natgillin/translations-raw huggingface dataset:
»Traktatbrud — direktiv 76/160/EØF — kvaliteten af badevand —formaliteten med hensyn til et søgsmål anlagt i medfør af artikel 226 EF (tidligere artikel 169) — begrundet udtalelse — overholdelse af kollegialitetsprincippet i Kommissionen — manglende efterkommeise af artikel 4, stk 1, og artikel 6, stk 1, i direktiv 76/160/EØF* (Femte Afdeling) formål og vand i vand til terapeutiske svømmebassiner«.
(Failure by a Member State to fulfil its obligations — Directive 76/160/EEC — Quality of bathing water — Admissibility of an action brought pursuant to Article 226 EC (ex Article 169) — Reasoned opinion — Observance of the principle of the collegiality of the Commission — Failure to comply with Articles 4(1) and 6(1) of Directive 76/160/EEC) (Fifth Chamber) purposes and water used in swimming pools'.
Ved skrivelse af 16. november 1995 til den tyske regering anførte Kommissionen, at den agtede at anlægge sag ved Domstolen, såfremt regeringen ikke inden for en frist på seks måneder fremlagde detaljerede programmer for forbedring af kvaliteten i de badeområder, hvor kvaliteten ikke var i overensstemmelse med de i henhold til direktivet fastsatte grænseværdier.
By letter of 16 November 1995, the Commission informed the German Government that it intended to bring proceedings unless, within six months, that government presented a detailed plan for the purification of those bathing waters whose quality did not correspond to the limit values fixed by the Directive.
Den tyske regering svarede ved skrivelse af 5. juni 1996, at den havde udstedt de nødvendige bestemmelser for at efterkomme de grænseværdier, der var fastsat i direktivet.
By application lodged at the Court Registry on 23 May 1997, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing to take, in the old Länder, the steps necessary to ensure that the quality of bathing water conformed to the limit values set under Article 3 of Council Directive 76/160/EEC of 8 December 1975 (hereinafter 'the Directive') within a period of ten years following its notification on 10 December 1975, and by not adhering to the minimum sampling frequency prescribed in the annex, the Federal Republic of Germany had failed to fulfil its obligations under Articles 4(1) and 6(1) of the Directive.
I henhold til dets artikel 1, stk. 1, angår direktivet »kvaliteten af badevand, undtagen
The Commission found that reply unsatisfactory. It therefore brought the present proceedings.
Da Kommissionen ikke fandt den tyske regerings svar fyldestgørende, har den herefter anlagt nærværende sag.
According to Article 1(1) thereof, the Directive 'concerns the quality of bathing water, with the exception of water intended for therapeutic
*1) Forbundsrepublikken Tyskland har ikke overholdt sine forpligtelser i henhold til artikel 4, stk 1, og artikel 6, stk 1, i Rådets direktiv 76/160/EØF af 8. december 1975 om kvaliteten af badevand (EFT L 31, s. 1), idet den i de gamle delstater ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at badevandskvaliteten inden ti år efter meddelelsen af direktivet den 10. december 1975 blev bragt i overensstemmelse med de grænseværdier, der fastsættes i medfør af direktivets artikel 3, og ikke har udført prøveudtagninger med den mindstehyppighed, der er fastsat i bilaget til direktivet.
often years following its notification on 10 December 1975, and by not adhering to the minimum sampling frequency prescribed in the annex, the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under Articles 4(1) and 6(1) of that directive;
Generaladvokat F.G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet ("Femte Afdelingl den 26. januar 1999.
Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 26 January 1999.
Dansk tekst foreligger endnu ikke.
He proposed that the Court should hold the Federal Republic of Germany in breach of its obligations and order it to pay the costs.
Præjudiciel »Forordning (EØF) nr. 1612/68 — fri bevægelighed for personer — begrebet arbejdstager — etableringsfrihed—studiestøtte —forskebbehandlingpå grundlag af nationalitet — bopælskrav* (Femte Afdeling)
Preliminary ruling (Regulation (EEC) No 1612/68 —Free movement of persons — Concept of worker — Freedom of establishment — Study finance — Discrimination on the ground of nationality — Residence requirement) (Fifth Chamber)
Ved kendelse af 26. september 1997, har Commissie van Beroep Studiefinanciering forelagt en række præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 48 og 52 (efter ændring nu artikel 39 EF og 43 EF) samt af artikel 7 i Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 af 15. oktober 1968.
