natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I juli og august anlagde Kommissionen sag ved Domstolen i følgende tilfælde:
Decisions in disputes be­tween the Community and its staff are not reported.
EF-traktatens artikel 33 og 161, direktiv 84/466/EØF (EFTL 265 af 5.10.1984) Strålebeskyttelse, medicinske undersøgelser Portugal
Subject to that reservation, the State must make good the consequences of the loss or damage caused by a breach of Community law attributable to it, in accordance with the domestic law on liability.
I juli og august anlagde Kommissionen sag ved Domstolen i følgende tilfælde:
30.4.1996: Case C-13/94 P. v S. County Council.
Miljø, nuklear sikkerhed og civilbeskyttelse
Arti­cle 5(1) of the Directive precludes dismissal of a transsexual for a reason related to a gender reassign­ment.
En bestemmelse som artikel 4 i den belgiske lov af 10. april 1990 om overvågningsvirksomhed, vagtselskaber og intern overvågningstjeneste er ikke en teknisk forskrift i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter, som ændret ved Rådets direktiv 88/182/EØF af 22. marts 1988, hvorimod bestemmelser som dem, der er indeholdt i den belgiske kongelige anordning af 14. maj 1991 om fastsættelsen af fremgangsmåden for godkendelse af de alarmsystemer og -centraler, der er omfattet af loven af 10. april 1990, er tekniske forskrifter, og kvalifikationen af en bestemmelse som artikel 12 i loven af 10. april 1990 afhænger af bestemmelsens retsvirkninger ifølge national ret.
A rule such as Article 4 of the Belgian Law of 10 April 1990 on caretaking firms, security firms and internal caretaking services does not constitute a tech­nical regulation within the meaning of Council Direc­tive 83/189/EEC of 28 March 1983 laying down a procedure for the provision of information in the field of technical standards and regulations, as amended by Directive 88/182/EEC of 22 March 1988, whereas provisions such as those contained in the Belgian Royal Decree of 14 May 1991 laying down the proce­dure for approval of the alarm systems and networks referred to in the Law of 10 April 1990 do constitute technical regulations and classification of a rule such as Article 12 of the Law of 10 April 1990 depends on the legal effects which it has under domestic law.
Bestemmelserne i artikel 8 og 9 i direktiv 83/189/EØF, som ændret ved direktiv 88/182/EØF, skal fortolkes således, at borgerne kan påberåbe sig dem for en national ret, og at det påhviler denne at afslå at anvende en
Articles 8 and 9 of Directive 83/189, as amended by Directive 88/182. are to be interpreted as meaning that individuals may rely on them before the national court, which must decline to apply a national technical regulation which has not been notified in accordance with the directive.
hinder for afskedigelse af en transseksuel på grundlag af den pågældendes kønsskifte.
Article 30 of the EC Treaty does not preclude a national provision such as Article 4 of the Law of 10 April 1990.
Fællesskabsretten er til hinder for, at en medlemsstat henviser til EF­traktatens artikel 36 som hjemmel for en begrænsning af udførsel af varer til en anden medlems­stat, der alene er begrundet med, at sidstnævnte stat efter den første stats opfattelse ikke overholder bestemmelser­ne i et fællesskabsdirektiv om harmonisering, der forføl­ger det formål, som søges beskyttet ved hjælp af henvis­ningen til artikel 36, men som hverken foreskriver nogen kontrolprocedure vedrørende anvendelsen af bestemmel­serne eller nogen sanktion i tilfælde af, at de overtræ­des.
Community law precludes a Member State from invoking Article 36 of the EC Treaty to justify a limi­tation of exports of goods to another Member State on the sole ground that, according to the first State, the second State is not complying with the requirements of a Community harmonizing directive which pursues
30.4.1996 —Sag C­13/94 —Ρ mod S og Cornwall County Council.
19.3.1996: Case C­174/94 France v Commission.
