natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Spørgsmålet om Kommissionens og de nationale retters kompetence på dette område er genstand for den dom, der er afsagt ι dag ι dc lordicele sager C­319/93, (­40/94 og C­224/94.
The question of the powers of the Commission and the national courts in this area is the subject-matter of a judgment delivered today in Joined Cases C-319/93, C-40/94 and C-224/94.
Ved afgørelsen af, om en ordning vedrørende udtrædelsesgodtgørelse i el andelsselskabs vedtægter er forenelig med artikel 85, stk 1, skal den forelæggende ret tage hensyn til kriterierne vedrørende formålet med aftalen om denne ordning samt
Fees payable under the statutes of a cooperative association on withdrawal or exclusion may fall within the derogation provided for in Regulation No 26 of the Council of 4 April 1962 applying certain rules of competition to production of and trade in agricultural products only if the agreement providing for them concerns a cooperative association belonging to a single Member State, does not cover prices but concerns rather the production or sale of agricultural products or the use of joint facilities for the storage, treatment or processing of such products, and finally does not exclude competition or jeopardize the objectives of the common agricultural policy.'
Generaladvokat G. Tesauro fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens Plenum) den 12. september 1995.
Advocate General Tesauro delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 12 September 1995.
Se forenede sager C-319/93, C-40/94 og C-224/94.
See Joined Cases C-319/93, C-40/94 and C-224/94.
Præjudiciel og
Conventions
»Direkte virkning af bestemmelser i GATT-overenskomsten interne afgifter« (Sjette Afdeling)
Preliminary ruling (Direct effect of provisions of the GATT and the Lomé (Sixth Chamber)
Ved kendelse af 10. november 1993 indgået til Domstolens Justitskontor den 16. december s.a. har Tribunale di Trieste forelagt en række præjudiciellespørgsmål vedrørende fortolkningen af den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (herefter »GATT«) og AVS-EØF-konventionerne.
By order of 10 November 1993, received at the Court on 16 December 1993, the Tribunale (District Court), Trieste, referred to the Court for a preliminary ruling a number of questions on the interpretation of the General Agreement on Tariffs and Trade ('GATT') and the ACP-EEC Conventions.
Ifølge Domstolens praksis er EØF-traktatens artikel 95, stk. 2, til hinder for en forbrugsafgift, som rammer visse indførte frugter, såfremt den må antages at beskytte den indenlandske frugtproduktion, ligesom artikel 95 omfatter alle varer med oprindelse i andre medlemsstater, herunder varer med oprindelse i tredjelande, som er bragi i fri omsætning i medlemsstaterne.
On the basis of that case-law, Chiquita Italia brought two actions before the Pretore di Trieste seeking an order that the Italian administration allow Chiquita to bring into Italy consignments of bananas from Columbia, Honduras and Saint Lucia, without paying the consumer tax laid down by the Italian Law, on the ground that the tax was contrary to Community law.
Ved den italienske lov nr. 986/64 af 9. oktober 1964 (herefter »den italienske lov«) blev der med virkning fra den 1. januar 1965 indført en afgift på friske bananer, som siden er blevet forhøjet flere gange.
Italian Law No 986/64 of 9 October 1964 ('the Italian Law') introduced, with effect from 1 January 1965, a tax on fresh bananas which was increased several times.
I en tidligere dom fastslog Domstolen, al Den Italienske Republik havde tilsidesat sine forpligtelser efter traktatens artikel 95, stk. 2, da den hav('c indført og oprethold! en forbrugsafgift
The provisions relied on by the various interveners are contained in the Fourth ACP-EEC Convention, signed at Lomé on 15 December 1989 or in Protocol No 5 on bananas, which both entered into force on 1 March 1990.
De sidstnævnte konventioner er nemlig kendetegnet ved, at der er en kendelig mangel på ligevægt i de kontraherende parters forpligtelser. Konventionernes generelle formål er således at fremme den økonomiske og sociale udvikling i de tredjestater, som har undertegnet konventionerne, navnlig ved en forbedring af betingelserne for adgangen til EF-markedet for disse landes produkter.
invoked Article 1 of Protocol No 5 on bananas which provides that: 'In respect of its banana exports to the Community markets, no ACP State shall be placed, as regards access to its traditional markets and its advantages on those markets, in a less favourable situation than in the past or at present'.
