natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I øvrigt har Kommissionen og den danske regering anført, at dette anbringende er retligt urigtigt, da forpligtelserne for de 21 lande, som appellanten har nævnt, i det væsentlige er begrænset til et simpelt tilsagn om at gøre deres bedste for at bringe deres lovgivning i overensstemmelse med fællesskabsretten, hvorimod de ikke er forpligtet til at nå et bestemt resultat.
In addition, according to the Commission and the Danish Government, this plea is wrong in law, since the obligations of the 21 third countries to which the appellant refers amount merely to an undertaking that they will use their best endeavours to ensure that their legislation will be made compatible with Community law, rather than to an obligation to achieve that result.
Rådet har for sit vedkommende ikke bestridt, at en sådan forpligtelse kan påhvile de fem lande, der har påbegyndt
For its part, the Council does not dispute the fact that there might be such an obligation on the five countries which have begun pre-accession negotiations. That is not, however,
PFIZER ANIMAL HEALTH MOD RÅDET forberedende tiltrædelsesforhandlinger.
PFIZER ANIMAL HEALTH V COUNCIL the case as regards the 16 other countries cited.
Under alle omstændigheder har Rådet såvel som den danske regering anført, at appellanten ikke har angivet, hvilke markeds andele virksomheden faktisk vil miste i disse 21 lande, udtrykt i mængde eller procent af salget, som følge af forbuddet mod salg i Det Europæiske Fællesskab.
In any event, the Council, together with the Danish Government, points out that the appellant has failed to indicate the actual loss of market share which it would sustain in those 21 countries, in terms of volume or percentages of sales, following the ban on sale in the European Community.
Vedrørende de andre tredjelande har Rådet tilsluttet sig betragtningerne i den anfægtede kendelses præmis 160.
As far as the other third countries are concerned, the Council endorses the assessments set out in paragraph 160 of the contested order.
Manglende hensyntagen til intervenienternes tab
Failure to take into account the damage sustained by the interveners
Hedwig Kerckhove og Paul Lambert har derudover gjort gældende, at Rettens præsident i forbindelse med bedømmelsen af uopsætteligheden afviste at tage hensyn til det tab, der er påført intervenienterne, og henskød spørgsmålet om hensyntagen til dette tab til behandling i forbindelse med afvejningen af de involverede interesser.
H. Kerckhove and P. Lambert further maintain that the President of the Court of First Instance was wrong in refusing to take into account, in his assessment of urgency, the damage caused to the interveners and in postponing consideration of that damage until the stage of balancing the interests at stake.
Tredjemænd, som ikke selv kan anlægge sag, men som kan intervenere i en sag om foreløbige forholdsregler, der verserer for retsinstanserne, fordi deres interesser kan blive berørt af afgørelsen i sagen, bør nyde beskyttelse for deres rettigheder, hvilket vil være umuligt, hvis det tab, de gør gældende, kan lades ude af betragtning ved bedømmelsen af, om begæringen opfylder uopsættelighedsbetingelsen.
Third parties who do not themselves have an admissible case but who are given leave to intervene in proceedings for interim relief on the ground that their interests could be affected by the result of the case ought to have their interests protected, which is impossible if the damage they allege may be ignored when the urgency of the application is assessed.
I modsat fald vil disse tredjemænd blive tilskyndet til at anlægge sag ved de nationale retter for at opnå foreløbig beskyttelse af deres interesser, hvilket vil gøre indgreb i den ensartede anvendelse af fællesskabsretten.
In the absence of such protection, those third parties might be prompted to turn to a national court in order to obtain interim protection of their interests, which would undermine the uniform application of Community law.
Kriterierne for fastsættelse af en foreløbig foranstaltning restriktivt, således at en interesseafvejning ikke har fundet sted
Over-restrictive application of the criteria for granting an interim measure, leading to a failure to weigh up the interests at stake
Med det sidste anbringende kritiserer appellanten Rettens præsident for at have anvendt for restriktive kriterier for fastsættelse af foreløbige forholdsregler i en sag vedrørende forsigtighedsprincippet.
In its last ground of appeal, the appellant complains that the President of the Court of First Instance applied over-restrictive criteria for granting interim measures in a case that concerned the precautionary principle.
Nærmere bestemt er muligheden for en
More specifically,
Appellanten har for det første anført, at forbud, der vedtages som forsigtighedsforanstaltninger, kun bør udstedes, såfremt der foreligger er fuldstændig over bevisende, konkret bevis for, at produktet faktisk eller sandsynligvis indebærer en fare.
