natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For så vidt angår afgiften på sådanne dispositioner følger det af Domstolens faste praksis, at det tilkommer Domstolen at kvalificere afgifter, gebyrer mv. i relation til fællesskabsretten efter deres objektive kendetegn, uden hensyn til, hvorledes de er betegnet i national ret.
In this case there is nothing to justify a derogation from the principle that a ruling on the interpretation of Community law takes effect from the date on which the rule interpreted entered into force.
Da den omtvistede registreringsafgift opkræves i forbindelse med kapitaltilførsler, der er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 69/335, udgør
Since the registration duty at issue applies to capital contribution transactions falling within the scope of Directive 69/335, it constitutes a
For det første findes den franske regering ikke at have godtgjort, at fællesskabsretten i det tidsrum, hvor den omtvistede registreringsafgift blev
First, the French Government has not shown that, at the time when the registration duty at issue was levied, Community law could
opkrævet, med rimelighed kunne forstås på sådan måde, at afgiften fortsat kunne opkræves.
reasonably be understood as authorizing the maintenance of that duty.
ville medføre en væsentlig svækkelse af beskyttelsen ved domstolene af de rettigheder, som tilkommer de afgiftspligtige efter Fællesskabets afgiftsregler, såfremt en doms virkning blev begrænset tidsmæssigt udelukkende under hensyn til sådanne betragtninger.
The financial consequences which might ensue for a government owing to the unlawfulness of a tax or imposition have never in themselves justified limiting the effects of a judgment of the Court Furthermore, to limit the effects of a judgment solely on the basis of such considerations would considerably diminish the judicial protection of the rights which taxpayers have under Community fiscal legislation.
Virkningerne af dommen i denne sag skal følgelig ikke begrænses tidsmæssigt.
Consequently, there are no grounds for limiting in time the effects of the present judgment
»Bestemmelsen i artikel 7, stk 1, i Rådets direktiv 69/335/EØF af 17. juli 1969 om kapitaltilførselsafgifter, som ændret ved Rådets direktiv 73/80/EØF af 9. april 1973 om fastsættelse af fælles satser for kapitaltilførselsafgiften, der fandt anvendelse med virkning fra den 1. januar 1976, og derefter ved Rådets direktiv 85/303/EØF af 10. juni 1985, der har fundet anvendelse med virkning fra den 1. januar 1986, er til hinder for at anvende en national lovgivning hvorefter der fortsat opkræves en registreringsafgift på 1,20% af apportindskud i form af andre værdier end fast ejendom i forbindelse med en fusion.«
'Article 7(1) of Council Directive 69/335/EEC of 17 July 1969 concerning indirect taxes on the raising of capital, as amended, with effect from 1 January 1976, by Council Directive 73/80/EEC of 9 April 1973 fixing common rates of capital duty and subsequently, with effect from 1 January 1986, by Council Directive 85/303/EEC of 10 June 1985, precludes the application of national laws maintaining at 1.20% the rate of registration duty on contributions of movable property made in the context of a merger.'
Generaladvokat G. Cosmas fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet ("Domstolens plenum) den 14. november 1995.
Advocate General G. Cosmas delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 14 November 1995.
»Det er uforeneligt med artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 69/335/EØF af 17. juli 1969 om kapitaltilførselsafgift, som ændret ved artikel 1, nr. 2, i Rådets direktiv 85/303/EØF af 10. juni 1985, at en medlemsstat efter den 1. januar 1986 indfører eller opretholder en proportional afgift på et kapitalselskabs overførsel af hele sin formue til et andet kapitalselskab, som udelukkende sker mod tildeling af aktier i sidstnævnte selskab.«
The introduction or maintenance by a Member State, after 1 January 1986, of a proportional duty on the contribution by one capital company of all of its assets to another capital company, solely in consideration of the allotment of shares in the latter company, is not compatible with Article 7(1) of Council Directive 69/335/EEC of 17 July 1969 concerning indirect taxes on the raising of capital, as replaced by Article 1(2) of Council Directive 85/303/EEC of 10 June 1985.'
Formålet med forordning nr. 123/85, er at godkende visse salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkøretøjer, som ellers ville være forbudt.
Regulation No 123/85 is intended to authorize certain distribution and sales and after-sales servicing agreements which would otherwise be prohibited.
Ved dom af 22. juli 1994 indgået til Domstolen den 2. august s.a. har Tribunal de commerce d'Albi forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af Kommissionens forordning (EØF) nr. 123/85.)
