natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I begge tilfælde kan disse aktiviteter omfatte såvel køretøjer indkøbt på deres nationale område som køretøjer med oprindelse i andre medlemsstater.«
In each case, the business may deal with vehicles purchased within the State as well as vehicles from other Member States.'
15.2.1996 virksomhed
15 February 1996
Præjudiciel »Etableringsfrihed — social sikring af selvstændige erhvervsdrivende, der udøver i to medlemsstater« (Tredje Afdeling)
Preliminary ruling (Freedom of establishment — Social security for selfemployed persons working in two Member States) (Third Chamber) social security for selfemployed persons.
Ved dom af 14. februar 1995, har Tribunal du travail de Tournai forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af traktatens artikel 48, 51, 52 og 59.
By judgment of 14 February 1995 the Tribunal de Travail, Tournai, referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Articles 48,51,52 and 59 of the EC Treaty.
at betale disse bidrag, bl.a. med den begrundelse, at han allerede var omfattet af den tyske sociale sikringsordning for selvstændige erhvervsdrivende, og at tilslutning til den belgiske sociale sikringsordning ikke ville have givet ham nogen yderligere social beskyttelse.
Accordingly, INASTI claimed from Mr Kemmler the unpaid contributions for 1981 and the first two quarters of 1982.
Dette spørgsmål er blevet rejst under en sag mellem Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants (herefter »Inasti«) og Kemmler vedrørende betaling af bidrag til den belgiske sociale sikringsordning for selvstændige erhvervsdrivende.
However, he refused to pay them on the ground, among others, that he as already covered by the German social security scheme for selfemployed persons and affiliation to the Belgian social security scheme would not have afforded him any additional social protection.
Det fremgår imidlertid af forordningens artikel 4, at den først trådte i kraft den 1. juli 1982, dvs. efter udløbet af de af hovedsagen omfattede perioder. Forordningen finder derfor ikke anvendelse i sagen, og det er således med rette, at det forelagte spørgsmål udelukkende henviser til traktatens bestemmelser.
That question was raised in proceedings brought by Institut National d'Assurances Sociales pour Travailleurs Independents (hereinafter 'INASTI') against Hans Kemmler regarding payment of contributions to the Belgian social security scheme for selfemployed persons.
Kemmler, der er tysk statsborger, har udøvet selvstændig virksomhed som advokat i Frankfurt og Bruxelles.
Mr Kemmler, a German national, worked as a selfemployed lawyer in Frankfurt and Brussels.
Han har altid været bosat i Tyskland, hvor han var omfattet af den sociale sikringsordning for selvstændige erhvervsdrivende, men han har desuden boet i Flobecq (Tournai retskreds) i Belgien i en del af den omtvistede periode.
He has always had his habitual residence in Germany, where he was covered by the social security scheme for selfemployed persons, but he also resided in Flobecq (within the Tournai judicial district), Belgium, for part of the period to which these proceedings relate.
Da Kemmler har et stabilt og fast forretningssted i begge de berørte medlemsstater, er det kun artikel 52 vedrørende etableringsretten, der kan anvendes til løsning af tvisten.
The regulation is therefore not applicable to the dispute and the question put by the national court is correct in referring only to the relevant Treaty provisions.
Ifølge Inasti måtte Kemmler anses for at være omfattet af den belgiske sociale sikring indtil den 30. juni 1982, da Rådets forordning (EØF) nr. 1390/81 af 12. maj 1981 trådte i kraft.
According to INASTI, Mr Kemmler should have been regarded as subject to the Belgian social security scheme until 30 June 1982, the date of entry into force of Council Regulation (EEC) No 1390/81 of 12 May 1981.
Da der ikke var indgået en bilateral overenskomst om social sikring mellem Kongeriget Belgien og Forbundsrepublikken Tyskland, skulle Kemmler nemlig betale bidrag i forbindelse med sin erhvervsmæssige virksomhed i Belgien i henhold til artikel 3, stk. 1, i kongelig anordning nr. 38 af 27. juli 1967 om selvstændige erhvervsdrivende sociale retsstilling).
In the absence of a bilateral social security convention between the Kingdom of Belgium and the Federal Republic of Germany, Mr Kemmler was under an obligation to pay contributions in respect of his professional activity in Belgium pursuant to Article 3(1) of Royal Decree No 38 of 27 July 1967 governing
Som Domstolen har fastslået, er etableringsfriheden ikke begrænset til retten til at oprette et enkelt forretningssted inden for Fællesskabet, men omfatter også retten til under iagttagelse af de faglige regler at indrette og opretholde mere end et centrum for erhvervsudøvelse på Fællesskabets område.
