natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Derfor pålægges arbejdsgiveren i henhold til reglerne at udpege en fuldmægtig eller repræsentant, som har ansvaret for opbevarelsen af dokumenterne.
It is therefore necessary to appoint an agent or servant to be responsible for keeping them.
De tilføjer, at den i en anden medlemsstat etablerede arbejdsgivers repræsentant i Belgien nødvendigvis skal være udstyret med sådanne retlige og administrative beføjelser, at der kan opstå ansvar for arbejdsgiveren i tilfælde af tilsidesættelse af de efter belgisk ret pålagte forpligtelser.
situated in another Member State. They go on to say that the representative in Belgium of an employer established in another Member State must of necessity be vested with such legal and administrative powers as to engage the liability of that employer in the event of failure to fulfil the obligations laid down by Belgian law.
Den belgiske regering mener derimod ikke, at de i sagen omhandlede forpligtelser er udtryk for etablering af et agentur, et
The Belgian Government, on the other hand, contends that the obligations in question do not give rise to the setting up
Den tyske regering gør opmærksom på, at der i henhold til de belgiske regler kræves en vis tilstedeværelse af virksomheden i Belgien.
The German Government notes that the Belgian legislation requires an under taking to maintain a presence in Belgium.
Det skal derfor i lyset af proportionalitetsprincippet afgøres, hvorvidt dette
It must be determined in this case whether that requirement is compatible with Arti-
krav er foreneligt med traktatens arti kel 59.
ARBLADE AND OTHERS cle 59 of the Treaty, in the light of the principle of proportionality.
ren, der ikke har bopæl eller forretningssted i Belgien, skal udpege, ikke har beføjelse til at tegne virksomheden eller indgå kontrakter i dennes navn, da fuldmægtigens rolle er begrænset til at opbevare visse arbejdsretlige dokumenter, kan arbejdsgiverens for pligtelse til at udpege en sådan ikke side stilles med en forpligtelse til at etablere et forretningssted.
undertaking without a registered office in Belgium is not empowered to enter into contracts on the undertaking's behalf, its role being confined to storing certain documents relating to employees, the requirement to appoint such an agent does not amount to an obligation to set up an establishment.
Den finske regering har anført, at besvarelsen af dette spørgsmål afhænger af, hvorvidt de belgiske regler kræver, at personaleregistret og arbejdstagernes per sonlige regnskaber opbevares i Belgien, eller om det er tilstrækkeligt, at disse dokumenter kan stilles til rådighed for arbejdsmarkedsinspektionen, når denne anmoder herom, og at svaret ligeledes afhænger af, hvor længe dokumenterne skal opbevares, et punkt som ikke er medtaget i den nationale rets forelæggelseskendelse. seskendelse.
The Finnish Government states that the answer to this question will depend on whether the Belgian legislation requires the staff register and workers' individual accounts to be kept in Belgium or whether they can simply be made available to the Inspection des Lois Sociales as and when it so requests, and also on how long those documents have to be kept, details which are not contained in the order for reference from the national court.
Repræsentanten for Det Forenede Kongeriges regering gjorde under retsmødet gældende, at udenlandske virksomheders forpligtelse til at udpege en fuldmægtig eller en repræsentant i Belgien til at opbevare visse dokumenter på bopælen ikke kan sidestilles med, at denne virksomhed udøver en økonomisk aktivitet gennem denne fuldmægtig eller repræsentant, og at forpligtelsen derfor ikke kan sidestilles med en forpligtelse til at åbne en filial eller et agentur i traktatens artikel 52's forstand.
At the hearing, the representative of the United Kingdom argued that the obligation imposed on foreign undertakings to appoint a person in Belgium to be responsible for keeping certain documents at his residence does not mean that those under takings are pursuing an economic activity through that person, and cannot therefore be construed as an obligation to set up a branch or an agency within the meaning of Article 52 of the Treaty.
C — Svar på Domstolens andet skriftlige spørgsmål
C — The answers to the second written question put by the Court of Justice
Den østrigske regering mener, at det ved en almindelig aftale er muligt at pålægge en fuldmægtig eller repræsentant at opbevare personaleregistret og de per sonlige regnskaber.
The Austrian Government maintains that an agent or servant can be charged with keeping the staff register and individual accounts simply by means of a con tract.
Afhængig af omstændighederne kan en sådan fuldmagt medføre etableringen af et forretningssted, men dette er ikke en nødvendig følge.
While an establishment may need to be set up, depending on the circumstances, this is not necessarily the case.
