natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Som svar på andet led af den nationale rets andet spørgsmål kan jeg følgelig konkludere, i) at det kun er tilladt at forlænge den i artikel 49, stk. 1, omhandlede periode i tilfælde, hvor der foreligger konkrete, usædvanlige omstændigheder, som i sig selv berettiger til en forlængelse af en bestemt varighed, og ii) at en ansøgning om frist forlængelse kan vedrøre flere anmeldelser inden for en given periode, forudsat at de konkrete, usædvanlige omstændigheder, der påberåbes, gælder for samtlige de pågældende anmeldelser.
In answer to the second part of the national court's second question I accord ingly conclude that (i) an extension of the period referred to in Article 49(1) may be granted only where there are specific and extraordinary circumstances which in themselves justify the extension and its duration and (ii) an application for an extension of time may relate to several declarations within a given period provided that the specific and extraordinary circumstances relied on relate to all the declarations concerned.
Det synes åbenbart, at hyppige undladelser af at angive varer, der er under
It seems obvious that frequent failures to assign goods in temporary storage a
37 — Se punkt 71-76 nedenfor.
37 — See paragraphs 71 to 76 below.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT JACOBS — SAG C-48/98 rne kunne være indrømmet andre former for præferencetoldbehandling.
OPINION OF MR JACOBS — CASE C-48/98 would have been eligible for other forms of preferential tariff treatment.
midlertidig opbevaring, til en toldmæssig bestemmelse eller anvendelse, vil have reelle følger for det korrekte forløb af den midlertidige opbevaring eller den pågæl dende toldprocedure. Som nævnt ovenfor er følgen den, at ordningen med midlertidig opbevaring kommer til at fungere som et toldoplag uden den godkendelse eller det tilsyn, lovgivningen kræver ved toldoplag.
customsapproved treatment or use will have a significant effect on the correct operation of the temporary storage or customs procedure in question.
Ifølge artikel 204, stk. 1, opstår der told skyld under sådanne omstændigheder. »Medmindre«-reglen har til formål at gøre det muligt at se bort fra en sådan toldskyld ved en formel tilsidesættelse af bestemmel serne, som det er muligt at råde bod på.
Article 204(1) provides that in such circumstances a customs debt is incurred. The 'unless rule' is intended to enable a debt so incurred to be waived in the event of a formal infringement which it is possible to remedy.
En sag som den foreliggende, hvor fristen ikke ville være blevet forlænget, indebærer imidlertid ikke en formel tilsidesættelse, som det er muligt at råde bod på.
A case such as the present, how ever, where an extension of time would not have been granted, does not involve a formal infringement which it is possible to remedy.
Fjerde spørgsmål
The fourth question
Dette spørgsmål vedrører sagsøgerens subsidiære påstand om godtgørelse af de opkrævede afgifter i henhold til kodeksens artikel 239.
This question concerns the applicant's alternative claim under Article 239 of the Code for repayment of the duties levied.
Det skal bemærkes, at ifølge artikel 239 kan der indrømmes godtgørelse af eller fritagelse for afgifter i situationer, som »skyldes omstændigheder, hvor den berettigede ikke har gjort sig skyldig i urigtigheder eller åbenbar forsømmelighed« .
Article 239, it will be recalled, provides that customs duties may be repaid or remitted in situations 'resulting from circumstances in which no deception or obvious negligence may be attributed to the person concerned'.
De situationer, i hvilke artikel 239 skal finde anvendelse, skal fastlægges efter udvalgsproceduren, dvs. efter gennemførel sesforordningen.
The situations in which Article 239 is to be applied are to be defined in accordance with the Committee procedure, and hence by way of the imple menting regulation.
I gennemførelsesforordningens artikel 900 opregnes en række situationer, hvor der ydes godtgørelse af eller fritagelse for importafgifter, heriblandt den situation, der er omhandlet i stk. 1, litra o), hvor toldskylden er opstået på anden måde end efter kodeksens arti kel 201, og den pågældende kan forelægge et oprindelsescertifikat, et varecertifikat, et dokument for intern fællesskabsforsendelse eller ethvert andet relevant dokument, der beviser, at de indførte varer, dersom de var blevet angivet til fri omsætning, kunne indrømmes fællesskabsbehandling eller præferencetoldbehandling, forudsat at de øvrige betingelser i artikel 890 var opfyldt.
Article 900 of that regulation lists a number of situations in which import duties are to be repaid or remitted, including, at (l)(o), where the customs debt has been incurred otherwise than under Article 201 of the Code and the person concerned is able to produce a certificate of origin, a movement certificate, an internal Community transit document or other appropriate document showing that if the imported goods had been entered for free circulation they would have been eligible for Community treatment or preferential tariff treatment, provided the other conditions referred to in Article 890 were satisfied.