Under påberåbelse af Domstolens tidligere domme anlagde Chiquita Italia sag med påstand om, at Pretore di Trieste tilpligtede de italienske myndigheder at give selskabet tilladelse til at indføre nogle partier bananer med oprindelse i Columbia, Honduras og St. Lucia uden at betale den forbrugsafgift, som var indført ved den italienske lov under henvisning til, at den var i strid med fællesskabsretten.
The Court has consistently held, that the GATT, is characterized by the great flexibility of its provisions, and other features which preclude an individual from invoking provisions of the GATT before the national courts of a Member State in order to challenge the application of national provisions.
Den 29. december 1990 blev den italienske forbrugsafgift på bananer ophævet ved lov nr. 428/90.
That provision constitutes a 'standstill' clause which is capable of having direct effect.
Loven havde ikke tilbagevirkende gyldighed.
It was already contained in the First ACP-EEC Convention.
Bresciani-dommen fastslog Domstolen i forbindelse med sin behandling af den anden Yaoundé-konveniion, at den omstændighed, ai der som følge af konventionens særlige karakter ikke består samme forpligtelser for Fællesskabet og de associerede stater, ikke er til hinder for, al Fællesskabet anerkender, at visse af dens bestemmelser har direkte virkning.
It should be noted that the Fourth ACP-EEC Convention, like the ACP-EEC Conventions which preceded it or the Conventions of Association between the European Economic Community and the African States and Madagascar, is not of the same nature as the GATT.
De indførsler, som gav anledning til opkrævningen af den omtvistede afgift, fandi sted Ira april måned 1990.
It should first be observed that, unlike the other provisions of Protocol No 5, Article 1 is worded in clear, precise and unconditional terms and consequently individuals can rely directly on it.
Det må derfor antages, al den fjerde AVS-EØF-konvention kan indeholde bestemmelser, der tillægger private retligheder, som disse kan påberåbe sig ved de nationale domstole.
Their general aim is to promote the economic and social development of the non-member countries participating in them, in particular through an improvement in the conditions of access for their products to the Community market.
Med det andet spørgsmål ønsker den forelæggende ret i det væsentlige oplyst, om visse bestemmelser i GATT eller i den fjerde AVS-EØF-konvention kan fortolkes således, at de er til hinder for, at der anvendes en intern afgift på varer indført fra tredjestater, der er kontraherende parter i disse konventioner.
In its judgment in Bresciani the Court held, with regard to the Second Association Agreement signed at Yaoundé, which preceded the ACP-EEC Conventions, that that imbalance in the obligations assumed by the Community towards the Associated States, which was inherent in the special nature of the convention, did not prevent recognition by the Community that some of its provisions had direct effect.
Den forelæggende rets første spørgsmål er i det væsentlige, om GATT og den fjerde AVS-EØF-konvention indeholder bestemmelser, der tillægger private rettigheder, som disse kan påberåbe sig ved de nationale domsiolc som grundlag lör al modsætte sig anvendelsen al nationale retsforskrifter, der er i strid hermed.
It cannot be denied that that standstill clause precludes increases in a tax such as the tax at issue. Such increases lead to increases in the price of the bananas concerned and, accordingly, they make it more difficult to sell them on the market in question.
Under den mundtlige forhandling har Chiquita I talia endvidere påberåbt sig artikel 1 i protokol nr. 5 om bananer, hvorefter »ingen AVS-stat ... med hensyn til sin udførsel af bananer til Fællesskabets markeder [stilles] ringere end tidligere eller i øjeblikket for så vidt angår den pågældende stats adgang til de traditionelle markeder og dens fordele på disse markeder«.
It must therefore be held that the Fourth ACP-EEC Convention may contain provisions of such a nature as to confer rights on individuals which they may invoke before the national courts.
Vedrørende GATT har Domstolen tidligere fastsllået, at denne overenskomst er karakteriseret ved stor smidighed i sine bestemmelser og ved en række særegenheder, som er til hinder for, al en borger kan påberåbe sigGAIT's bestemmelser ved nationale domstole som grundlag for at modsætte sig anvendelsen al nationale retsforskrifter.
The national court's second question essentially seeks to establish whether certain provisions of the GATT or of the Fourth ACP-EEC Convention may be interpreted as precluding an internal tax which, applies to products imported from non-member countries which are parties to those conventions.
Ifølge Chiquita Italia udgør denne bestemmelse en slandslill-klausul, som ei egnet til al have direkte virkning. Denne klausul fandtes allerede i den første AVS-EØF-konvention og blev opretholdt i den anden, tredje og fjerde Lomékonvenlion.