Ved undersøgelsen af dette spørgsmål skal der under alle omstændigheder tages hensyn til varigheden af tjenesteyderens aktivitet i værtsmedlemsstaten samt virksomhedens samlede adfærd, f.eks. at der i en forholdsvis lang periode er en installation på stedet for tjenesteydelsen eller medlemskab af erhvervsorganisationer i værtsmedlemsstaten. ten.
It will, in any event, depend on the duration of the activity engaged in by the provider of services in the host Member State, and on the overall conduct of the employer, that is to say whether, for example, he has business premises for a sufficient period of time at the place where the services are provi ded, and whether he joins the professional organisations of the host State.
Den belgiske, tyske, finske og østrigske regering samt Det Forenede Kongeriges regering og Kommissionen finder ikke, at forpligtelsen til at opbevare personaleregistret og de personlige regnskaber for arbejdstagerne udgør en direkte forskels behandling på grundlag af nationalitet, når
The Governments of Belgium, Ger many, Finland, Austria and the United Kingdom, and the Commission, consider that the obligation to keep the staff register and workers' individual accounts, in so far as it is applicable without distinction to Belgian undertakings and to foreign under-
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT RUIZ-JARABO — FORENEDE SAGER C-369/96 OG C-376/96 løn, som en arbejdsgiver i denne branche skal betale til sine ansatte.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — JOINED CASES C-369/96 AND C-376/96 tion which employers in the construction sector must pay their workers.
forpligtelsen på samme måde pålægges såvel belgiske som udenlandske virksomheder, der leverer en tjenesteydelse i Belgien.
takings which provide services in Belgium, does not constitute direct discrimination on grounds of nationality.
VI — Undersøgelse af de præjudicielle spørgsmål
VI — Examination of the questions refer red
D — Svar på Domstolens tredje skriftlige spørgsmål
D — The answer to the third written question put by the Court of Justice
A — Indledende bemærkninger
A — Preliminary observations
Med det første for Domstolen forelagte præjudicielle spørgsmål i de to sager ønsker Tribunal correctionnel de Huy at få præciseret, hvorvidt de forpligtelser, som i hen hold til belgisk ret pålægges de virksomheder i byggebranchen, der udstationerer deres medarbejdere i Belgien for at udføre arbejder dér, udgør hindringer, som er uforenelige med princippet om fri udveksling af tjenesteydelser, når de pågældende virksomheder i den stat, hvor de er etableret, allerede er underkastet forpligtelser, der er sammenlignelige hermed efter deres formål, over for de samme arbejdstagere og for de samme beskæftigelsesperioder.
By the first question in both cases, the Tribunal Correctionnel, Huy, wishes to ascertain whether the obligations which Belgian legislation imposes on construction undertakings which post their workers to Belgium in order to carry out particular works there, constitute restrictions which are contrary to the principle of freedom to provide services where the undertakings in question are established in another Member State in which they are already subject to obligations serving a similar purpose in respect of the same workers and for the same periods of employment.
Som svar på dette spørgsmål har den belgiske regering blot henvist til, at ord ningerne med timbresfidélité og timbresintempéries blev indført i 1988 ved en kollektiv overenskomst, som blev gjort obligatorisk ved kongelig anordning af 15. juni 1988; at timbres-fidélités, der udgør 9% af den årlige bruttolønsum, reelt er en bonus, der udbetales ved årets slutning til arbejdstagere i byggebranchen; at timbresintempéries, der svarer til 2% af den årlige bruttolønsum for den enkelte arbejdstager, udgør en godtgørelse fra fonden, der beløber sig til 50% af daglønnen for den arbejdstager, der efter at være mødt på arbejde på grund af vejrlig ikke har kunnet udføre sit arbejde.
In reply to this question, the Belgian Government merely points out that both the loyalty stamp and badweather stamp schemes were set up in 1988 under a collective agreement made binding by Royal Decree of 15 June 1988; that the loyalty stamps, which amount to 9% of gross remuneration, amount in fact to an end-of-year bonus for construction sector workers; that the badweather stamps, which amount to 2% of the gross wages payable to each worker, represent a reimbursement by the Fund of 50% of the wages which an employer has not duly paid to an employee for days on which the employee attended work but was unable to start work or was laid off because of bad weather.