Fjerde spørgsmål er aktuelt, såfremt spørgsmål 2, litra b), eller spørgsmål 3 besvares benægtende.
The fourth question arises if question 2(b) or question 3 is answered in the negative.
Jeg har foreslået, at spørgsmål 3 og en del af spørgsmål 2, litra b), besvares benægtende.
I have proposed that question 3 and part of question 2(b) should be so answered.
Den nationale ret ønsker oplyst, om gennemførelsesforordningens artikel 900, stk. 1, litra o), der vedrører godtgørelse af afgifter i tilfælde, hvor varerne kunne være indrømmet præferencebehandling eller fællesskabsbehandling, også finder anvendelse, såfremt vare
The national court asks whether Article 900(1 )(o) of the implementing regulation, concerning repayment of duties where the goods would have been eligible for preferential rates or Community treat ment, is also applicable where the goods
Ifølge kodeksens artikel 201 opstår toldskyld ved indførsel, når en vare overgår til fri omsætning eller henføres under proceduren for midlertidig indførsel med delvis fritagelse for importafgifter.
Article 201 of the Code provides that a customs debt on importation is incurred through release for free circulation or the placing of goods under the temporary importation procedure with partial relief from import duties.
SOHL & SÖHLKE for hvilke der kan indrømmes fællesskabsbehandling eller præferencetoldbehandling, dersom toldskylden er opstået ved over gang til fri omsætning. indførsel og midlertidig opbevaring, idet førstnævnte procedure er en toldprocedure.
SÖHL & SÖHLKE V HAUPTZOLLAMT BREMEN Community treatment or preferential tariff treatment, where a customs debt has been incurred as a result of release for free circulation; tation procedure is to be distinguished from temporary storage: it is a customs proce dure.
De betingelser, der nævnes i gennemføre lsesforordningens artikel 890, er, at det forelagte dokument udtrykkeligt vedrører de pågældende varer, og at alle betingelserne for antagelsen af dette dokument er opfyldt, samt at alle de øvrige betingelser for ydelse af præferencetoldbehandling er opfyldt.
The conditions referred to in Article 890 of the implementing regulation are that the document produced refers specifically to the goods in question, that all the conditions relating to acceptance of the document are fulfilled, and that all the other conditions for granting preferential tariff treatment are fulfilled.
Der er også tilfælde, hvor toldskylden opstår på anden måde end ved overgang til fri omsætning, og hvor importøren kan forelægge et dokument, som gør det muligt for ham at nyde godt af en sådan præferencebehandling. Hvis der ikke foreligger uregelmæssigheder eller åbenbar forsømmelighed, forekommer forpligtelsen til i disse tilfælde at betale afgifterne uforholdsmæssig stor i forhold til den beskyttelse, der er indført ved den fælles toldtarif«39.
Whereas there are also cases in which the importer is able to produce a document showing entitlement to such preferential treatment but the customs debt has been incurred for reasons other than release for free circulation; whereas the obligation to pay duty in such cases, where no deception or obvious negligence is involved, is disproportionate to the need for protection which the common customs tariff is inten ded to provide'. 39
Det fremgår af forelæggelseskendelsen, at den nationale ret har stillet dette spørgsmål, fordi sagsøgeren havde gjort gældende, at artikel 900, stk. 1, litra o), også finder anvendelse på varer, der kunne indrømmes andre former for præferencetoldbehandling, nemlig fuldstændig eller delvis fritagelse for importafgifter, dels for varer, der var genindført efter passiv for ædling, dels for returvarer efter reparation.
It appears from the order for reference that the national court was prompted to refer this question because the applicant had argued that Article 900(1)(o) would also apply in respect of goods eligible for other forms of preferential tariff treatment, namely total or partial relief from import duties in respect of, first, the goods which were reimported following outward pro cessing and secondly, goods returned fol lowing repairs.
Artikel 900, stk. 1, litra o), blev indsat i gennemførelsesforordningen ved forord ning nr. 3254/9438, i hvis præambel det hedder:
Article 900(1)(o) was added to the implementing regulation by Regulation No 3254/94,38the preamble to which states:
Det fremgår klart af affattelsen af bestemmelsen, at artikel 900, stk. 1, litra o), alene finder anvendelse, såfremt det kan godtgøres, at varerne, dersom de var blevet angivet til fri omsætning, kunne indrømmes fællesskabsbehandling eller præferencetoldbehandling.
