natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Heraf følger, at bestemmelsen ikke er til hinder for, at forsikringsselskaber ejer aktier i selskaber, som driver erhvervsmæssig virksomhed uden for forsikringsområdet, idet de økonomiske risici derved er begrænset til de sidstnævnte selskabers midler.
It follows that the aforesaid provision does not prevent insurance undertakings from holding shares in public limited companies carrying on commercial business other than insurance business and to the assets of which the financial risks are confined.
Hjemlandet er i henhold til artikel 13 i direktiv 73/239 og artikel 15 i direktiv 79/267, med senere ændringer, enekompetent til at føre det finansielle tilsyn med forsikringsselskabernes samlede virksomhed, herunder navnlig kontrol med selskabernes solvens og oprettelsen af forsikringsmæssige hensættelser og de aktiver, der medgår til dækning heraf.
Under Article 13 of Directive 73/239 and Article 15 of Directive 79/267, as amended, the home Member State is solely responsible for the financial supervision of insurance undertakings, including, in particular, verification, in respect of their entire business, of their state of solvency and the establishment of technical provisions and matching assets.
Af det forhold, at 5%'s reglen bygger på stemmeprocenten og ikke den kapitalandel, forsikringsselskaberne ejer i aktieselskaber, fremgår at en sådan regel ikke har til formål at sikre forsikringsselskabernes finansielle stabilitet, men at begrænse den indflydelse, forsikringsselskaberne vil kunne udøve i sådanne selskaber.
The fact that the 5% rule takes into account the percentage of voting rights and not the share of the capital held by insurance undertakings in public limited companies demonstrates that the purpose of such a rule is not to ensure the financial stability of those undertakings but to limit the influence which they may exert in such companies.
Det forhold, at en medlemsstat over for de forsikringsselskaber, der er undergivet medlemsstatens tilsyn, anvender en national retsregel som 5%'s reglen, i forhold til forsikringsselskaber, der er undergivet andre medlemsstaters tilsyn, hvis lovgivning ikke indeholder en sådan regel, vil kunne medføre konkurrencefordrejninger, der er uforenelige med det indre marked, som direktiv 92/49 og 92/96 netop har til formål at gennemføre på s k a d e s f o r s i k r i n g s o m r å d e t og livsforsikringsområdet.
The application by a Member State to insurance undertakings subject to its supervision of a rule of national law, such as the 5% rule, is liable to entail, vis-à-vis insurance undertakings subject to the supervision of other Member States whose legislation does not lay down such a rule, distortions of competition incompatible with the internal market which, in the non-life insurance and life assurance sectors, Directives 92/49 and 92/96 were precisely adopted to achieve.
En sådan regel kan heller ikke være begrundet i, at medlemsstaterne i henhold til artikel 8, stk. 1, litra b), i direktiv 73/239 og 79/267, med senere ændringer, skal kræve, at forsikringsselskaber begrænser deres formål til forsikringsvirksomhed og dermed direkte forbundne forretninger med udelukkelse af enhver anden erhvervsmæssig
Nor can such a rule be justified by the Member States' obligation, under the amended Article 8(l)(b) of Directives 73/239 and 79/267, to ensure that insurance undertakings limit their objects to insurance business and to the operations directly
Med det andet spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om bestemmelserne i artikel 18, stk. 1, i direktiv 73/239, som ændret ved artikel 26 i direktiv 92/49, og i artikel 21, stk. 1, i direktiv 79/267, som ændret ved artikel 27 i direktiv 92/96, er tilstrækkelig præcise og ubetingede til, at de kan påberåbes for en national domstol over for forvaltningen, og til, at de kan medføre, at en modstridende regel i national ret ikke finder anvendelse.
By its second question, the Regeringsrätten asks essentially whether Article 18(1) of Directive 73/239, as amended by Article 26 of Directive 92/49, and Article 21(1) of Directive 79/267, as amended by Article 27 of Directive 92/96, are sufficiently precise and unconditional to be relied upon before the national court as against the national authorities and to render a rule of domestic law contrary to them inapplicable.