By order of 26 September 1997, the Commissie van Beroep Studiefinanciering (Study Finance Tribunal) referred to the Court for a preliminary ruling several questions on the interpretation of Articles 48 and 52 of the EC Treaty (now, after amendment, Articles 39 EC and 43 EC) and of Article 7 of Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of 15 October 1968.
Hendes far og mor er begge belgiske statsborgere og er bosiddende i Belgien.
Her father and mother are both of Belgian nationality and resident in Belgium.
Hendes far er direktør for et selskab, som er hjemmehørende i Nederlandene, og som han er eneste selskabsdeltager i.
Her father is the director and sole shareholder of a company established in the Netherlands.
Hendes mor er ansat i selskabet med en arbejdstid på to dage om ugen.
Her mother is employed by that company for two days a week.
Den 14. oktober 1993 ansøgte C.P.M. Meeusen IBG om studiestøtte i henhold til WSF.
Miss Meeusen, who obtained a basic grant for the period from November 1993 to March 1994, but her application was later rejected by a decision of 2 October 1994, by which she was also required to refund the sums already received.
anses for »arbejdstager« i henhold til traktatens artikel 48.
Article 48 of the Treaty.
Denne afgørelse kan imidlertid ikke automatisk overføres på hans ægtefælle.
However, that result cannot be automatically transposed to his spouse.
De personlige forhold og formueforhold mellem ægtefæller, der følger af ægteskab, udelukker ikke, at der i virksomheden består et underordnelsesforhold, der er karakteristisk for et arbejdsforhold.
The personal and property relations between spouses which result from marriage do not rule out the existence, in the context of the organisation of an undertaking, of a relationship of subordination characteristic of an employment relationship.
Første spørgsmål, litra b) og c)
Questions 1(b) and (c)
C.P.M. Meeusen fik tildelt støttens grundbeløb fra november 1993 til december 1994.
After her complaint was dismissed, Miss Meeusen brought proceedings before the Commissievan Beroep Studiefinanciering.
Ansøgningen blev dog efterfølgende afvist ved afgørelse af 2. oktober 1994, hvorved det også blev pålagt hende at tilbagebetale de allerede modtagne beløb. En klage over dette afslag på studiestøtte blev ligeledes afvist ved IBG's afgørelse af 12. januar 1995.
Before that tribunal, she claimed that the right to study finance could not be made subject to the requirement that the child live or be resident in the territory of the Member State where his parents are employed, any more than it could be related to nationality.
For denne ret har hun gjort gældende, at retten til studiestøtte ikke kan være betinget af et krav om, at barnet bor eller opholder sig på den medlemsstats område, hvor forældrene er beskæftiget, og at retten heller ikke kan knyttes til nationaliteten.
In those circumstances the national court decided to stay proceedings and refer several questions to the Court for a preliminary ruling:
Med disse spørgsmål, ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om et barn, der forsørges af en person, som er statsborger i en medlemsstat, og som udøver lønnet beskæftigelse i en anden medlemsstat, men fortsat har bopæl i den stat, hvor vedkommende er statsborger, kan påberåbe sig artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 1612/68 for at opnå studiestøtte på de samme betingelser, som gælder for børn af beskæftigelsesstatens statsborgere, og navnlig uden at der herved kan stilles yderligere krav om bopæl for barnet.
By these questions, the national court seeks to ascertain, in substance, whether the dependent child of a national of one Member State who pursues an activity as an employed person in another Member State while maintaining his residence in the State of which he is a national can rely on Article 7(2) of Regulation No 1612/68 in order to obtain study finance under the same conditions as are applicable to children of nationals of the State of employment, and in particular without any further requirement as to the child's place of residence.
Første spørgsmål, litra a)
Question 1(a)
Med dette spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om den omstændighed, at en person er gift med direktøren for og den eneste selskabsdeltager i det selskab, for hvilket arbejdet udføres, er til hinder for, at den pågældende kan kvalificeres som »arbejdstager« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i traktatens artikel 48 og i forordning nr. 1612/68.
By this question the national court seeks to ascertain, in substance, whether the fact that a person is related by marriage to the director and sole shareholder of the company for which he pursues his activity precludes that person from being classified as a *worker' within the meaning of Article 48 of the Treaty and of Regulation No 1612/68.