It is clear from the wording of the legislation that Article 900(1)(o) applies only where it can be established that, if the goods had been released for free circulation, they would have been eligible for Community treatment or preferential tariff treatment.
At der for varerne ved angivelsen til fri omsætning eventuelt kunne være ret til andre afgiftsnedsættelser eller -fritagelser såsom dem, sagsøgeren har henvist til, medfører ikke en situation, der
The fact that the goods might have benefited on release for free circulation from other reductions in or exemptions from duty, such as those refer red to by the applicant, does not bring the situation within the scope of Arti-
39 — Fjortende og femtende betragtning.
39 — Fourteenth and fifteenth recitals.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT JACOBS — SAG C-48/98 er omfattet af artikel 900, stk. 1, litra o).
OPINION OF MR JACOBS — CASE C-48/98
Sagsøgerens argument må derfor forkastes.
The applicant's argument accordingly fails.
Følgelig konkluderer jeg, at gennem førelsesforordningens artikel 900, stk. 1, litra o), ikke finder anvendelse, såfremt varerne kunne indrømmes andre former for præferencetoldbehandling end dem, der udtrykkeligt er nævnt i denne bestemmelse.
I accordingly conclude that Article 900(l)(o) of the implementing regulation is not applicable where the goods would have been eligible for forms of preferential tariff treatment other than those expressly mentioned in that provi sion.
Femte spørgsmål
The fifth question
Følgelig konkluderer jeg, at såfremt der stilles krav om godtgørelse, er toldmyndighederne og retterne ikke forpligtet til ex officio at undersøge, om alle relevante godtgørelsesbetingelser er opfyldt.
I accordingly conclude that, where a claim is made for repayment, the customs authorities and courts are not required to examine of their own motion whether all relevant criteria for repayment are fulfilled.
Sjette spørgsmål
The sixth question
Den nationale rets femte spørgsmål er aktuelt, såfremt det fjerde spørgsmål som foreslået af mig besvares benægtende, nem lig at artikel 900, stk. 1, litra o), som er den eneste bestemmelse, sagsøgeren støtter sit krav om godtgørelse på, ikke finder anven delse på sagsøgerens situation.
The national court's fifth question is asked in the event that its fourth question has received, as I propose, a negative answer, namely that Article 900(1)(o), the sole basis of the applicant's claim to repayment, is not applicable to the applicant's situation.
Den nationale ret ønsker i det væsentlige oplyst, om toldmyndighederne og retterne under sådanne omstændigheder er forpligtet til af egen drift at undersøge, om andre godtgørelsesbetingelser er opfyldt.
The national court essentially asks whether in such circumstances the customs authorities and courts are required to examine of their own motion whether other grounds for repayment are satisfied.
Med det sjette spørgsmål ønsker den nationale ret oplyst, om det, såfremt godtgørelsesbetingelserne i gennemførelsesfor ordningens artikel 900, stk. 1, litra o), er opfyldt, normalt kan lægges til grund, at
By its sixth question the national court asks whether, where the repayment criteria laid down in Article 900(l)(o) of the implementing regulation are fulfilled, it can ordinarily be assumed that the person
Som bemærket af Kommissionen frem går det klart af SEIM-dommen 40, som
As the Commission observes, it seems clear from the decision of the Court in SEIM v Subdirector-General das Alfânde gas,40 which concerned the predecessor of
40 — Dom af 18.1.1996, sag C-446/93, Sml. I, s. 73.
40 — Case C-446/93 [1996] ECR I-73.
SOHL & SÖHLKE den berettigede ikke har handlet svigagtigt eller udvist åbenbar forsømmelighed. for det andet, at disse omstændigheder ikke er udtryk for, at den berettigede har begået urigtigheder eller gjort sig skyldig i åbenbar forsømmelighed.
SÖHL & SÖHLKE V HAUPTZOLLAMT BREMEN concerned has not acted with any fraudulent intent or in a manner which is obviously negligent. and secondly, that those circumstances do not result from deception or obvious negligence on the part of the person concerned.
Jeg skal tilføje, at denne fortolkning helt entydigt bekræftes af såvel den franske som den tyske udgave af artikel 899.
I would add that that interpretation is unequivocally borne out by both the French and the German versions of Article 899.
Følgelig konkluderer jeg, at det, når godtgørelsesbetingelserne i gennemførelsesforordningens artikel 900, stk. 1, litra o), er opfyldt, ikke kan lægges til grund, at den berettigede ikke har handlet svigagtigt eller udvist åbenbar forsømmelighed.
