natgillin/translations-raw huggingface dataset:
IRISH SUGAR MOD KOMMISSIONEN mener at have godtgjort eksistensen af overtrædelser af traktatens artikel 86 fra 1985 til februar 1990 begået enten af sagsøgeren alene, af SDL alene, eller af begge virksomheder i fællesskab.
IRISH SUGAR V COMMISSION the existence of infringements of Article 86 of the Treaty from 1985 to February 1990 committed by the applicant alone, by SDL alone, or by both together.
Efter at Kommissionen havde godtaget sagsøgerens argument om, at virksomheden ikke havde kontrol over SDL's ledelse, selv om den besad 51% af SDH's aktiekapital, fandt den, at sagsøgeren og SDL, selv om de ikke kunne betragtes som én økonomisk enhed, i det mindste i fællesskab havde indtaget en dominerende stilling på det pågældende marked.
Having accepted the applicant's argument that it did not control the management of SDL, despite holding 51% of SDH's capital, the Commission decided that even if it was not possible to regard the applicant and SDL as a single economic entity, they had, together at least, held a dominant position on the market in question.
Punkt 110 i meddelelsen af klagepunkter bekræfter, at dette var Kommissionens opfattelse: »[Sagsøgeren] kunne for at forsvare sit marked ty til forskellige former for misbrug, som blev begået skiftevis eller i kombination med hinanden, når som helst det fandtes nødvendigt i perioden efter 1985.
Paragraph 110 of the statement of objections confirms that that was the Commission's view: 'To defend its market [the applicant] had recourse to different forms of abusive conduct which were used alternatively or in combination with one another whenever it was felt necessary throughout the period from 1985.
Nogle af de relevante misbrug blev begået af [sagsøgeren] selv, mens andre former for misbrug, der fandt sted på detailsukkermarkedet, blev begået af SDL, [sagsøgerens] kommercielle datterselskab.« skab.«
Some of the relevant practices were carried out by [the applicant] itself; others, on the retail sugar market, by SDL, the commercial subsidiary of [the applicant]'.
Forholdet mellem sagsøgeren og SDL før februar 1990 har imidlertid ikke en sådan karakter, at Kommissionen kan hævde, at den ud fra de samme faktiske oplysninger har godtgjort, at sagsøgeren før februar 1990 selv indtog en dominerende stilling og samtidig indtog en kollektiv dominerende stilling sammen med SDL.
The characteristics of the relations between the applicant and SDL before February 1990 do not, however, enable the Commission to maintain that it has established on the same facts that, before February 1990, the applicant held at the same time both an individual dominant position and a joint dominant position with SDL.
Kommissionen kan heller ikke antyde, at der består nogen tvivl om arten af den pågældende dominerende stilling, idet dette vil påvirke specificiteten af klagepunkterne vedrørende sagsøgeren og faktisk forhindre virksomheden i at forberede sit forsvar, hvilket er en tilsidesættelse af den ret til kontradiktion, der er sikret ved artikel 4 i forordning nr. 99/63.
Similarly, if it permits doubt to remain as to the nature of the dominant position in question that will affect the specific nature of the complaints concerning the applicant and prevent it from effectively preparing its defence, thereby infringing the defence rights guaranteed by Article 4 of Regulation No 99/63.
Retten er derfor enig med sagsøgeren i, at det i den anfægtede beslutning ligesom i meddelelsen af klagepunkter konstateres, at sagsøgeren og SDL indtog en kollektiv dominerende stilling fra 1985 indtil februar 1990, og at sagsøgeren selv indtog en dominerende stilling fra februar 1990 til 1995.
The Court therefore shares the applicant's view that, in line with the statement of objections, the contested decision finds the existence of a joint dominant position of the applicant and SDL from 1985 until February 1990 and an individual dominant position of the applicant from February 1990 until 1995.
Kommissionens påstande i denne sag om karakteren af den dominerende stilling, som i den anfægtede beslutning hævdes at have eksisteret i perioden 1985 til februar 1990, medfører, selv om de er urigtige, hverken tilsidesættelse af sagsøgerens ret til kontradiktion eller tilsidesættelse af begrundelsespligten, idet påstandene vedrører fortolkningen af den anfægtede beslutning, hvilken fortolkning i sidste instans påhviler Retten, således som det fremgår af præmis 29 ovenfor.
The allegations by the Commission in these proceedings as to the nature of the dominant position between 1985 and February 1990 found in the contested decision to exist, even if inaccurate, do not entail an infringement either of the applicant's rights of defence or of the duty to state reasons because they concern the interpretation of the contested decision, which is ultimately a matter for the Court to determine, as the preceding paragraph makes clear.