Som Domstolen har fastslået i dom af 27. november 1997, Meintz, udtales det udtrykkeligt i fjerde betragtning til forordning nr. 1612/68, at retten til fri bevægelighed skal anerkendes »uden forskel for 'permanente' arbejdstagere, sæsonarbejdere, grænsearbejdere og arbejdstagere, der udfører arbejde som led i en tjenesteydelse«, og i artikel 7 står der uden forbehold »en arbejdstager, der er statsborger i en medlemsstat«.
As the Court held in Case C­57/96 Meints ν Minister van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij [1997] ECR 1­6689, it is expressly stated in the fourth recital in the preamble to Regulation No 1612/68 that the right of free movement must be enjoyed *without discrimination by permanent, seasonal and frontier workers and by those who pursue their activities for the purpose of providing services' and Article 7 of the Regulation refers, without reservation, to a •worker who is a national of a Member State'.
Domstolen har heraf udledt og fastslået i Meints-dommen, at en medlemsstat ikke kan gøre tildeling af en social fordel i artikel 7, stk. 2's forstand betinget af, at modtagerne af fordelen har bopæl på denne stats nationale område.
The Court deduced from that and ruled, in Meints, that a Member State may not make the grant of a social advantage within the meaning of Article 7 of the Regulation dependent on the condition that the beneficiaries be resident within its territory.
Ifølge Domstolens faste praksis er arbejdstagerbegrebet et fællesskabsretligt begreb, som ikke må fortolkes snævert.
The Court has consistently held that the concept of *worker', has a specific Community meaning and must not be interpreted narrowly.
Enhver person, der udøver en reel og faktisk beskæftigelse, bortset fra beskæftigelse af så ringe omfang, at den fremtræder som et rent marginalt supplement, skal anses for »arbejdstager«.
Any person who pursues activities which are effective and genuine, to the exclusion of activities on such a small scale as to be regarded as purely marginal and ancillary, must be regarded as a "worker'.
Sådanne personer kan altså påberåbe sig artikel 7, stk. 2, for at få studiestøtte på samme betingelser som børn af indenlandske arbejdstagere.
The fact that that person is related by marriage to the director and sole owner of the undertaking is not, of itself, such as to affect that classification.
Den omstændighed, at den pågældende person er gift med direktøren for og eneejeren af virksomheden, kan ikke i sig selv påvirke denne kvalifikation.
Those descendants can thus rely on Article 7(2) in order to obtain study finance under the same conditions as are applicable to children of national workers.
Det følger heraf, at i det tilfælde, hvor en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede ikke opstiller bopælskrav for indenlandske arbejdstageres børn, for at disse
The Court did indeed hold, in Asscher ν Staatssecretaris van Financiën, that the director of a company of which he is the sole shareholder is not carrying out his activity in the context of a relationship of subordination, and so he is not to be regarded as a *worker' within the meaning of
Domstolen har ganske vist i dom af 27. juni 1996 fastslået, at direktøren for et selskab, som han ejer 100%, ikke er beskæftiget i et underordnelsesforhold, og at han kan derfor ikke
It follows that, in a situation where national legislation, such as that in point in the main
kan opnå studiestøtte, skal en sådan betingelse ikke anses for diskriminerende, hvis den kræves opfyldt af børn af arbejdstagere, der er statsborgere i andre medlemsstater.
proceedings, does not impose any residence requirement on the children of national workers for the financing of their studies, such a requirement must be regarded as discriminatory if it is imposed on the children of workers who are nationals of other Member States.
Et sådant krav ville særlig være til skade for grænsearbejdere, der pr. definition har deres bopæl i en anden medlemsstat, hvor familiemedlemmerne normalt også bor.
Such a requirement would operate to the detriment of, in particular, migrant workers who, by definition, are resident in a Member State where, as a general rule, the members of their family are also resident.
Det fjerde spørgsmål adgangen til at optage eller udøve en sådan virksomhed.
Question 2 discrimination based on nationality which hinders the taking up or pursuit of such activities.
Som Domstolen har fastslået i dom af 10. marts 1993, Kommissionen mod Luxembourg, vedrører forbuddet ikke kun særlige bestemmelser for udøvelse af erhvervsvirksomhed, men, som det fremgår af den almindelige plan for ophævelse af begrænsningerne i etableringsfriheden, alle hindringerfor andre medlemsstaters statsborgeres udøvelse af selvstændig virksomhed, der består i en forskelsbehandling af andre medlemsstaters statsborgere i forhold til statens egne statsborgere, og som er hjemlet i en medlemsstats administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser, eller som er en følge af anvendelsen af en sådan bestemmelse eller af administrativ praksis.