14.5.1996 — De forenede sager C­153/94 og C­204/94 — The Queen mod Commissioners of Customs & Excise, Ex parte: Faroe Seafood Co. Ltd, Føroya Fiskasøla L/F og Commissioners of Customs & Excise, Ex parte: John Smith og Celia Smith, der driver virksomhed under navnet Arthur Smith. Når henses til formålet med Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder, for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfrem­melse samt arbejdsvilkår, er direktivets artikel 5, stk. 1, til
14.5.1996: Joined Cases C­153/94 and C­204/94 The Queen ν Commissioners of Cus­toms & Excise, ex parte Faroe Seafood and Føroya Fiskasøla and Commissioners of Cus­toms & Excise, ex parte Arthur Smith. Article 177 of the EC Treaty
Forbrugere
Binder
Forbindelser med tredjelande
Free movement of workers and social policy
29.4.1996 — Sag C-99/95 — Saueressig GmbH & Co mod Forbo-Krommenie BV. 1.8.22. 19.3.1996 — Sag C-174/94 — Frankrig mod Kommissionen.
29.4.1996: Case C­99/95 Saueressig v Forbo­Krommenie.
28.3.1996 — Sag C-160/95 — Kommissionen mod Grækenland.
28.3.1996: Case C­160/95 Commission v Greece.
28.3.1996 — Sag C-161/95 — Kommissionen mod Grækenland.
28.3.1996: Case C ­161/95 Commission ν Greece.
Sagsøgeren betaler sine egne samt Kommissionens omkostninger.
The applicant was ordered to bear its own costs and to pay the costs of the Commission.
De vigtigste retsafgørelser
6.6.1996: Case C­101/94
10.7.1996 — Sag C-482/93 — Martin Weber og Maria Weber og Martin Weber GbdR mod Kommissionen.
10.7.1996: Case C­482/93 Weber and Others v Commission.
Artikel 92, stk. 2 i Førsteinstansrettens procesreglement
Article 92(2) of the Rules of Procedure of the CFI
21.6.1996 — Sag T-228/95 — S. Lehrfreund Ltd mod Rådet og Kommissionen.
21.6.1996: Case T­228/95 S. freund ν Council and Commission.
Den Europæiske Socialfond
Case T­41/96R
3.6.1996 — Sag T-41/96R — Bayer AG mod Kommissionen.
3.6.1996: Commission.
Retspraksis ved Domstolen og Retten i Første Instans
5.6.1996: Case T­398/94 Kahn Scheep­Commission.
Forbindelser med tredjelande
Case T­175/94 Interna­Services ν Commission. OJ C 247, 24.8.1996
Gennemgang af Domstolens og Førsteinstansrettens retspraksis fra 1. april til 30. juni 1996
Analysis of judgments delivered between 1 April and 30 June 1996
Sag C­58/94 Kongeriget Nederlandene mod Rådet. Domstolens dom af 30. april 1996 (Domstolens plenum).
Case C­58/94 Netherlands v Council.
Aktindsigt i Rådets doku­menter.
Public access to Council documents.
Referencer: Rådets forretningsorden — EFT L 304 af 10.12.1993 og Bull.
References: Council Rules of Procedure (OJ L 304, 10.12.1993; Bull.
12­1993, punkt 1.7.11, senest ændret ved afgørelse 95/24/EF, Euratom, EKSF — EFT L 31 af 10.2.1995 og Bull. 1/2­1995, punkt 1.9.6
12­1993, point 1.7.11), as last amended by Decision 95/24/EC, Euratom, ECSC: OJ L31, 10.2.1995; Bull.
Sag C­13/94, Ρ mod S og Cornwall County Council, Domstolens dom af 30. april 1996 (Domstolens plenum).
11.7.1996: Case T­161/94 Heilongjiang ν Council.
Afgørelse 93/731/EF om aktindsigt i Rådets og Kommissionens dokumenter — EFT L 340 af 31.12.1993 og Bull. 12­1993, punkt 1.7.6
Code of conduct concerning public access to Council and Commission documents: OJ L 340, 31.12.1993; Bull.
