natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hertil bemærkes først, at selv om direktivet ikke pålægger medlemsstaterne at indføre en bestemt sanktion, er de dog i henhold til direktivets artikel 6 forpligtet til at gennemføre foranstaltninger, der er tilstrækkeligt effektive til at opfylde direktivets formål, og drage omsorg for, at de berørte personer rent faktisk kan påberåbe sig dem ved de nationale domstole.
Moreover, the Directive requires that, if a Member State chooses to penalize breach of the prohibition of discrimination by the award of compensation, that compensation must be such as to guarantee real and effective judicial protection, have a real deterrent effect on the employer and must in any event be adequate in relation to the damage sustained. Purely nominal compensation would not satisfy the requirements of an effective transposition of the Directive.
I dommen i Dekker-sagen, fastslog Domstolen endvidere, at når den af en medlemsstat valgte sanktion henhører under en ordning med civilretligt ansvar for arbejdsgiveren, er enhver tilsidesættelse af forbuddet mod forskelsbehandling i sig selv ansvarspådragende, uden at der kan tages hensyn til ansvarsfrihedsgrunde efter national lovgivning.
In paragraph 25 of that judgment the Court also stated that, when the sanction chosen by the Member State is provided for in rules governing employers' civil liability, any breach of the prohibition of discrimination must, in itself, be sufficient to render the employer fully liable, without there being any possibility of invoking the grounds of exemption provided for by domestic law.
I øvrigt bemærkes, at det efter direktivet forudsættes, at når en medlemsstat har valgt at sanktionere overtrædelsen af forbuddet mod forskelsbehandling gennem en godtgørelse, skal denne sanktion være egnet til, at domstolene kan sikre en faktisk og effektiv beskyttelse, have en reelt afskrækkende virkning over for arbejdsgiveren og i hvert fald stå i et rimeligt forhold til skaden.
It must therefore be concluded that the Directive precludes provisions of domestic law which make reparation of damage suffered as a result of discrimination on grounds of sex in the making of an appointment subject to the requirement of fault.
En rent symbolsk godtgørelse imødekommer ikke kravene om en effektiv gennemførelse af direktivet.
By these questions, which should be examined together, the Arbeitsgericht asks in substance
Det må herefter fastslås, at direktivet er til hinder for nationale lovbestemmelser, hvorefter tilkendelse af godtgørelse for skade som følge af forskelsbehandling på grundlag af køn i
It follows from the foregoing that provisions of domestic law which, unlike other provisions of domestic civil law and labour law, prescribe an upper limit of three months' salary for the compensation which may be obtained in the event of discrimination on grounds of sex in the
Det følger heraf, at nationale lovbestemmelser, hvorefter der til forskel fra andre civil- og arbejdsretlige nationale bestemmelser er fastsat et loft på tre måneders løn for, hvad der kan opnås i godtgørelse i anledning af forskelsbehandling på grundlag af køn i forbindelse med en ansættelse, ikke opfylder disse betingelser.
By its fourth question the Arbeitsgericht asks in substance whether the Directive precludes provisions of domestic law imposing a ceiling on the aggregate amount of compensation payable to several applicants discriminated against on the grounds of their sex in the making of an appointment.
Med det fjerde spørgsmål ønsker den forelæggende ret i det væsentlige oplyst, om direktivet er til hinder for nationale lovbestemmelser, hvorefter der er fastsat et loft med hensyn til de godtgørelser, der i alt kan tilkendes flere ansøgere, der er blevet forskelsbehandlet på grundlag af køn i forbindelse med en ansættelse.
The question which must therefore be considered is whether that answer applies equally to job applicants who, because the successful applicant had superior qualifications, would not have obtained the position, even if the selection process had been free of discrimination, and to those who would have obtained the position if selection process had been carried out without discrimination.
Hertil bemærkes først, at som Domstolen præciserede i dom af 10. april 1984, Von Colson og Kamann-sagen, indebærer direktivet, at den af medlemsstaterne valgte sanktion skal have en reelt afskrækkende virkning over for arbejdsgiveren og stå i et rimeligt forhold til skaden, således at domstolene herved kan sikre en faktisk og effektiv beskyttelse.
In this regard, it must be borne in mind that reparation must be adequate in relation to the damage sustained.
Der må herefter undersøges, om svaret er det samme såvel i relation til ansøgere, der på grund af, at den ansatte ansøger var bedre kvalificeret, ikke ville have fået stillingen, selv hvis der ikke var udøvet forskelsbehandling ved udvælgelsen, som i relation til ansøgere, der ville have fået stillingen, såfremt der ikke var udøvet forskelsbehandling ved udvælgelsen.