By judgment of 22 Jury 1994, the Tribunal de Commerce, Albi, referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Commission Regulation (EEC) No 123/85.
Spørgsmålet er blevet rejst under en sag mellem selskaberne Grand garage albigeois m.fl. (herefter »Grand garage albigeois m.fl.«), på den ene side, og garage Massol, på den anden side, hvorunder sagsøgerne har gjort gældende, at sagsøgte har tilsidesat god markedsføringsskik.
That question was raised in proceedings brought by Grand Garage Albigeois and Others against Garage Massol SARL, in which the former allege unfair competition against them by the latter.
Ved forordningen erklæres således navnlig artikel 85, stk. 1, uanvendelig på den forpligtelse, leverandøren pålægger den godkendte forhandler til ikke at sælge de af kontrakten omfattede varer til andre forhandlere, som ikke er tilsluttet salgsnettet, bortset fra til mellemhandlere, dvs. erhvervsdrivende, der handler på den endelige forbrugers vegne og regning, og som har modtaget en skriftlig fuldmagt dertil.
That regulation thus exempts from the application of Article 85(1), in particular, the obligation imposed by the supplier on the authorized distributor not to sell contract goods to resellers who do not belong to the distribution network unless they are intermediaries, that is to say traders who act for final consumers and are given written authority for that purpose.
Grand garage albigeois m.fl., som har hjemsted i det franske departement Tam, er eneforhandler af bilmærkerne Citroën, Ford, Honda, Peugeot og Renault.
Grand Garage Albigeois SA and Others, established in the French department of the Tarn, are sole concessionaires for Citroen, Ford, Honda, Peugeot and Renault vehicles.
Garage Massol, som har hjemsted i Albi i samme departement, er uafhængig erhvervsdrivende og videreforhandler af nye køretøjer af forskellige mærker, som har været indregistreret i mindre end tre måneder, eller som har kørt under 3 000 km. Firmaet har ligeledes et lager af sådanne biler og gør reklame for at fremme salget af bilerne.
Regulation No 123/85, as a regulation applying Article 85 (3) of the Treaty, does not lay down any mandatory provisions directly affecting the validity or the content of contractual provisions or oblige the contracting parties to adapt the content of their agreement but merely is limited to providing economic agents in the motor vehicle industry with certain possibilities enabling them to remove their distribution and servicing agreements from the scope of the prohibition contained in article 85 (1) despite the inclusion in those agreements of certain types of exclusivity and no-competition clauses.
I den forbindelse bør det fremhæves, at forordning nr. 123/85 kun vedrører kontraktforholdet mellem leverandørerne og deres godkendte forhandlere, idet den fastsætter, under hvilke betingelser visse aftaler mellem disse indbyrdes er retmæssige efter traktatens konkurrenceregler.
Regulation No 123/85 concerns only contractual relations between suppliers and their approved distributors by laying down the conditions under which certain agreements between them are lawful in the light of the competition rules of the Treaty.
Da Grand garage albigeois m.fl. fandt, at garage Massol, som ikke er tilsluttet et forhandlernet for nogen bilfabrikant, og som ikke er befuldmægtiget mellemhandler i den betydning, der er forudsat i artikel 3, nr. 11, i forordning nr. 123/85, havde tilsidesat god markedsføringsskik over for de sagsøgende eneforhandlere, anlagde de sag ved Tribunal de commerce d'Albi med påstand om, at garage Massol tilpligtes at ophøre med sin virksomhed og at betale erstatning for det tab, eneforhandlerne har lidt ved, at garage Massol har tiltrukket deres kunder, nedbrudt deres forhandlernet og tvunget dem til at give rabatter for ikke at miste deres kunder.
Considering that Garage Massol, which does not belong to any car manufacturer's distribution network and is not an authorized intermediary within the meaning of Article 3(11) of Regulation No 123/85, had engaged in unfair competitive practices against the concessionaires, Grand Garage Albigeois and Others instituted proceedings before the Tribunal de Commerce, Albi, seeking an order that Garage Massol SARL desist from its activities and pay them damages to compensate for the loss suffered by them as a result of the poaching of their customers, disruption of the network and the discounts that they were obliged to grant to avoid losing customers.
Da forordningen alene fastslår, hvad parterne i sådanne aftaler kan eller ikke kan forpligte sig til at gøre i forhold til tredjemand, har forordningen derimod ikke til formål at regulere virksomheden for de tredjemænd, der kan virke på markedet uden for det område, som er dækket af salgsaftalerne.
