natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Domstolen udtalte herom (i præmisserne 7—23):
The Court held (paragraphs 7 to 23 of the decision):
»7 Konventionens artikel 5, nr. 1, bestemmer, at en person, der har bopæl på en kon traherende stats område, kan sagsøges i en anden kontraherende stat: 'i sager om kontraktsforhold, ved retten på det sted, hvor den forpligtelse, der ligger til grund for sagen, er opfyldt eller skal opfyldes'.
"7 Under Article5(l) of the Convention, a person domiciled in a Contracting State may, in another Contracting State, be sued:
8 Som det fremgår af præamblen, er det konventionens formål at fastlægge retter nes internationale kompetence i de kontraherende stater, at lette anerkendelsen af de respektive retsafgørelser og at indføre en hurtig procedure for at sikre fuldbyrdelse af afgørelserne.
8 As stated in its preamble, the Convention is intended to determine the international jurisdiction of the courts of the contracting States, to facilitate the recognition and to introduce an expeditious procedure for securing the enforcement of judgments.
9 denne målsætning forudsætter et krav om, at antallet af værneting for en og samme kontrakt begrænses i videst muligt omfang; io konventionens artikel 5, nr. 1, kan derfor ikke fortolkes således, at den henviser til enhver forpligtelse efter den pågældende kontrakt; n udtrykket 'forpligtelse' sigter derimod til den kontraktmæssige forpligtelse, der ligger til grund for sagen;
io Because of this. Article 5(1) of the Convention cannot be interpreted as referring to any obligation whatsoever arising under the contract in question.
12 en sådan fortolkning bekræftes i øvrigt klart af den italienske og tyske affattelse af bestemmelsen;
12 This interpretation is. moreover, clearly confirmed by the Italian and German versions of the article.
13 følgelig er den forpligtelse, der skal tages i betragtning ved bestemmelsen af det i den nævnte artikel 5 omhandlede opfyldelsessted, den forpligtelse, der svarer til den kontraktmæssige rettighed, sagsøgeren påberåber sig som grundlag for søgsmålet;
13 It follows that for the purposes of determining the place of performance within the meaning of Article 5, quoted above, the obligation to be taken into account is that which corresponds to the contractual right on which the plaintiffs action is based.
14 i de tilfælde, hvor sagsøgeren rejser krav om erstatning eller påstår kontrakten ophævet på grund af modpartens misligholdelse, er den forpligtelse, artikel 5, nr. 1 sigter til, altid den forpligtelse, der følger af kontrakten, og hvis misligholdelse på beråbes som grundlag for kravene;
14 In a case where the plaintiff asserts the right to be paid damages or seeks a dissolution of the contract on the ground of the wrongful conduct of the other party, the obligation referred to in Article 5 ( 1 ) is still that which arises under the contract and the non-performance of which is relied upon to support such claims.
15 af disse grunde må det første spørgsmål besvares således, at i en tvist mellem en forhandler efter en eneforhandlingsaftale og den pågældende leverandør, som ifølge forhandleren har krænket den tilsikrede eneret, henviser udtrykket 'forpligtelse' i ar tikel 5, nr. 1 i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og fuld byrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, til den kontrakt-
15 For these reasons, the answer to the first question must be that, in disputes in which the grantee of an exclusive sales concession charges the grantor with having infringed the exclusive concession, the word Obligation" contained in Article 5 ( 1 ) of the Convention of 27 September 1968 on jurisdiction and the enforcement of Judg ments in Civil and Commercial Matters refers to the obligation forming the basis of
(fortsat 2) mæssige forpligtelse, som ligger til grund for søgsmålet, dvs. til den leverandøren påhvilende forpligtelse, der svarer til den kontraktsmæssige rettighed, forhandleren påberåber sig som grundlag for søgsmålet ;
(continued 2) the legal proceedings, namely the contractual obligation of the grantor which corresponds to the contractual right relied upon by the grantee in support of the application. cation.
16 i en tvist angående retsvirkningerne af leverandørens krænkelse af en eneforhand­lingsaftale, såsom betaling af erstatning eller ophævelse af kontrakten, er den for­pligtelse, der skal lægges til grund ved anvendelsen af konventionens artikel 5, nr. 1, den forpligtelse, kontrakten pålægger leverandøren, og hvis misligholdelse påberå­bes af forhandleren som grundlag for erstatningskravet eller for kontraktens ophæ­velse; π hvad angår kravene om erstatning ('indemnités compensatoires') tilkommer det den nationale ret at undersøge, hvorvidt der efter den på kontrakten anvendelige lov er tale om en selvstændig kontraktsmæssig forpligtelse eller om en forpligtelse, der træder i stedet for den ikke­opfyldte kontraktmæssige forpligtelse.