The appellant points out, first, that precautionary bans should be imposed only where there is plainly convincing specific evidence that the product actually or probably presents a danger.
Dette er efter appellantens opfattelse klart ikke tilfældet i denne sag.
In its view, that is patently not the case here.
Rådet har følgelig med urette gjort gældende, at virginiamycin fortsat bør være forbudt, indtil det er fuldstændig godtgjort, at det hverken indebærer nogen aktuel eller fremtidig risiko for menneskers sundhed.
The Council was therefore wrong in contending that virginiamycin should continue to be banned until conclusively proven to pose no present or future risk to human health.
I præmis 173 i den anfægtede kendelse har Rettens præsident med urette lagt den antagelse til grund, at bakterier, der er resistente over for virginiamycin hos dyr, kan overføres til mennesker, uanset at der er tale om en ren hypotese, som stadig må efterprøves i den igangværende videnskabelige forskning.
The President of the Court of First Instance had, in paragraph 173 of the contested order, wrongly proceeded on the assumption that bacteria resistant to virginiamycin in animals are transmissible to humans, although that is merely a hypothesis still to be tested by the scientific studies that are being carried out.
Appellanten har anført, at ligesom det påhvilede Rådet at afveje den rent teoretiske risiko for, at virginiamycin på et eller andet tidspunkt vil kunne være til skade for den offentlige sundhed, med de tab, som et forbud herimod ville forårsage, påhvilede det Rettens præsident at foretage en egentlig afvejning af de berørte interesser.
According to the appellant, just as the Council should have weighed up the purely theoretical risk that virginiamycin might one day cause damage in terms of public health against the harm that a ban would cause, the President of the Court of First Instance should have undertaken a genuine balancing of the interests at stake.
Appellanten har tilføjet, at situationen i den foreliggende sag, hvad angår den offentlige sundhed, er væsentligt mindre alvorlig end den, der forelå på tidspunktet for embargoen på britisk oksekød, således at de principper, der dengang fandt anvendelse i dommene af 5. maj 1998 i sagen National Farmers'
The appellant adds that in this case the situation, in terms of public health, is substantially less serious than that which prevailed at the time of the embargo on British beef, so that the principles applied then in Cases C-157/96 National
51 Appellanten gør gældende, at det er nødvendigt, men ikke tilstrækkeligt til at begrunde et forbud, at fællesskabsinstitutionerne fastslår, at der kan foreligge en risiko.
51 The appellant claims that the Community institutions' assertion that a risk may exist is necessary, but not sufficient, to justify a ban.
Tilsvarende må Rettens præsident ved behandlingen af en begæring om foreløbige forholdsregler ikke ene og alene basere sig på et anbringende om, at der foreligger en risiko, men skal undersøge sandsynligheden for, at den bliver aktuel, og hvor alvorlig den heraf følgende skade vil være.
Similarly, when examining an application for interim measures, the Court should not just consider the allegation of a risk but must examine its gravity and the proximity of possible harm.
Ved at undlade at foretage en afvejning af de berørte interesser har Rettens præsident ifølge appellanten således begået en retlig fejl.
According to the appellant, in refusing to balance the interests at stake the President of the Court of First Instance thus committed an error of law.
De anfægter udtalelsen i den anfægtede kendelses præmis 181 om, at den omstændighed, at der blev taget hensyn til den dødelige karakter af bovin spongiform encephalopati i kendelsen af 12. juli 1996 i sagen Det Forenede Kongerige mod Kommissionen (sag C-180/96 R, Sml. I, s. 3903), ikke betød, »at fællesskabsinstitutionerne ikke kan vedtage foranstaltninger, uden at der foreligger et forhold af så alvorlig art«.
They challenge the statement in paragraph 181 of the contested order that the fact that the fatal nature of bovine spongiform encephalopathy was taken into account in the order in Case C-180/96 R United Kingdom v Commission [1996] ECR 1-3903 'does not mean that measures cannot be adopted by the Community institutions in the absence of any serious factor of that kind'.
De finder, at Rådet skal påvise, at risikoen er alvorlig, før et produkt fjernes fra markedet, i betragtning af, hvor lang proceduren forud for godkendelse af et produkt er, og når henses til beløb, der står på spil.