I accordingly conclude that, where the repayment criteria laid down in Article 900(1)(o) of the implementing regulation are fulfilled, it cannot be assumed that the person concerned has not acted with any fraudulent intent or in a manner which is obviously negligent.
I gennemførelsesforordningens arti kel 899 bestemmes, at »når den besluttende toldmyndighed, der har fået forelagt den i kodeksens artikel 239, stk. 2, omhandlede ansøgning om godtgørelse eller fritagelse, konstaterer, at de begrundelser, der fremføres til støtte for ansøgningen, svarer til en af de i artikel 900-903 omhandlede omstændigheder, og at disse omstændigheder ikke er udtryk for, at den berettigede har begået urigtigheder eller gjort sig skyldig i åbenbar forsømmelighed, yder den godtgørelse af« de pågældende afgifter.
Article 899 of the implementing regulation provides that where the relevant customs authority establishes 'that an application for repayment ... under Article 239(2) of the Code ... is based on grounds corresponding to one of the circumstances referred to in Articles 900 to 903, and that these do not result from deception or obvious negligence on the part of the person concerned, it shall repay' the duties concerned.
Sagsøgeren har gjort gældende, at betingelsen om, at den berettigede ikke må have begået urigtigheder eller gjort sig skyldig i åbenbar forsømmelighed, normalt er opfyldt i sager, der er omfattet af artikel 900, herunder sager, der som den foreliggende sag (efter sagsøgerens opfattelse) falder ind under artikel 900, stk. 1, litra o).
The applicant argues that the condition requiring there to have been no deception or obvious negligence on the part of the person concerned is generally fulfilled in cases covered by Article 900, including those, such as (in its view) the present case, falling within Article 900(1)(o).
Som Kommissionen og sagsøgte dog begge påpeger, er en sådan fortolkning helt åbenbart i strid med bestemmelsens ordlyd.
As the Commission and the defendant both point out, however, such an interpretation is manifestly at odds with the wording of the legislation.
Det fremgår klart af ordlyden af arti kel 899, og det bekræftes af præamblen til forordning nr. 3254/9443, hvorved arti kel 900, stk. 1, litra o), blev indsat i gennemførelsesforordningen44, at der kun indrømmes godtgørelse eller fritagelse i henhold til kodeksens artikel 239, såfremt to kumulative betingelser er opfyldt, dvs. for det første, at en af de i artikel 900-903 omhandlede omstændigheder foreligger, og
It is clear from the terms of Article 899, and confirmed by the preamble to Regulation No 3254/94 43 which added Article 900(1)(o) to the imple menting regulation,44that there are two cumulative conditions for repayment or remission pursuant to Article 239 of the Code: first, that one of the circumstances referred to in Articles 900 to 903 obtains,
44 — Se femtende betragtning, der er nævnt i punkt 61.
44 — See the fifteenth recital, set out in paragraph 61.
Den nationale rets syvende spørgsmål er kun aktuelt, såfremt enten fjerde eller sjette spørgsmål eller både fjerde og sjette spørgsmål besvares benægtende, således som jeg har foreslået for begges vedkommende.
The national court's seventh question arises only in the event that either or both of the fourth and sixth questions are, as I propose in each case, answered in the negative.
Den nationale ret ønsker oplyst, hvorledes udtrykket »åbenbar forsømme lighed« i kodeksens artikel 239, stk. 1, skal forstås, og ønsker især svar på, om det kan antages, at der ikke foreligger »åbenbar forsømmelighed«, såfremt der er opstået toldskyld ved indførsel i medfør af arti kel 204, stk. 1, litra a), når den toldpligtige igennem adskillige måneder af de grunde, der er anført som eksempler i spørgsmål 2, litra b), ikke har overholdt fristen i told kodeksens artikel 49, stk. 1, og der heller
The national court seeks guidance as to the meaning of 'obvious negligence' in Article 239(1) of the Code, and asks in particular whether no 'obvious negligence' can be said to exist where customs debts on importation have been incurred under Article 204(l)(a) because, for reasons such as those given by way of example in the second part of the second question, there has been noncompliance over a period of many months with the timelimit laid down in Article 49(1) of the Customs Code and no circumstances justifying extensions of
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT JACOBS — SAG C-48/98 ikke foreligger nogen omstændigheder, der begrunder fristforlængelser, med det resultat, at der også er tale om åbenbar for sømmelighed i gennemførelsesforordningens artikel 859, andet leds forstand.
OPINION OF MR JACOBS — CASE C-48/98 time existed, with the result that there was also obvious negligence under the second indent of Article 859 of the implementing regulation.
