natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Siden 1982 har Parlamentet plæderet for oprettelse af et fælles kontor til opklaring af bedrageri og for et advarsels-og Informationssystem, som gør det muligt hurtigt at trække sundhedsskadelige produkter tilbage fra handelen.
Since 1982 the European Parliament has been advocating the establishment of a Community service for the detection of fraud and a warning and information system so that products damaging to health can be rapidly taken out of circulation.
Siden 1985 har de europæiske forbrugere kunnet anlægge sag mod producenten af et skadeligt levnedsmiddel.
Since 1985 European consumers can bring legal proceedings against food producers in the event of damage to health.
I bestræbelsen på at bevare deres tillid går Parlamentet imidlertid også ind for oprettelse af en europæisk »Food and Drugs Administration« efter amerikansk forbillede.
The European Parliament is also advocating the establishment of a European Food and Drugs Administration modelled on that of the United States.
På fællesskabsniveau er der opnået betydelige fremskridt omkring legetøjs sikkerhed, og her deltog også de europæiske parlamentarikere.
At Community level considerable progress has been made on toy safety, and the Members of the European Parliament have had much to do with this.
I juli 1983 varderes opmærksom hed rettet mod legetøjets brandsikkerhed, mens Parlamentet fire år senere arbejdede for et forbud mod legetøj, som skal tilsluttes strømnettet eller indeholder varmeelementer.
In July 1983 they turned their attention to the flammability of toys, and four years later endeavoured to obtain a ban on toys connected to the mains or containing parts which can be heated up.
Endelig krævede Parlamentet i 1987, for at opnå en yderligere forøgelse af bør nenes sikkerhed, at al le fari ige produkter, som anvendes I husholdningen, skal forsynes med børnesikker lukning og mærkes som farlige.
Lastly, in 1987 in the interests of even greater child safety, Parliament called forali dangerous products used in the home to be fitted with child-proof safety fastenings and to be labelled as dangerous.
Selvom Europa-Parlamentets medlemmer først og fremmest har interesseret sig for for brugernes sundhed og sikkerhed, har de dog ikke forsømt at tage sig af forbrugernes økonomiske interesser.
While the Members of the European Parliament focused first of all on consumer health and safety, they have nevertheless not neglected the economic interests of consumers.
Parlamentet har ofte behandlet offentl iggørelse af resultaterne af sammenlignende prisundersøgelser, kvaliteten af kundebetjeningen, dørsalgsforretninger, pakkerejser og forbrugernes rettigheder i tjenesteydelsessektoren.
Parliament has often discussed the publication of the results of comparative price surveys, the quality of after-sales services, doorstep selling, package travel and the rights of con sumers in the services sector.
Parlamentet arbejder desuden for, at skatte-og afgiftsharmoniseringen mellem medlemsstaterne ikke fører til en større samlet skattebyrde for forbrugerne.
It is also insisting that the harmonization of taxation in the Member States should not lead to a greater tax burden for the consumer.
Endelig er Parlamentet gået I spidsen for en offensiv mod vildledende reklame.
Lastly, Parliament has launched an offensive against misleading advertising.
I en udtalelse fra 1979 krævede det, at forbrugeren får ret til at anlægge sag på grund af vildledende og illoyal reklame enten ved en domstol eller ved et forvaltningsorgan, alt efter land.
In an opinion in 1979 it called for consumers to have the right to bring proceedings in respect of misleading and unfair advertising either before a court or before an administrative body, depend ing on the country concerned.
I forbindelse med dette problemkompleks foreslog Parlamentet også en regulering af reklame for lægemidler, tobak og alkohol samt for reklame, der henvender sig til børn.
In this connection, Parliament also proposed the regulation of advertising for pharmaceutical products, tobacco and alcohol and advertising aimed at children.
taget i de forløbne år, findes bestemmelser om mærkning af levnedsmidler fra 1984 (produktbeskrivelse, ingredienser, nettoindhold) og om almindelig pligt til prismærkning samt standardisering af honorarer for bestemte erhvervsgrupper, eksempelvis læger (1987).
vices are covered by specific legislation, such as pharmaceuticals, tobacco goods, cosmetics and leather goods, and services in the hotel and restaurant trade.
Et bredt spektrum af medier forsyner forbrugeren med informationer. Testresultater offentliggøres for eksempel af UFC i magasinet »Que Choisir?«.
In addition, the INC has set up a 'consumers' telephone' and has a public information and documentation centre.
Irland: Industri- og Handelsministeriet er ansvarligt for den generelle forbrugerpolitik, mens Kontoret for Forbrugeranliggender og Redelig Handel er ansvarlig for forbruger oplysning, herunder varemærkning og vildledende reklame.