As the Court held in its judgment in Von Cohort and Kamann, the Directive entails that the sanction chosen by the Member States must have a real dissuasive effect on the employer and must be adequate in relation to the damage sustained in order to ensure real and effective judicial protection.
Endvidere bemærkes, at det er åbenbart, at en bestemmelse, hvorefter der er fastsat et loft på seks måneders løn for, hvad der i alt kan kræves i godtgørelse af samtlige ansøgere, som er blevet udsat for forskelsbehandling på grundlag af køn i forbindelse med en ansættelse, når flere ansøgere gør krav på godtgørelse, kan føre til, at der tilkendes mindre beløb i godtgørelse, og afholde krænkede ansøgere fra at gøre deres rettigheder gældende.
Nevertheless, such reparation may take account of the fact that, even if there had been no discrimination in the selection process, some applicants would not have obtained the position to be filled since the applicant appointed had superior qualifications.
En sådan virkning er ikke udtryk for en faktisk og effektiv beskyttelse og har ingen reelt afskrækkende virkning over for arbejdsgiveren, således som det kræves efter direktivet.
It is indisputable that such applicants, not having suffered any damage through exclusion from the recruitment procedure, cannot claim that the extent of the damage they have sustained is the same as that sustained by applicants who would have obtained the position if there had been no discrimination in the selection process.
Ved fastsættelsen af godtgørelsen kan der dog tages hensyn til, at selv om der ikke var udøvet forskelsbehandling ved udvælgelsen, ville visse af ansøgerne ikke have fået den ledige stilling, fordi den valgte ansøger var bedre kvalificeret.
It is clear that a provision which places a ceiling of six months' salary on the aggregate amount of compensation for all applicants harmed by discrimination on grounds of sex in the making of an appointment, where several applicants claim compensation, may lead to the award of reduced compensation and may have the effect of dissuading applicants so harmed from asserting their rights.
Det kan ikke bestrides, at sådanne ansøgere, der kun har lidt en skade i form af, at de ikke blev taget i betragtning under ansættelsesproceduren, ikke kan hævde, at de har lidt den samme skade som ansøgere, der ville have fået den ledige stilling, såfremt der ikke var udøvet forskelsbehandling ved udvælgelsen.
Such a consequence would not represent real and effective judicial protection and would have no really dissuasive effect on the employer, as required by the Directive.
Det fremgår endvidere, at der ikke i andre civilog arbejdsretlige tyske bestemmelser findes et sådant loft for de samlede godtgørelser.
Moreover, such a ceiling on the aggregate compensation is not prescribed by other provisions of domestic civil law or labour law.
Det findes herefter ikke urimeligt, at en medlemsstat indfører bestemmelse om en lovsformodning, hvorefter den skade, der lides af en sådan ansøger, ikke kan overstige tre måneders løn.
Having regard to those considerations, it does not seem unreasonable for a Member State to lay down a statutory presumption that the damage suffered by an applicant may not exceed a ceiling of three months' salary.
Det må i den forbindelse præciseres, at det påhviler arbejdsgiveren, som ligger inde med alle
In this regard, it must be made clear it is for the employer, who has in his possession all the applications submitted, to adduce proof that the applicant would not have obtained the vacant position even if there had been no
Domstolen har imidlertid fastslået, at de nærmere regler og betingelser med hensyn til et krav om godtgørelse, der fremsættes på grundlag af fællesskabsretten, ikke må være mindre gunstige end dem, der gælder i henhold til den tilsvarende nationale ordning.
However, as the Court has already held, the procedures and conditions governing a right to reparation based on Community law must not be less favourable than those laid down by comparable national rules.
»1) Såfremt en medlemsstat vælger at sanktionere en tilsidesættelse af forbuddet mod forskelsbehandling på grundlag af en ordning med civilretligt ansvar, er Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår, og navnag dets artikel 2, sik 1, og artikel 3, stk 1, til hinder for nationale lovbestemmelser, hvorefter tilkendelse af godtgørelse f or skade som følge af forskelsbehandling på grundlag af køn i forbindelse med en ansættelse er betinget af culpa.
domestic law which make reparation of damage suffered as a result of discrimination on grounds of sex in the making of an appointment subject to the requirement of fault.