16 In disputes concerning the consequences of the infringement by the grantor of a contract conferring an exclusive concession, such as the payment of damages or the dissolution of the contract, the obligation to which reference must be made for the purposes of applying Article 5 (I) of the Convention is that which the contract im poses on the grantor and the non-performance of which is relied upon by the grantee in support of the application for damages or for the dissolution of the contract.
18 I det andet spørgsmål anmodes Domstolen om at udtale, hvorvidt forhandleren efter en eneforhandlingsaftale må anses som leder af en leverandøren tilhørende fi­lial, et agentur eller en lignende virksomhed i den i konventionens artikel 5, nr. 5 for­udsatte betydning, når forhandleren hverken er beføjet til at handle i fabrikantens navn eller til at forpligte ham, eller er undergivet dennes kontrol eller ledelse.
is In the second question, the Court is asked to rule whether, in circumstances where, on the one hand, the grantee of an exclusive sales concession is not empowered either to negotiate in the name of the grantor or to bind him and, on the other hand, is not subject either to the control or direction of the grantor, he should be regarded as being at the head of a branch, agency or other establishment of the grantor within the meaning of Article 5 (5) of the Brussels Convention.
19 Konventionens artikel 5, nr. 5, bestemmer, at en person, der har bopæl på en kon­traherende stats område, kan sagsøges i en anden kontraherende stat :
19 Under Article 5 (5) of the Convention, a person domiciled in a Contracting State may, in another Contracting State, be sued:
'— i sager vedrørende driften af en filial, et agentur eller en lignende virksom­hed, ved retten på det sted, hvor virksomheden er beliggende'.
'as regards a dispute arising out of the operations of a branch, agency or other establishment, in the courts for the place in which the branch, agency or other establish ment is situated."
20 Et af de væsentlige kendetegn for en filial eller et agentur er, at virksomheden er underkastet hovedvirksomhedens ledelse og kontrol ;
2« One of the essentia] characteristics of the concepts of branch or agency is the fact of being subject to the direction and control of the parent body.
21 hvad angår den i nævnte artikel omhandlede 'virksomhed' fremgår det både af bestemmelsens formål og ordlyd, at konventionen hermed sigter til en virksomhed med samme væsentlige kendetegn som en filial eller et agentur;
21 It is clear from both the object and the wording of this provision that the spirit of the Convention requires that the concept of 'establishment' appearing in the said article shall be based on the same essential characteristics as a branch or agency.
22 følgelig kan en eneforhandler, hvis virksomhed er som af den nationale ret be­skrevet, ikke falde ind under begreberne filial, agentur eller lignende virksomhed.
22 It is, in consequence, impossible to extend the concepts of branch, agency or other establishment to the grantee of an exclusive concession whose operations are of the kind indicated by the national court.
23 Det andet spørgsmål må herefter besvares således, at forhandleren efter en enefor­handlingsaftale ikke kan betragtes som leder af en den pågældende leverander tilhø­rende filial, agentur eller lignende virksomhed i den i artikel 5, nr. 5 i konventionen af 27. september 1968 forudsatte betydning, når han ikke er undergivet dennes kon­trol eller ledelse.«
23 For the foregoing reasons, the answer to the second question must be that, when the grantee of an exclusive sales concession is subject neither to the control nor to the direction of the grantor, he cannot be regarded as being at the head of a branch, agency or other establishment of the grantor within the meaning of Article 5 (5) of the Convention of 27 September 1968."
(fortsat 3) sager, herunder handelssager, til den kontraktmæssige forpligtelse, som ligger til grund for søgsmålet, dvs. til den leverandøren påhvilende forpligtelse, der svarer til den kontraktmæssige rettighed, forhandleren påberåber sig som grundlag for søgsmålet.
In disputes in which the grantee of an exclusive sales concession is charging the grantor with having infringed the exclusive concession, the word 'obligation' contained in Article 5 (1) of the Convention of 27 September 1968 on jurisdiction and the enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters refers to the contractual obligation forming the basis of the legal proceedings, namely the obligation of the grantor which corresponds to the contractual right relied upon by the grantee in support of the application.