Furthermore, according to the order for reference, Mr Kemmler is not an employed person but a selfemployed person with professional establishments in both Frankfurt and Brussels.
På dette grundlag har Inasti afkrævet Kemmler de ubetalte bidrag for 1981 og for de to første kvartaler af 1982. Kemmler har imidlertid nægtet
Since Mr Kemmler has a stable and permanent establishment in both the Member States concerned, only Article 52, concerning the right of establishment, is relevant to determination of the dispute.
Traktatens bestemmelser vedrørende den frie bevægelighed for personer skal således gøre det lettere at udøve erhvervsmæssig virksomhed på hele Fællesskabets område og er til hinder for en national ordning, som kan skade udvidelsen af disse aktiviteter uden for en enkelt medlemsstats område.
The provisions of the Treaty relating to the free movement of persons are thus intended to facilitate the pursuit of occupational activities throughout the Community, and preclude national legislation which might inhibit the extension of such activities beyond the territory of a single Member State.
En medlemsstats regler, som forpligter personer, der allerede udøver selvstændig virksomhed i en anden medlemsstat — hvor de er bosat og tilsluttet en social sikringsordning — til at betale bidrag til ordningen for selvstændige
Legislation of a Member State which requires contributions to be made to the scheme for selfemployed persons by persons already working as selfemployed persons in another Member State where they have their habitual residence and are affiliated to a social security scheme inhibits the exercise of professional activities outside the territory of that Member State.
Det bemærkes i denne forbindelse, at regler som de i hovedsagen omhandlede ikke giver de berørte personer nogen yderligere social beskyttelse.
Legislation of the kind at issue in the main proceedings affords no additional social protection to the persons concerned.
Begrænsningen af udøvelsen af erhvervsmæssige aktiviteter uden for en enkelt medlemsstats område kan således under ingen omstændigheder begrundes.
Therefore, the impediment to the pursuit of occupational activities in more than one Member State may not in any event be justified on that basis.
»EF-traktatens artikel 52 er til hinder for, at en medlemsstat pålægger personer, som allerede udøver selvstændig virksomhed i en anden medlemsstat, hvor de er bosat og tilsluttet en social sikringsordning en forpligtelse til at betale bidrag til den sociale sikringsordning for selvstændige erhvervsdrivende, når denne forpligtelse ikke medfører nogen yderligere social beskyttelse for dem. «
(Article 52 of die Treaty precludes a Member State from requiring contributions to be made to die social security scheme for selfemployed persons by persons already working as selfemployed persons in another Member State where they have their habitual residence and are affiliated to a social security scheme, that obligation affording them no additional social protection.)
Generaladvokat D. Ruiz-Jarabo Colomer fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet ( Tredje Afdeling") den 1. januar 1996.
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Third Chamber on 11 January 1996.
»EØF-traktatens artikel 52 skal fortolkes således, at den er til hinder for, at en medlemsstat pålægger en statsborger fra en anden medlemsstat, som samtidig udøver samme selvstændige virksomhed i to stater, at bidrage til sin sociale sikringsordning for selvstændige erhvervsdrivende, når den pågældende godtgør, at han i samme periode var tilsluttet en tilsvarende social sikringsordning i den anden medlemsstat, i hvilken han havde hjemsted, og at betaling af bidrag til endnu en social sikringsordning ikke skaber nogen yderligere social beskyttelse til fordel for ham.«
'Article 52 of the EEC Treaty must be interpreted as precluding a Member State from requiring a national of another Member State, who is pursuing the same activity simultaneously in both States, to pay
»Tillægsafgift på mælk — særlige referencemængder forpligtelse eller mulighed* (Sjette Afdeling)
contributions to its social security scheme for selfemployed persons, where the person concerned demonstrates that, over the same period, he was affiliated to an equivalent social security scheme in the other Member State, where he habitually resides, and that the payment of contributions to a second social security scheme cannot give rise to any additional social security cover for him.'