Direktiv 76/207 er ikke til hinder for nationale lovbestemmeber, hvorefter der er fastsat et loft på tre måneders løn for, hvad en ansøger kan kræve i godtgørelse, såfremt arbejdsgiveren beviser, at den ansatte ansøger var bedre kvalificeret, og ansøgeren derfor ikke ville have fået den ledige stilling, selv hvis der ikke var udøvet forskelsbehandling ved udvælgelsen.
Directive 761207precludes provisions of domestic law which prescribe an upper limit of three months' salary for the amount of compensation which may be claimed by an applicant where the employer canprove that, because the applicant engaged had superior qualifications, the unsuccessful applicant would not have obtained the vacant position even if there had been no discrimination in the selection process.
Direktivet er derimod til hinder for nationale lovbestemmelser, hvorefter der til forskel fra andre civil- og arbejdsretlige nationale bestemmelser er fastsat et loft på tre måneders løn for, hvad en ansøger, der er blevet forskelsbehandlet på grundlag af køn i forbindelse med en ansættelse, kan kræve i godtgørelse, når ansøgeren ville have fået den ledige stilling såfremt der ikke var udøvet forskelsbehandling ved udvælgelsen.
In contrast, the Directive precludes provisions of domestic law which, unlike other provisions of domestic civil and labour law, prescribe an upper limit of three months' salary for the amount of compensation which may be claimed by an applicant discriminated against on grounds of sex in the making of an appointment where that applicant would have obtained the vacant position if the selection process had been carried out without discrimination.
Direktiv 76/207 er til hinder for nationale lovbestemmelser, hvorefter der til forskel fra andre civil- og arbejdsretlige nationale bestemmelser er fastsat et loft på seks måneders løn for, hvad ansøgere, der er blevet forskelsbehandlet på grundlag af køn i forbindelse med en ansættelse, i ah kan kræve i godtgørelse, når flere ansøgere gør krav på godtgørelse.*
Directive 76/207 precludes provisions of domestic law which, unlike other provisions of domestic civil and labour law, impose a ceiling of six months' earnings on the aggregate amount of compensation which, where several applicants claim compensation, may be claimed by applicants who have been discriminated against on grounds of their sex in the making of an appointment'
Generaladvokat P. Léger fremsatte forslap til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 14. januar 1997.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 14 January 1997.
»1) Når følgerne af en tilsidesættelse af princippet om forbud mod forskelsbehandling inden for ansættelsesområdet i en medlemsstat afgøres efter almindelig civilretlige ansvarsregler, skal stk 1 i artikel 2 og artikel 3 i Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår fortolkes således, at dette stykke er til hinder for en national lovbestemmelse, hvorefter tilkendelse af erstatning som følge af forskelsbehandling ved ansættelsen på grundlag af køn er betinget af culpa hos arbejdsgiveren.
(1) Since the sanction for breach of the principle of non-discrimination in the making of an appointment chosen by a Member State forms part of a system of civil liability, Articles 2(1) and 3(1) of Council Directive 76/207/EEC of 9 February 1976 on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to employment, vocational training and promotion, and working conditions, must be interpreted as precluding provisions of domestic law which make reparation of damage suffered as a result of discrimination on grounds of sex in the making of an appointment subject to the requirement of fault on the part of the employer.
Artikel 2, stk. 1, og artikel 3, stk. 1, og artikel 6 i direktiv 76/207 skal fortolkes således, at de er til hinder for nationale lovbestemmelser, hvorefter der er fastsat et loft på tre måneders løn for erstatning som følge af forskelsbehandling på grundlag af køn ved ansættelsen — hvilket ikke gælder efter andre nationale civil- og arbejdsretlige bestemmelser - til ansøgere (m/k), som er blevet udsat for forskelsbehandling under en ansættelsesprocedure.
(2) Articles 2(1), 3(1) and 6 of Directive 76/207 must be interpreted as precluding provisions of national law which — unlike other provisions of domestic civil and labour law — impose a priori a ceiling of three months' salary for the amount of compensation which may be claimed by an applicant discriminated against on grounds of sex in the making of an appointment.
Artikel 2, stk. 1, og artikel 3, stk. 1, og artikel 6 i direktiv 76/207 skal fortolkes således, at de er til hinder for nationale lovbestemmelser, hvorefter der med hensyn til erstatningskrav, der fremsættes af flere skadelidte som følge af forskelsbehandling ved ansættelse på grundlag af køn — hvilket ikke gælder efter andre nationale civil- og arbejdsretlige bestemmelser — er fastsat et loft på i alt seks måneders løn for alle, der er blevet forskelsbehandlet.«
(3) Articles 2(1), 3(1) and 6 of Directive 76/207 must be interpreted as precluding provisions of national law which — unlike other provisions of domestic civil and labour law — impose a priori a ceiling of six months' salary on the aggregate amount of compensation which, where several applicants claim compensation, may be claimed by applicants who have been discriminated against on grounds of sex in the making of an appointment.