Having regard to the fact that the first ACP-EEC Convention entered into force on 1 April 1976, it must therefore be concluded that the ACP-EEC Conventions preclude increases in internal taxation on bananas originating in the ACP States, such as the Italian consumption tax, where those increases took place after 1 April 1976 and their effect is to put those banana exports in a situation less favourable than before, as regards access to their traditional markets and the advantages they enjoy on those markets.
Den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel indeholder ikke bestemmelser, der tillægger private rettigheder, som de kan påberåbe sig ved de nationale domstole som grundlag for at modsætte sig anvendelsen af nationale retsforskrifter, der er i strid hermed.
The General Agreement on Tariffs and Trade does not contain provisions of such a nature as to confer rights on individuais which they could rely on before national courts in order to challenge the application of conflicting national provisions.
Den fjerde A VS-EØF-konventUm kan indeholde sådanne bestemmelser.
The Fourth ACP-EEC Convention may contain such provisions.
AVS-EØF-konventionerne er til hinder for forhøjelser af en intern afgift på bananer med oprindelse i A VS-stater såsom den italienske forbrugsafgifl, når disse forhøjelser har fundet sted efter den 1. april 1976, og når forhøjelserne bevirker, at eksporten af bananer stilles ringere end tidligere hvad angår såvel adgangen til de traditionelle markeder som fordelene på disse markeder.«
The ACP-EEC Conventions preclude increases in internal taxation on bananas originating in the ACP States, such as the Italian consumption tax, where those increases take place after 1 April 1976 and their effect is to put those banana exports in a situation less favourable than before, as regards access to their traditional markets and the advantages they enjoy on those markets.'
Han foreslog heri følgende besvarelse:
He proposed that the Court answer as follows:
Artikel III i GATT-overenskomsten af 30. oktober 1947 skaber ikke umiddelbare retsvirkninger eller fællesskabsretten, som private kan påberåbe sig ved domstolene i medlemsstaterne.
Article III of the General Agreement on Tariffs and Trade of 30 October 1947 (GATT) does not have direct effect under Community law which individuals could rely on before the courts of the Member States.
Artikel 169, stk. 1, og artikel 177, stk. 2, i den fjerde AVS/EØF-konvention af 15. december 1989 er ikke til hinder for en intern afgift som den forbrugsafgift på friske bananer, der tidligere blev opkrævet i Italien i henhold til lov nr. 986/64.
Articles 169(1) and 177(2) of the Fourth ACP-EEC Convention of 15 December 1989 do not preclude an internal tax such as the consumer tax on fresh bananas formerly imposed in Italy under Law No 986/64.
Artikel 1 i den femte protokol om bananer til den fjerde AVS/EØF-konvention skaber umiddelbare retsvirkninger.
Article 1 of Protocol 5 on bananas of the Fourth ACP-EEC Convention has direct effect.
Bestemmelsen indebærer et forbud mod at opkræve nye interne afgifter og mod efter konventionens ikrafttrædelse at forhøje eksisterende afgifter, for så vidt bananer, som AVS-siaternc
That provision prohibits the imposing of new internal taxes or increasing of existing taxes after the entry into force of the Convention, in so far as exports of bananas from ACP States to Community markets are thereby placed in a less favourable position than before as regards access to their traditional markets and their advantages on those markets.'
eksporterer til markederne i Fællesskabet, derved med hensyn til adgangen til de traditionelle markeder og sådanne bananers fordele på disse markeder forringes i forhold til, hvad der gjaldt tidligere.«
law concerning the power of a national court to consider of its own motion the question whether national law is compatible with Community law.
Præjudiciel »En national domstols adgang til af egen drift at lage stilling til national rets forenelighed med fællesskabsretten« (Domstolens Plenum)
The question was raised in proceedings between a Belgian partnership with limited liability, Peterbroeck, Van Ca m pen hout & G' (hereinafter 'Peterbroeck') and the Belgian State concerning the applicable rate of non-resident tax. In the present case, according to domestic law, a litigant may no longer raise before the Cour d'Appel a new plea based on Community law once the 60-day period with effect from the lodging by the Director of a certified true copy of the contested decision has elapsed.
Cour d'appel fandt, at det forhold, at sagsøgeren som et retligt anbringende til støtte for sin påstand for første gang over for Cour d'appel påberåbte sig traktatens artikel 52, udgør et nyt anbringende i den betydning, udtrykket anvendes i de relevante bestemmelser i CIR.