31 Det første led i sagsøgerens første anbringende til støtte for den principale påstand må derfor forkastes.
31 The first limb of the first plea made by the applicant in support of its principal claim must therefore be dismissed.
Væsentlig ændring af selve karakteren af de overtrædelser, der foreholdes sagsøgeren
Alteration of the intrinsic nature of the infringements attributed to the applicant
Sagsøgeren har anført, at den anfægtede beslutnings sondring mellem detailsukkermarkedet og industrisukkermarkedet undergraver sagsøgerens ret til kontradiktion og således tilsidesætter artikel 4 i forordning nr. 99/63.
The applicant maintains that the distinction in the contested decision between the retail sugar market and the industrial sugar market undermines its rights of defence and thus infringes Article 4 of Regulation No 99/63.
Denne sondring, som medfører en væsentlig ændring af de overtrædelser, der foreholdes sagsøgeren i meddelelsen af klagepunkter, burde sagsøgeren være blevet gjort bekendt med før vedtagelsen af den anfægtede beslutning.
That distinction, which alters the intrinsic nature of the infringements with which it was charged in the statement of objections, should have been intimated to it before the contested decision was adopted.
Det bemærkes hertil, at sagsøgeren ikke har forklaret, hvorledes det har kunnet påvirke sagsøgerens ret til kontradiktion, at der blev taget hensyn til et af de argumenter, sagsøgeren havde fremført under den administrative procedure (jf. præmis 23 ovenfor).
However, the applicant has failed to show how its defence rights have been affected by the fact that one of the arguments it put forward during the administrative procedure was taken into account (see paragraph 23 above).
Sagsøgeren kan ikke blot uden nogen nærmere forklaring anføre, at karakteren af klagepunkterne er blevet ændret som følge af sondringen mellem detailsukkermarkedet og industrisukkermarkedet.
It is not enough to allege that the nature of the objections has been altered as a result of the distinction drawn between the retail and the industrial sugar markets without submitting the least detail in that regard.
Den omstændighed, at der tages hensyn til et argument fremført af en virksomhed under den administrative procedure, uden at virksomheden har haft mulighed for at udtale sig om spørgsmålet før vedtagelsen af den endelige beslutning, kan ikke som sådan udgøre en tilsidesættelse af retten til kontradiktion, især ikke da denne hensyntagen til argumentet ikke ændrer karakteren af de klagepunkter, der er rettet mod virksomheden.
The taking into account of an argument put forward by an undertaking during the administrative procedure, without it having been given the opportunity to express an opinion in that respect before the adoption of the final decision, cannot as such constitute an infringement of defence rights, especially where taking account of the argument does not alter the nature of the complaints against it.
Sagsøgeren har haft lejlighed til at gøre rede for sit synspunkt vedrørende den definition af produktmarkedet, som Kommissionen har anvendt i meddelelsen af klagepunkter, og har derfor kunnet forvente, at virksomhedens egne forklaringer ville få Kommissionen til at ændre sin opfattelse (Domstolens dom af 16.12.1975, forenede sager 40/73-48/73, 50/73, 54/73,
The applicant had the opportunity to express its view on the definition of the product market used by the Commission in the statement of objections, and it could therefore expect that its own explanations would lead the Commission to alter its opinion (Joined Cases 40/73 to 48/73, 50/73, 54/73 to
55/73, 56/73, 111/73, 113/73 og 114/73, Suiker Unie mil. mod Kommissionen, Smi. s. 1663, præmis 437 og 438).
56/73, 111/73, 113/73 and 114/73 Suiker Unie and Others ν Commission [1975] ECR 1663, paragraphs 437 and 438).
Meddelelsen af klagepunkter skal klart angive alle de væsentlige faktiske forhold, som Kommissionen støtter sig på i denne fase af proceduren.
The statement of objections must set out clearly all the essential facts upon which the Commission is relying at that stage of the procedure.
Denne angivelse kan være summarisk, og beslutningen skal ikke nødvendigvis være en kopi af fremstillingen af klagepunkterne (Domstolens dom af 7.6.1983, forenede sager 100/80, 101/80, 102/80 og 103/80, Musique Diffusion française mil. mod Kommissionen, Sml. s. 1825, præmis 14).
That may be done summarily and the decision is not necessarily required to be a replica of the statement of objections (Joined Cases 100/80, 101/80, 102/80 and 103/80 Musique Diffusion Française and Others ν Commission [1983] ECR 1825, paragraph 14).