Since, therefore, it confines itself to stating what the parties to such agreements may or may not undertake to do in relations with third parties, that regulation does not serve to regulate the activities of such third parties, who may operate in the market outside the framework of distribution agreements.
Bestemmelserne i denne fritagelsesforordning kan derfor ikke berøre tredjemands — herunder uafhængige handlendes - rettigheder og forpligtelser i forhold til de kontrakter, som er indgået mellem bilfabrikanter og deres eneforhandlere.
By that question the national court seeks essentially to determine whether Regulation No 123/85 must be interpreted as preventing a trader who is neither an approved reseller within the distribution network of the manufacturer of a particular make of car nor an authorized intermediary within the meaning of Article 3(11) of that regulation, from carrying on business as an independent seller of new vehicles of that make.
Med dette spørgsmål ønsker den forelæggende ret i det væsentlige oplyst, om forordning nr. 123/85 skal fortolkes således, at den er til hinder for, at en erhvervsdrivende, som hverken er godkendt forhandler, der er tilsluttet salgsnettet for fabrikanten af et bestemt bilmærke, eller befuldmægtiget mellemhandler i den betydning, der er forudsat i forordningens artikel 3, nr. 11, driver uafhængig virksomhed med videresalg af nye køretøjer af det pågældende mærke.
Thus, the provisions ofthat exempting regulation cannot affect the rights and obligations of third parties in relation to contracts concluded between vehicle manufacturers and their concessionaires, in particular those of independent dealers.
»Kommissionens forordning (EØF) nr. 123/85 af 12. december 1984 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk 3, på kategorier af salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkøretøjer skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at en erhvervsdrivende, som hverken er godkendt forhandler, der er tilsluttet salgsnettet for fabrikanten af et bestemt bilmærke, eller som er befuldmægtiget mellemhandler i den betydning der er forudsat i forordningens artikel 3, nr. 11, driver uafhængig virksomhed med videresalg af nye køretøjer af det pågældende mærke.*
'Commission Regulation No 123185 of 12 December 1984 on the application of Article 85(3) of the Treaty to certain categories of motor vehicle distribution and servicing agreements must be interpreted as not preventing a trader who is neither an approved reseller in the distribution network of a manufacturer of a particular make of motor vehicle nor an authorized intermediary within the meaning of Article 3(11) of that regulation, from carrying on an independent business reselling new vehicles of Putt make.'
Generaladvokat D. Ruiz-Jarabo Colomer fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet ("Anden Afdeling) den 14. december 1995.
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Second Chamber on 14 December 1995.
»Kommissionens forordning (EØF) nr. 123/85 af 12. december 1984 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkøretøjer er ikke til hinder for, at sådanne aftaler kan gøres gældende over for tredjemand som begrundelse for de deltagende virksomheders nægtelse af at levere til virksomheder, som står uden for det salgsnet for varer eller tjenesteydelser, som er omfattet af aftalerne, eller for deres afvisning af forespørgsler eller reklamationer fra tredjemand, hvorved det gøres gældende, at aftalerne er ugyldige i medfør af den almindelige grundsætning om fri konkurrence.
'Commission Regulation No 123/85 of 12 December 1984 on the application of Article 85(3) of the Treaty to certain categories of motor vehicle distribution and servicing agreements permits those agreements to be relied on against third parties in order to justify the refusal of undertakings which have signed them to supply other undertakings outside the distribution network with products or services covered by those agreements, or in order to provide reasons for opposing the claims or complaints of third parties alleging that those agreements are void on the basis of the general principle of free competition.
Denne forordning kan imidlertid ikke påberåbes som begrundelse for at virksomheder, som står uden for salgsnettet, forbydes den selvstændige aktivitet, der består i salg af nye og brugte køretøjer uden for det nævnte net, ej heller i tilfælde, hvor disse virksomheder ikke optræder i egenskab af 'mellemhandler med fuldmagt' fra endelige forbrugere.
However that regulation cannot constitute sufficient grounds for preventing those undertakings outside the distribution network, even those which are not intermediaries authorized by the final consumers, from carrying on an independent business reselling new or secondhand vehicles outside the network.
Det tilkommer de nationale retter i hver enkelt sag at undersøge, om de leveringssystemer, gennem hvilke de uafhængige handlende har indkøbt de motorkøretøjer, som de sælger, er lovlige.«
It is for national court to consider in each case whether the supply systems through which the independent dealers have obtained the vehicles they sell are lawful.'