Disse forskelle i den engelske og den tyske terminologi har fået den nationale ret til at rejse spørgsmålet, om der kan ind rømmes godtgørelse af eller fritagelse for en toldskyld, der opstår som følge af åbenbar forsømmelighed i artikel 859's forstand.
Those differences in the English and Ger man terminology led the national court to raise the question whether a customs debt incurred because of obvious negligence within the meaning of Article 859 may none the less be repaid or remitted.
Det fremgår af forelæggelseskendelsen, at den nationale ret har følt sig foranlediget til at stille dette spørgsmål på grund af mindre sproglige afvigelser i de forsømme lighedsbegreber, der er anvendt i bestem melserne om godtgørelse af og fritagelse for toldafgifter (kodeksens artikel 239 og gen nemførelsesforordningens artikel 899 og 905) og i bestemmelserne om toldskyld (gennemførelsesforordningens artikel 859).
It appears from the order for reference that the national court was prompted to put this question because of minor linguistic differences in the concepts of negligence used in the provisions relating to repayment and remission of customs duties (Article 239 of the Code and Articles 899 and 905 of the implementing regulation) and in the provisions relating to the incurring of a customs debt (Article 859 of the imple menting regulation).
I den engelske og den franske udgave af kodeksen og gennemførelsesforordningen er de samme udtryk, nemlig »obvious negligence« og »négligence manifeste«, anvendt i alle ovennævnte bestemmelser, mens der i den tyske udgave ikke er anvendt fuldstændig ens udtryk: i arti kel 239, 899 og 905 anvendes udtrykket »offensichtliche Fahrlässigkeit« (åbenbar/ klar forsømmelighed), mens der i arti kel 859 benyttes udtrykket »grobe Fahrlässigkeit« (grov/alvorlig uagtsomhed).
Although in the English and French versions of the Code and the implementing regulation the same terms, 'obvious negligence' and 'négligence manifeste', are used in all those provisions, the German version uses slightly different terms: Articles 239, 899 and 905 use the term 'offensichtliche Fahrlässigkeit' (obvious/manifest negligence) while Article 859 refers to 'grobe Fahrlässigkeit' (serious/grave negligence).
I arti kel 212a, som udvider rækken af omstændigheder, hvorunder der kan hjemles fri tagelse for told, ved at bestemme, at fritagelsen skal finde anvendelse, bl.a. for udsat at der hverken er mistanke om »svigagtig fremgangsmåde eller åbenbar forsømmelighed«, anvender den franske udgave igen »négligence manifeste«, mens
Moreover in Article 212a, which extends the circumstances in which there may be exemption from customs duties by providing that exemption shall apply where, inter alia, there is neither 'fraudulent dealing nor manifest negligence', while the French is again 'négligence manifeste' the German uses yet another term, 'offenkundige Fahrlässigkeit' (obvious/manifest negligence).
Kommissionen har i sine skriftlige ind læg foretaget en udtømmende gennemgang af alle de sproglige udgaver af de pågæl dende bestemmelser.
The Commission in its written observations has undertaken an exhaustive review of all the language versions of the legislation.
På grundlag af denne gennemgang må man komme til den hovedkonklusion, at udtrykkene ikke er benyttet systematisk.
The principal conclusion to be drawn from that review is that the terms used display no coherent pattern.
Som nævnt nøjes den franske udgave af alle fem bestemmelser med at anvende ét udtryk, og det samme er til fældet med den danske, italienske, portugisiske og spanske udgave.
As seen above, the French version makes do with one term in all five provisions; so do the Danish, Italian, Portuguese and Spanish versions.
I den engelske udgave anvendes to udtryk, mens der i den finske og græske udgave anvendes tre (men ikke på de samme steder); den nederland ske og svenske udgave har rekorden med fire forskellige udtryk (heller ikke på de samme steder).
The English version uses two terms; the Finnish and Greek use three (but not distributed in the same way); the Dutch and the Swedish hold the record with four (similarly not distributed in the same way).
Efter min opfattelse er den eneste rimelige konklusion, at lovgiver ikke har haft til hensigt at sondre nævneværdigt mellem de forskellige benyttede udtryk.
The only sensible conclusion is to my mind that no significant difference between the various terms used was inten ded by the legislator.
Fortolkes de forskellige udtryk forskelligt, ville dette i betragtning af den helt til fældige anvendelse af udtrykkene i de forskellige sproglige udgaver i høj grad undergrave den ensartede anvendelse af lovgivningen.
To interpret the different terms in different senses would, given the lack of any rhyme or reason in the use of the terms in the different language versions, seriously undermine the uniform application of the legislation.