»1) Artikel 18, stk 1, i Rådets første direktiv 73/239/EØF af 24. juti 1973 om samordning af de administrativt euerved lov fastsatte bestemmelser om adgang til udøvelse af direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring, som ændret ved artikel 26 i Rådets direktiv 92/49/EØF af 18. juni 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring og om ændring af direktiv 73/239/EØF og 88/357/EØF (tredje skadesforsikrmgsdirektiv), og artikel 21, stk 1, i Rådets første direktiv 79/267/EØF af 5. marts 1979 om samordning af de administrativt og ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til og udøvelse af direkte livsforsikringsvirksomhed, som ændret ved artikel 27 i Rådets direktiv 92/96/EØF af 10. november 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende direkte livsforsikringsvfrksomhed og om ændring af direktiv 79/267/EØF og 90/619/EØF (tredje livsforsikrmgsdirektiv), er til hinder for en regel i national ret, hvorefter forsikringsselskaber, for så vidt angår deres frie midler, ikke uden administrativ tilladelse må eje flere aktier i et indenlandsk eller udenlandsk aktieselskab end svarende til 5% af stemmerne for samtlige aktier.
insurance other than afe assurance and amending Directives 73/239/EEC and 88/357/EEC (third non-afe insurance Directive), and of Article 21(1) of the First Council Directive (79/267/EEC) of 5 March 1979 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to the taking-up and pursuit of the business of direct afe assurance, as amended by Article 27 of Council Directive 92/96/EEC of 10 November 1992 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to direct afe assurance and amending Directives 791267¡EEC and 90/619/EEC (third afe assurance Directive), a mie of national law may not prohibit insurance undertakingspom holding, as their free assets, shares representing more than 5% of au the voting rights in a domestic or foreign public limited company without administrative authorisation.
2) Bestemmelserne i artikel 18, stk 1, i direktiv 73/239, som ændret ved artikel 26 i direktiv 92/49, og i artikel 21, stk 1, i direktiv 79/267, som ændret ved artikel 27 i direktiv 92/96, er tilstrækkelig præcise og ubetingede til, at de kan påberåbes for en national domstol over for forvaltningen, og til, at de kan medføre, at en modstridende regel i national ret ikke finder anvendelse. «
2 Article 18(1) of Directive 73/239, as amended by Article 26 of Directive 92/49, and Article 21(1) of Directive 79/267, as amended by Article 27 of Directive 92/96, are sufficiently precise and unconditional to be relied upon before the national court as against the national authorities, rendering inapplicable any contrary rule of national law.'
Generaladvokat D. Ruiz-Jarabo Colomer fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 17. december 1998.
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 17 December 1998.
Præjudiciel »Socialsikring — uarbejdsdygtighed — særlig ordning for tjenestemænd — afsnit J, punkt 4, litra a), i bilag VI tilforordning (EØF) nr. 1408/71 - EØF-traktatens artikel 48 og 51* (Domstolens plenum)
Preliminary ruling (Social security — Incapacity for work — Special scheme for civil servants — Point 4(a) of Section J of Annex VI to Regulation (EEC) No 1408/71 - Articles 48 and 51 of the EC Treaty) (Full Court)
H. Nijhuis indgav herefter samme ansøgning til den kompetente institution NAB med det formål at få ydelser ved invaliditet i henhold til WAO (lov om forsikring ved uarbejdsdygtighed) og AAW (lov om uarbejdsdygtighed.
Regulation No 1408/71, as amended and updated by Council Regulation (EEC) No 2001/83 of 2 June 1983, as adapted by Annex I, Part VIII, to the Act concerning the Conditions of Accession of the Kingdom of Spain and the Portuguese Republic and the Adjustments to the Treaties (hereinafter 'Regulation No 1408/71' and 'Regulation No 574/72' respectively).
Ved kendelse af 24. september 1997 har Centrale Raad van Beroep forelagt to præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af afsnit J, punkt 4, litra a), i bilag VI til forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971, og af afsnit J, punkt 2, litra b), i Rådets forordning (EØF) nr. 574/72 af 21. marts 1972 om regler til gennemførelse af forordning nr. 1408/71 som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983, som tilpasset ved bilag I, del VIII, i akt vedrørende vilkårene for Kongeriget Spaniens og Republikken Portugals tiltrædelse og tilpasningerne af traktaten (herefter henholdsvis forordning nr. 1408/71 og nr. 574/72).
Mr Nijhuis thereupon made the same application to the institution responsible (the NAB) for granting invalidity benefits under the WAO (Law relating to Insurance against Incapacity for Work) and the AAW (General Law on Incapacity for Work).
Spørgsmålene er rejst under en sag mellem den hollandske statsborger H. Nijhuis, og Bestuur van het Landelijk instituut sociale verzekeringen (herefter »LISV«), vedrørende H. Nijhuis ret til en invalidepension.