I en tvist angående retsvirkningerne af leverandørens krænkelse af en eneforhandlingsaftale, såsom betaling af erstatning eller ophævelse af kontrakten, er den forpligtelse, der skal lægges til grund ved anvendelsen af konventionens ar tikel 5, nr. 1, den forpligtelse, kontrakten pålægger leverandøren, og hvis misligholdelse påberåbes af forhandleren som grundlag for erstatningskravet eller for kontraktens ophævelse.
In disputes concerning the consequences of the infringement by the grantor of a contract conferring an exclusive concession, such as the payment of damages or the dissolution of the contract, the obligation to which reference must be made for the purposes of applying Article 5(1) of the Convention is that which the con­tract imposes on the grantor and the non-performance of which is relied upon by the grantee in support of the application for damages or for the dissolution of the contract.
Hvad angår kravene om erstatning tilkommer det den nationale ret at undersøge, hvorvidt der efter den på kontrakten anvendelige lov er tale om en selvstændig kontraktsmæssig forpligtelse eller om en forpligtelse, der træder i stedet for den ikke-opfyldte kontraktmæssige forpligtelse.
In the case of actions for payment of compensation by way of damages, it is for the national court to ascertain whether, under the law applicable to the contract. an independent contractual obligation or an obligation replacing the unper­formed contractual obligation is involved.
Den i tilslutning til denne dom trufne afgørelse i sagen for den nationale ret er omtalt under 1-5.1.1 - B6.
For the decision given in the main action following this judgment see 1-5.1.1 — Β 6.
1-5.1.1 — A 2 Dom af 4. marts 1982 (første afdeling)1), sag 38/81, Effer SpA. mod Kantner (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesgerichtshof), Sml.
1-5.1.1 — A 2 Judgment of 4 March 1982 (First Chamber), Case 38/81, Effer SpA v Kaniner [\9S2\ ECR 825 (Preliminary ruling requested by the Bundesgerichtshof) Advocate General: Ci.
1982, s. 825 (Forslag til afgørelse fra generaladvokat G. Reischl, s. 836)
Reischl (p.836)
Kompetence — specielle kompetenceregler — kompetence i »sager om kontraktsforhold« (artikel 5, nr. 1) — sagligt anvendelsesområde — bedømmelse af det mellem parterne omtvistede spørgsmål, om der eksisterer en aftale
Jurisdiction — Special jurisdiction — Jurisdiction to hear claims "in matters relating lo a contract " (A nicle 5(1)) — Scope — Decision on lhe issue whether or not a contract has been made
Firmaet Effer SpA, revisionsappellant i hovedsagen, fremstiller krananlæg. Disse blev forhandlet i Forbundsrepublikken Tyskland af firmaet Hydraulik-kran (Hykra).
Effer SpA, the appellant in the main proceedings, manufactured cranes which were dis­tributed in the Federal Republic of Germany by Hydraulikkran (Hykra).
Da Effer havde udviklet et nyt anlæg, måtte det undersøges, om salget heraf var i strid med bestående patentrettigheder.
After Effer had developed a new piece of equipment it became necessary to ascertain whether the sale of that equipment was contrary to existing patent rights.
Processprog: Tysk.
Language of the Case: German.
(fortsat 1) i mellemtiden var gået konkurs, havde overdraget opgaven til Kantner i Effer's navn eller i eget navn.
Effer, in December 1971 Hykra commissioned Mr Kantner, a patent agent, to carry out investigations in Germany.
For at opnå betaling af sit honorar — hvis størrelse ikke var bestridt — anlagde Kantner sag ved en tysk domstol i december 1974.
In December 1974 Mr Kantner brought proceedings before a German court for the payment of his fee, the amount of which was not in dispute.
Effer bestred, at der var opstået et kontraktsforhold mellem Effer og den rådgivende ingeniør.
Effer denied that there was any contractual relationship be tween it and the patent agent.
Effer mente, at de tyske domstole ikke var kompetente' til at påkende sagen, da der ikke var indgået nogen kontrakt.
It took the view that in the absence of any contract the Ger man courts had no jurisdiction.
De tyske domstole i første og anden instans gav Kantner medhold.
The German courts of first and second instance upheld Mr Kantner's claim.