Da den foretagne sondring mellem detailsukkermarkedet og industrisukkermarkedet ikke har ændret klagepunkterne over sagsøgeren, og da klagepunkterne er anført tilstrækkelig klart og nøjagtigt i meddelelsen af klagepunkter til, at sagsøgeren har kunnet gøre sig bekendt hermed og forsvare sig effektivt, og sagsøgeren i det mindste ikke på nogen måde har påvist, hvorledes klagepunkterne er blevet ændret, kan sagsøgerens ret til kontradiktion ikke anses for at være blevet tilsidesat.
Since the distinction between the retail and industrial sugar markets has not altered the complaints against the applicant, and the latter have been set out sufficiently clearly and precisely in the statement of objections for the applicant to take cognisance of them and defend itself properly, or, at the very least, the applicant has not in any way demonstrated how the complaints have been modified, no infringement of its defence rights can be found.
Det andet led i sagsøgerens første anbringende til støtte for den principale påstand må derfor forkastes.
The second limb of the first plea raised by the applicant in support of its principal claim must therefore be dismissed.
Sagsøgeren har bestridt, at virksomheden sammen med SDL indtog en kollektiv dominerende stilling i perioden fra 1985 til februar 1990.
The applicant denies that it held a joint dominant position together with SDL between 1985 and February 1990.
Sagsøgeren har herved redegjort for den historiske baggrund for sine forbindelser med SDH, som på daværende tidspunkt ejede alle aktierne i SDL.
In that regard, it sets out the historical background of its relations with SDH, which at that time held all the shares in SDL.
Sagsøgeren har understreget, at selv om virksomheden ejede 51% af aktierne i SDH, før den erhvervede resten af aktierne i februar 1990, kontrollerede den ikke SDH's ledelse.
It emphasises that, even though it held 51% of the shares in SDH before acquiring all of them in February 1990, it did not control the management of that company.
Siden 1982 var ansvaret af praktiske grunde fordelt mellem sagsøgeren og virksomhedens kommercielle datterselskaber således, at sagsøgeren var ansvarlig for den tekniske service og markedsføringen, herunder salgsfremstød over for forbrugerne og kunderabatter, mens de kommercielle datterselskaber var ansvarlige for det praktiske salgsarbejde og finansieringen heraf, salgsfremstød, merchandising og distribution af produkterne.
Since 1982, responsibilities had been allocated for practical purposes between it and its sales subsidiaries in such a way that it was responsible for technical services and marketing, including consumer promotions and rebates, while its sales subsidiaries were responsible for the operation and funding of sales, trade promotions, merchandising and distribution of the products.
I modsætning til, hvad Kommissionen har anført i den anfægtede beslutning (betragtning 30), fratog denne ordning imidlertid ikke SDL retten til at forhandle konkurrerende produkter.
Contrary to what the Commission alleges in the contested decision (point 30), however, that arrangement did not deprive SDL of the right to trade in competing products.
Sagsøgeren har herved henvist til transaktioner gennemført af SDL, som indtil 1991 omfattede køb samt salg i Nordirland af sukker fra en britisk leverandør gennem McKinneys.
It refers in that respect to transactions by SDL which until 1991 involved, through McKinney's, the purchase and sale in Northern Ireland of sugar from a British supplier.
Sagsøgeren har endvidere anført, at virksomhedens ansvarsområder under denne ordning var fastsat i en ledelsesaftale, ifølge hvilken SDL mellem 1982 og 1989 betalte sagsøgeren administrationsgebyrer, hvis størrelse varierede fra år til år og blev beregnet af SDL's økonomidirektør.
The applicant states, moreover, that its responsibilities under that arrangement were the subject of a management services agreement pursuant to which SDL paid the applicant management charges between 1982 and 1989, the amount of which varied each year and was calculated by the financial director of SDL.
Sagsøgeren har tilføjet, at sukkerpriserne i praksis hovedsagelig blev fastsat af SDL.
It adds that, in practice, the pricing of sugar was essentially a matter for SDL.
For at godtgøre SDL's ledelsesautonomi har sagsøgeren også citeret uddrag dels af en rapport udarbejdet af to sagkyndige, der blev udpeget af High Court i 1992, dels af en rapport udarbejdet af Arthur Andersen.
In order to confirm the autonomy of SDL's management, the applicant also cites extracts from a report drawn up by two experts appointed by the High Court in 1992 and from a report drawn up by Arthur Andersen.
40 Sagsøgeren har desuden anført, at da virksomhedens økonomiske bånd med SDH ikke medførte en forening af de to virksomheder, kunne disse bånd ikke føre til en konstatering af, at der var tale om en kollektiv dominerende stilling på markedet for stødt melis til såvel detailsalg som industrielt salg i Irland.