Retspraksis ved Domstolen og Retten i Første Instans udviste respekt over for den pågældendes værdighed og frihed, som er nogle af de rettigheder, som Domstolen skal sikre overholdt.
Decisions by the Court of Justice and the Court of First Instance was precluded by Council Directive 76/207/EEC on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to employment, vocational training and promo­tion, and working conditions.
Krænkelse af fælles skabsretten, medlemsstatens økonomiske ansvar; skadeserstatning med renter og omkostninger; en anden medlemsstats manglende overholdelse af fællesskabsretten; harmoniseringsdirektiv.
According to the Netherlands, the Council had been wrong to choose as its legal basis Articles 151 (3) of the Treaty and Article 22 of its Rules of Procedure, both of which were concerned solely with its internal organization.
Reference: Rådets direktiv 74/577/EØF 316 af 26.11.1974
Parliament, on the other hand, intervened in sup­port of the Netherlands.
Fri bevægelighed for varer. Tekniske standarder og forskrifter. Nationale retsforskrifter, der ikke var meddelt Kommissionen.
Free move­ment of goods.
Reference: Rådets direktiv 83/189/EØF — EFT L 109 af 26.4.1983, senest ændret ved direktiv 94/ 10/EF — EFT L 100 af 19.4.1994 og Bull. 3-1994, punkt 1.2.9
Reference: Council Directive 83/189/EEC (OJ L 109, 26.4.1983), as last amended by Directive 94/10/EC: OJ L 100, 19.4.1994; Bull.
Domstolen bekræftede i denne ventede dom de principper, den har udmøntet i sin seneste retspraksis om en medlemsstats pligt til at dække tab, der er forvoldt borgerne ved en overtrædelse af fælles skabsretten, som må tilregnes den.
The Court pointed out that it was to bring them­selves into line with the trend towards transpar­ency and to comply with the right of access to information (a right consistent with the demo­cratic nature of the institutions) that the Council and the Commission had decided to amend their Rules of Procedure, which until then had been based essentially on the need for confidentiality.
Det pågældende tilfælde vedrørte de britiske myndigheders afvisning af at udstede en eksportlicens for dyr til slagtning i Spanien med henvisning til, at dyrene der ville blive udsat for en behandling, der var i strid med Rådets direktiv 74/577/EØF af 18. november 1974 om bedøvelse af dyr inden slagt-
Until such time as the Community adopted gen­eral rules governing the public's right of access to documents held by its institutions, those insti­tutions had to take measures to process requests for information on the strength of their own powers of internal organization. It rejected the arguments put forward by Parliament, which had no reason to involve itself in the exercise of powers specific to the other institutions.
Domstolen fastslog, at disse afslag udgjorde eksportbegrænsninger, der var i strid med traktatens artikel 34, at de ikke kunne begrundes med henvisning til artikel 36, fordi et direktiv allerede indeholder forskrifter til opfyldelse af kravene i artikel 36 på området, og endelig at en medlemsstat ikke er berettiget til ensidigt at træffe udligningsforanstaltninger for at imødegå en anden medlemsstats eventuelle overtrædelse af fællesskabsretten.
The Court deemed the application inadmissible in that it was directed against the code of con­duct, an act which was the expression of purely voluntary coordination and was not intended to have legal effects.
Denne dom giver svar på et spørgsmål, der har været genstand for en lang kontrovers mellem medlemsstaterne. Spørgsmålet var, om en med lemsstats manglende opfyldelse af forpligtelsen til at underrette Kommissionen om en teknisk forskrift i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter, ikke betød, at denne forskrift ikke kunne finde anvendelse, således at den ikke kunne gøres gældende over for borgerne. Domstolen besluttede, at en teknisk forskrift, der ikke var blevet meddelt, ikke kunne finde anvendelse.
This judgment answers a question which has long been the subject of controversy with the Member States, namely whether a Member State's failure to notify the Commission of tech­nical regulations within the meaning of Council Directive 83/189/EEC of 28 March 1983 laying down a procedure for the provision of informa­tion in the field of technical standards and regu­lations renders the national rules in question inapplicable, so that they have no legal effect for individuals.