Before the Cour d'Appel Peterbroeck argued for the first time that application to a company having its seat in the Netherlands of a rate of tax higher than that applicable to a Belgian company constituted an obstacle to freedom of establishment prohibited by Article 52 of the EEC Treaty.
Ved dom af 28. maj 1993 indgået til Domstolen den 10. juni 1993 har Cour d'appel de Bruxelles forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af fællesskabsretten med hensyn til en national domstols adgang til af egen drift at tage stilling til national rets forenelighed med fællesskabsretten.
Whilst a period of 60 days so imposed on a litigant is not objectionable per se, the special features of the procedure in question must be emphasized.
Spørgsmålet er blevel rejst under en sag anlagt af kommanditselskabei Peterbroeck, Van Campenhout & C" SCS (herefter »Peterbroeck«) mod den belgiske stat vedrørende den skatteprocent, der gælder for ikkc-hjemmehørende. Endvidere bemærkede Cour d'appel, at selv om de omhandlede processuelle bestemmelser også finder anvendelse på de fleste anbringender, der støttes på national ret, har man i belgisk retspraksis tilladt undtagelser med hensyn til anbringender, der støttes på tilsidesættelse af et begrænset antal intcrnrctlige principper, såsom forældelse af skattekrav og om retskraft.
First of all, the Cour d'Appel is the first court which can make a reference to the Court of Justice since the Director before whom the firstinstance proceedings are conducted is a member of the fiscal authorities and, consequently, is not a court or tribunal within the meaning of Article 177 of the Treaty.
Cour d'appel de Bruxelles besluttede hereller at udsætte sagen og al forelægge Domstolen et præjudicielt spørgsmål.
The Belgian State contended that that argument was a new plea which was inadmissible because it had been raised outside the timelimit laid down by the combined provisions of the second paragraph of Article 278, the second paragraph of Article 279 and Article 282 of the Code des Impôts sur les Revenus (Income Tax Code, hereinafter 'the OR'), in the version applicable at the material time.
Peterbroeck gjorde for første gang for Cour d'appel gældende, at det vil udgøre en efter EØF-traktatens artikel 52 ulovlig hindring for etableringsfriheden, hvis der på et selskab med hjemsted i Nederlandene anvendes en højere skatteprocent end den, der ville gælde for et belgisk selskab.
The Cour d'Appel considered that, Article 52 of the Treaty having been raised as a ground of appeal for the first time before it, this constituted a new plea within the meaning of the relevant provisions of the CIR.
Den belgiske stat anførte, at der var tale om et nyt anbringende, som ikke kunne antages til realitetsbehandling, idet del var fremsat efter udløbet af den frist, der fremgår af artikel 278, stk. 2, jf. artikel 279, slk. 2, og ariikel 282 i »code des impôts sur les revenus« (den belgiske indkomstskattelov, herefter »CIR«), som affattet på det for hovedsagen relevante tidspunkt.
Secondly, the limitation period whose expiry prevented the Cour d'Appel from examining of its own motion the compatibility of a measure of domestic law with Community law started to run from the time when the Director lodged a certified true copy of the contested decision.
Hvert enkelt tilfælde, hvor der opslår spørgsmål om, hvorvidi en national processuel bestemmelse gør det umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt at anvende fællesskabsretten, skal bedømmes under hensyn til, hvilken stilling bestemmelsen indlager i den samlede procedure, herunder dens forløb og dens særlige kendetegn, for de forskellige nationale reisinstanser.
The Cour d'Appel further observed that, although the procedural rules in question also applied to most pleas based on domestic law, Belgian case-law allowed exceptions for pleas alleging breach of a limited number of principles of domestic law, in particular time-bar of the right to charge tax and the force of res judicata.
Under denne synsvinkel skal der i givet fald tages hensyn til de principper, der ligger lil grund for den nationale retspleje, bl.a. kontradiktionsprincippet.
Thirdly, it seems that no other national court or tribunal in subsequent proceedings may of its own motion consider the question of the compatibility of a national measure with Community law.
I det foreliggende tilfælde kan borgerne efter bestemmelserne i national ret ikke for Cour d'appel påberåbe sig et nyt anbringende, der støttes på fællesskabsretten, efter udløbet af den frist på 60 dage, som regnes fra det tidspunkt, hvor skattedirektoratet har indleveret en bekræftet kopi af den anfægtede afgørelse.