Sag C-310/95 Road Air BV / Inspecteur der Invoerrechten en Accijnzen Forbindelserne udadtil
Case C-310/95 Road Air BV ν Inspecteur der Invoerrechten en Accijnzen External relations
Præjudiciel »De oversøiske landes og territoriers associering — indførsel til Fællesskabet af varer med oprindelse i et tredjeland, men som er i fri omsætning i et oversøisk land eller territorium — EF-traktatens artikel 227, stk 3 - EF-traktatens fjerde del (artikel 131-136 A) - Rådets afgørelser 86/283/EØF, 91/110/EØF og 91/482/EØF*
Preliminary ruling (Association of overseas countries and territories — Import into the Community of goods originating in a nonmember country but in free circulation in an overseas country or territory - Article 227(3) of the EC Treaty - Part Four of the EC Treaty (Articles 131 to 136a) -Council Decisions 86/283/EEC, 91/110/EEC and 91/482/EEC) (Full Court)
Den 25. juni 1991 blev varen tariferet i den fælles toldtarifs underposition 2101 10 11, for hvilken der gjaldt en told på 18% af toldværdien. Tolden udgjorde herefter 54,40 HFL.
Tariff, to which customs duty was applicable at the rate of 18% of the customs value.
Road Air anfægtede denne opkrævning med den begrundelse, at medlemsstaterne efter traktatens artikel 132, stk. 1, ikke kunne opkræve told af varer, som lovligt er bragt i fri omsætning i OLT, men som har oprindelse i et tredjeland.
Road Air objected to that duty on the ground that, under Article 132(1) of the Treaty, the Member States were not entitled to levy customs duties on goods which, although originating in a nonmember country, had been duly released into free circulation in the OCTs.
Ved kendelse af 21. september 1995, indgået til Domstolen den 29. september 1995, har Tariefcommissie forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af bestemmelserne i fjerde del af EØF-traktaten, nu EF-traktaten, om de oversøiske landes og territoriers (herefter »OLT«) associering med Fællesskabet såvel som vedrørende gyldigheden og fortolkningen af Rådets afgørelse 86/283/EØF af 30. juni 1986 om de oversøiske landes og territoriers associering med Det Europæiske Økonomiske Fællesskab (herefter »femte afgørelse«) og Rådets afgørelse 91/110/EØF af 27. februar 1991 om forlængelse af afgørelse 86/283/EØF.
By order of 21 September 1995, received at the Court Registry on 29 September 1995, the Tariefcommissie (Administrative Court for Customs and Excise) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of the provisions of Part Four of the EEC Treaty, now the EC Treaty, on the association of the overseas countries and territories (hereinafter 'the OCTs') with the Community, and on the validity and interpretation of Council Decision 86/283/EEC of 30 June 1986 on the association of the overseas countries and territories with the European Economic Community (hereinafter 'the Fifth Decision') and Council Decision 91/110/EEC of 27 February 1991 extending the validity of Council Decision 86/283/EEC.
Dette spørgsmål er blevet rejst under en sag, der er anlagt af selskabet Road Air til prøvelse af en afgørelse truffet af Inspecteur der Invoerrechten en Accijnzen, Hoofddorp, hvorved selskabet er blevet pålagt en told på 54,40 HFL ved indførsel fra De Nederlandske Antiller af 7 kg pulverkaffe med oprindelse i Colombia.
That question was raised in proceedings brought by Road Air BV against the decision of the Inspecteur der Invoerrechten en Accijnzen (Inspector of Customs and Excise), Hoofddorp, requiring it to pay customs duties of HFL 54.40 on the import from the Netherlands Antilles of 7 kg of coffee in powder form originating in Colombia.
Med henblik på at give den forelæggende ret et brugbart svar skal det for det første undersøges, om kaffeekstrakt med oprindelse i Colombia er omfattet af Rådets forordning (EØF) nr. 3835/90 af 20. december 1990 for så vidt angår den generelle toldpræferenceordning for visse varer med oprindelse i Bolivia, Colombia, Ecuador og Peru, for det andet skal traktatens artikel 133, stk 1, og for det tredje traktatens artikel 136 undersøges, og endelig skal spørgsmålet om anvendelsen af Rådets femte og sjette afgørelse om de oversøiske landes og territoriers associering med Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, af henholdsvis den 30. juni 1986 og den 25. juli 1991, undersøges.