Those questions have arisen in proceedings between Mr Nijhuis, a Netherlands national, and the Bestuur van het Landelijk Instituut Sociale Verzekeringen (Board of the National Institute for Social Security) ('the LISV') concerning Mr Nijhuis's entitlement to an invalidity pension.
Ved afgørelse af 31. januar 1990 afslog NAB ansøgningen under henvisning til, at H. Nijhuis ved uarbejdsdygtighedens indtræden ikke var forsikret hverken i henhold til WAO eller AAW, og han ikke kunne påberåbe sig artikel 45 i forordning nr. 1408/71 med henblik på tildeling af hollandske ydelser, idet han hverken havde været omfattet af de hollandske ordninger som arbejdstager eller som selvstændig erhvervsdrivende.
By decision of 31 January 1990, the NAB rejected the application for benefit on the ground that, at the time when his incapacity for work arose, Mr Nijhuis was not insured under the WAO or under the AAW and could not rely on Article 45 of Regulation No 1408/71 as a basis for claiming the Netherlands benefits, on the ground that he had not been subject to the Netherlands schemes as an employed or selfemployed person.
Ved dom af 28. februar 1992 frifandt Raad van Beroep, Amsterdam, NAB, i den sag, som H. Nijhuis havde anlagt til prøvelse af institutionens afslag. H. Nijhuis appellerede denne dom til Centrale Raad van Beroep.
Mr Nijhuis worked in the Netherlands from 15 October 1968 until 1 October 1973 as a scientific research assistant with the Netherlands Organisation for Research in the Field of Pure Science in The Hague, and from 1 August 1973 until 1 April 1974 as a teacher employed by Ons Middelbaar Onderwijs in Tilburg.
Bortset fra disse perioder har sagsøgeren ikke været beskæftiget i Nederlandene.
Mr Nijhuis appealed to the Centrale Raad van Beroep.
Central Raad van Beroep besluttede at forelægge Domstolen to spørgsmål.
The Centrale Raad van Beroep decided to refer two questions to the Court for a preliminary ruling.
H. Nijhuis var derefter beskæftiget i Tyskland som videnskabelig assistent ved et forskningsinstitut, og var fra 1. april 1974 til 1. april 1988 forsikret i henhold til Angestelltenversicherungsgesetz (tysk lov om social forsikring af funktionærer).
Mr Nijhuis subsequently worked in Germany as a scientific research assistant with a research institute and was insured there from 1 April 1974 until 1 April 1988 pursuant to the Angestelltenversicherungsgesetz (Law on the Insurance for Clerical Staff).
På grund af uarbejdsdygtighed, indtrådt den 29. marts 1988, tildelte Bundesversicherungsanstalt (den tyske pensionskasse) ved afgørelse af 4. december 1989 sagsøgeren i hovedsagen en invalidepension med virkning fra 9. november 1988.
Following an incapacity for work which arose on 29 March 1988, the Bundesversicherungsanstalt für Angestellte (Federal Insurance Office for Clerical Staff), by decision of 4 September 1989, awarded the plaintiff in the main proceedings an invalidity pension as from 9 November 1988.
Denne ydelse blev fastsat uden hensyntagen til forsikringsperioderne tilbagelagt i Nederlandene.
That benefit was awarded without taking into account the periods of insurance completed in the Netherlands.
Den nationale ret ønsker i det første spørgsmål oplyst, om afsnit J, punkt 4, litra a), i bilag VI til forordning nr. 1408/71 skal fortolkes således, at bestemmelsen forpligter den kompetente hollandske institution, der forelægges en ansøgning om forholdsmæssig ydelse ved invaliditet af en arbejdstager, der er ramt af uarbejdsdygtighed i en anden medlemsstat, til at sidestille de forsikringsperioder, arbejdstageren har tilbagelagt i Nederlandene efter den 1. juli 1967 under en særlig ordning for tjenestemænd, med forsikringsperioder tilbagelagt i henhold til WAO.
By its first question, the Centrale Raad van Beroep is in substance asking whether Point 4(a) of Section J of Annex VI to Regulation No 1408/71 must be construed as requiring the competent Netherlands institution, to which an application for a pro rata invalidity benefit has been made by a worker who has suffered an incapacity for work which arose in another Member State, to treat the periods of insurance completed by that worker in the Netherlands after 1 July 1967 under a special scheme for civil servants as if they were periods of insurance completed under the WAO.
Rådet er i medfør af traktatens artikel 51 pligtig til at indføre en ordning, så arbejdstagerne kan overvinde de vanskeligheder, de eventuelt stilles
The Council is required, under Article 51 of the Treaty, to set up a system to enable migrant workers to overcome obstacles with which they might be confronted through differences between national social security rules.