Spørgsmålene er blevet rejst under en sag, som Fintan Duff m.fl. (herefter »sagsøgerne i hovedsagen«), bedriftsejere og mælkeproducenter, har anlagt mod Minister for Agriculture and Food og Attorney General, angående en særlig referencemængde, som de gør krav på under henvisning til artikel 3, nr. 1, første led, i forordning nr. 857/84, som følge af de udviklingsplaner, de har forpligtet sig til at gennemføre i medfør af Rådets direktiv 72/159/EØF.
Case C-63/93 Fintan Duff and Others ν Minister for Agriculture and Food and Others Agriculture
Efter indførelsen af mælkekvoteordningen fik sagsøgerne, bortset fra to af dem, tildelt referencemængder alene på grundlag af deres mælkeleverancer i 1983. Mængderne tager imidlertid ikke hensyn til den forøgelse af mælkeproduktionskapaciteten, der var fastsat i deres udviklingsplaner, idet den kompetente nationale myndighed ikke tildelte dem en særlig referencemængde i henhold til artikel 3, nr. 1, første led, i forordning nr. 857/84.
Preliminary ruling (Additional levy on milk — Special reference quantities on account of a development plan — Obligation or discretionary power) (Sixth Chamber) corresponding to their development plans, since their production exceeds the reference quantities allocated to them on the basis of their 1983 production.
Reglerne sigter således mod at give medlemsstaterne mulighed for at tage hensyn til de i artikel 3, nr. 1, i forordning nr. 857/84 nævnte særlige forhold, som gør sig gældende for visse producenter.
In order to obtain reference quantities matching their development plan targets, the plaintiffs in the main proceedings brought an action before the High Court of Ireland.
De almindelige fællesskabsretlige principper og de grundlæggende rettigheder
Interpretation of the first indent of Article 3(1) of Regulation No 857/84, read in the light of the third recital in the preamble to that regulation
Med henblik på at få tildelt referencemængder, der svarer til de i deres udviklingsplaner opstillede målsætninger, anlagde sagsøgerne sag ved High Court of Ireland.
By order of 14 January 1993, the Supreme Court of Ireland referred to the Court for a preliminary ruling three questions on the interpretation and validity of Article 3(1) of Council Regulation (EEC) No 857/84.
Fortolkningen af artikel 3, nr. 1, første led, i forordning nr. 857/84 på baggrund af den tredje betragtning
After the milk quota scheme was established, all but two of the plaintiffs in the main proceedings obtained reference quantities on the basis solely of their deliveries of milk during 1983.
Sagsøgerne i hovedsagen og Rådet har blandt de almindelige fællesskabsretlige principper for det første henvist til princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.
However, those quantities did not take into account the increase in milk production capacity provided for in their development plans, the competent national authority not having allocated them any special reference quantity under the first indent of Article 3(1) of Regulation No 857/84.
De finder således, at det er uforeneligt med dette princip at afskære producenter, hvis udviklingsplaner er blevet godkendt uden betingelser eller indskrænkninger af den kompetente nationale myndighed, fra at opnå en særlig referencemængde.
The plaintiffs in the main proceedings must therefore pay an additional levy on any quantity of milk
Det bemærkes, at artikel 3, nr. 1, i forordning nr. 857/84 allerede er blevet fortolket i Domstolens dom af 11. juli 1989, Cornee m.fl., og af 12. juli 1990, Spronk.
Article 3(1) of Regulation No 857/84 has already been interpreted by the Court in its judgments in Joined Cases 196/88, 197/88 and 198/88 Cornée and Others ν Copali and Others [1989] ECR 2309 and in Case C-16/89 Spronk ν Minister van Landbouw en Visserij [1990] ECR 1-3185.
Hvad angår den i bestemmelsens første led omhandlede situation, fastslås det
As regards the situation referred to in the first indent of Article 3(1), it is clear from the very wording of the provision, as was held in particular in paragraph 13 of the judgment in Cornée and Others, cited above, that Member States have a discretion to decide whether or not special reference quantities should be allocated
tildelt en referencemængde, der svarer til deres produktion i referenceåret.
to the producers mentioned in that provision and, if so, to determine their volume.
For det tredje er den manglende tildeling af særlige referencemængder — i modsætning til, hvad sagsøgerne i hovedsagen har anført — heller ikke i strid med proportionalitetsprincippet. Fællesskabslovgiver og den nationale lovgiver har ikke overskredet den skønsbeføjelse, de råder over inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik, ved at undlade at tildele særlige referencemængder.
