natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Til støtte for det andet anbringende om tilsidesættelse af princippet om gennem skuelighed har den portugisiske regering henvist til Rådets resolution af 8. juni 1993 om kvaliteten af affattelsen af EF-lovgiv-ningen10.
In support of its second plea, concern ing breach of the principle of transparency, the Portuguese Government invokes the Council Resolution of 8 June 1993 on the quality of drafting of Community legisla tion.
Men som anført af Rådet er denne resolution ikke bindende11og for pligter ikke institutionerne til at følge specielle regler ved affattelsen af almengyldige akter; snarere er der tale om et politisk præget tilsagn om at affatte disse retsakter på en for adressaterne og mere generelt enhver berørt part klar og forståelig måde.
10As the Council has observed, the resolution has no binding effect11and therefore places no obligation on the institutions to follow any particular rules in drafting legislative measures, although it does constitute a political commitment that such legislation should be made clear and comprehensible to those to whom the law applies, and on a more general level, to all interested parties.
Under alle omstændigheder fremtræder for så vidt faktum angår afgørelsen som klar afgørelse i alle henseender både hvad teksten og dennes bestemmelser om ind gåelsen af de to internationale overens komster angår og hvad angår bestemmel serne i de to aftalememorandaer om for skellige gensidige forpligtelser for de kontraherende parter med henblik på en gradvis liberalisering af tekstilmarkedet.
In point of fact, however, the decision appears to be clear in every aspect, as regards both the wording of its provisions relating to the conclusion of two international agreements and as regards the rules contained in the two Memoranda of Understanding, which provide for a series of reciprocal undertakings by the contract ing parties with a view to the gradual liberalisation of the market in textile pro ducts.
Den kritik fra den sagsøgende stats side, at afgørelsen ikke udtrykkeligt angiver de bestemmelser i tidligere retsakter, som den
The Portuguese Government's com plaint that the decision fails to indicate precisely what provisions of the earlier measures it amends or repeals does not
Rådet har i den forbindelse gjort gældende, at aftalememorandaerne blev paraferet i 1994, og at det derfor er normalt, at de indeholder bestemmelser vedrørende de indførsler af tekstiler, der er sket efter 1995.
On this matter, the Council observes that the Memoranda of Understanding were initialled in 1994 and that it is to be expected that they should contain provi sions concerning the importation of textiles as from 1995.
Den sagsøgte institution gør gældende, at den under alle omstændigheder ikke, da den anfægtede afgørelse angiver datoen for de kontraherende parters under tegnelse af aftalerne som disse aftalers ikrafttrædelsesdato, hvilke datoer var den 8. og den 27. marts 1996, har bestemt, at aftalerne skal anvendes med tilbagevir kende gyldighed.
In any case, according to the Council, as the contested decision sets the date of signing by the contracting parties (8 and 27 March 1996) as the date on which the agreements were to come into force, it does not provide for those agreements to be applied retroactively.
Det er dog, som om Rådet har forvekslet aktens ikrafttrædelse med dens anvendelse i tiden.
As I see it, the Coun cil is confusing entry into force with provisional application.
11 — Om de resolutioner, der som følge af deres indhold er bindende jf. Domstolens dom af 10.4.1984, sag 108/83, Luxembourg mod Parlamentet, Sml. s. 1945, præmis 23, og af 28.11.1991, forenede sager C-213/88 og C-39/89, Luxembourg mod Parlamentet, Sml. I, s. 5643, præmis 25, 26 og 27.
There is no clause in the decision which provides specifically for its entry into force and, having been published in the Official Journal of the
PORTUGAL MOD RÅDET vedrørende ikrafttrædelsen, og den trådte derfor, da den blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende, i over ensstemmelse med de almindelige regler i kraft tyvendedagen efter offentliggørelsen (traktatens artikel 191).
European Communities, it therefore came into force, according to the general rules, on the twentieth day following publication (Article 254 EC (ex Article 191)).
Desuden er det ikke udtrykkeligt i afgørelsen bestemt, at dens bestemmelser har tilbagevirkende gyldighed.
Further more, the decision does not expressly provide for retroactive application of its provisions.
Dog betyder den omstændighed, at der ikke findes bestemmelser herom, ikke her, at den anfægtede retsakt ikke har haft bindende virkninger for Fællesskabet for et tidsrum forud for indgåelsen af aftalerne, eftersom disse indeholder flere udtrykkelige tilsagn fra Fællesskabets såvel som fra de andre kontraherende staters side, som skal anvendes allerede i 1994/95.