Dette betyder, at en medlemsstat, som undlader at meddele Kommissionen en teknisk forskrift i henhold til direktiv 83/189/EØF, ikke kan gøre den gældende over for borgerne.
Thus, any Member State which fails to notify technical regulations as required by Directive 83/189/EEC may not apply them to individuals.
Domstolen fandt end videre, at de nationale domstole havde pligt til at afvise at benytte en sådan forskrift.
The Court also ruled that the national courts must decline to apply such regu­lations.
Af hensyn til kontrollens effektivitet er det derfor nødvendigt, at den pågældende tekniske forskrift ikke benyttes over for borgerne, når myndighederne ikke har opfyldt forpligtelsen til at underrette Kommissionen om den.
Case C-13/94 P. ν S. and Cornwall County Council, Court judgment of 30 April 1996 (Full Court). Equal treatment for men and women — Dismissal of a transsexual.
Med hensyn til Det Forenede Kongeriges forpligtelse til at dække tabet som følge af denne afvisning fandt Domstolen, at de tre betingelser i dens tidligere retspraksis var opfyldt.
The Court ruled that the dismissal of a transsex­ual for a reason related to a gender reassignment
For det andet betyder det forhold, at retsreglen, i det foreliggende tilfælde traktatens artikel 34, er overtrådt, at der tillægges borgerne rettigheder, som de nationale domstole skal beskytte.
Directive 83/189/EEC was not intended solely to lay down a procedure for the provision of information to the Commission but was also designed to protect the free movement of goods by means of preventive control.
Endelig er det de nationale domstoles opgave at undersøge, om der består en direkte årsagsforbindelse mellem overtrædelsen af reglen og det tab, der er forvoldt samt inden for rammerne af dens beføjelser at skønne over dækningen af det forvoldte tab.
This justified a temporary prohibition on implementing a regu­lation until the Commission and the Member States concerned had had sufficient time to ex-
Retspraksis ved Domstolen og Retten i Første Instans kontrol af statsstøtte med en afvisning af at indlede en traktatbrudsprocedure på grundlag af traktatens artikel 169 og erkender, at den har de samme skønsbeføjelser.
Decisions by the Court of Justice and the Court of First Instance national courts had to protect. Lastly, it was for the national courts to determine whether there was a direct causal link between the breach in question and the damage sustained and to deter­mine the amount of compensation in accordance with the domestic law on liability.
Sag T-277/94, AITEC mod Kommissionen, Førsteinstansrettens dom af 22. maj 1996 (anden udvidede afdeling).
Case T-277/94 AITEC ν Commission.
Domstolens dom af 23. maj 1996 (femte afdeling).
Court judgment of 23 May 1996 (Full Court).
Arbejdskraftens frie bevægelighed.
Financial liability of a Member State for a breach of Community law.
Sociale rettigheder.
Damages.
Begravelsesudgifter.
Harmonizing directive.
Reference: Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 — EFT L 257 af 19.10.1968, senest ændret ved forordning (EØF) nr. 2434/92 — EFT L 245 af 26.8.1992 og Bull. 7/8-1992, punkt 1.3.112
Reference: Council OJ L316, 26.11.1974
Ved denne dom fastslår Domstolen, at en borger ikke kan kræve, at Kommissionen indleder en traktatbrudsprocedure ved Domstolen i henhold til traktatens artikel 93, stk. 2, mod en medlemsstat, hvis denne ikke har overholdt en kommissionsbeslutning om statsstøtte.
The Court of First Instance found that an indi­vidual could not require the Commission to bring infringement proceedings before the Court under Article 93(2) of the Treaty if a Member State had failed to comply with a Commission decision on State aid.
Denne dom bekræfter den brede fortolkning, Dom stolen giver af begrebet sociale rettigheder for vandrende arbejdstagere.
In this long-awaited judgment, the Court reaf­firmed the principles laid down in its recent rul­ings on the obligation on a Member State to make good any loss caused to individuals as a result of breaches of Community law attribut­able to it.