As the Court held in Case C-l 11/91 Commission ν Luxembourg [1993] ECR 1-817, that prohibition covers not only specific rules on the pursuit of occupational activities, but also, as emerges from the General Programme for the abolition of restrictions on the freedom of establishment, any measure which, pursuant to any provision laid down by law, regulation or administrative action in a Member State, or as the result of the application of such a provision, or of administrative practices, hinders nationals of other Member States in their pursuit of activities as self-employed persons by treating nationals of other Member States differently from nationals of the country concerned.
Forbuddet finder således anvendelse på det forhold, at der stilles krav om bopæl som betingelse for tildelingen af en social fordel, når det er fastslået, at betingelsen er diskriminerende.
That prohibition thus applies to the imposition of a residence requirement in respect of the grant of a social advantage where it has been established that that requirement is discriminatory in nature.
Med dette spørgsmål ønsker den nationale ret nærmere bestemt oplyst, om et barn, der forsørges af en person, som er statsborger i en medlemsstat, og som udøver selvstændig erhvervsvirksomhed i en anden medlemsstat, men fortsat har bopæl i den stat, hvor vedkommende er statsborger, kan opnå studiestøtte på de samme betingelser, som gælder for børn af statsborgere i etableringsstaten, og navnlig uden at der herved kan stilles yderligere krav om bopæl for barnet.
By this question, the national court seeks to ascertain, in substance, whether the dependent child of a national of one Member State who pursues an activity as a self-employed person in another Member State while maintaining his residence in the State of which he is a national can obtain study finance under the same conditions as are applicable to children of nationals of the State of establishment, and in particular without any further requirement as to the child's place of residence.
Det bemærkes, at traktatens artikel 52 sikrer, at der for statsborgere i en medlemsstat, som ønsker at udøve selvstændig erhvervsvirksomhed i en anden medlemsstat, gælder samme vilkår som for dette lands egne statsborgere, og forbyder enhver forskelsbehandling på grundlag af nationalitet, som udgør en hindring for
In that regard, it should be observed that Article 52 of the Treaty confers on nationals of one Member State who wish to pursue activities as self-employed persons in another Member State the benefit of the same treatment as the host State's own nationals and prohibits any
Det hermed opstillede ligebehandlingsprincip har ligeledes til formål at forhindre forskelsbehandling, der udøves til skade for efterkommere, der forsørges af en selvstændig erhvervsdrivende.
The principle of equal treatment thus laid down is also intended to prevent discrimination to the detriment of descendants who are dependent on a self-employed worker.
Det er dermed til hinder for et bopælskrav som det, der er fastsat i den pågældende nationale lovgivning, der, som anført i denne doms præmis 23, må anses for diskriminerende.
It precludes, therefore, the imposition of a residence requirement such as that provided for in the national legislation concerned which, as stated in paragraph 23 of this judgment, must be regarded as discriminatory.
Et barn, der forsørges af en person, som er statsborger i en medlemsstat, og som udøver lønnet beskæftigelse i en anden medlemsstat, men fortsat har bopæl i den stat, hvor vedkommende er statsborger, kan påberåbe sig artikel 7, stk 2, i forordning nr. 1612/68 for at opnå studiestøtte på de samme betingeker, som gælder for børn af beskæftigelsesstatens statsborgere, og navnlig uden at der herved kan stilles yderligere krav om bopæl for barnet
The dependent child of a national of one Member State who pursues an activity as an employed person in another Member State while maintaining Ais residence in the State of which he is a national can rely on Article 7(2) of Regulation No 1612/68 in order to obtain study finance under the same conditions as are applicable to children of nationals
3) Et bam, der forsørges af en person, som er statsborger i en medlemsstat, og som udøver selvstændig erhvervsvirksomhed i en anden medlemsstat, men fortsat har bopæl i den stat, hvor vedkommende er statsborger, kan opnå studiestøtte på de samme betingelser, som gælder for børn af statsborgere i etableringsstaten, og navnlig uden at der herved kan stilles yderligere krav om bopæl for barnet*
of the State of employment, and in particular without any further requirement as to the child's place of residence;
Ved to kendelser af 12. august 1997 og en kendelse af 27. oktober 1997 har Verwaltungsgerichtshof forelagt tre præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 33 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 ( herefter »sjette direktiv«).