France: In February 1987 responsibility for consumer policy was transferred to a State secretariat set up for the pu rpose, which is i ntegrated in the Ministry of Economic and Financial Affairs and the Budget.
Det behandler også klager fra forbrugere over offentlige institutioner. Til de private organisationer hører »Consumers Association of Ireland« (CAI), som blev dannet i 1966.
This secretariat has the task of promoting com petition and strengthening the position of consumers in the market, and is supported by the Directorate-General for Competition, Consumer Affairs and Fraud Prevention.
Italien: I Italien tilbydes offentlig forbruger beskyttelse i mindre grad på nationalt end på lokalt og regionalt plan.
There are a total of 14 recognized private consumers' organizations.
Nogle regioner har udstedt love om beskyttelse af forbrugernes rettigheder og oprettet komitéer, som oplyser om priser og udfører sammenlignende va reundersøgelser.
The most important are the Union française des consommateurs (UFC), the Organisation générale des consommateurs (Orgeco) and the Fédération nationale des coopératives de consommation (FNCC).
15 private organisationer er sammensluttet I »Unione Nazionale dei Consumatori« (UNC), som blev dannet alle rede i 1955. »Komitéen til Forbrugerens For svar« har specialiseret sig i kvalitetskontrol. Informationer udsendes også af forbrugerandelsforeningen.
The main consumer legislation adopted in the last few years in cludes food labelling provisions enacted in 1984 (product description, ingredients, net contents) and the general obligation to in dicate prices, together with the standardization of information on charges for certain professional categories, e.g. doctors (1987).
Regelmæssige publikationer er »UNC Notizie« (daglige informationer til medlemmerne af UNC). »Altroconsumo«
Consumers obtain information from a wide variety of publications. The UFC, for exam-
Europa-Parlamentet har ikke kun arbejdet for legetøjs sikkerhed, men også for offentliggørelse af sammenlignende prislister, for pålidelig kundeservice og en »lødig« reklame for al kohol, tobaksvarer og lægemidler.
The European Parliament has advocated not only toy safety but also the publication of comparative price lists, reliable after-sales services and the 'clean' advertising of alcohol, tobacco and pharmaceutical products.
(komitéen til forbrugerens forsvar), »Coope­razione Italiana« (forbrugerandelsforenin­gen) og »Robing E/Robin Flash« (forbruger­sammenslutning).
level ratherthan national level. Some regions have adopted legislation protecting consumer rights and established committees to supply information on prices and carry out comparative product tests.
Luxembourg: Principielt er alle regerings­myndighederne ansvarlige for forbrugerpoli­tikken; særlig kompetence har Sundhedsmi­nisteriet, »prisafdelingen« i Økonomimini­steriet samt Justitsministeriet. Den vigtigste forbrugerorganisation er »Union Luxem­bourgeoise des Consommateurs« (ULC), hvori ca. 23 000 familier og 16forbund er or­ganiseret.
Fifteen private organizations form the Un ione nazionale dei Consumatori (UNC), which was set up in 1955.
ULC udgiver 18 gange om året en forbrugeravis, sørger for at resultater af va­reundersøgelser fra andre EF­lande er tilgæn­gelige, yder sine medlemmer juridisk bi­stand og d river et offentligt tilgængeligt infor­mationscenter.
Regular publications include UNC Notizie (daily in formation for UNC members), Altroconsumo (Consumers' Protection Committee), Cooperazione Italiana (Association of Con sumers' Cooperatives) and Robin E/Robin Flash (Consumers' Federation).
Ikke mindre end ca. 70 organisationer er akti­ve inden for forbrugeroplysning. De to vigtig­ste organisationer er »Consumentenbond« og »Konsumenten Kontakt«.
Ireland: General consumer policy is the responsibility of the Department of Industry and Commerce, while consumer information — including product labelling and misleading advertising— is dealt with by the Office of the Director of Consumer Affairs and Fair Trading.
De to organisa­tionerarbejder uafhængigt af hinanden, men samarbejder dog i en vis grad.
In addition, the Office of the Ombudsman gives advice to individuals.
Andre organi­sationer, f.eks. husejerorganisationen, kon­centrerer sig om begrænsede områder.
It also acts on consumers' complaints about public bodies.
Det statsligt finansierede Institut for Forbruger­forskning (SWOKA) gennemfører analyser og rådgiver såvel regeringen som organisa­tionerne.
The Consumers' Association of Ireland (CAI) founded in 1966 is a private organization.