40 The applicant also asserts that since its economic ties with SDH did not have the effect of uniting the two undertakings they were not capable of supporting a finding of a joint dominant position in the retail and industrial markets in granulated sugar in Ireland.
Sagsøgeren har kritiseret Kommissionen for i den anfægtede beslutning (betragtning 112) at anvende et forkert kriterium, nemlig interessefællesskabet mellem de to virksomheder vis-à-vis tredjeparter, som grundlag for en konstatering af, at virksomhederne indtog en kollektiv dominerende stilling.
It criticises the Commission for using in the contested decision (point 112) a false criterion, the parallel interests of the two companies vis-à-vis third parties, in order to find that they held a joint dominant position.
Sagsøgeren har endvidere anført, at henvisningen til Rettens dom af 10. marts 1992 i de forenede sager T-68/89, T-77/89 og T-78/89 (SIV m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 1403, præmis 358) er ulogisk.
It also claims that the reference to the judgment in Joined Cases T-68/89, T-77/89 and T-78/89 SIV and Others ν Commission [1992] ECR II-1403, paragraph 358, is not logical.
41 Sagsøgeren har fastholdt, at virksomhedens forbindelse med SDH sikrede SDH's bestyrelse og direktions uafhængighed.
41 The applicant maintains that its links with SDH guaranteed the independence of the board and management of the latter.
En fælles markedspolitisk linje er andet og mere end et simpelt interessefællesskab (et sådant interessefællesskab forekommer især i et producent/forhandler-forhold), ikke mindst i en situation præget af strukturbetinget overkapacitet som i denne sag.
Adopting the same conduct on the market represents more than mere parallel interests, which tends to be the rule in a producer-trader relationship, and the more so in a situation of structural oversupply, as in this case.
Sagsøgeren har også påpeget, at Kommissionen i sin meddelelse af klagepunkter ikke har berørt spørgsmålet om, hvorvidt forholdet mellem de to virksomheder indebar, at disse førte samme markedspolitiske linje, men blot konstaterede, at der var strukturelle bånd mellem sagsøgeren og SDH/SDL (meddelelse af klagepunkter, punkt 102, 103 og 104 ff.).
The applicant also points out that in the statement of objections the Commission did not address the issue of whether the relationship between the two undertakings led them to adopt the same conduct on the market, since it merely found that there were structural ties between the applicant and SDH/SDL (statement of objections, paragraphs 102, 103 and 104 et seq.).
42 Sagsøgeren har ligeledes anført, at selv om en manglende konkurrence i et vertikalt kommercielt forhold mellem en producent og en forhandler kan være et tegn på en kollektiv dominerende stilling, er den manglende konkurrence i sig selv ikke tilstrækkelig til at godtgøre, at der er tale om en sådan dominerende stilling.
42 Similarly, the applicant points out that, whilst the absence of competition in a vertical commercial relationship between a producer and a trader may be a salient feature of a collective dominant position, it is not sufficient to establish the existence of such a dominant position.
Sagsøgeren betvivler relevansen af at benytte begrebet »kollektiv dominerende stilling« til at beskrive et vertikalt forretningsforhold. Endvidere har alle de sager
The applicant questions the relevance of the concept of a collective dominant position in a vertical commercial relation-
Sagsøgeren har i replikken tilføjet, at et vertikalt kommercielt forhold er kendetegnet ved mangel på konkurrence.
In its reply the applicant adds that a vertical commercial relationship is characterised by the absence of competition.
Sagsøgeren har tillige betvivlet den påståede kollektive karakter af de fleste af de tilfælde af misbrug af den påståede kollektiv dominerende stilling, der skulle have fundet sted.
The applicant also criticises the allegedly collective nature of most of the abuses committed in the context of the joint dominance alleged.
Sagsøgeren har herved anført, at selv om Kommissionen har konstateret, at produktombytningerne alene blev organiseret af SDL (betragtning 48 til den anfægtede beslutning), og selv om sagsøgeren først den 18. juli 1988 fik underretning om disse produktombytninger (betragtning 52), har Kommissionen ikke desto mindre fundet, at der her var tale om misbrug af en kollektiv dominerende stilling.
In that regard, it points out that although the Commission finds that the product swap operations were exclusively arranged by SDL (point 48 of the contested decision) and that the applicant was only informed of these on 18 July 1988 (point 52), it none the less considers that this amounted to abusive exploitation of a joint dominant position.