Derfor konkluderer den, at såvel ordningen med timbresfidélité som ordningen med timbres-intempéries utvivlsomt udgør et vederlag, arbejdstageren har krav på som følge af arbejdsforholdet, og at ordningerne udgør en del af årslønnen for arbejdstagerne i byggebranchen, som sikres dem gennem bestemmelser, der er vedtaget af hensyn til den offentlige orden. Den tilføjer, at bidragene til finansiering af begge ordningerne udgør en afregningsform for en del af den
It accordingly concludes that both loyalty stamps and badweather stamps undoubtedly constitute remuneration to which the worker is entitled by virtue of the employment relationship, and form part of the annual income payable to construction workers pursuant to provi sions of public policy, while the contributions intended to finance both schemes are a method of paying part of the remunera
Jeg mener ikke, at der på dette stadium er nogen tvivl om, at de forpligtelser, som de belgiske myndigheder pålægger de til talte virksomheder, udgør hindringer for den frie udveksling af tjenesteydelser, i det omfang de medfører yderligere administrative omkostninger for virksomheder, der er etableret i en anden medlemsstat, og derfor
I do not think there is any doubt at this stage that the obligations which the Belgian authorities wish to impose on the defendant undertakings do, in practice, constitute restrictions on the freedom to provide services in so far as they are liable to add to the expenditure and administrative burden of undertakings established in another Member State, thereby making it more difficult and less appealing for them to
kan gøre det mindre attraktivt for disse at udføre byggearbejder i Belgien.
ARBLADE AND OTHERS move to Belgium in order to carry out construction work there.
Det skal herefter i lyset af Domstolens praksis undersøges, om disse hindringer er begrundet i tvingende almene hensyn, eller om de er uforenelige med fællesskabsretten.
The issue will be to determine whether, in the light of the Court's caselaw, those restrictions are justified by an overriding reason relating to the public interest, or whether they are contrary to Community law.
restriktioner, der hindrer fri udveksling af tjenesteydelser inden for Fællesskabet for så vidt angår statsborgere i medlemsstaterne, der er bosat i et andet af Fællesskabets lande end modtageren af den pågældende ydelse.
obligation to abolish restrictions on free dom to provide services within the Com munity during the transitional period in respect of nationals of Member States who are established in a State of the Community other than that of the person for whom the services are intended.
Traktatens artikel 60, stk. 3, giver tjenesteyderen ret til midlertidigt at udøve sin virksomhed i det land, hvor ydelsen præsteres, på samme vilkår, som det pågæl dende land fastsætter for sine egne stats borgere. Disse to bestemmelser har direkte virkning og har kunnet påberåbes for de nationale retter siden udløbet af overgangsperioden 3.
The third paragraph of Article 60 of the Treaty entitles a person providing a service to pursue his activity temporarily in another Member State under the same conditions as are imposed by that State on its own nationals.
I henhold til Domstolens praksis har traktatens artikel 48 og 59 til formål at gøre det lettere for fællesskabsborgerne at udøve erhvervsmæssig virksomhed af en hver art på hele Fællesskabets område og er til hinder for nationale bestemmelser, som kan skade disse borgere, såfremt de ønsker at udvide deres aktiviteter uden for en enkelt medlemsstats område 4.
As construed by the Court's caselaw, Articles 48 and 59 of the Treaty are intended to facilitate the pursuit by Com munity nationals of occupational activities of all kinds throughout the Community and preclude national legislation which might place Community nationals at a disadvantage when they wish to extend their activities beyond the territory of a single Member State. 4
For at kunne besvare de præjudicielle spørgsmål skal jeg først give en fremstilling af Domstolens praksis vedrørende hindringer for den frie udveksling af tjenesteydelser.
In order to answer the questions refer red, I shall first outline the Court's state ment of the law as it applies to restrictions on the freedom to provide services.
Derefter undersøges det første spørgsmål og de af den nationale ret nævnte ti forpligtelser analyseres. Til dette formål opdeles de i tre grupper, nemlig forpligtelserne til at betale de udstationerede medarbejdere den mindsteløn, som er gældende i værtsmedlemsstaten, og til for hver ansat at betale bidrag til ordningerne med timbresfidélité og timbresintempéries (nr. 2 og 6), forpligtelserne, der skal gøre det lettere for myndighederne i værtsmedlemsstaten at føre kontrol med, at de arbejdsretlige bestemmelser overholdes (nr. 1, 3, 4, 5, 9 og 10), og forpligtelserne, der vedrører samarbejdet med arbejdsmarkedsinspektionen (nr. 7 og 8).
I shall then address the first question, analysing the ten obligations listed by the national court in three groups: obligations requiring undertakings to pay posted workers the minimum wage in force in the host Member State and to pay, for each worker, contributions in respect of loyalty stamps and badweather stamps (Nos 2 and 6); obligations intended to make it easier for the authorities of the host Member State to monitor compliance with its social legisla tion (Nos 1, 3, 4, 5, 9 and 10); and obligations requiring undertakings to cooperate with the Inspection des Lois Sociales (Nos 7 and 8).
