diction, in particular over a foreign national.
Aktieselskabet Convectio, der havde hjemsted i Rho (Milano), havde i denne sag for un­derretten nedlagt påstand om, at nogle kontrakter, der var indgået med tre tyske firmaer om levering af vandvarmere, ophævedes, samt om erstatning.
'continued 2) was applicable pursuant to Article 25 of the Disposizioni sulla Legge in Generale (ap­pended to the Italian Civil Code), since the contracts of sale had been concluded in Ger­many.
Convectio anførte til støtte herfor, at de tyske firmaer, som ikke havde fremsendt nogle såkaldte specifikatio­ner, havde unddraget sig deres hovedforpligtelse til at betale det aftalte vederlag. De sag­søgte gjorde gældende, at den italienske domstol savnede kompetence.
In the second place, however, the court held that German law had incorporated the provisions of the Hague Convention of 1 July 1964 on the Uniform Law on the Inter­national Sale of Goods and that therefore the primary obligation to pay for the goods should have been performed in Italy.