By two orders of 12 August 1997 and an order of 27 October 1997, the Verwaltungsgerichtshof (Austrian Administrative Court) referred to the Court for a preliminary ruling three questions on the interpretation of Article 33 of the Sixth Council Directive (77/388/EEC) of 17 May 1977 ('the Sixth Directive').
Betalingen af de pågældende bidrag har til formål at fremme turismen i de respektive delstater.
Aktiengesellschaft and the Kärntner Landesregierung (Government of the Land of Carinthia) concerning the liability of the plaintiffs in the main proceedings for charges to promote tourism introduced by the Steiermärkische Tourismusgesetz (Tourism Law of the Land of Styria), the Tiroler Tourismusgesetz (Tourism Law of the Land of Tyrol), and the Kärntner Fremdenverkehrsabgabegesetz (Law of the Land of Carinthia on the charge to promote tourism).
Sagerne angår det forhold, at sagsøgerne i hovedsagerne er blevet pålagt at betale afgifter til fremme af turismen, som er indført ved Steiermärkisches Tourismusgesetz,
Each of those charges is, in principle, payable by all traders having a direct or indirect economic interest in tourism and having their registered office or a place of business in the Tyrol, Carinthia, or in one of the communes of Styria designated by the Steiermärkische Tourismusgesetz.
Beregningsgrundlaget for bidraget er, som udgangspunkt og med forbehold af visse
The Court has stated in this regard that taxes, duties and charges must in any event be regarded as being imposed on the movement of goods and services in a way comparable to VAT if they exhibit the essential characteristics of VAT.
De gør bl.a. gældende, at disse bidrag strider mod artikel 33, stk. 1, i sjette direktiv.
They argued, in particular, that those contributions were contrary to Article 33(1) of the Sixth Directive.
Domstolen har betegnet følgende som momsens væsentlige kendetegn: Momsen anvendes generelt på transaktioner vedrørende goder eller tjenesteydelser; den er proportional med den pris, den afgiftspligtige modtager som modydelse for de goder og tjenesteydelser, han leverer; den opkræves i hvert produktions­ og handelsled, herunder i detailhandelsleddet, uanset antallet af tidligere transaktioner; en afgiftspligtig kan fra den afgift, der skal betales, fradrage de beløb, der er betalt i foregående led, således at afgiften i et givet omsætningsled kun pålægges merværdien i dette led, og således at afgiften i sidste instans bæres af forbrugeren.
The Court finds in this connection that the essential features of VAT are as follows: it applies generally to transactions relating to goods or services; it is proportional to the price charged by the taxable person in return for the goods and services which he has supplied; it is charged at each stage of the production and distribution process, including that of retail sale, irrespective of the number of transactions which have previously taken place; the amounts paid during the preceding stages of the process are deducted from the tax payable by a taxable person, with the result that the tax applies, at any given stage, only to the value added at that stage and the final burden of the tax rests ultimately on the consumer.
Verwaltungsgerichtshof er i tvivl om, hvorvidt turismeafgifterne er forenelige med sjette direktivs artikel 33, og har derfor besluttet at udsætte sagerne og forelægge Domstolen flere præjudicielle spørgsmål.
The Verwaltungsgerichtshof, which is unsure whether those charges to promote tourism are compatible with Article 33 of the Sixth Directive, decided to stay proceedings and refer several questions to the Court for a preliminary ruling.
Et bidrag som dem, der er indført ved Steiermärkisches Tourismusgesetz, Tiroler To ur i s m us ges e t ζ og Kärntner Fremdenverkehrsabgabegesetz, skal imidlertid ikke svares af omsætningen af goder og tjenesteydelser og rammer ikke den erhvervsmæssige omsætning på tilsvarende måde som moms.
A charge of the kind introduced by the Steiermärkische Tourismusgesetz, the Tiroler Tourismusgesetz and the Kärntner Fremdenverkehrsabgabegesetz is not levied on the movement of goods and services or on commercial transactions in a way comparable to VAT.
For det første gælder der ingen fradragsret for indgående afgift, hvorfor afgifterne ikke alene skal svares af merværdien i et givet produktions­og handelsled, men af de afgiftspligtige virksomheders samlede omsætning.
First, there is no provision for deduction of amounts paid as input tax, with the result that the charges apply not only to the value added at a particular stage in the production and distribution process but also to the overall turnover achieved by the taxable undertakings.