Til sidst behandler jeg det andet spørgsmål.
Finally, I shall examine the second question.
Forpligtelsen til at afskaffe hindringer for den frie udveksling af tjenesteydelser er først og fremmest af Domstolen blevet fortolket således, at den indebærer afskaffelse af enhver forskelsbehandling over for tjenesteyderen på grundlag af hans nationalitet eller den omstændighed, at han er
The obligation to abolish restrictions on the freedom to provide services was interpreted by the Court of Justice, first, as the prohibition of all discrimination against the person providing the service by reason of his nationality or the fact that he is
3 — Dom af 3.12.1974, sag 33/74, Van Binsbergen, Sml. s. 1299, præmis 24 og 27.
3 — Case 33/74 Van Binsbergen v Bedrijfsvereniging Metaalnijverheid [1974] ECR 1299, paragraphs 24 and 27.
4 — Domme af 7.7.1988, sag 143/87, Stanton, Sml. s. 3877, og forenede sager 154/87 og 155/87, Wolf m.fl., Sml. s. 3897, præmis 13, og dom af 20.5.1992, sag C-106/91, Ramrath, Sml. I, s. 3351, præmis 28.
4 — Case 143/87 Stanton v Inasti [1988] ECR 3877; Joined Cases 154/87 and 155/87 RSVZ v Wolf and Others [1988] ECR 3897, paragraph 13; and Case C-106/91 Ramrath v Ministre de la justice [1992] ECR 1-3351, paragraph 28.
Traktatens artikel 59, stk. 1, pålægger medlemsstaterne gradvist at afskaffe alle
The first paragraph of Article 59 of the Treaty imposes on Member States the
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT RUIZ-JARABO — FORENEDE SAGER C-369/96 OG C-376/96 som hensyn til den offentlige orden i traktatens artikel 56's forstand 8.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — JOINED CASES C-369/96 AND C-376/96 established in a Member State other than that in which the service is to be provided.5 of public policy within the meaning of Article 56 of the Treaty. 8
bosat i en anden af medlemsstaterne end den, hvor ydelsen skal præsteres 5. Som Domstolen har fastslået, forbyder ligebehandlingsprincippet, som traktatens arti kel 59 er et særligt udtryk for, ikke blot åbenlys forskelsbehandling begrundet i nationalitet, men desuden enhver form for skjult forskelsbehandling, som ved anven delsen af andre kriterier reelt fører til samme resultat 6.
As the Court has consistently held, the principle of equal treatment, of which Article 59 of the Treaty embodies a specific instance, prohibits not only overt discrimi nation by reason of nationality, but also all covert forms of discrimination which, by the application of other criteria of differ entiation, lead in fact to the same result. 6
Domstolen har i denne henseende bemærket, at nationale bestemmelser, hvor efter tjenesteydelser ikke behandles ens, uanset deres oprindelse, og som således er diskriminerende, kun er forenelige med fællesskabsretten, hvis de kan henføres under en udtrykkelig undtagelsesbestemmelse 7.
The Court of Justice maintains in this regard that national rules which are not applicable to services without distinction as regards their origin and which are therefore discriminatory are compatible with Com munity law only if they can be brought within the scope of an express derogation.
Artikel 55-58, der findes i kapitlet om etableringsretten, finder i medfør af traktatens artikel 66 anvendelse på den frie udveksling af tjenesteydelser.
7 Article 66 of the Treaty states that Articles 55 to 58, which appear in the Chapter devoted to the right of establishment, are to apply to the freedom to provide services.
Blandt und tagelserne til disse to frihedsrettigheder nævner artikel 56 nationale bestemmelser, der indeholder særlige regler for fremmede statsborgere, og som er begrundet i hen synet til den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller den offentlige sundhed.
Article 56 identifies as exceptions to both freedoms measures contained in national provisions providing for special treatment for foreign nationals on grounds of public policy, public security or public health.
Økonomiske hensyn kan ikke betragtes
Economic aims cannot constitute grounds
Domstolen har ligeledes fastslået, at i det omfang der ikke er foretaget en harmonisering af bestemmelserne for tjenesteydelser, kan der endvidere forekomme begrænsninger af den frihed, traktaten tilsikrer på dette område, som følge af, at nationale bestemmelser, der gælder for alle, som er etableret i den pågældende medlemsstat, bringes i anvendelse på tjenesteydere, som er etableret i en anden medlemsstat, og som allerede skal rette sig efter forskrifterne i denne stats lovgivning 9.