Effer indgav derefter revisionsanke til Bundesgerichtshof, som besluttede at udsætte sagen og ved kendelse af 29. januar 1981 forelagde Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål :
Effer then brought an appeal on a point of law before the Bundesgerichtshof, which, by an order of 29 January 1981, stayed the proceedings and referred the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling:
»Kan sagsøger også anvende det i konventionens artikel 5, nr. 1, omhandlede opfyldelsesværneting, når der mellem parterne er tvist om eksistensen af den aftale, som det indtalte krav støttes på?«
"May the plaintiff invoke the jurisdiction of the courts of the place of performance in accordance with Article 5(1) of the Convention even when the existence of the contract on which the claim is based is in dispute between the parties?"
Hertil anførte Bundesgerichtshof, at spørgsmålet om, hvad der var rette opfyldelsessted, efter dens opfattelse skulle afgøres efter tysk ret, da aftalens væsentligste tilknytning ifølge parternes hypotetiske vilje pegede på det tyske retssystem.
The Bundesgerichtshof stated that in its view the place of performance should be determined according to German law, since according to the supposed will of the parties the contract was most closely connected with the German legal system.
Ifølge tysk ret er der formodning for, at en sådan agentaftale har et fælles opfyldelsessted, nemling der, hvor ydelserne skal præsteres, og hvor agenten har sit kontor.
Under German law a contract for the retainer of a lawyer is deemed to have a single place of performance at the place where the services are to be provided and where the lawyer has his chambers.
For at Bundesgerichtshof kunne pådømme sagen var det følgelig nødvendigt at få besvaret det stillede spørgsmål, da de italienske domstole i modsat fald ville være kompetente i medfør af konventionens artikel 2, stk. 1.
In order for the Bundesgerichtshof to give judgment the answer to the question posed was therefore necessary, since otherwise the Italian courts would have jurisdiction under the first paragraph of Article 2 of the Convention.
Vedrørende det forelagte spørgsmål anførte Domstolen (i præmisserne 4—8):
The Court of Justice made the following remarks on the question posed (paragraphs 4 to 8 of the decision):
»4 Kantner, revisionsindstævnte i hovedsagen, og Kommissionen for De europæiske Fællesskaber har givet udtryk for den opfattelse, at spørgsmålet bør besvares be kræftende.
"4 Mr Kantner, the respondent in the appeal on a point of law, and the Commission of the European Communities take the view that this question must be answered in the affirmative.
Skønt Det forenede Kongeriges regering ikke fuldt ud tilslutter sig denne opfattelse, mener den dog, at den omstændighed, at det bestrides, at der foreligger en kontrakt, ikke er til hinder for, at konventionens artikel 5, nr. 1, finder anvendelse, såfremt forpligtelsen umiddelbart har kontraktmæssig karakter, og kravet fremsættes i god tro af sagsøgeren.
The United Kingdom, although it does not wholly accept that ar gument, nevertheless considers that a dispute as to the existence of the contract does not prevent Article 5 ( I ) of the Convention from being applied, provided that the ob ligation is prima facie of a contractual nature and the action is bonafide brought by the plaintiff.
Kun Effer mener, at sagsøgeren ikke kan anvende opfyldelsesværnetinget, når der er tvist om eksistensen af den aftale, som det indtalte krav støttes på.
Only Effer is of the opinion that the plaintiff may not invoke the jurisdiction of the courts for the place of performance of the contract when the existence of the contract on which the claim is based isin dispute.
Mens denne bestemmelse i den tyske version indeholder udtrykket »... Vertrag oder Ansprüche aus einem Vertrag«, indeholder den franske og den italienske version udtrykket »... en matière contractuelle«, henholdsvis »... in materia con trattuale«.
It is established that the wording of Article 5(1) of the Convention does not re solve this question unequivocally.
Under disse omstændigheder og i betragtning af den manglende ens artethed mellem de forskellige sproglige versioner af den nævnte artikel, må bestemmelsen, med henblik på at foretage den af den nationale ret ønskede fortolkning, be tragtes såvel på baggrund af konventionens genstand og formål som bestemmelsens kontekst.
Under these circumstances, in view of the lack of uniformity be tween the different language versions of the provision in question, it is advisable, in order to arrive at the interpretation requested by the national court, to have regard both to the context of Article 5(1) and to the purpose of the Convention.
(fortsat 2) flere konkurrerende borgerlige sager, herunder handelssager, i to eller flere med lemsstater, og som i retssikkerhedens og parternes interesse gør det muligt at fastslå, hvilken national ret der i territorial henseende er bedst egnet til at påkende en sag.
For that purpose, the Convention provides a collection of rules which are designed inter aliato avoid the occurrence, in civil and commercial matters, of concurrent litigation in two or more Member States and which, in the interests of legal certainty and for the benefit of the parties, confer juris­diction upon the national court territorially best qualified to determine a dispute.