H. Nijhuis indgav ansøgning om invalidepension til Algemeen Burgerlijk Pensioensfond (den almindelige nederlandske pensionskasse for offentlig ansatte, herefter »ABPF«), som ved afgørelse af 22. maj 1990 afslog den under
Mr Nijhuis applied for an invalidity benefit to the Algemeen Burgerlijk Pensioenfonds (General Civil Service Pension Fund, hereinafter 'the ABPP), which, by a decision of 22 May 1990, rejected his application on the ground that he had not been insured under Netherlands legislation when his incapacity for work arose and that Regulation No 1408/71 did not apply in respect of special schemes for civil servants, who
Med hensyn til navnlig de særlige ordninger for tjenestemænd og dermed ligestillede personer opfyldte fællesskabslovgiver først denne forpligtelse ved udstedelsen af forordning nr. 1606/98, der trådte i kraft den 25. oktober 1998, og havde således indtil da undladt at udfylde en væsentlig lakune i fællesskabssamordningen af de sociale sikringsordninger.
With specific regard to the special schemes for civil servants or persons treated as such, the Community legislature discharged that obligation only when it adopted Regulation No 1606/98, which entered into force on 25 October 1998, thereby leaving, for the preceding period, a substantial void in the Community coordination of social security schemes.
inden der på fællesskabsplan blev truffet foranstaltninger til samordning af disse ordninger, kunne disse organer derfor ikke ved analogi være forpligtet at anvende de bestemmelser i forordning nr. 1408/71, som vedrører sociale sikringsordninger, der omfattes af forordningens saglige anvendelsesområde.
Articles 48 and 51 of the Treaty, before measures to coordinate such schemes have been adopted at Community level, cannot be required to apply by analogy the provisions of Regulation No 1408/71 laid down for the social security schemes coming within its material scope.
Det kan kun forholde sig anderledes, såfremt det uden anvendelse af fællesskabsretlige samordningsforanstaltninger var muligt at undgå de skadelige virkninger af en national lovgivning for arbejdstagere, som havde udnyttet deres ret til fri bevægelighed.
The position could be different only if it were possible to overcome the negative consequences which national legislation has for workers who have exercised their right of free movement without having recourse to Community coordination measures.
Når henses til besvarelsen af det første spørgsmål, findes det ufornødent at besvare det andet spørgsmål.
In view of the answer to the first question, it is unnecessary to reply to the second question.
Der må tages hensyn til det vide skøn, som Rådet har ved valget af de foranstaltninger, der er mest egnede til at nå det i traktatens artikel 51 tilsigtede resultat.
It is important to bear in mind that the Council enjoys a wide discretion in regard to the choice of the most appropriate measures for achieving the result envisaged in Article 51 of the Treaty.
Når nationale organer, direkte i henhold til traktatens artikel 48 og 51, blev forelagt ansøgninger om tildeling af sociale ydelser i henhold til en særlig ordning for tjenestemænd eller dermed ligestillede personer,
Consequently, national bodies to which applications for social security benefits under a special scheme for civil servants or persons treated as such have been made directly under
»Bestemmelsen i afsnit J, punkt 4, litra a), i bilag VI til Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juli 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af Ζ juni 1983, som tilpasset ved bilag I, del VIII, i akt vedrørende vilkårene for Kongeriget Spaniens og Republikken Portugals tiltrædelse og tilpasningerne af traktaterne, skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke forpligter den hollandske kompetente institution, der er forelagt en ansøgning om en forholdsmæssig ydelse ved invaliditet af en arbejdstager, der er ramt af uarbejdsdygtighed i en anden medlemsstat, til at sidestille forsikringsperioder, der er tilbagelagt af arbejdstageren i Nederlandene efter den 1. juli 1967 under en særlig ordning for tjenestemænd, med forsikringsperioder, der er tilbagelagt i henhold til Wet op de arbeidsongeschiktheidsverzekering af 18. februar 1966.«
'Point 4(a) of Section J of Annex VI to Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to selfemployed persons and to members of their families moving wohin the Community, as amended and updated by Council Regulation (EEC) No 2001/83 of 2 June 1983, as adapted by Annex I, Part VIII, to the Act concerning the Conditions of Accession of the Kingdom of Spain and the Portuguese Republic and the Adjustments to the Treaties, must be interpreted as not requiring the competent Netherlands institution, to which an application for a pro rata invalidity benefit has been made by a worker who has suffered an incapacity for work which arose in another Member State, to treat the periods of insurance completed by that worker in the Netherlands after 1 July 1967 under a special scheme for civil servants as if they were periods of insurance completed under the Wet op de Arbeidsongeschiktheidsverzekering of 18 February 1966.'