They consider that the Council must show the gravity of the hazard before withdrawing a product from the market, in view of the length of the prior product approval process and the financial costs involved.
I denne sag blev der ikke foretaget en korrekt bedømmelse af de foreliggende beviser vedrørende den påståede risiko, før den omtvistede forordning blev vedtaget.
In this case no proper assessment of the evidence available concerning the alleged risk was made before the adoption of the contested regulation.
I stedet for simpelt hen at acceptere Rådets anbringender burde Rettens præsident derfor have undersøgt, om der for en umiddelbar betragtning var ført rimeligt bevis for den påståede risiko.
Instead of simply accepting the allegations of the Council, the President of the Court of First Instance should therefore have examined whether prima facie the alleged risk was reasonably well established.
Fedesa og Fefana har for det andet gjort gældende, at Rettens præsident fejlagtigt undlod at tage hensyn til de argumenter, de havde fremført til støtte for, at det
Fedesa and Fefana contend, secondly, that the President of the Court of First Instance wrongly failed to take account of the arguments which they had put
Hedwig Kerckhove og Paul Lambert har også anført, at et salgsforbud, der begrundes med beskyttelse af sundheden og forbrugersikkerheden, kun er berettiget, hvis det er godtgjort, at der foreligger en risiko.
H. Kerckhove and P. Lambert also maintain that a sales ban motivated by the protection of health and consumer safety is justified only if the existence of a risk has been established.
Det fremgår imidlertid af præmis 180 og 181 i den anfægtede kendelse, at Rettens præsident blot konstaterede en simpel potentiel risiko, der kun senere kunne tænkes at udvikle sig til en risiko.
It is clear from paragraphs 180 and 181 of the contested order that the President of the Court of First Instance identified only a potential risk that might one day develop into an actual risk.
Ifølge Kerckhove og Lambert er det i almindelighed for tidligt at træffe forsigtighedsforanstaltninger, så længe en potentiel risiko ikke har udviklet sig til en risiko, medmindre en grundig interesseafvejning klart gør det berettiget at vedtage dem.
In their view, as long as a potential risk has not developed into an actual risk, precautionary measures are generally premature unless a thorough balancing of interests clearly favours the adoption of such measures.
Når der ikke er truffet fællesskabsforanstaltninger over for en umiddelbar fare for den offentlige sundhed, kan det — i modsætning til hvad der fremgår af præmis 170 og 171 i den anfægtede kendelse — ikke antages, at hensynet til den offentlige sundhed må veje tungest, uden at der foretages en detaljeret afvejning af alle de berørte interesser, herunder intervenienternes interesser.
Where Community measures are taken otherwise than in order to protect against an immediate danger to public health, it cannot, contrary to what is stated in paragraphs 170 and 171 of the contested order, be presumed that public health must take precedence without a detailed weighing up of all the interests involved, including those of the interveners.
Rådet og den finske regering har anført, at appellanten ikke kan anfægte de bedømmelser, som Rettens præsident har foretaget vedrørende de faktiske omstændigheder.
The Council and the Finnish Government consider that the appellant is not entitled to challenge the findings of fact made by the President of the Court of First Instance.
Som det fremgår af den anfægtede kendelses præmis 179 og 180, støttede præsidenten sig på en rapport fra Verdenssundhedsorganisationen såvel som på oplysninger, der var fremført af appellanten selv, som begrundelse for konklusionen om, at det ikke kunne udelukkes, at der foreligger en risiko for menneskers sundhed.
Those findings are based on a World Health Organisation Report and evidence put forward by Pfizer itself, as is clear from paragraphs 179 and 180 of the contested order, and the President concluded that the existence of a risk to human health could not be ruled out.
Rådet finder endvidere, at der ikke er en retlig forpligtelse til at undersøge, hvor alvorlig en sådan risiko er, når først det er godtgjort, at den foreligger.
The Council also considers that there is no legal obligation to examine the gravity of such a risk once the existence of a risk has been established.
Kommissionen har for sit vedkommende gjort gældende, at appellantens anbringende vedrørende interesseafvejningen i det hele er baseret på den urigtige antagelse, at risikoen ved virginiamycin er teoretisk.
For its part, the Commission claims that the whole of the appellant's plea relating to the balancing of interests is based on the flawed premiss that the risk posed by virginiamycin was merely theoretical.
PFIZER ANIMAL HEALTH MOD RÅDET spørgsmål vedrører faktum, hvorfor det ikke kan rejses under den foreliggende appelsag.
