natgillin/translations-raw huggingface dataset:
pågældende varer har adgang til, ved at den sammenholdes med det fælles marked i sin helhed, må forkastes, fordi den forringer den nødvendige beskyttelse på den tilgængelige del af det fælles marked, som grundforordningen giver.
same markets' using figures relating to price differences, to sales/market shares and to production and, secondly, that the applicant has never disputed that the Community institutions correctly determined the injury in terms of the profitability of the Community industry, even though it claims that the injury found was not correctly determined and that manifest errors of appraisal were committed.
indførslerne fra andre tredjelande end Japan ikke udgør »små mængder«, men mængder, som for 1990 mindst svarer til eller endog er større end dejapanskeindførsler.
In that regard, the Court observes that at the hearing the Council, like the Commission, accepted that the term 'small quantities' was incorrect since the quantities to which that expression referred were of the same size as the quantities of cups imported from Japan.
Fællesskabsinstitutionerne har på denne måde tilsidesat deres forpligtelse til at undersøge og tage hensyn til virkningen af alle de faktorer, der kan have forvoldt den skade, som fællesskabsproduktionen har lidt.
However, the Council stressed the need to consider the statements in point 47 of the provisional regulation as a whole and not to consider the meaning of the words 'small quantities' separately from the reasons that led to their use, namely from the companies related to the Community producers.
Fællesskabsinstitutionerne har med rette antaget, at de franske, de tyske og de britiske producenters salg i Frankrig, i Tyskland og i Det Forenede Kongerige både udgør størstedelen af salget af yderringe i hele Fællesskabet uanset oprindelse og langt størstedelen af de franske, de tyske og de britiske producenters salg på hele det fælles marked.
As regards the injury affecting the Community industry as such, it must be examined whether it may be imputed in whole or in part to the import of cups originating from companies established in non-member countries other than Japan and related to Community producers.
Det følger af det foregående, at fællesskabsinstitutionerne med rette har antaget, at den del af markedet, der blev lagt til grund, var repræsentativt for det fælles marked i sin helhed, såvel hvad angår prisunderbud som salg og markedsandele.
The Court considers that, although the Community institutions have accepted that point 47 of the provisional regulation is inaccurate, its content must nevertheless be considered by reference to the whole of the reasoning adopted by those institutions in the regulation at issue in order to establish, first, whether they investigated whether other factors were likely to have affected the injury found and, secondly, whether they took such factors into account.
Hertil bemærkes, at Rådet, ligesom Kommissionen, under retsmødet har erkendt, at udtrykket »små mængder« var ukorrekt, fordi de mængder, der sigtes til med dette udtryk, er af samme størrelsesorden som de mængder yderringe, der importeres fra Japan, hvilket i øvrigt illustreres af den oversigt, der gengives i punkt 22 i Rådets svar på Rettens skriftlige spørgsmål.
As regards the first question, the Court observes that, that the Community institutions at least investigated whether the imports of cups from non-member countries other than Japan might have contributed to the injury suffered by the Community industry and in particular to the decrease in the market share of the Community industry in France, Germany and the United Kingdom.
Rådet har imidlertid fremhævet, at det er nødvendigt at undersøge samtlige udtalelser i den 47. betragtning til den midlertidige forordning og ikke adskille rækkevidden af udtrykket »små mængder« fra overvejelserne vedrørende disses oprindelse, nemlig selskaber, som er forretningsmæssigt knyttet til fællesskabsproducenter.
In that regard, the Court considers that, since the injury was determined in terms of the Community producers' profitability, it was not unreasonable for the Community institutions to consider that the import of cups originating from related undertakings could not have had an effect on the profitability of the Community producers.
Det fjerde anbringende: åbenbart fejlskøn og tilsidesættelse af grundforordningens artikel 2, stk 2, og artikel 4, stk 1
Those imports were in fact instigated by the Community producers themselves.
Sagsøgeren har anført, at det fremgår af retspraksis, at grundforordningens artikel 4, stk. 1, forpligter Rådet og Kommissionen til at undersøge, om den skade, de ønsker at gøre gældende, rent faktisk skyldes dumpingimporten, og til at se bort fra enhver skade, der skyldes andre faktorer.
The ultimate aim of any producer when taking decisions concerning the manufacture of its products is, unless the contrary is shown, to increase the profitability of its business.