'Community law precludes application of a domestic procedural rule whose effect, in procedural circumstances such as those in question in the main proceedings, is to prevent the national court, seised of a matter falling within its jurisdiction, from considering of its own motion whether a measure of domestic law is compatible with a provision of Community law when the latter provision has not been invoked by the litigant within a certain period.'
Det hedder i domskonklusionen:
14 December 1995
»Fællesskabsretten er til hinder for, al der anvendes en national processuel bestemmelse, som under omstændigheder som dem, der gør sig gældende for proceduren i hovedsagen, afskærer den nationale ret fra under en sag der henhører under dens kompetence, af egen drift at tage stilling til, om en national retsakt er forenelig med en bestemmelse i fællesskabsretten, når denne bestemmelse ikke af borgeren er blevet påberåbt inden for en vis frist. «
Preliminary ruling (Equal treatment for men and women in matters of social security —Article 4(1) of Directive 79/7/EEC — Exclusion of minor employment from compulsory invalidity and oldage insurance) (Full Court) that institution rejected her application for retirement with an invalidity pension.
Generaladvokat F.G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens Plenum) den 15. μιηι 1995.
By order of 25 May 1993, received at the Court on 16 June 1993, the Sozialgericht Hannover referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Article 4(1) of Council Directive 79/7/EEC.
Han fandt, at spørgsmålet burde besvares på følgende måde:
According to German law on social insurance, an insured person suffering from incapacity to work is entitled to the grant of an invalidity pension if he can show that he paid at least three years' contributions in the five years preceding the onset of invalidity in respect of employment or an activity subject to compulsory insurance.
»Fællesskabsretten er ikke til hinder for en national bestemmelse, som afskærer en national domstol fra al tage stilling til et anbringende, der støttes på fællesskabsretten, og som ikke er gjort gældende af en af sagens parter inden for en bestemt frist, forudsal at bestemmelsen uden forskel finder anvendelse på tilsvarende anbringender, der støttes på national ret, og at den ikke gør heskyitelsen al de retligheder, der tillægges i henhold til Fællesskabets retsorden, uforholdsmæssig vanskelig.«
Those questions were raised in proceedings between Mrs Nolte and the Landesversicherungsanstalt Hannover in which she seeks the annulment of the decision by which
Direktivets personelle anvendelsesområde
Scope ratitme personae of the directive
Disse spørgsmål er blevet rejst under en sag mellem Nolte og Landesversicherungsanstalt Hannover angående en påstand om annullation af den afgørelse, hvorved LVA afslog sagsøgerens ansøgning om at få tilkendt invalidepension.
By this question, the national court essentially seeks to establish whether Article 4(1) of the directive is to be interpreted as meaning that national provisions under which employment regularly consisting of fewer than 15 hours' work a week and regularly attracting remuneration of up to one-seventh of the average monthly salary is excluded from the statutory oldage insurance scheme constitute discrimination on grounds of sex where considerably more women than men are affected thereby.
Ifølge direktivets artikel 2 finder direktivet anvendelse »på den erhvervsaktive befolkning, herunder selvstændige erhvervsdrivende, arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende, der midlertidigt er uden arbejde på grund af sygdom, ulykke eller ufrivillig arbejdsløshed, og personer, der søger arbejde, saml på arbejdslagere og selvstændige erhvervsdrivende, der er fratrådt med alderdoms- eller invalidepension«.
According to Article 2, the directive 'shall apply to the working population — including self-employed persons, workers and self-employed persons whose activity is interrupted by illness, accident or involuntary unemployment and persons seeking employment — and to retired or invalided workers and self-employed persons'.
Efter de tyske socialforsikringsordninger har en forsikre! person, der er blevel uarbejdsdygtig, krav på invalidepension, når den pågældende i de sidste fem år før invaliditetens indiræden har indbelall bidrag i mindst tre år i anledning af beskæftigelse eller virksomhed, der medfører pligt til at indbetale sådanne bidrag.
It is common ground that the national provisions at issue in the main proceedings are not directly discriminatory, since they do not exclude persons in minor employment from the statutory scheme at issue on the ground of their sex. It must therefore be considered whether such provisions may constitute indirect discrimination.
Det fremgår af denne bestemmelse, at »den erhvervsaktive befolkning« er et meget vidt begreb, idet dei omfaiter enhver arbejdstager, herunder personer, der blot søger arbejde.
It follows from that provision that the definition of the working population is very broad, since it covers any worker, including persons who are merely seeking employment.