PFIZER ANIMAL HEALTH V COUNCIL out on the subject, while pointing out that the question is one of fact and as such cannot be raised in this appeal.
Den danske regering har anført, at Rettens præsident ved interesseafvejningen foretog en afvejning af samtlige foreliggende elementer, og at præsidentens konkrete afvejning ikke kan efterprøves under appellen, da dette ville indebære en ny bedømmelse af faktum.
According to the Danish Government, in balancing the interests at stake the President of the Court of First Instance took account of all the factors available and his specific weighing up of those factors may not be reviewed on appeal, since that would amount to a fresh assessment of the facts.
Hertil kommer ifølge den danske og den finske regering, at der lovligt kan tages hensyn til, at der foreligger en risiko for menneskers sundhed, uden at det er nødvendigt at afvente, at der indtræder en faktisk skade.
Moreover, according to the Danish and Finnish Governments, the existence of a risk to human health could legitimately be taken into consideration without its being necessary to wait for actual damage to materialise.
Eftersom parternes skriftlige indlæg indeholder alle de oplysninger, der er nødvendige for at træffe afgørelse om appellen, er det ikke nødvendigt at lade dem afgive mundtlige indlæg.
Since the parties' written observations contain all the information necessary to enable the Court of Justice to decide the appeal, there is no need to hear oral argument.
Det bemærkes indledningsvis, at ifølge artikel 225 EF og artikel 51 i EF-statutten for Domstolen er appel begrænset til retsspørgsmål og skal være støttet på, at Retten savner kompetence, at der er begået rettergangsfejl, som krænker appellantens interesser, eller at Retten har tilsidesat fællesskabsretten.
First of all, under Article 225 EC and Article 51 of the EC Statute of the Court of Justice, an appeal is to be limited to points of law and must lie on the grounds of lack of competence of the Court of First Instance, a breach of procedure before it which adversely affects the interests of the appellant or the infringement of Community law by the Court of First Instance.
Retten er enekompetent til for det første at fastslå de faktiske omstændigheder — bortset fra tilfælde hvor det fremgår af de sagsakter, der har været forelagt for Retten, at dens konstateringer er indholdsmæssigt urigtige — og til for det andet at vurdere disse faktiske omstændigheder.
61 The Court of First Instance has exclusive jurisdiction to establish the facts, save where a substantive inaccuracy in its findings is apparent from the documents submitted to it, and to appraise those facts.
Endvidere har Domstolen principielt ikke kompetence til at undersøge de beviser, Retten har lagt til grund ved fastlæggelsen af og bedømmelsen af faktum.
Furthermore, the Court of Justice does not in principle have jurisdiction to examine evidence which the Court of First Instance has accepted in support of its findings of fact or assessment of the facts.
Når de almindelige retsgrundsætninger vedrørende bevisbyrde såvel som de processuelle regler for fremlæggelse af bevis er blevet iagttaget, har alene Retten kompetence til at afgøre, hvilken bevisværdi der skal tillægges de oplysninger, den har fået forelagt (kendelse af 25.6.1998, sag C-159/98 P(R), De Nederlandske Antiller mod Rådet, Sml. I, s. 4147, præmis 68).
Where the general principles of law and rules of procedure governing the burden of proof and the taking of evidence have been observed, it is for the Court of First Instance alone to assess the weight to be attributed to the evidence produced (Case C-159/98 P(R) Netherlands Antilles v Council [1998] ECR 1-4147, paragraph 68).
Det er på denne baggrund, appelanbringenderne skal undersøges.
It is in the light of those factors that the grounds of appeal must be examined.
Ifølge det første anbringende er den anfægtede kendelse behæftet med en retlig fejl, fordi spørgsmålet om, hvorvidt der for appellanten foreligger et alvorligt og uopretteligt tab, blev bedømt under hensyntagen til appellantens tilhørsforhold til en selskabskoncern.
64 According to the first ground of appeal, the contested order is vitiated by an error of law because the assessment as to whether Pfizer would suffer serious and irreparable harm took into account the fact that it is part of a corporate group.
Det skal i den forbindelse først bemærkes — således som det fremgår af præmis 137 i den anfægtede kendelse — at det alvorlige og uoprettelige tab, der hævdes at være påført appellanten, i det væsentlige er et økonomisk tab.
65 The first point to note is that, as is made clear in paragraph 137 of the contested order, the serious and irreparable damage allegedly caused to the appellant amounts in substance to damage of a pecuniary nature.