7 Det følger af samtlige konventionens bestemmelser, navnlig bestemmelserne i af deling 7, at i de i konventionens artikel 5, nr. 1, nævnte tilfælde omfatter den nationale rets kompetence til at træffe afgørelse om spørgsmål vedrørende en kontrakt også kompetencen til at afgøre, om de momenter, der er karakteristiske for selve kon trakten, foreligger, da en sådan vurdering er nødvendig, for at den nationale ret, som sagen er indbragt for, kan afgøre, om den er kompetent i henhold til konventionen.
It follows from the provisions of the Convention, and in particular from those in Section 7 of Title II, that, in the cases provided for in Article 5 (1) of the Convention, the national court's jurisdiction to determine questions relating to a contract includes the power to consider the existence of the constituent parts of the contract itself, since that is indispensable in order to enable the national court in which proceedings are brought to examine whether it has jurisdiction under the Convention.
Hvis det ikke forholdt sig således, ville der være risiko for, at konventionens arti kel 5 blev berøvet sit retlige inhold, fordi det ville betyde, at det ville være tilstrækkeligt til at gøre disse bestemmelser virkningsløse, at en af parterne hævdede, at der ikke forelå nogen kontrakt.
If that were not the case, Article 5(1) of the Convention would be in danger of being deprived of its legal effect, since it would be accepted that, in order to defeat the rule contained in that provision it is sufficient for one of the parties to claim that the contract does not exist.
Derimod kræver hensynet til konventionens formål og ånd en sådan fortolkning af de ovennævnte bestemmelser, at den ret, som skal af gøre en tvist vedrørende en kontrakt, kan prøve — også på embeds vegne — om de grundlæggende betingelser for dens kompetence er opfyldt, når henses til de af den pågældende part fremlagte afgørende og relevante momenter, som beviser, hvorvidt der foreligger en kontrakt.
On the contrary, respect for the aims and spirit of the Convention demands that that provision should be construed as meaning that the court called upon to de­cide a dispute arising out of a contract may examine, of its own motion even, the es­sential preconditions for its jurisdiction, having regard to conclusive and relevant ev­idence adduced by the party concerned, establishing the existence or the inexistence of the contract.
Denne fortolkning er i øvrigt i overensstemmelse med for tolkningen i dommen af 14. december 1977 (Sanders mod Van der Putte, sag 73/77, Sml., s. 2883) ') om retternes kompetence i den stat, hvor den faste ejendom er beliggende, i sager om leje af fast ejendom (konventionens artikel 16, nr. 1), hvori Dom stolen fastslog, at en sådan kompetence består, selv om sagen vedrører problemet, om der foreligger en lejekontrakt.
This interpretation is, moreover, in accordance with that given in the judgment of 14 December 1977 in Case 73/77 (Sanders ν Van der Putte [1977] ECR 2383)' concerning the jurisdiction of the courts of the State where the immovable property is situated in matters relating to tenancies of immovable property (Arti­cle 16(1) of the Convention). In that case the Court held that such jurisdiction applies even if there is a dispute as to the 'existence' of a lease.
Det af Bundesgerichtshof stillede spørgsmål skal derfor besvares således, at en sagsøger også kan anvende det i artikel 5, nr. 1, i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager, omhandlede opfyldelsesværneting, når der mellem parterne er tvist om eksistensen af den aftale, som det indtalte krav støttes på.«
It is therefore necessary to reply to the question put by the Bundesgerichtshof that the plaintiff may invoke the jurisdiction of the courts of the place of performance in accordance with Article 5 (1) of the Convention of 27 September 1968 on Jurisdic­tion and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters even when the existence of the contract on which the claim is based is in dispute between the par­ties."
»En sagsøger kan også anvende det i artikel 5, nr. 1, i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sa ger, herunder handelssager, omhandlede opfyldelsesværneting, når der mellem par terne er tvist om eksistensen af den aftale, som det indtalte krav støttes på.«
"The plaintiff may invoke the jurisdiction of the courts of the place of performance in accordance with Article 5 (1) of the Convention of 27 September 1968 on Jurisdic­tion and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters even when the existence of the contract on which the claim is based is in dispute between the par­ties."
') Jfr. nedenfor under 1-16.1 — Al.
I-I6.I - A I
(fortsat 3) i [1983] European Commercial Cases 1).
(continued 3)