I det foreliggende tilfælde vedrørte søgsmålet det forhold, at Kommissionen ikke havde anlagt sag mod Grækenland for manglende opfyldelse af en beslutning om tilbagebetaling af støtte, mens man afventede en voldgiftskendelse om sagen.
The action brought in this case related to the fact that the Commission had not initiated proceed­ings against Greece for failing to implement a decision ordering the reimbursement of aid, pending an arbitration court's decision on the dispute.
Hr. O'Flynn, irsk statsborger, tidligere vandrende arbejdstager og bosat i Det Forenede Kongerige, ansøgte dette land om begravelsesgodtgørelse, efter at hans søn var afgået ved døden i Det Forenede Kongerige.
In this particular case, the United Kingdom authorities had refused to issue an export licence for livestock intended for slaughter in Spain on the ground that the animals would be subject to treatment contrary to Council Directive 74/577/EEC of 18 November 1974 on stunning of animals before slaughter.
De britiske myndigheder afviste hans ansøgning, fordi jordfæstelsen ikke som fastsat i de nationale regler på området fandt sted i Det Forene de Kongerige, men i Irland. Denne godtgørelse har alene til formål at dække visse udgifter, men ikke eventuelle transportomkostninger.
The Court found that such refusal constituted a limitation of exports contrary to Article 34 of the Treaty, that it could not be justified under Article 36 since a Directive already provided for measures to meet the relevant requirements of Article 36 and that Member States were not en­titled to take unilateral corrective action to pre­vent a possible breach of Community law by an­other Member State.
Domstolen afviste både annullationssøgsmålet mod en eventuel kommissionsbeslutning om ikke at anlægge sag ved Domstolen og passivitetssøgsmålet vedrørende denne afvisning.
The Court of First Instance declared inadmis­sible both the application for the annulment of the Commission's refusal to refer matters to the Court of Justice and the application for a decla­ration of failure to act, lodged in respect of that same refusal.
Domstolen understregede, at det eneste positive resultat, sagsøgeren ville have kunnet opnå med klagen, ville have været, at Kommissionen havde indledt en traktatbrudsprocedure mod en medlemsstat.
It pointed out that the only way in which the Commission could have reacted favourably to the applicant's request would have been to commence proceedings against the Member State for its failure to fulfil its obliga­tions.
Det fremgår imidlertid af fast retspraksis, at borgerne ikke kan anfægte en afvisning fra Kommissionens side af at indlede en traktatbrudsprocedure mod en medlemsstat.
It was established case-law, however, that individuals were not entitled to bring an action against the Commission for deciding not to institute such proceedings against a Member State.
Endelig finder Domstolen, at en borger heller ikke kan anlægge passivitetssøgsmål mod Kommissionen i en sådan situation.
As regards the obligation on the United King­dom to make good the damage resulting from such refusal, the Court found that the three con­ditions set by its earlier rulings had been met.
Den minder om, at passivitetssøgsmålet forudsætter, at der for den pågældende institution består en forpligtelse til at handle.
Firstly, the breach of law was sufficiently seri­ous: since the United Kingdom had no choice but to comply with the Community rules, the mere fact that it had infringed them was enough to establish the existence of a sufficiently seri­ous breach.
Domstolen anfører, at Kommissionen råder over et vidt skøn i henhold til traktatens artikel 93, stk. 2, andet led samt artikel 169, hvilket betyder, at ingen kan kræve, at den træffer afgørelse på en bestemt måde.
Secondly, the rule of law infringed, namely Article 34 of the Treaty, had the effect of conferring on individuals rights which the
På denne måde sidestiller domstolen helt Kommissionens afvisning af at indlede en procedure i henhold til traktatens artikel 93, stk. 2 vedrørende
The Court of First Instance also found that indi­viduals were not in a position to bring an action against the Commission for failure to act in such a situation.
Domstolen bekræftede, at denne godtgørelse udgør en »social rettighed« i den betydning, der er forudsat i artikel 7, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 1612/68, og at vandrende arbejdstagere skal kunne erhverve ydelsen på samme betingelser som inden landske arbejdstagere.