Der eksisterer ganske vist en lov, som giver mulighed for at indføre bindende mærkningsbestemmelser for alle varer og
It publishes two magazines, Consumer choice and Which?
Oplysning om produktsikkerhed udsendes af Ministeriet for Velfærd, Folkesundhed og Kulturelle Anliggender.
More specialized information services are provided by the local Free Legal Advice Centres (FLAC) and Financial Information Service Centres (FISC).
Udvalget for Forbru­geranliggender under »Social­ og Økonomi­
Domestic legislation does not go beyond that provided for by Com munity directives.
forsvar (INDC) ledes af statssekretariatet for miljø og nationale ressourcer og har ansvaret for planlægning, koordination og gennemførelse af forbrugerpolitikken.
The ULC publishes 18 editions annually of a con sumers' journal, makes available the results of product tests from other Community countries, provides legal advice to its members and runs an information centre open to the public.
Direktøren for INDC er samtidig formand for en tværministeriel »Komité for Varer og Tjenesteydelsers Sikkerhed«.
Research (SWOKA) carries out studies and advises both the government and the organizations.
INDC er ansvarlig for information, rådgivning og uddannelse, tekniske studier, sammenlignende undersøgelser og for beredelse af lovgivningsinitiativer.
In addition, the Stichting Vergelijkend Warenonderzoek, which receives financial support from the government, carries out comparative product tests.
Det samarbejder med de lokale myndigheders rådgivnings- og informationscentre og med regionale kooperationscentre, som efter behov kan hente rådgivning hos eksperter.
The Stichting Consumentenklachten operates several arbitration facilities composed of representatives of consumers, pro ducers and suppliers of services.
I midten af halvfjerdserne blev den private »Forening til Forbrugernes Forsvar« (DECO) dannet.
This currently covers domestic electrical goods and tools, batteries, paints and carpets.
tjenesteydelser, men det centrale punkt i lov givningsarbejdet har hidtil været frivillig re gulering.
Netherlands: The Ministry of Economic Affairs is officially responsible for the government's consumer policy.
COMAC blev oprettet i 1985 og havde oprindeligt ti I opgave at koordinere forbrugeroplysning via massemedierne.
The Ministry of Welfare, Health and Cultural Affairs provides information on product safety.
Efterhånden er COMAC begyndt at producere egne programmer til fjernsyn og radio og arbejde med et pilotprojekt om et tekst-tv-system.
The Con sumer Affairs Committee of the Social and Economic Council has an advisory function.
Et netværk af 70 forbrugerinformationscentre har adgang til et computerbaseret informationssystem.
There are no fewer than 70 organizations actively involved in consumer information.
Det nationale Institut til forbrugerens
The State-financed Institute for Consumer
Forbrugernes vigtigste informationskilder er INDC-publikationer (vejledninger, brochurer, det månedlige forbrugerblad »Informar«, mediekampagner, analyser og forskelligt pressemateriale).
Consumer information is provided in a variety of ways. The Consumentenbond publishes its monthly magazine Consumentengids and special travel and financial magazines.
Individuel rådgivning kan fås på lokale forbrugerkontorer, som drives af INDC og kommunale myndigheder. Desu-
Koopkracht, published by Konsumenten Kontakt, is targeted particularly at low-income households.
... man kan dog stadig ikke klage over manglende solskin, men man kan kræve tilbagebetaling af indbetalte beløb, hvis rejsen aflyses.
... sunshine will continue to be something you cannot expect as of right, but at least you will be entitled to reimbursement of amounts already paid in the event of travel cancellations.
den har INDC en »forbrugertelefon« (åben døgnet rundt) ogen klagepostboks.
(set up in 1985) was originally intended to coordinate consumer information through the mass media.
General­direktoratet for Konkurrence og Priser infor­merer om prislovgivning, Generaldirektora­tet for Økonomisk Overvågning rådgiver i sa­gerom mistanke om bedrageri og i forbindel­se med hygiejnisk kontrol.
In the mean time, Comae has begun to produce its own programmes for radio and television and is developing a pilot project for a videotext system. The net work of 70 consumer information centres has access to a computerized information system.
Der er allerede vedtaget flere forbrugerlove.
Portugal: As in Spain, the protection of consumers' health and economic interests and their right to information and education are enshrined in the constitution.
Disse foreskri­ver blandt andet oversættelse af brugsanvis­ninger til portugisisk og bindende mærkning af tekstiler, kræver mærkning af tobaksvarer og fastlægger regler for udformning og præ­sentation af reklame for levnedsmidler.