Sagsøgeren har beskyldt Kommissionen for at have »genbrugt« visse kendsgerninger i den anfægtede beslutning, idet Kommissionen henviser til de samme kendsgerninger for at godtgøre såvel eksistensen af en kollektiv dominerende stilling (betragtning 112) som et misbrug af denne kollektiv dominerende stilling (betragtning 117, 127 og 128), hvilket er i strid med principperne i den relevante retspraksis (dommen i sagen Compagnie maritime belge transports m.fl. mod Kommissionen, præmis 67).
It accuses the Commission of 'recycling' certain facts in the contested decision by using them to establish both the existence of a joint dominant position (point 112) and abusive exploitation of that joint dominant position (points 117, 127 and 128), contrary to the principle laid down in the caselaw in that regard (Compagnie Maritime Beige Transports, paragraph 67).
Sagsøgeren har anført, at dette »genbrug« udgør en tilsidesættelse af sagsøgerens ret til kontradiktion og dermed også af artikel 4 i forordning nr. 99/63, idet den omstændighed, at sagsøgeren finansierede de af SDL ydede rabatter (og netop ikke selv ydede rabatterne) i meddelelsen af klagepunkter ikke ansås for et misbrug.
That 'recycling' exercise is said also to amount to an infringement of the applicant's rights of defence, and therefore of Article 4 of Regulation No 99/63, since the fact that the applicant financed the rebates allowed by SDL, as distinct from granting them, was not considered to constitute an abuse in the statement of objections.
Det må for det første fastslås, at selv om sagsøgeren bestrider den kollektive karakter af den dominerende stilling, virksomheden påstås at have indtaget sammen med SDH/SDL på detailsukkermarkedet i perioden fra 1985 til februar 1990, har sagsøgeren i sin stævning på ingen måde benægtet, at virksomheden stod for over 88% af det salg, der blev registreret på dette marked i hele den relevante periode (betragtning 159 til den anfægtede beslutning).
It is obvious, first, that although the applicant disputes the collective nature of the dominant position which it is alleged to have held with SDH/SDL on the retail sugar market between 1985 and February 1990, it has not in any way denied in its application that it carried out more than 88% of sales registered on that market for the entire duration of the infringement period (point 159 of the contested decision).
Dvs. at selv om virksomheden formelt bestrider selv at have indtaget en dominerende stilling eller at have indtaget en kollektiv dominerende stilling på industrisukkermarkedet (se gennemgangen nedenfor af det andet anbringende under den principale påstand), har virksomheden ikke fremført nogen specifikke argumenter, der kan rejse tvivl om den vurdering, at virksomheden indtog en dominerende stilling på detailsukkermarkedet. kermarkedet.
Thus, even if it formally denies having held an individual or joint dominant position on the industrial sugar market (see the examination of the second plea of the principal claim below), it has not raised any specific arguments capable of casting doubt on the assessment that it held a dominant position on the retail sugar market.
Hertil kommer, at selv om sagsøgeren ikke kan godtage det kriterium, Kommissionen har anvendt i betragtning 112 til den anfægtede beslutning for at godtgøre, at der foreligger en kollektiv dominerende stilling, er parterne ikke desto mindre enige om en række af de betingelser, der ifølge retspraksis skal være opfyldt, for at man kan tale om en kollektiv dominerende stilling.
Moreover, whilst the applicant castigates as inappropriate the criterion used by the Commission at point 112 of the contested decision to establish the existence of a joint dominant position, the parties nevertheless agree on a number of the conditions required by the caselaw to establish the existence of a joint dominant position.
Reks. har parterne fastholdt, at to uafhængige økonomiske enheder ifølge retspraksis tilsammen kan indtage en dominerende stilling på markedet (dommen i sagen SIV m.fl. mod Kommissionen, præmis 358, citeret i betragtning 112 til den anfægtede beslutning).
They thus maintain that, according to the caselaw, two independent economic entities may hold a joint dominant position on a market {SIV, paragraph 358, cited in point 112 of the contested decision).
Parterne er også enige om, at der skal være nære forbindelser mellem de to enheder, og at disse forbindelser skal være af en sådan art, at de kan føre til, at de to enheder udviser samme adfærd og følger samme politik på det pågældende marked.
They also consider that there must be close links between the two entities, and that those links must be such as to be capable of leading to the adoption of the same conduct and policy on the market in question.
Begge parter har herved citeret Almelo-dommen og dommen i sagen Compagnie maritime beige transports mil. mod Kommissionen.
In that respect, both parties cite the judgments in Almelo and Compagnie Maritime Belge Transports.