It pointed out that an application for a declaration of failure to act could not be lodged unless an obligation to act rested on the institution concerned.
Endelig bemærkede Domstolen, at den vandrende arbejd stagers udgifter, når bortses fra transportudgifterne for kisten uden for Det Forenede Kongerige, som under ingen omstændigheder kunne godtgøres, hverken var større eller mindre, end hvis jordfæstelsen havde fundet sted i Det Forenede Kongerige. rige.
The Commission enjoyed powers of discretion under the second paragraph of Article 93(2) and Article 169 of the Treaty and could not be required by any party whatso­ever to adopt a position leading to a particular course of action.
EKSF-traktaten; forskelsbehandling af producenter; kon kurrence; direkte virkning af EKSF-traktaten; Kommissionens og den nationale domstols respektive kompetence.
It thus held that the Commission's refusal to ini­tiate proceedings under Article 93(2), which relates to State aid, should be treated in exactly the same way as a refusal to initiate proceedings for non-fulfilment of an obligation under Article 169 and that the Commission should enjoy the same discretionary powers in both cases.
Domstolen fremhævede imidlertid, at gennemførelsesdirektivet skal overholde grunddirektivets krav.
Court judgment of 23 May 1996 (Fifth Chamber). Free movement of workers.
Ved denne dom bekræftede Domstolen, at EKSF-traktatens artikel 63, stk.l, giver Kommissionen ret til, hvis den »konstaterer, at købere systematisk udøver forskelsbehandling«, at rette alle formålstjenlige henstillinger til de pågældende medlemsstater.
In this case, the Court held that Article 63(1) of the ECSC Treaty enabled the Commission, on finding that discrimination was being system­atically practised by purchasers, to make the necessary recommendations to the governments concerned.
Domstolen udledte heraf, at artikel 63, stk. 1, ikke har nogen direkte virkning og ikke afføder rettigheder, som private kan påberåbe sig direkte for de nationale domstole.
Following from this, the Court held that Article 63(1) did not have direct effect and did not create rights which could be directly relied upon by individuals before national courts.
Derimod kan bestemmelserne i en henstilling udstedt i medfør af artikel 63, stk. 1, i alle tilfælde, hvor de efter deres indhold fremstår som ubetingede og tilstrækkelig præcise, af private påberåbes direkte for de nationale domstole.
However, where a recommendation based on Article 63(1) appears, as regards its subject mat­ter, to be unconditional and sufficiently precise, it may be relied upon directly by individuals be­fore the national court.
Referencer: Rådets direktiv 91/414/EØF — EFT L 230 af 19.8.1991 og Bull.
References: Council Directive 91/414/EEC (OJ L 230, 19.8.1991; Bull.
7/8-1991, punkt 1.2.203 —, senest ændret ved direktiv 94/79/EF — EFT L 354 af 31.12.1994
7/8-1991, point 1.2.203), as last amended by Directive 94/79/EC: OJ L 354, 31.12.1994
Domstolen afviste Rådets argument om, at gennemførelsesdirektivet ikke skulle være ulovligt, fordi det kun var ufuldstændigt på et af punkterne vedrørende de principper, der er fastlagt i grunddirektivet, men dog ikke ligger uden for rammerne for gennemførelsen af principperne heri.
Mr O'Flynn. an Irish national resident in the United Kingdom and a former migrant worker, had applied for a funeral payment to the compe­tent authorities following the death of his son there.
Domstolen anførte, at hvis man i grunddirektivet giver medlemsstaterne tilladelse til at godkende mar kedsføring af plantebeskyttelsesmidler uden at måle virkningen på alt grundvand, hvad enten det er beregnet til fremstilling af drikkevand eller ej, betyder det, at man derved ændrer omfanget af de forpligtelser, grunddirektivet pålægger medlemsstaterne.
The United Kingdom authorities refused to grant it on the grounds that the burial had tak­en place in Ireland and not in the United King­dom as required by the relevant national rules.