Præjudiciel »Konkurrence — salg af automobiler —forordning (EØF) nr. 123/85 —påberåbelse overfor tredjemand —parallelimportør — sideløbende virksomhed som fuldmagtshaver og uafhængig videreforhandler« (Anden Afdeling)
Preliminary ruling (Competition — Vehicle distribution —Regulation (EEC) No 123/85 —Applicability as against third parties — Parallel importer — Simultaneous conduct of business as both intermediary and independent reseller) (Second Chamber)
artikel 3, nr. 11, driver uafhængig virksomhed med parallelimport og videresalg af nye køretøjer af det pågældende mærke, eller til hinder for, at en uafhængig erhvervsdrivende sideløbende udøver virksomhed som befuldmægtiget mellemhandler og som ikke-godkendt forhandler af køretøjer hidrørende fra parallelimport.
within the meaning of Article 3(11) of that regulation from making parallel imports and operating as an independent reseller of new vehicles of that make and, secondly, preventing an independent trader from carrying on at the same time the businesses of authorized intermediary and non-approved reseller of vehicles acquired by way of parallel imports.
Formålet med forordning nr. 123/85, som Kommissionen vedtog i henhold til forordning nr. 19/65, er at godkende visse salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkøretøjer, som ellers ville være forbudt.
Those questions were raised in proceedings brought by Nissan France SA, Serda SA Lyon Vaise Auto SARL, Garage Gambetta SA and Lyon Automobiles SA against Jean-Luc Dupasquier, of Garage Sport Auto, StarTerre SARL and Aqueducs Automobiles SARL, in which the former allege unfair competition against them by the latter.
Selskabet Nissan France er eneimportør i Frankrig af motorkøretøjer af mærket Nissan.
Nissan France is the exclusive importer into France of Nissan vehicles.
Selskaberne Serda, Lyon Vaise Auto, Garage Gambetta og Lyon Automobiles er eneforhandlere af dette bilmærke og har hjemsted i det franske departement Rhône.
Serda SA Lyon Vaise Auto SARL, Garage Gambetta SA and Lyon Automobiles SA are concessionaires for that make established in the French department of the Rhône.
Jean-Lue Dupasquier fra Garage Sport Auto samt selskaberne StarTerre og Aqueducs Automobiles (herefter »Garage Sport Auto m.fl.«), som har hjemsted i samme departement, er parallelimportører af nye køretøjer af mærket Nissan, der er indkøbt i udlandet, og sælger disse køretøjer i Frankrig uden at være godkendt af fabrikanten.
Mr Dupasquier of Garage Sport Auto and the companies StarTerre and Aqueducs Automobiles (hereinafter 'Garage Sport Auto and Others'), established in the same department, undertake parallel imports of new Nissan vehicles purchased abroad and the sale of such vehicles in France, but are not approved by the manufacturer.
Desuden reklamerer de med, at de sælger nye Nissan-biler, som de har på lager.
They also advertise as dealers with new Nissan vehicles in stock.
Som tidligere fastslået af Domstolen indeholder forordning nr. 123/85, der er en gennemførelsesforordning til traktatens artikel 85, stk. 3, ikke nogen bindende forskrifter, der direkte påvirker gyldigheden eller indholdet af vilkårene i en aftale eller forpligter aftaleparterne til at tilpasse aftalen til forordningen, men hjemler blot mulighed for, at de erhvervsdrivende inden for automobilbranchen i et vist omfang kan indgå salgs- og serviceaftaler, som trods visse vilkår om eneret og om forbud mod konkurrence ikke omfattes af forbuddet i artikel 85, stk. 1.
Regulation No 123/85, as a regulation applying Article 85 (3) of the of the Treaty, does not lay down any mandatory provisions directly affecting the validity or the content of contractual provisions or oblige the contracting parties to adapt the content of their agreement but merely is limited to providing economic agents in the motor vehicle industry with certain possibilities enabling them to remove their distribution and servicing agreements from the scope of the prohibition contained in article 85 (1) despite the inclusion in those agreements of certain types of exclusivity and no-competition clauses.
Da Nissan France m.fl. fandt, at Garage Sport Auto m.fl., som ikke er tilsluttet bilfabrikanten Nissan's forhandlernet, og ikke er befuldmægtigede mellemhandlere i den betydning, der er forudsat i artikel 3, nr. 11, i forordning nr. 123/85, havde tilsidesat god markedsføringsskik over for dem selv, som er de officielle forhandlere af Nissan, anlagde de sag ved Tribunal de commerce de Lyon med påstand om, at Garage Sport Auto m.fl. tilpligtes at betale dem erstatning for at have tilsidesat god markedsføringsskik, og at det forbydes dem at reklamere med, at de sælger nye Nissan-biler, som de har på lager.
