natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I Teckal-sagen (dom af 18.11.1999, sag C-107/98, Sml. I, s. 8121) spurgte den forelæggende ret, om en lokal myndighed skal anvende fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige aftaler, der er fastsat i direktiv 93/36/EØF15, når den overdrager til en sammenslutning, hvori den selv deltager, at levere varer.
In Joined Cases C-108197 and C- 109197 Windsuffing Chiemsee v Boots- und Segelzubehör Walter Huber and Another fi9991 ECR l-2779, the Courtprovided substantial clarification as to the circumstances in which Article 3(lXc) of the directive precludes registration of a trade mark consisting exclusively of ageographical name.
Domstolen bemærkede indledningsvis i dommen, at inden for rammerne af lovgivningen for offentlige kontrakter om varer er det ikke afgørende, om vareleverandøren er en ordregivende myndighed. Den fastslog herefter, at der foreligger en offentlig aftale, når der er tale om en gensidigt bebyrdende aftale, som er indgået skriftligt, og at det derfor må undersøges, om der er indgået en aftale mellem to forskellige personer.
In particular, it follows from the judgment that the registration of geographical names as trade marks is not prohibited solely wherethe names designateplaces which are, in the mind of the relevant class ofpersons, currently associated with the categoryof goods in question, but also inthe case of geographical names which are liable to be used in future by theundertakings concerned as an indication of the geographical origin of thatcategory of goods.
Det er herved efter artikel 1, litra a), i direktiv 93/36 principielt tilstrækkeligt, at aftalen er blevet indgået mellem på den ene side en lokal myndighed og på den anden side en fra denne myndighed juridisk forskellig person.
The Court also defined the scope of the derogation,laid downin the first sentence of Article 3(3) of the directive, for trademarkswhich haveacquired a distinctive character.
Anvendelse af direktivet er kun udelukket, såfremt den lokale myndighed både underkaster den pågældende person en kontrol, der svarer til den kontrol, den fører med sine egne tjenestegrene, og den pågældende person udfører hovedparten af sin virksomhed sammen med den eller de lokale myndigheder, den ejes af.
It stated that a trade mark acquires distinctivecharacter following the use which has been made of it where the mark has cometo identify the product in respect of which registration is applied for as originatingfrom a particular undertaking and thus to distinguishthat product from goods of other undertakinss.
Den voksende betydning af intellektuel ejendomsret inden for økonomien afspejles af udviklingen inden for de retssager, den giver anledning
Article 5(1) of the directive defines the extent of the rights conferred bya trade mark while, under Article 5(2), a trade mark having a reputation mayenjoy protection extendingto products or services which are not similar to those for which the trade mark is registered.
Rådets direktiv af 14.6.1993 om samordning af fremgangsmåderne ved offentlige indkøb (EFT L 199, s. 1).
Inthis connection, the Court provided certain indications - additional to thosecontained in the judgment in Windsuffing Chiemsee,cited above - to assistnational courts in determinins the distinctive character of a trade mark.
til. Som i de foregående år behandlede Domstolen adskillige gange det første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker16 og navnlig direktivets artikel
In examining whether that condition was fulfilled, the nationalcourt had to take into consideration all the relevant facts of the case, in particularthe market share held by the trade mark, the intensity, geographical extent andduration of its use, and the size of the investment made by the undertaking inpromoting it.
3 (registreringshindringer og ugyldighedsgrunde), artikel 5 (rettigheder, der er knyttet til varemærket), artikel 6 (begrænsninger i varemærkets retsvirkninger) og artikel 7 (konsumption af de rettigheder, der er knyttet til varemærket).
Territorially, it was sufficient for the reputation to exist in asubstantial part of the Member State or, in the case of trade marks registered atthe Benelux Trade Mark Office, in a substantial part of the Benelux territory,which part could consist of a part of one of the Benelux countries (udgment of
Direktivets artikel 5 fastlægger i stk. 1 de rettigheder, der er knyttet til varemærket, mens stk. 2 foreskriver en beskyttelse for renommerede mærker, der også omfatter varer og tjenesteydelser, som ikke er identiske med eller ligner varemærket.
Rights conferred by a trade mark in accordance with Article 5 aresubject to the limitations in Articles 6 and 7.
Artikel 5, stk. 1, bestemmer bl.a., at indehaveren kan forbyde tredjemand, der ikke har hans samtykke, at gøre erhvervsmæssig brug af et tegn, der er identisk med eller ligner varemærket, når de varer eller tjenesteydelser, der er dækket af varemærket, er af samme eller lignende art som dem, der er dækket af det pågældende tegn, og der som følge heraf i offentlighedens bevidsthed er risiko for forveksling, herunder at der er en forbindelse med varemærket. Domstolen bemærkede, at det ikke kan udelukkes, at en lydlig lighed mellem
These provisions, which arerespectively concerned with the limitation of the effects of a trade mark andexhaustion of the rights conferred by a trade mark, were dealt with in the casesof BMW, Sebago andPharmacia & Upjohn. The questions submitted in BMW concerned a situation in which the BMW markhad been used to inform the public that the advertisercarried out the repair andmaintenance of BMW cars or that he had specialised,or was a specialist,in thesale or repair and maintenance of suchcars. cars.