The Court has also held that, in the absence of harmonisation of the rules applicable to services, restrictions on the freedom guaranteed by the Treaty in this field may arise in the second place as a result of the application of national rules which affect any person established in the national territory to persons providing services established in the territory of another Member State who already have to satisfy the requirements of that State's legislation.
I denne henseende følger det af fast retspraksis, at traktatens artikel 59 ikke blot kræver afskaffelse af enhver forskelsbehandling over for tjeneste yderen på grund af dennes nationalitet, men også ophævelse af enhver restriktion — selv om den anvendes uden forskel på indenlandske tjenesteydere og tjenesteydere fra andre medlemsstater — der kan være til hinder for eller på anden måde genere den virksomhed, som udøves af en tjenesteyder med hjemsted i en anden medlemsstat, hvor han lovligt leverer til svarende tjenesteydelser10. Domstolen har endvidere fastslået, at i lyset af og med henblik på at nå målene for det indre marked er den frie udveksling af tjeneste ydelser også til hinder for anvendelse af nationale bestemmelser, som bevirker, at levering af tjenesteydelser mellem medlems-
9 There is settled caselaw in this respect to the effect that Article 59 of the Treaty requires not only the elimination of all discrimination against a person providing services on the ground of his nationality but also the abolition of any restriction, even if it applies without distinction to national providers of services and to those of other Member States, when it is liable to prohibit, impede or render less attractive the activities of a provider of services established in another Member State where he lawfully provides similar services.10 The Court later held that, in the perspective of a single market and in order to permit the realisation of its objectives, the freedom to provide services precludes the application of any national legislation which has the effect of making the provi sion of services between Member States
5 — Den i ovenfor i fodnote 3 nævnte Van Binsbergen-dom, præmis 25.
5 — Van Binsbergen, cited at footnote 3 above, paragraph 25.
Jf. endvidere dom af 18.1.1979, forenede sager 110/78 og 111/78, Van Wesemael m.fl., Sml. s. 35, præmis 27, og af 17.12.1981, sag 279/80, Webb, Sml. s. 3305, præmis 14.
See also Joined Cases 110/78 and 111/78 Ministère Public and ASBL v van Wesemael [1979] ECR 35, paragraph 27; and Case 279/80 Webb [1981] ECR 3305, paragraph 14.
6 — Dom af 5.12.1989, sag C-3/88, Kommissionen mod Italien, Sml. s. 4035, præmis 8, og af 3.6.1992, sag C-360/89, Kommissionen mod Italien, Sml. I, s. 3401, præmis 11.
6 —Case C-3/88 Commission v Italy [1989] ECR 4035, paragraph 8; and Case C-360/89 Commission v Italy [1992] ECR II-3401, paragraph 11.
stater bliver vanskeligere end levering af tjenesteydelser internt i en medlemsstat11.
ARBLADE AND OTHERS more difficult than the provision of services purely within one Member State. 11
I lighed med ovenstående har Domstolen fastslået,
In this connection, the Court has held that the freedom to provide services, as one of the fundamental principles of the Treaty, may be restricted only by provisions which:
I løbet af årene har Domstolen udviklet en praksis om tvingende almene hensyn, som kan begrunde hindringer for den frie udveksling af tjenesteydelser, som pålægges af de nationale myndigheder.
Over the years, the Court has taken a case-by-case approach to overriding rea sons relating to the public interest which are capable of justifying obstacles to the freedom to provide services laid down by national law.
Her følger en ikke-udtømmende liste over hensyn, som Domstolen herved har anerkendt: beskyttelse af intellektuel ejendomsret13; beskyttelse af modtageren af en tjenesteydelse, når beskyttelseshensynet kræver, at tjenesteyderen er underlagt faglige regler i værtsmedlemsstaten14; arbejdsretlig beskyttelse af ansatte15; forbrugerbeskyttelse16; god handelsskik17; en kulturpolitik, der tilsig ter at opretholde et alsidigt udbud af nationale tv- og radioprogrammer18; beskyttelse af en ordnet retspleje19; sikring
For example, the Court has recognised the following as constituting such reasons (this list is not intended to be exhaustive): protection of intellectual property;13the need to protect the persons for whom a service is provided in so far as that need justifies the application to the provider of services of the professional rules of conduct in force in the host Member State; 14 social protection of work ers;15consumer protection;16fair trad ing; 17a cultural policy aimed at maintain ing a national radio and television system which secures pluralism;18protecting the sound administration of justice;19safe-