Although that interpretation was given in cases in which, contrary to the present situation, the Member States concerned had in fact exercised that discretion, it cannot, having regard to the purpose of Article 3(1) of Regulation No 857/84, be put in issue in the present case.
Den nationale ret har endelig henvist til spørgsmålet om beskyttelse af de grundlæggende rettigheder. Det fremgår bl.a. af indlæggene fra sagsøgerne i hovedsagen, at der herved kun tænkes på ejendomsretten og retten til fri erhvervsudøvelse, som er anerkendt i fællesskabsretten.
Moreover, at the time when the plaintiffs in the main proceedings adopted their development plans, which, according to the replies to a question put by the Court at the hearing, they did not start to implement before 1981, they could not have been unaware that the Community legislature had already, before that time, taken steps to overcome the structural surpluses on the market for milk by a variety of measures, including the scheme for the nonmarketing of milk under Regulation No 1078/77, cited above. +
Desuden kunne sagsøgerne i hovedsagen på det tidspunkt, hvor de forpligtede sig til at gennemføre deres udviklingsplaner, ikke være ubekendt med, at fællesskabslovgiver allerede inden dette tidspunkt havde forsøgt at løse problemet med de strukturbetingede overskud på markedet for mælk og mejeriprodukter gennem forskellige foranstaltninger, herunder navnlig ordningen for ikke-markedsføring af mælk i henhold til forordning 1078/77.
The third recital in the preamble to Regulation No 857/84 stipulates: 'the Member States should be enabled to adapt the reference quantities to take into account the special situations of certain producers and to establish for this purpose, as necessary, a reserve within the abovementioned guaranteed quantity'.
Den nationale ret har for det andet anført, at der muligvis foreligger en tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 40, stk. 3, og af det generelle forbud mod forskelsbehandling. Dette kan imidlertid ikke antages at være tilfældet.
Secondly, the national court raises the possibility of a breach of Article 40(3) of the EC Treaty and of the general principle of non-discrimination.
Bestemmelserne, som i almenhedens interesse sigter mod at afhjælpe situationen med overskud på mælkemarkedet, berører ikke selve kernen i ejendomsretten og i retten til fri erhvervsudøvelse.
The rules laid down are therefore intended to enable Member States to deal with the exceptional situations, referred to in Article 3(1) of Regulation No 857/84, which confront certain producers.
Selv om de bemyndiger de nationale myndigheder til at udnytte deres skønsbeføjelse på en sådan måde, at producenter med en udviklingsplan i den sidste ende bliver forhindret i at øge deres produktion, giver de dog de pågældende producenter mulighed for at fortsætte deres mælkeproduktion på det niveau, den havde i 1983.
One cannot, however, infer from those rules that the Community legislature wished to impose on the Member State concerned an obligation to grant special reference quantities and so permit those producers who had adopted a development plan to claim a right to such quantities.
Forbuddet mod forskelsbehandling er blot et særligt udtryk for det lighedsprincip, der er et af fællesskabsrettens almindelige principper.
The prohibition of discrimination laid down in Article 40(3) of the Treaty is merely the specific expression of the principle of equality which is one of the general principles of Community law.
For så vidt som princippet indebærer, at forskellige situationer ikke må behandles ens, medmindre dette er objektivt begrundet, er det ikke til hinder for, at producenter med en udviklingsplan - på linje med alle andre producenter — kun får
Whilst that principle precludes different situations from being treated in the same way, unless such treatment is objectively justified, it does not preclude producers who have adopted a development plan from being granted, like all producers, only a reference quantity reflecting their production in the reference year.
Domstolen besvarede de forelagte spørgsmål således:
The Community legislature and the national legislature did not exercise their discretion under the Common Agricultural Policy wrongly in not granting special reference quantities.
Artikel 3, nr. 1, første led, i Rådets forordning (EØF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EØF) nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk og mejeriprodukter skal på baggrund af forordningens tredje betragtning fortolkes således, at den ikke pålægger medlemsstaterne en pligt til at give en særlig referencemængde til producenter med udviklingsplaner for mælkeproduktionen i henhold til Rådets direktiv 72/159/EØF af 17. april 1972 om modernisering af landbrugsbedrifter.
Finally, the national court raises the question of the protection of fundamental rights. The observations of the plaintiffs in the main proceedings show that it is only the right to property and the freedom to pursue a trade or profession recognized by Community law that are in issue (see, in particular, the judgment in Case C-306/93 SMW Winzersekt [1994] ECR 1-5555, paragraph 22).