Retten finder, at skønt fællesskabsinstitutionerne har erkendt, at den 47. betragtning til den midlertidige forordning er ukorrekt, må dets indhold imidlertid undersøges i forhold til de nævnte institutioners ræsonnement i dets helhed inden for rammerne af den omtvistede forordning med henblik på at fastslå, dels orn de har undersøgt, om andre faktorer kunne have været bestemmende for den konstaterede skade, og dels om de har taget sådanne faktorer i betragtning.
A Community producer may therefore choose to produce cups in the Community or to import cups from related undertakings either in order to sell them directly and separately on the Community market, or in order to incorporate them in complete TRBs, with the objective of reducing its cost price and thus increasing its profitability.
I denne sag gør sagsøgeren gældende, at Rådet, uden at have forklaret sig herom, ikke tilstrækkeligt har undersøgt, om indførslerne af yderringe hidrørende fra andre tredjelande end Japan har kunnet bidrage til den skade, som er forvoldt for fællesskabsproduktionen.
A decision of that kind cannot result in a loss of profitability and cannot therefore constitute even an ancillary cause of the injury determined by the Community institutions, a fortiori because the applicant has not produced evidence to show that by importing cups from related companies the aim of the Community producers was not to increase their profitability.
Med hensyn til det første spørgsmål skal Retten bemærke, at fællesskabsinstitutionerne i det mindste har undersøgt, om indførslerne af yderringe hidrørende fra andre tredjelande end Japan har kunnet bidrage til den skade, som fællesskabsproduktionen har lidt, og navnlig til den formindskelse af den markedsandel, som fællesskabsproduktionen i Frankrig, i Tyskland og i Det Forenede Kongerige havde.
Secondly, it must be examined whether the Community institutions failed to take into account, after considering the matter, any effect of imports of cups from non-member countries other than Japan on the determination of the injury found and, more especially, whether those imports would have broken the causal link between the imports of cups from Japan at dumped prices and the injury suffered by the Community industry.
I den 47. betragtning til den midlertidige forordning, som bekræftes af den 26. betragtning til den omtvistede forordning, udtales det, at »med hensyn til virkningerne af importen af yderringe med oprindelse i andre tredjelande fremgår det af oplysninger indgivet til Kommissionen, at disse varer kun importeres i små mængder og hovedsagelig fra selskaber, der er forretningsmæssigt forbundet med fællesskabsproducenterne (f.eks. moderselskaber eller datterselskaber).« Ifølge sagsøgeren er denne udtalelse imidlertid urigtig, fordi
In that regard, the Court finds, first, that the Community institutions determined the injury in terms of 'the profitability of all types of the like product sold by Community producers in the
For det andet må det undersøges, om fællesskabsinstitutionerne, efter at have vurderet den, har undladt at tage hensyn til den eventuelle virkning af indførslerne af yderringe hidrørende fra andre tredjelande end Japan på bestemmelsen af den skade, der er lagt til grund, og nærmere bestemt om disse indførsler har været af en
Consequently, the Community institutions correctly considered that the imports of cups originating from non-member countries other than Japan could not have affected the profitability of the Community industry and that they did not therefore have to be taken into account in order to determine the injury caused by the dumped Japanese imports.
fællesskabsproducenternes fortjeneste.
Dismissed the application;
Disse indførsler er nemlig blevet besluttet af fællesskabsproducenterne selv.
Ordered the applicant to pay its own costs and the costs of the Council and FEBMA;
Det hedder i domskonklusionen :
14 July 1995 interest Application of payments)
Sagsøgeren betaler sine egne samt Rådets og FEBMA's omkostninger.
In Article 2 of the decision, the request that the agreement referred to in Article 1 be exempted pursuant to Article 85(3) of the Treaty was rejected.
Sag T-275/94 Groupement des Cartes Fællesskaber Regler for institutionerne
By application lodged on 25 May 1992, the Groupement brought an action for annulment of the decision of 25 March 1992.
14.7.1995 afskrivning af indbetalte beløb·
By letter of 15 July 1994, the Commission gave the Groupement formal notice to pay the balance of its debt before 31 July 1994 and stated that if this was not done it would seek enforcement of the bank guarantee.
Faktiske omstændigheder og retsforhandlinger traktatens artikel 192, stk. 2, kunne lade beslutningen tvangsfuldbyrde.
By letter of 20 July 1994, the Groupement, still in disagreement with the Commission's position regarding the question of default interest, informed the Commission that, in view of the enforceable nature of the Commission decision, which left it with no alternative, it had instructed its bank to transfer the sum of ECU 443 902.61 to the Commission.