The INDC director is also chairman of an inter-ministerial Committeeon the Safety of Goods and Services. The INDC is responsible for information, advice and education, technical studies, comparative testing and the preparation of draft legislation.
af levnedsmidler.
The Ministry of Agriculture is responsible for food labelling.
Over for regeringen og an­dre offentlige instanser repræsenterer »Na­tional Consumer Council« forbrugernes in­teresser.
The National Consumer Council represents the interests of consumers vis-à-vis the government and other public bodies.
Den største britiske forbrugerorga­nisaton, »Consumer Association«, er helt uaf­hængig af økonomiske bidrag.
The largest consumers' organization, the Con sumers' Association, is totally independent of financial grants.
Den finansieres udelukkende af medlemsbidrag og salg af egne publikationer (bl.a. måneds­bladet »Which?« og temablade som »Garde­ning Which?« og »Motoring Which?«, hvor også resultaterne af sammenlignende under­søgelser offentliggøres).
It is financed purely from membership fees and the sale of its publications (including the monthly Which? and specialist magazines such as Gardening Which? and Motoring Which?, in which the results of comparative tests are also publish ed).
Produktanalyser pu­bliceres også af kommerciel le blade og radio og fjernsyn.
Product analyses are also published by commercial magazines, radio and television.
Råd og vejledning tilbydes af tre typer organisationer: almindelige informa­tionscentre, f.eks. de talrige »Citizen's Advice Bureaux« (CABx), centre, som råderover in­
Three types of organization provide advice and assistance: general information centres, such as the numerous Citizens' Advice Bureaux, centres providing information in specific fields (law centres, housing advice centres and money advice centres) and, finally, information centres under the direction of the local trading standards departments.
Storbritannien: Ansvaret for forbrugerinte­resser er delt mellem Ministeriet for Handel og Industri og »Office of Fair Trading«.
(¡ν) In general, it is recognized that there is a need for State intervention (in whatever form) in order to secure a minimum of consumer information.
Land­brugsministeriet er ansvarligt for mærkning
In spite of these obvious common principles, the differences in national approach predominate:
Hvor meget betaler europæerne i moms?
How much VAT do Europeans pay?
Momssatserne varierermeget stærkt, nemlig mellem 0% og 38%.
VA Τ rates vary very widely, between 0 and 38 %.
Denne afgift er lavest i Luxembourg, medens Italien tegner sig for den højeste sats (38%).
The top rate is lowest in Luxembourg (12%), and highest in Italy (38%).
• Det erkendes generelt, at statslige instanser må gribe ind (på en el 1er anden måde) for at sikre et minimum af forbrugeroplysning.
Even at national level, consumers' associations, government and sectors of in­dustry do battle almost with religious fervour on the right course to be followed.
Trods disse fælles elementer har landene forskellige holdinger: formation om bestemte sektorer (»Law Cen tres«, »Housing Advice Centres«), og endelig informationscentre under de lokale »Trading Standard Departments«.
While some are keen to have legislation that is as liberal as possible in order to encourage in­dustry to keep on investing, others are in favour of tougher, more decisive regulation in order to secure a high level of protection.
Der er allerede ud stedt bindende mærkningsbestemmelser for et bredt spektrum af produkter og tjenesteydelser, f.eks. for priser, ingredienser! levnedsmidler, sammensætning af tekstiler og vilkår for forbrugerkreditter.
This already broad (national) spectrum of opinion is, of course, even more diverse in the Community of Twelve.
• Den forbrugerpolitiske bevidsthed er me get forskellig fra land til land.
PROBLEMS IN THE TRANSPOSAL OF COMMUNITY LEGISLATION INTO NATIONAL LAW
• Retligt og organisatorisk er forbrugerpoli tikken placeret helt forskelligt.
However, it should be borne in mind that the need for statutory and administrative protec­tion increases in line with the level of in­dustrialization.
På baggrund af alle disse nationale særtræk for forbrugerbeskyttelsen kan der udskilles nogle elementer i medlemsstaternes informationspolitik: mationspolitik:
Standards for pesticide residues in foodstuffs, for example, are not so acutely necessary in countries whose agriculture is scarcely mechanized. (v) Differences in emphasis have emerged in the Member States as a direct result of the dif­ferences in approach: Denmark, for exam­ple, has a pioneer role in informative product labelling within the Community.
• Information og rådgivning kan i alle EF-lande hentes fra mere end én kilde.
France is well ahead in the introduction of electronic communication media, the UK and Ger­many have the most fine­meshed network of information centres.
Kun Kommissionens »forordninger« er umiddelbart gældende ret i alle EF-medlemssta-terne.