De krav, der følger af de almindelige retsgmndsætninger, såsom princippet om beskyttelse af den berettigede forventning forbuddet mod forskelsbehandling proportionalitetsprincippet og retssikkerhedsprincippet, samt af de grundlæggende
Neither the Community rules on development plans, nor the terms or purpose of those plans, nor the context in which the plaintiffs in the main proceedings adopted their development plans indicate that the Community created a situation providing producers who were implementing a development plan with reasonable grounds to expect that a special reference quantity referred to in the first indent of Article 3(1) of Regulation No 857/84 would be
rettigheder, såsom ejendomsretten og retten til fri erhvervsudøvelse, begrunder ikke nogen pligt far den kompetente nationale myndighed til i medfør af artikel 3, nr. 1, første led, i forordning nr. 857/84 afgive særlige referencemængder til producenter med udviklingsplaner, selv om planerne var blevet godkendt af de kompetente myndigheder.
However, application of the rules in question does not impair either of the fundamental rights to which the national court refers.
Gennemgangen afde ovennævnte almindelige principper og grundlæggende rettigheder har intet frembragt, der kan påvirke gyldigheden af artikel 3, nr. 1, første led, i forordning nr. 857/84.*
Those rules, which meet the general interest aim of correcting the surpluses existing on the market for milk, do not affect the actual substance of the right to property and the freedom to pursue a trade or profession.
Generaladvokat G. Cosmas fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Sjette Afdeling) den 8. juni 1995.
Even though they authorize the national authorities to exercise their discretion in such a way that producen who have adopted development plans may ultimately be prevented from increasing their production, they nevertheless enable those producers to continue to produce milk at the level of their production in 1983.
Han foreslog Domstolen at besvare spørgsmålene således:
The Court ruled:
Artikel 3, nr. 1, første led, i Rådets forordning (EØF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning (EØF) nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk og mejeriprodukter giver medlemsstaterne en skønsbeføjelse med hensyn til, om der skal træffes bestemmelse om tildeling af særlige referencemængder til de i bestemmelsen omhandlede producenter. Ordlyden af den tredje betragtning til Rådets forordning (EØF) nr. 857/84 giver ikke grundlag for at fortolke ovennævnte bestemmelse således, at medlemsstaterne er forpligtede til at træffe bestemmelse om tildeling af sådanne særlige referencemængder.
The first indent of Article 3(1) of Council Regulation (EEC) No 857/84 of 31 March 1984 adopting general rules f or die application of die levy referred to in Article 5c of Regulation (EEC) No 804/68 in the milk and milk products sector, read in the light of die third recital in dut preamble to that regulation, is to be construed as not imposing on Member States an obligation to grant a special reference quantity to producers who had adopted milk production development plans under Council Directive 72/159/EEC of 17 April 1972 on dut modernization of farms.
De almindelige fællesskabsretlige principper, herunder retssikkerhedsprincippet, princippet om beskyttelse af den berettigede forventning, proportionalitetsprincippet, princippet om beskyttelse af de grundlæggende rettigheder og lighedsprincippet, som traktatens artikel 40, stk. 3, andet afsnit, er et særligt udtryk for, medfører ikke, at fællesskabslovgiver skulle pålægge medlemsstaterne at tildele særlige referencemængder til de i artikel 3, nr. 1, første led, i Rådets forordning (EØF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 omhandlede producenter.
No requirement flowing from die protection afforded by general principles of law, such as dut protection of legitimate expectations, dut prohibition of discrimination, proportionality and legal certainty, or by fundamental rights, such as dut right to property and die freedom to pursue a Pade orprofession, imposes on dut competent national authority arty obligation, under dut first indent of Article 3(1) of Regulation No 857/84, to grant special reference quantities to producers who have adopted development plans, even where those plans had been approved by dut competent authorities.
Gennemgangen af artikel 3, nr. 1, første led, i Rådets forordning (EØF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 har intet frembragt, der kan påvirke bestemmelsens gyldighed.«
Consideration of the abovementioned general principles and fundamental rights has not disclosed anyfactor of such a notare as to affect dut validity of dut first indent of Article 3(1) of Regulation No 857/84.'
Sag C-209/94 Ρ Buralux SA, Satrod SA og Oury SA / Rådet for Den Europæiske Union Miljø og forbrugere
Advocate General G. Cosmas delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 8 June 1995.