Kommissionen meddelte imidlertid i nævnte skrivelse Groupement, at den, såfremt Groupement indbragte sagen for Retten, i overensstemmelse med sin sædvanlige praksis ville afstå fra at træffe fuldbyrdelsesskridt, så længe sagen verserede for Retten, under forudsætning af, dels at fordringen blev forrentet med virkning fra den 30. juni 1992 med den af EFMS anvendte rentesats forhøjet med 1,5 point, dvs. med 11,75%, dels at der senest på nævnte dato blev stillet bankgaranti for såvel hovedstolen som renter med eventuelle forhøjelser heraf.
It was in those circumstances that, by application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 4 August 1994, the Groupement brought the present action.
Den 25. marts 1992 vedtog Kommissionen beslutning 92/212/EØF om en procedure i henhold til EØF-traktatens artikel 85, hvori det i artikel 1 fastslås, at den aftale, som de franske pengeinstitutter og Eurocheque-Assembly indgik på Eurocheque-Assembly's møde i Helsinki den 19. og 20. maj 1983 vedrørende indløsning af eurocheck, trukket på udenlandske pengeinstitutter, i den franske non-banking sektor, og som blev anvendt fra den 1. december 1983 til 27. maj 1991, indebærer en overtrædelse af EØF-traktatens »«artikel 85, stk. 1.
In its judgment delivered on 23 February 1994 Groupement des Cartes Bancaires 'CB' and Europay International SA ν Commission, the Court held, with regard to the Groupement, that the Helsinki Agreement could not be regarded as an agreement fixing an identical price to be observed in contracts with third parties, but that it did constitute an agreement on the principle of charging a commission, contrary, as such, to Article 85(l)(a) of the Treaty, and set the fine imposed on the Groupement by Article 3 of the contested decision at ECU 2 000 000.
Ved beslutningens artikel 2 afslås begæringen i henhold til EØF-traktatens artikel 85, stk. 3, om fritagelse for den i artikel 1 omhandlede aftale.
It follows from the settled case-law of the Court of Justice and the Court of First Instance that actions brought against decisions which merely confirm earlier decisions which have not been contested within the time-limits set are inadmissible.
Ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 25. maj 1992 anlagde Groupement sag med påstand om annullation af beslutningen af 25. marts 1992.
By letter addressed to the Commission on 5 May 1994, the Groupement informed the Commission that, it had, by bank transfer, paid the fine of ECU 2 000 000 set by the Court of First Instance.
Den 24. juni 1992 stillede Groupement's bank efter firmagruppens anvisning og for dens regning en bankgaranti, der var udformet i overensstemmelse med Kommissionens skrivelse af 25. marts 1992, såvel for den Groupement ved beslutningen af 25. marts 1992 pålagte bøde på 5 mio. ECU som for renter af dette beløb fra den 30. juni 1992 til EFMS-sats med tillæg af 1,5 point, til betaling sker.
By letter of 7 June 1994, the Commission replied that it regarded the transfer of ECU 2 000 000 as partial payment, on 6 May 1994, of the total sum owed, covering the interest accrued on that date, amounting to ECU 433 301.37, as well as part of the principal sum, interest continuing to accrue on the remainder of the principal as from 6 May 1994 until the date of actual payment.
Ved beslutningens artikel 3 pålægges der Groupement des cartes bancaires »CB« (herefter benævnt »Groupement«) en bøde på 5 mio ECU på grund af den i beslutningens artikel 1 omhandlede overtrædelse, og det bestemmes, at dette beløb skal indbetales til Kommissionen senest tre måneder efter beslutningens meddelelse. Det tilføjes, at der ved denne periodes udløb automatisk påløber renter efter den sats, som Den Europæiske Fond for Monetært Samarbejde »«anvendte for sine ecu­transaktioner den første arbejdsdag i måneden for denne beslutnings vedtagelse og offentliggørelse i EFT, plus 3,5 procentpoint, dvs. 13,75%.
It is accordingly necessary in this case to determine whether the Commission, by seeking payment of default interest from 30 June 1992 on the amount of the fine set by the Court of First Instance on 23 February 1994, introduced a new factor capable of having mandatory legal effects such as to affect the applicant's interests by bringing about a distinct change in its legal position or whether it merely confirmed the situation resulting from the decision of 25 March 1992, the letter of notification of the same date and the applicant's provision of the bank guarantee.