66 Det fremgår af den anfægtede kendelses præmis 139, at Rettens præsident ved bedømmelsen af, om dette tab er uopretteligt, sondrede mellem den omtvistede forordnings eventuelle virkninger for fabrikken i Rixensart på den ene side og for appellantens økonomiske levedygtighed på den anden.
66 It follows from paragraph 139 of the contested order that, in order to determine whether that damage is irreparable, the President of the Court of First Instance drew a distinction between the effects which the contested regulation might have, first, on the Rixensart factory, and second, on the appellant's financial viability.
Det er alene i forbindelse med undersøgelsen af appellantens økonomiske levedygtighed, der er foretaget i den anfægtede kendelses præmis 153-158, at Rettens præsident tog hensyn til Pfizer-koncernens økonomiske data.
67 Only in his examination of Pfizer's financial viability, in paragraphs 153 to 158 of the contested order, did the President of the Court of First Instance take into consideration the financial characteristics of the Pfizer Group.
Derimod tog Rettens præsident, således som det fremgår af den anfægtede kendelses præmis 140-152, med henblik på at fastlægge den omtvistede forordnings eventuelle virkninger for fabrikken i Rixensart alene hensyn til omfanget af salget af virginiamycin inden for og uden for Den Europæiske Union, til den relative betydning af den nedlæggelse af arbejdspladser, der var påtænkt af appellanten, til mulighederne for omstilling af de afdelinger, der varetager salget af virginiamycin, samt til rentabiliteten af de foretagne eller planlagte investeringer i fabrikken i Rixensart.
68 However, in order to determine the effects which the contested regulation might have on the Rixensart factory, the President of the Court of First Instance took into account, as is shown in paragraphs 140 to 152 of the contested order, only the volume of sales of virginiamycin within and outside the European Union, the relative number of job losses forecast by Pfizer, the possibility of switching sales teams from virginiamycin and the profitability of the investments made or envisaged in the Rixensart factory.
Det er derfor med urette, at appellanten gør gældende, at Rettens præsident tog hensyn til egenskaberne for den koncern, som virksomheden indgår i, med henblik på at bedømme den omtvistede forordnings eventuelle virkninger for fabrikken i Rixensart.
69 The appellant is therefore mistaken in its claim that the President of the Court of First Instance took into account the characteristics of the group to which it belongs when assessing the effects which the contested regulation might have on the Rixensart factory.
Hvad angår interesserne for de ansatte i fabrikken i Rixensart anførte Rettens præsident i præmis 149 i den anfægtede kendelse, at det ikke forekommer videre sandsynligt, at appellanten ikke skulle være i stand til at bære den økonomiske byrde ved at holde 31 personer beskæftiget, indtil der afsiges dom i hovedsagen.
70 As for the interests of the Rixensart factory employees, the President of the Court of First Instance pointed out, in paragraph 149 of the contested order, that it hardly seemed likely that the appellant would be unable to bear the financial burden which would be involved in keeping 31 persons in employment pending judgment in the main action.
71 Den vurdering, som Rettens præsident dermed har foretaget, og hvorefter et indgreb i de ansattes interesser ikke betragtes som en uundgåelig følge af gennemførelsen af den omtvistede forordning, kan ikke anfægtes under en appel.
71 That assessment by the President of the Court of First Instance, which implies that an adverse effect on the interests of employees is not an inevitable consequence of the operation of the contested regulation, is not open to challenge in an appeal.
Det andet anbringende
Second ground
Med det andet anbringende gør appellanten nærmere bestemt gældende, at Rettens præsident har foretaget en urigtig bedømmelse af, om virksomhedens tab af markedsandele er uigenkaldeligt.
In its second ground of appeal, the appellant maintains, essentially, that the President of the Court of First Instance was wrong in the determination he made as to whether the loss of market share that the appellant would sustain could be recovered.
Af de grunde, der er anført i præmis 61 i nærværende kendelse, kan de konstateringer, som Rettens præsident har foretaget med hensyn til, om det af appellanten påståede tab af markedsandele foreligger og de nærmere omstændig heder herved, imidlertid ikke anfægtes under den foreliggende appelsag.
For the reasons referred to in paragraph 61 of this order, the findings of the President of the Court of First Instance as to the existence and characteristics of the loss of market share claimed by Pfizer cannot, however, be called into question in this appeal.