However, the absence of such a provision does not imply in this instance that the decision is not binding on the Community with regard to the period before the conclusion of the agreements, as these expressly contain a series of commitments by the Community and the other contracting States, to be fulfilled from 1994/95.
Det er derfor ikke som hævdet af Rådet i kraft af de almindelige retsgrundsætninger, der finder anvendelse på internationale aftaler, og navnlig artikel 24 i Wienerkonventionen om traktatretten af 22. maj 1969, der vedrører internationale aftalers ikrafttræden, at det kan fastlægges, på hvilken dato afgørelsen faktisk trådte i kraft. Man må hellere prøve at finde ud af, om bestem melserne i de omtvistede aftaler i lyset af fællesskabsrettens almindelige retsgrundsætninger kan antages at finde anvendelse fra 1994/95.
Therefore, contrary to what the Council claims, it is not necessary to establish the actual date of entry into force of the measure on the basis of the general rules on international agreements, and in particular Article 24 of the Vienna Con vention on the Law of Treaties of 22 May 1969 which deals with the entry into force of international agreements, but rather to determine, in the light of general principles of Community Law, whether the provisions of the agreements at issue can be regarded as applicable from 1994/95.
kende gyldighed, såfremt det område, den regulerer, begrunder en sådan anvendelse med tilbagevirkende gyldighed, og såfremt denne anvendelse ikke tilsidesætter de berørtes berettigede forventning.
justify retroactive application and where such application does not breach the legitimate expectations of those concerned.
I det foreliggende tilfælde er det klart, at tilbagevir kende gyldighed for akten om indgåelsen af aftalerne er begrundet ved, at Fællesskabet udtrykkeligt forpligtede sig til over for de andre kontraherende stater at gøre det nødvendige for gradvist at liberalisere adgangen for tekstilvarer fra disse stater til Fællesskabets marked fra 1994/95, og at der følgelig, såfremt man i akten om aftalernes indgåelse kunne ændre opfattelse med hensyn til den indledte åbning af fællesmarkedet, ville være tale om en ændring af aftalens tekst (medmindre den i aftalerne fastlagte ordning i praksis skulle kunne have virkninger for handelen med varer, der allerede før aftalernes ikrafttræden er blevet indført).
In this case, it is clear that retroactive application of the agreements is justified by the fact that the Community made an express commitment, to other Contracting States, to provide for the gradual liberalisation of access for textile products from these States from 1994/95 and that therefore any delay in concluding the agreements and initiating the process of opening up the Community market would constitute an amendment to the text of the agreement (unless the system provided by the agreements could in fact affect the trade in goods imported before the entry into force of the agreements).
Med hensyn til en eventuel tilsidesættelse af de berørtes berettigede forventning kan der efter min mening ikke hos sektorens erhvervsdrivende foreligge særlige forventninger om, at indførselskontingenterne vil blive konsolideret, eftersom liberaliseringen af markedet for tekstilvarer har været genstand for langvarige forhandlinger under Uruguay-runden, og Kommissionen tilmed fra begyndelsen af 1995 og netop i medfør af det i slutningen af 1994 med Indien ind gåede aftalememorandum ved forordning (EF) nr. 3052/9512 har ophævet den del af forordning nr. 3030/93 om indførsel af tekstilvarer til Fællesskabet, der omhandler fastsættelse af toldkontingenter for tekstil varer, der er håndarbejde, og som hidrører fra Indien.
On the matter of a possible breach of the legitimate expectations of those concerned, I do not believe that specific expectations of operators in this sector can be identified as regards binding import quotas, given that the liberalisation of the textiles market was the subject of long negotiations in the course of the Uruguay Round and, further more, that at the beginning of 1995, the Commission, precisely for the purpose of applying the Memorandum of Understand ing concluded with India at the end of 1994, repealed Regulation No 3030/93 on imports of certain textile products into the Community by Regulation (EC) No 3053/95,12in respect of the part in which it provided for the establishment of quantitative limits for cottage industry textile products from India.
Dette må efter min mening føre til, at også dette anbringende skal forkastes.
On the basis of these observations, I therefore consider that this plea also should be held to be unfounded.
12 — Forordning af 20.12.1995 om ændring af bilag I, II, III, V, VI, VII, VIII, IX og XI til forordning nr. 3030/93 (EFT L 323, s. 1).
12 — Commission Regulation (EC) No 3053/95 of 20 December 1995 amending Annexes I, II, III, V, VI, VII, VIII, LX, and XI of Council Regulation (EEC) No 3030/93 on common rules for imports of certain textile products from third countries (OJ 1995 L 323, p. 1).