Generaladvokat G. Cosmas fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenumi den 2. februar 1999.
Advocate General G. Cosmas delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 2 February 1999.
Sag C-161/97 Ρ
Case C-161/97 Ρ Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH ν Commission of the European Communities EAEC
Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Euratom
(Euratom Treaty —Action for annulment and action for damages — Conclusion of a contract for the supply of uranium — Simplified procedure - Powers of the Agency — Timelimit f or conclusion of the contract — Legal obstacle to conclusion — Diversification policy — Origin of the uranium — Market-related prices) (First Chamber)
»Euratom-traktaten — annullationssøgsmål og erstatningssøgsmål - afslutning af kontrakt om leverance af uran — forenklet fremgangsmåde — agenturets beføjelser — frist for at slutte kontrakt —juridisk hindring for kontraktafslutning — spredningspolitik — uranets oprindelse — priser forbundet med markedspriserne* (Første Afdeling) kender denne ud fra den stærkt reducerede og til tider forvirrende fremstilling, som den rapporterende dommer har foretaget i retsmøderapporten. Dette er en tilsidesættelse af umiddelbarhedsprincippet og af retten til kontradiktion.
The purpose of the Judge-Rapporteur's report is precisely to present in summary form the elements of fact and law in the case and the pleas and arguments of the parties, and it is open to the parties before or during the hearing to ask for corrections to be made or to express reservations.
Den rapporterende dommers rapport har netop til formål at fremstille sagens retlige og faktiske omstændigheder samt parternes anbringender og argumenter i form af en sammenfatning, og parterne kan både før og under retsmødet anmode om, at der foretages berigtigelser, eller tage forbehold heroverfor.
KLE puts forward four pleas in law against that part of the judgment of the Court of First Instance which concerns Case T-149/94.
Ved appelskrift indleveret til Domstolens Justitskontor den 25. april 1997, har selskabet Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH (herefter »KLE«) iværksat appel af dom afsagt den 27. februar 1997 af Retten i Første Instans i sagen Kernkraftwerke Lippe-Ems mod Kommissionen (forenede sager T-149/94 og T-181/94, herefter den »anfægtede dom«), hvorved Retten frifandt Kommissionen for sagsøgerens påstand om annullation af Kommissionens beslutning 94/95/Euratom af 4. februar 1994 og af Kommissionens beslutning 94/285/Euratom af 21. februar 1994 om anvendelse af Euratomtraktatens artikel 53, andet led.
By application lodged at the Registry of the Court of Justice on 25 April 1997 Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH ('KLE') brought an appeal against the judgment of 25 February 1997 in Joined Cases T-149/94 and T-l81/94KernkraftwerkeLippe-Ems\Commission ('the contested judgment'), in which the Court of First Instance dismissed its applications for annulment of Commission Decisions 94/95/Euratom of 4 February 1994 and 94/285/Euratom of 21 February 1994, both relating to a proceeding in application of the second paragraph of Article 53 of the Euratom Treaty.
Reglementets artikel 5a, litra f), og bestemmelserne i traktatens kapitel 6 om forsyningen
(a) Article 5 bis (f) of the Rules and the provisions of Chapter 6 of the Treaty relating to supply
Kommissionen har gjort gældende, at det er åbenbart, at appellen skal afvises, og har anmodet Domstolen om at afvise den i medfør af procesreglementets artikel 119 med den begrundelse, at den er en gentagelse af sagen, som blev anlagt ved Retten, og at den ikke indeholder særlige retlige anbringender, der kan identificeres, overfor den anfægtede dom.
The Court of First Instance was entitled to hold that the Agency could request additional information from the parties before reaching its decision on conclusion of the contract.
Retten har med rette kunnet fastslå, at agenturet var berettiget til at kræve yderligere oplysninger fra parterne, inden det udtalte sig om kontraktens indgåelse.
The Commission submits that the appeal is manifestly inadmissible and asks the Court to dismiss it pursuant to Article 119 of the Rules of Procedure, on the grounds that it constitutes a repetition of the application made at first instance and does not include any specific and identifiable arguments of law against the contested judgment.
Det første anbringende skal derfor forkastes som værende grundløst.
The first plea in law must therefore be dismissed as unfounded.
Bestemmelserne om kompetencefordeling
(b) The rules on the division of powers