Considering that Garage Sport Auto and Others, which do not belong to the distribution network of the manufacturer of Nissan vehicles and are not authorized intermediaries within the meaning of Article 3(11) of Regulation No 123/85, were engaging in unfair competition against the official Nissan distributors, Nissan France and Others instituted proceedings before the Tribunal de Commerce, Lyon, seeking an order requiring Garage Sport Auto and Others to pay them damages for unfair competition and prohibiting them from advertising as dealers with new Nissan vehicles in stock.
I den forbindelse bør det fremhæves, at forordning nr. 123/85 i overensstemmelse med den funktion, denne forordning skal opfylde ved anvendelsen af traktatens artikel 85, kun vedrører kontraktforholdet mellem leverandørerne og deres godkendte forhandlere, idet den fastsætter, under hvilke betingelser visse aftaler mellem disse indbyrdes er retmæssige efter traktatens konkurrenceregler.
Since, therefore, it confines itself to stating what the parties to such agreements may or may not undertake to do in relations with third parties, that regulation does not serve to regulate the activities of such third parties, who may operate in the market outside the framework of distribution agreements.
For at kunne give den forelæggende ret en nyttig besvarelse af dette spørgsmål må spørgsmålet forstås således, at det ønskes oplyst, om forordning nr. 123/85 skal fortolkes således, at den er til hinder for, at en erhvervsdrivende, som hverken er godkendt forhandler, der er tilsluttet salgsnettet for fabrikanten af et bestemt bilmærke, eller befuldmægtiget mellemhandler i den betydning, der er forudsat i forordningens
This question must be construed as seeking to determine whether Regulation No 123/85 must be interpreted as, first, preventing a trader who is neither an approved reseller in the distribution network of the manufacturer of a particular make of motor vehicles nor an authorized intermediary
befuldmægtiget mellemhandler i den betydning, der er forudsat i forordningens artikel 3, nr. 11, og som ikke-godkendt forhandler af køretøjer hidrørende fra parallelimport.
parties in relation to contracts concluded between vehicle manufacturers and their concessionaires, in particular those of independent dealers.
Bestemmelserne i denne fritagelsesforordning kan derfor ikke berøre tredjemands — herunder uafhængige handlendes — rettigheder og forpligtelser i forhold til de kontrakter, som er indgået mellem bilfabrikanter og deres eneforhandlere.
For the same reasons, that regulation does not prevent the simultaneous conduct by the same independent trader of the businesses of authorized intermediary within the meaning of Article 3(11) of the regulation and non-approved reseller of vehicles acquired by way of parallel imports.
Under hensyn til besvarelsen af det første spørgsmål er det ufornødent at træffe afgørelse vedrørende det andet spørgsmål.
In view of the answer given to the first question, it is unnecessary to give ruling on the second question.
»Kommissionens forordning (EØF) nr. 123/85 af 12 december 1984 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk 3, på kategorier af salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkøretøjer skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at en erhvervsdrivende, som hverken er godkendt forhandler, der er lUslultet salgsnettet for fabrikanten af et bestemt bilmærke, eller som er befuldmægtiget mellemhandler i den betydning der er forudsat i forordningens artikel 3, nr. 11, driver virksomhed med parallelimport og uafhængigt videresalg af nye køretøjer af det pågældende mærke.
'Commission Regulation (EEC) No 123/85 of 12 December 1984 on the application of Article 85(3) of the Treaty to certain categories of motor vehicle distribution and servicing agreements must be interpreted as not preventing a Puder who is neither an approved reseller in Úte distribution network of a manufacturer of a particular make of motor vehicle nor an authorized intermediary within the meaning of Article 3(11) of that regulation from making parallel imports and operating as an independent reseller of new vehicles of that make.
Forordningen er heller ikke til hinder for, at en uafhængig erhvervsdrivende sideløbende udøver virksomhed som befuldmægtiget mellemhandler og som ikke-godkendt forhandler af køretøjer hidrørende fra parallelimport.*
Nor does that regulation prevent an independent Puder from carrying on at die same time the businesses of authorized intermediary and non-approved reseller of vehicles acquired by way of parallel imports.'
Generaladvokat D. Ruiz-Jarabo Colomer fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Anden Afdeling) den 14. december 1995.
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Second Chamber on 14 December 1995.