Den Portugisiske Republik har anlagt sag ved Domstolen den 21.3.1996 med pastand om annulation af denne forordning (sag C-89/96).
The regulation was contested by the Portuguese Republic in an application lodged at the Court Registry on 21 Maren 1996 (Case C-89/96).
Det generelle princip om, at Fællesskabets retsakter ikke kan tillægges tilbagevirkende gyldighed, er i en kendt og fast retspraksis blevet fortolket således, at en retsakt kun undtagelsesvis kan tillægges tilbagevir
The general principle of non-retroactivity of Community acts has been interpreted, in well-known, settled caselaw, as meaning that a measure may, exceptionally, have retroactive effect, but only where its aims
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT SAGGIO — SAG C-149/96
OPINION OF MR SAGGIO — CASE C-149/96
Tilsidesættelse af bestemmelserne i WTO-overenskomsten
Breach of the rules of the WTO Agree ments
— Formaliteten vedrørende anbringenderne om tilsidesættelse af bestemmelserne i WTO-overenskomsten anført, at WTO-bestemmelserne ikke kan benyttes som grundlag for legalitetskontrollen, når de efter Rådets udtrykkelige ønske ikke er tillagt nogen direkte virkning, idet Rådet i akten om indgåelse af WTO-overenskomsten specielt i afgørelsen af 22. december 1994 udtrykkeligt udelukkede muligheden for at påberåbe sig over enskomsten om oprettelse af WTO samt bilagene hertil »direkte over for Fælles skabets og medlemsstaternes retsinstanser« (ellevte betragtning til afgørelse 94/800).
— Admissibility of pleas concerning breach of the rules of the WTO Agreements sation cannot constitute a criterion of legality since they do not have direct effect, that being the explicit intention of the Council which, in the act concluding the WTO Agreements and in its decision of 22 December 1994, expressly ruled out the possibility of invoking provisions of the Agreement or its Annexes 'in Community or Member State courts' (eleventh recital in the preamble to Decision 94/800).
a) I almindelighed: retspraksis om GATT-bestemmelsernes direkte virkning
(a) General considerations: caselaw on the direct effect of GATT rules
En stillingtagen til, om den portugisiske regerings annullationsgrunde kan admitteres, forudsætter en præcisering af virkningerne af internationale aftaler i Fællesskabets retsorden, specielt på baggrund af retspraksis vedrørende GATT.
In order to decide on the admissibility of the pleas of illegality advanced by the Portuguese Government, it is necessary to determine the effect of international agree ments on the Community legal order, in particular with reference to the caselaw on the General Agreement on Tariffs and Trade.
Kommissionen har for sit vedkommende blot
The Commission, for its part, merely points out that the rules of the World Trade Organi
I EF-traktatens artikel 228, stk. 7, er det bestemt, at aftaler, der indgås på de i samme artikel fastlagte betingelser, mellem Fællesskabet og en eller flere stater eller en international organisation »er bindende for Fællesskabets institutioner og for medlems staterne«.
Article 228(7) of the Treaty establishes that agreements concluded under the con ditions set out in that article between the Community and one or more States or an international organisation 'shall be binding on the institutions of the Community and on Member States'.
Internationale aftaler udgør således retskilder, som skal overholdes af institutionerne.
International agree ments therefore constitute sources of law with which the institutions must comply.
Som fastslået i Haegemandommen fra 1974 er sådanne aftaler her efter »for så vidt angår Fællesskabet, en
As the Court ruled in its judgment in Haegeman in 1974, they constitute, 'as far as concerns the Community, an act of one of the institutions of the Community within
PORTUGAL MOD RÅDET analysere dette indhold på baggrund af aftalens formål, og den sammenhæng, den indgår i16.
PORTUGAL V COUNCIL clear, precise and unconditional, and then to evaluate the content in the light of the aims and context of the agreement.
retsakt fra en af Fællesskabets institutioner i den betydning, der er forudsat i arti kel 177, stk. 1, litra b), [og deres bestem melser]... udgør fra ikrafttrædelsen en integreret del af fællesskabsretten«14.
16 the meaning of subparagraph (b) of the first paragraph of Article 177.
Heraf følger, at institutionerne ved udstedelsen af retsakter inden for den afledede ret, skal overholde de bestemmelser, der findes i internationale aftaler, og dette skal de fra datoen for indgåelsen af de internationale aftaler.