On 24 June 1991 Road Air declared to the Netherlands customs authorities the import of 7 kg of coffee extract in powder form originating in Colombia which had been released into free circulation in the Netherlands Antilles.
Den 24. juni 1991 indgav Road Air anmeldelse til de nederlandske toldmyndigheder om indførsel af 7 kg kaffeekstrakt i form af pulver med oprindelse i Colombia, der var blevet bragt i fri omsætning i De Nederlandske Antiller.
That regulation provides that Common Customs Tariff duties are to be totally suspended from 1 January to 31 December 1991 for products originating from the four States concerned, which are listed in the annex to that regulation.
Spørgsmålet om anvendelsen af forordning nr. 3835/90
On 25 June 1991 the goods were classified under subheading 2101 10 11 of the Common Customs
Denne forordning suspenderer satserne i den fælles toldtarif fuldstændigt fra den 1. januar til den 31. december 1991 for de varer med oprindelse i de pågældende fire stater, der er anført i bilaget til forordningen.
were exempted from customs duties and charges having equivalent effect
Der kunne følgelig i medfør af den nævnte forordning ikke opkræves told ved indførsel til Nederlandene den 25. juni 1991 af pulverkaffe med oprindelse i Colombia.
It follows that, by virtue of that regulation, no customs duty may be levied on the import into the Netherlands on 25 June 1991 of coffee powder originating in Colombia.
Det skal endelig understreges, at efter den fortolkning, som Road Air har foreslået, måtte OLT anses for omfattet af en ordning svarende til den, som medlemsstaterne i stadig videre omfang anvender indbyrdes, ikke alene for indførsler af varer med oprindelse i OLT, men også for så vidt angår varer, som er indført til disse, og OLT ville dermed høre til det fælles toldområde, hvilket klart ligger ud over, hvad der er forudsat ved traktaten.
It falls to the national court to consider, under national procedural rules, whether the dispute in the main proceedings can be determined by application of Regulation No 3835/90.
Det påhviler den forelæggende ret at undersøge, om hovedsagen i henhold til de nationale procesregler kan afgøres ved anvendelse af forordning nr. 3835/90.
It must, finally, be stressed that the interpretation advocated by Road Air would require that the OCTs be granted conditions similar to those which the Member States accord each other progressively, under the Treaty, in respect not only of imports of products originating in the OCTs but also of products imported into them, with the result that the OCTs would form part of the common customs area, a result which goes far beyond what was envisaged by the Treaty.
Fortolkningen af traktatens artikel 133, stk. 1
The interpretation of Article 133(1) of the Treaty
Det følger heraf, at artikel 133, stk. 1, ikke omfatter indførsler af varer, der ikke har oprindelse i OLT, men som er i fri omsætning dér, og at der ikke i øvrigt i traktatens fjerde del er fastsat nogen særordning for sådanne varer.
It follows that Article 133(1) does not extend to goods not originating in OCTs but in free circulation there and that, moreover, Part Four of the Treaty did not lay down any specific conditions for such products.
Road Air har anført, at traktatens artikel 133, stk. 1, ikke alene omfatter varer med oprindelse i OLT, men at den også omfatter varer fra tredjelande, som er bragt i fri omsætning i OLT.
Road Air considers that Article 133(1) of the Treaty not only covers products originating in the OCTs but also relates to products from nonmember countries in free circulation there.
Fortolkningen af traktatens artikel 136
The interpretation of Article 136 of the Treaty
Traktatens artikel 136, stk. 1, bestemmer, at for »en første periode på fem år« fastlægges de nærmere retningslinier for og fremgangsmåden ved associeringen af OLT, og i stk. 2 fastsættes »en ny periode«, for hvilken Rådet vedtager nye bestemmelser med udgangspunkt i de opnåede resultater og på grundlag af de principper, der er nedfældet i traktaten.
The first paragraph of Article 136 of the Treaty envisages 'an initial period of five years' for which the details of and procedure for the association of the OCTs are to be determined by an Implementing Convention annexed to the Treaty. The second paragraph provides for 'a further period' for which the Council is to lay down new provisions on the basis of the experience acquired and of the principles set out in the Treaty.