Retten fastslog i dom af 23. februar 1994 for Groupement's vedkommende, at Helsinki-aftalen ikke kunne betragtes som en aftale om fastsættelse af fælles pris, som skulle anvendes i kontrakter med tredjemand, men at den udgjorde en principaftale om opkrævning af et gebyr, der pr. definition var i strid med traktatens artikel 85, stk. 1, litra a), og nedsatte den Groupement ved den anfægtede beslutnings artikel 3 pålagte bøde til 2 mio. ECU.
The Groupement contested the position taken by the Commission in its letter of 7 June 1994 regarding the imposition on the Groupement of default interest on the fine of ECU 2 000 00(3
Kommissionen meddelte Groupement beslutningen ved skrivelse af 25. marts 1992, hvilket for sagsøgeren medførte en forpligtelse til at betale bøden senest den 30. juni 1992, fra hvilken dato Kommissionen i henhold til
It thus appears that it was only on reading together the letters of 7 June 1994 and 15 July 1994, reproducing the interpretation of the judgment espoused by the Commission, that the
Groupement meddelte ved skrivelse af 5. maj 1994 Kommissionen, at gruppen ved bankoverførsel havde betalt den af Retten fastsatte bøde på 2 mio. ECU.
applicant realized that the Commission took the view that the obligation to pay default interest from the date on which the fine which it had imposed became payable also extended to the case in which the Community judicature has subsequently reduced the amount of the fine by upholding in part the application for annulment brought against such a decision.
omstændighed, der kan skabe retligt bindende virkninger, som kan berøre sagsøgerens interesser gennem en væsentlig ændring af dennes retsstilling, eller om den dermed blot har bekræftet den retsstilling, der var skabt ved beslutningen af 25. marts 1992, meddelelsesskrivelsen af samme dato og sagsøgerens bankgaranti.
It follows that Commission decisions are enforceable once they have been notified and that the fines which they impose are payable on expiry of the period set by the Commission in its decision.
Kommissionen svarede ved skrivelse af 7. juni 1994, at indbetalingen af 2 mio. ECU efter dens opfattelse var et afdrag på den samlede debitorsaldo pr. 6. maj 1994 og omfattede den indtil da påløbne rente på i alt 433 301,37 ECU samt en del af hovedstolen, af hvis restbeløb der fortsat påløb renter fra den 6. maj 1994.
The Commission was therefore entitled in law to impose default interest in the event of nonpayment of the fine within the period set for that purpose in its decision of 25 March 1992, which was adopted in accordance with Article 15(2) of Regulation No 17.
Det fremgår således, at sagsøgeren først gennem en sammenlignende læsning af skrivelserne af 7. juni og 15. juli 1994 fik mulighed for at forstå, at det var Kommissionens opfattelse, at forpligtelsen til at betale renter fra forfaldsdagen af den bøde, den har pålagt, også består i tilfælde, hvor Fællesskabets retsinstanser efterfølgende har nedsat bøden gennem afsigelse af dom om delvis frifindelse i et annullationssøgsmål, der er anlagt til anfægtelse af beslutningen om at pålægge bøde.
The Commission is also entitled in law, in those cases where undertakings bring an action against decisions imposing fines on them, to require, in accordance with its general practice followed since 1981, the provision of a bank guarantee as security for payment of the fine, plus default interest where due.
Groupement bestred den 16. juni 1994 Kommissionens opfattelse vedrørende dens krav ifølge skrivelsen af 7. juni 1994 om, at Groupement betaler morarenter af bøden på 2 mio. ECU fra den 30. juni 1992, samt dens afskrivning på de hermed opståede rentebeløb af indbetalingen på 2 mio ECU, og forbeholdt sig sin adgang til at indgive begæring til Retten om fortolkning af Rettens dom af 23. februar 1994.
The Court accordingly finds that the contested letters do not merely confirm the conditions which the Commission, in its letter notifying the decision of 25 March 1992, attached to the suspension of payment of the fine during the legal proceedings, but also contain a new element in so far as they reveal a position taken by the Commission which neither the decision of 25 March 1992 nor the letter of notification of the same date had indicated clearly and explicitly.
Ved skrivelse af 15. juli 1994 opfordrede Kommissionen Groupement til at betale de resterende skyldige beløb inden den 31. juli 1994, idet Kommissionens ellers ville søge sig fyldestgjort i bankgarantien.
The main claim for annulment of the letters of 7 June 1994 and 15 July 1994
Retten finder derfor, at de anfægtede skrivelser ikke blot indeholder en bekræftelse af de vilkår, som Kommissionen i den skrivelse, hvorved den meddelte beslutningen af 25. marts 1992, stillede for henstand med betalingen af bøden under retssagen, men også en ny omstændighed for så vidt som de viser en stillingtagen fra Kommissionens side, som hverken i beslutningen af 25. marts 1992 eller i meddelelsesskrivelsen af samme dato var kommet klart og udtrykkeligt frem.