Commission regulations are the only Com­munity provisions that are directly ap­plicable in all Member States.
Direktiver, som de ansvarlige fagmlni-
Directives agreed by the ministers with the correspond­ing portfolios in the Council of Ministers have to be transposed into national law — albeitwithin a stipulated period — before the measures in question can be applied in prac­tice.
Ved gennemførelsen i nationale love og ved forordninger er der altid overladt lovgiverne og myndighederne i EF-staterne et vist spillerum.
However, Member States do not always scrupulously follow the letter of the law in such transposai — a further side­effect of dif­ferences in consumer policy traditions.
Der skal for eksempel tages højde for medlemsstaternes forskellige retssystemer. Dette spillerum betyder imidlertid, at EF-di-rektiverne ikke gennemføres på samme må de og anvendes med samme konsekvens i al le medlemsstater.
(If a Member State fails to observe the deadline for transposai, the Commission can take ac­tion against it before the European Court of Justice in Luxembourg.)
Set fra forbrugerens synspunkt kan det betyde, at vilkårene i de en kelte EF-lande afviger fra hinanden til trods for, at der er truffet beslutninger på europæisk plan. De ansvarlige for denne situation er imidlertid medlemsstaterne, ikke »Bruxelles«. xelles«.
This is deliberate, in order to accommodate the dif­ferences in Member States' legal systems.
HØJERE PRIORITET TIL EUROPAS FORBRUGERPOLITIK
deviate despite a decision at Community level.
Især for levnedsmidler har »fuldstændig harmon ¡sering« været devisen. Denne strate­gi har ikke haft nogen stor succes.
However, it is the Member States, and not'Brussels', that are to blame for this state of affairs.
get til at undgå unødvendige harmoniseringsbestræbelserogtil at fremskynde proceduren væsentligt i de seneste år.
For a long time, the Commission attempted to create a uniform level of protection at Community level and at the same time eliminate trade barriers through harmonizing standards and regulations.
For det andet skabes der for producenterne en fast europæisk lovramme for produktion og markedsføring af deres produkter.
Particularly in the case of foodstuffs, complete harmonization was the rule.
Producenter, som orienterer sig efter standarderne fra CEN og Cenelec, kan nemlig være sikre på uhindret at kunne afsætte deres produkter i al le EF-lande.
This strategy was not par ticularly successful. Discussions on in dividual provisions often dragged on for many years or failed to reach any conclusion at all.
Kun hvis et land kan gøre berettiget tvivl om et produkt gældende med hensyn til for brugernes sikkerhed og sundhed, må det for byde salget af importproduktet, men det skal lade sin beslutning godkende af EF-Kommis-sionen (»beskyttelsesklausul«).
Such European standards are optional — they are not binding on manufacturers. On the other hand, producers can be certain that their products meet the general safety stand ards of the Community when they conform to CEN and/or Cenelec standards.
For det tredje kan forbrugeren forlade sig på et fælles minimalt beskyttelsesniveau ved køb af levnedsmidler og tekniske artikler overalt i EF. Principielt kan de enkelte stater stadig udstede strengere bestemmelser for deres suverænitetsområde, sålænge dette ikke hindrer
Products shown to conform to these standards can then circulate freely in the single market.
Specielt på levnedsmiddelområdet begrænser Fællesskabet sig ved harmoniseringen til de områder, hvor der på grund af manglende fælles bestemmelser er risiko for, at der kan opstå handelshindringer, og hvor hensynet ti I offentligheden nødvendiggør et europæisk initiativ. Det drejer sig først og fremmest om »generelle« bestemmelser, som gælder for samtlige levnedsmidler, særlig tilsætningsstoffer og pesticidrester, materialer og gen stande, som kommer i berøring med levnedsmidler, metoder til fremstilling og behandling af levnedsmidler samt etikettering, præsentation og emballering. Specielle recepter for enkelte produkter eller produktgrupper harmoniseres ikke længere.
The reason for this was the requirement that decisions in the Council of Ministers had to be unanimous.
Tværtimod gælder i stridstiIfælde om et produkts lovlighed princippet om »gensidig anerkendelse« af nationalt gyldige recepter, som er blevet præget af EF-Domstolen.
Hundreds of new standards were adopted at national level before a single uniform standard of any kind was successfully adopted at European level.
I sin principielle dom, »Cassis de Dijon«, af gjorde EF-Domstolen i 1987, at ethvert produkt, som lovligt produceres og markedsføres i et medlemsland, principielt må sælges i ethvert andet land i Fællesskabet.
In view of this bad record, the Commission developed a radical 'new approach' in its White Paperon the internal market.