The provi sions of the agreement, from the coming into force thereof, form an integral part of Community law'.14 When the institutions adopt acts of secondary legislation, they must therefore comply with the rules con tained in agreements, from the time when the international agreements are concluded.
En eventuel konflikt mellem fælles skabsretlige regler og bestemmelser, der beror på aftaler, gør principielt fællesskabs retsakten mangelfuld, således at den vil kunne kræves annulleret.
Any conflict between a Community source and a source contained in an agreement generally constitutes a defect in the Com munity measure which justifies its annul ment.
Specielt hvad angår bestemmelserne i GATT eller i aftaler afsluttet inden for rammerne af GATT har Fællesskabets ret sinstanser principielt erklæret sig for inkompetente både til at fortolke bestem melserne i GATT og til at afgøre lovlig heden efter disse bestemmelser af fælles skabsretsakter, og har således afvist at gøre disse bestemmelser til en del af grundlaget for efterprøvelsen af fællesskabsretsakters lovlighed.
As regards the rules contained in the GATT or in agreements concluded within the framework of the GATT, the Community judicature has held that it has in principle no jurisdiction either to interpret GATT rules or to determine the legality of Community acts conflicting with such rules, and has therefore not admitted these international rules as a criterion of the legality of Community acts.
Men jeg vender tilbage til den argumentation, som Domstolen benyttede for at erklære sig inkompetent.
Let me retrace the steps that led the Court to that conclusion.
International Fruit Company-sagen fra 197217drejede sig om gyldigheden af tre forordninger om den fælles markedsordning for frugt og grønsager, der blev kritiseret for at være i strid med artikel XI i GATT.
In International Fruit (1972),17 the validity of three regulations on the common organisation of the markets in the fruit and vegetable sector was questioned; it was claimed that they were contrary to Article XI of the GATT.
Domstolen anførte, at den var kompetent til at afgøre præjudicielle spørgsmål om gyldigheden af retsakter fra Fællesskabets institutioner, også når deres gyldighed blev anfægtet under henvisning til, at de stred mod en regel i folkeretten, men tilføjede derefter, at
The Court confirmed that it has jurisdiction to give preliminary rulings concerning the validity of acts of the institutions of the
Domstolen har ved udøvelsen af sit hverv som værner af lov og ret ved fællesskabs rettens gennemførelse og således ved gen nemførelsen af alle de retsregler, der har virkninger i Fællesskabets retsorden, her under eventuelt de internationale aftaler, som Fællesskabet har afsluttet, anset sig for kompetent til præjudicielt at tage stilling til fortolkningen af disse aftaler med henblik på »at sikre deres ensartede anvendelse i Fællesskabet«15. Domstolen har dernæst i mange domme om fortolkningen af internationale aftaler fastslået, at ved afgørelsen af, om en bestemmelse i en international aftale har direkte gyldighed i medlemsstaternes retsorden, må det på den ene side afgøres, om reglen har et klart, præcist og ubetinget indhold og på den anden side
The Court, in exercising its function as the organ which ensures compliance with Community law and consequently with all legal sources which produce effects within the Community legal order, including inter national agreements concluded by the Community, has recognised that it has jurisdiction to give preliminary rulings on the interpretation of such agreements with the aim of 'ensuring their uniform application throughout the Community'.15 In numerous judgments on the interpretation of international agreements, the Court has held that, to determine whether a provision in an international agreement has direct effect within the legal order of the Member States, it is necessary first to ascertain whether the content of that provision is
17 —Dom af 12.12.1972, forenede sager 21/72-24/72, Sml. 1972, s. 295, org. réf.: Rec. s. 1219.
14 — Judgment in Case 181/73 Haegeman v Belgium [1974] ECR 449, in particular paragraphs 2 to 6.
14 — Dom af 30.4.1974, sag 181/73, Sml. s. 449, jf. præmis 26. 15 — Jf. herved Haegeman-dommen, præmis 6.
17 — See judgment in Joined Cases 21/72 and 24/72 International Fruit [1972] ECR 1219.
»for at en fællesskabsretsakts uforenelig hed med en folkeretlig bestemmelse kan påvirke retsaktens gyldighed, skal Fælles skabet først og fremmest være bundet af denne bestemmelse«.
Community, even if the ground on which their validity is contested is that they are contrary to a rule of international law, but held that, 'before the incompatibility of a Community measure with a provision of international law can affect the validity of that measure, the Community must first of all be bound by that provision'.
Idet den dernæst endnu en gang fastslog, at den havde kompetence til at undersøge ugyldighedsgrunde, der bygger på folkeretten, opstillede den for udøvelsen af denne kompetence den betingelse, at GATT-reglerne skulle kunne påberåbes af borgerne ved domstolene.