The applicant argues, however, that the provision of the bank guarantee took effect only in relation to the fine imposed by the Commission in its decision of 25 March 1992 and not in relation to the fine set by the Court of First Instance in its judgment of 23 February 1994.
Ved skrivelse af 20. juli 1994 meddelte Groupement efter endnu engang at have erklæret sig uenig i Kommissionens analyse vedrørende morarenterne, denne, at der, fordi Kommissionens beslutning var eksigibel og dermed ingen anden løsning for hånden, var givet instruks til Groupement's bank om til Kommissionen at overføre et beløb på 443 902,61 ECU.
It is therefore necessary to consider whether, as the applicant contends, the fine imposed by the Commission is different, as a matter of law, from that set by the Community judicature in the exercise of its unlimited jurisdiction, and whether any such distinction will restrict the effects of the bank guarantee provided by the applicant.
Den principale påstand om annullation af beslutningen ifølge skrivelserne af 7. juni og 15. juli 1994
It should be noted at the outset that, under Article 15(2) of Regulation No 17, the Commission has the power to impose fines on undertakings which, whether intentionally or negligently, infringe Article 85(1) or Article 86 of the Treaty, or commit a breach of any obligation imposed by a decision applying Article 85(3) of the Treaty.
Dette er baggrunden for, at Groupement har anlagt nærværende sag ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 4. august 1994.
The power conferred on the Commission in this regard covers the power to determine the date on which the fine is payable and that on which default interest begins to accrue, the power to set the rate of such interest and to determine the detailed arrangements for implementing its decision by requiring, where appropriate, the provision of a bank guarantee covering the principal amount of the fine imposed plus interest.
Indledningsvis bemærkes, at søgsmål til anfægtelse af rent bekræftende afgørelser af tidligere afgørelser, der ikke er blevet anfægtet rettidigt, skal afvises.
In matters of competition law, the Community judicature does not have power to impose a fine; it has unlimited jurisdiction solely to rule on fines set by decisions of the Commission.
Det bemærkes indledningsvis, at Kommissionen i henhold til artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17 kan pålægge virksomheder bøder, hvis de forsætligt eller uagtsomt overtræder bestemmelserne i traktatens artikel 85, stk. 1, eller artikel 86, eller handler i strid med et påbud, der er meddelt ved en beslutning om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3.
The applicant's argument that, if a fine is increased, interest begins to accrue on the amount of the increase in the fine only from the date of the judgment cannot sustain the proposition which it seeks to establish.
I den foreliggende sag skal det derfor afgøres, om Kommissionen ved at stille krav om morarenter fra den 30. juni 1992 af den af Retten den 23. februar 1994 fastsatte bøde har indført en ny
Since the amount of the increase in the fine is itself payable only from the date on which the judgment is delivered, the
De beføjelser, Kommissionen herved råder over, omfatter adgangen til at fastsætte bødens forfaldsdato og den dato, fra hvilken der påløber renter samt den rentesats, der skal anvendes, og
Pursuant to Article 185 of the Treaty, actions brought before the Community judicature do not have suspensory effect.
nedsætte eller forhøje den af Kommissionen pålagte bøde, gælder for og er begrænset til den bøde, Kommissionen oprindeligt har pålagt.
interest relating thereto can, in accordance with the principle of accessorium sequitur principale, begin to accrue only from that date.
til at give anvisninger på, hvorledes beslutningen skal opfyldes ved eventuelt at stille krav om, at der stilles bankgaranti til sikkerhed for betaling af bødebeløbet og renter heraf.
Furthermore, the interest rate imposed by the Commission where a bank guarantee is provided is lower than that required in the event of non payment of the fine (11.75%) and a penalized undertaking has the option of paying its fine as soon as it falls due, thus avoiding having to pay default interest.
Det bemærkes dernæst, at de kommissionsbeslutninger, der indebærer en forpligtelse for andre end stater til at betale en pengeydelse, kan tvangsfuldbyrdes i medfør af traktatens artikel 192.
The Court accordingly concludes that the Community judicature is not competent, when exercising the powers conferred on it by Article 172 of the Treaty and Article 17 of Regulation No 17, to replace the fine imposed by the Commission by a new, legally distinct fine.