Thus the Court, while confirming its own jurisdiction to examine 'whether their validity may be affected by reason of the fact that they are contrary to a rule of international law', nevertheless made the exercise of that jurisdiction subject to the condition that it should be possible to invoke GATT rules before a national court.
Det hedder således i dommen, at »såfremt ugyldigheden påberåbes for en national ret, skal den nævnte bestemmelse desuden være således beskaffen, at Fælles skabets borgere med retsvirkning kan gøre den gældende ved domstolene« (præmis 49).
In fact, the Court ruled that 'before invalidity can be relied upon before a national court, that provi sion of international law must also be capable of conferring rights on citizens of the Community which they can invoke before the courts' (paragraphs 4 to 9).
foranstaltninger i tilfælde af ekstraordinære vanskeligheder, og for det andet ufuldstændigheden af den ordning, der indføres for bilæggelse af tvister mellem de kontraherende stater.
adopt unilateral measures when confronted with exceptional difficulties; and second, the inadequacy of the arrangements for the settlement of conflicts between the con tracting parties.
Domstolen udledte heraf, at selv om Fællesskabet i henhold til EF-traktaten har overtaget den kompetence, som medlemsstaterne tidligere havde ved gennemførelsen af GATT, og selv om denne overenskomsts bestemmelser må anses som bindende i Fællesskabets retsorden, kan borgerne dog ikke individuelt påberåbe sig den almindelige overenskomst ved de nationale domstole, og at Domstolen derfor ikke kan tage stilling til foreneligheden af en fællesskabsretsakt og en GATT-bestem-melse, når denne retsakts gyldighed anfægtes under en præjudiciel sag i henhold til traktatens artikel 17718. Senere har Dom stolen i dommene SIOT, SPI og SAMI, og Chiquita Italia 19 på grundlag af den samme argumentation erklæret sig for inkompetent også til at fortolke GATT-bestemmel-serne under præjudicielle sager, der var forelagt den i medfør af traktatens arti kel 177.
The Court therefore con cluded that, although under the EC Treaty the Community had assumed powers previously exercised by Member States in implementing the GATT and although the provisions of that agreement are to be regarded as binding within the Community legal order, nevertheless the General Agree ment cannot be invoked by an individual before a national court and, therefore, the Court may not give a ruling on incompatibility between a Community measure and GATT rules in the context of a question on validity raised under Article 177.18Later, in its judgments in SIOT, SAMI and Chiquita19the Court, following the same reasoning, also held that it did not have jurisdiction to interpret the GATT rules in the context of references for a preliminary ruling under Article 177 of the Treaty.
I den af parterne påberåbte dom i sagen Tyskland mod Rådet af 5. oktober 1994 blev princippet om Fællesskabets reisin
In the judgment of 5 October 1994 in Germany v Council, relied on by the parties in the present case, the limited jurisdiction
18 — Jf. på linje hermed dom af 24.10.1973, sag 9/73, Schlüter, Sml. s. 1135, præmis 27.
18 —See judgment in Case 9/73 Schlüter [1973] ECR 1135, paragraph 27.
Domstolen søgte således at nå til en afgørelse af, om der ved bestemmelserne i GATT »skabes ret for Fællesskabets bor gere til at gøre dem gældende ved domstolene med henblik på at anfægte gyldigheden af en fællesskabsretsakt«.
The Court then considered whether the GATT 'confers rights on citizens of the Community on which they can rely before the courts in contesting the validity of a Community measure'.
Ved besvarelsen af dette spørgsmål udtaler den dernæst, at »ved denne undersøgelse må der på en gang tages hensyn til den almindelige overens komsts ånd, system og ordlyd« (præmis 19 og 20).
For this purpose, the judge continued, 'the spirit, the general scheme and the terms of the GATT must be considered' (paragraphs 19 and 20).
På grundlag af en analyse af GATT's særegenheder nåede den til det resultat, at borgerne ikke kan påberåbe sig denne overenskomsts bestemmelser for de nationale domstole, hvilket navnlig skyldes to forhold: For det første dens bestemmelsers store fleksibilitet, der gør det muligt at gøre en lang række undtagelser, og navnlig adgangen for staterne til ensidigt at træffe
In its analysis of the characteristics of the GATT, the Court concluded that the provisions of that agreement may not be invoked before national courts, essentially for two reasons: first, the great flexibility of its provisions, in particular those conferring the possibility of derogations and the option for States to