Rådets første direktiv af 21.12.1988 (EFT L 40, s. 1).
The same limitsapplied mutatis mutandis - this time by virtue of Article 6 of the directive - if
Ved undersøgelsen af denne betingelse skal den nationale ret tage hensyn til alle sagens relevante omstændigheder, således navnlig varemærkets markedsandel, intensiteten, den geografiske udstrækning og varigheden af brugen af varemærket, samt størrelsen af de investeringer, som virksomheden har foretaget for at fremme varemærket.
ln Sebago,a further case on Article 7(1) of the directive and the exhaustion ofrights conferred by a trade mark, the Court stated that, for there to be consentwithin the meaning of that provision, such consent had to relate to each individual item of the product in respect of which exhaustion was pleaded.
I territorial henseende fandt Domstolen, at det var tilstrækkeligt, at renomméet foreligger inden for en væsentlig del af medlemsstatens område, eller, for så vidt angår varemærker, der er registreret hos Benelux-Varemærkemyndigheden, inden for en væsentlig del af dette område, hvilket i givet fald kan svare til en del af et af Benelux-landene (dom af 14.9.1999, sag C-375/97, General Motors, Sml. I, s. 5423).
The proprietorcould therefore continue to prohibit the use of the mark in pursuanceof the rightconferred on him by the directive as regards individual itemsof the product whichhad been put on the market in the Community (or in the EEA following theentryinto force of the EEA Agreement)without his consent (fudgment of I July 1999in Case C-I73198 Sebago and Another v GB-Unic, not yet reported in the ECR).
Disse bestemmelser blev behandlet i sagerne BMW, Sebago og Pharmacia & Upjohn. Spørgsmålene, der blev stillet i ÆMW-sagen, vedrørte en situation, hvor mærket BMW var blevet anvendt for at oplyse offentligheden om, at annoncøren udførte reparation og vedligeholdelse af BMW-automobiler, eller at han var specialiseret eller specialist i salg eller reparation og vedligeholdelse af sådanne automobiler.
While technically relating to the interpretation of Article 36 of the Treaty (now Article 30 EC), the judgment in Pharmacia & Upjohn was also concerned withthe concept of exhaustion of the rights conferred by a trade mark, referred to in Article 7 of the directive. This case involved defining the conditions in which aparallel importer was entitled to replacethe original trade mark used by theproprietor in the Member State of export by the trade mark which the proprietorused in the Member State of import. The Court held that the parallel importerwas not required to prove an intention on the part of the proprietor of the trademarks to partition the markets, but the replacement of the trade mark had to beobjectively necessary if the proprietor were to be precluded from opposing it.This condition of necessity was satisfiedif, in a specific case, the prohibitionimposed on the importer against replacing the trade mark hindered effectiveaccess to the markets of the importing Member State, for exampleif a rule for theprotection of consumers prohibited the use in that State of the trade mark used inthe exporting Member State on the ground that it was liable to misleadconsumers. In contrast, the condition of necessity would not be satisfied ifreplacement of the trade mark were explicable solely by the parallel importer'sattempt to secure a commercial advantage (udgment of 12 October 1999 in Case C- 379 19 7 Pharmacia & Upjohn v Paranova, nor yet reported in the ECR). 20.
For så vidt angår salgsvirksomheden udtalte Domstolen, at direktivets artikel 7 var til hinder for, at indehaveren af varemærket BMW kunne forbyde en tredjemand at anvende varemærket til at gøre offentligheden bekendt med, at han var specialiseret i eller specialist i salg af brugte BMW-automobiler, på
The Court also annulled the measure by which the Commission hadregistered the name "Feta" as a protected designation of origin pursuant to Regulation (EEC) No 2081192 on the protection of geographical indications and
forbrugerbeskyttelsesbestemmelse forbyder brugen i importmedlemsstaten af det varemærke, der benyttes i eksportmedlemsstaten, fordi det kan vildlede forbrugerne.
The principle of equality between men and women, which is laid down in numerous provisions of Community law, prohibits discrimination on groundsof sex.
(dom af 16.3.1999, forenede sager C-289/96, C-293/96 og C-299/96, Danmark m.fl. mod Kommissionen, Sml. I, s. 1541).
Where a measure adopted by a Member State is not based directly on sex, it is necessary to establish that it has disparateeffect as between men andwomen to such a degree as to amount to discrimination.
Domstolen fandt, at Kommissionen ved afgørelsen om, at betegnelsen feta ikke var en artsbetegnelse i henhold til artikel 3 i forordning nr. 2081/92 og derfor kunne registreres, havde bagatelliseret betydningen af de faktiske forhold i andre medlemsstater end oprindelsesstaten og frakendt de nationale retsforskrifter enhver betydning.
The national court mustverify whether the statistics available indicate that a considerably smallerpercentage of women than men is able to fulfil the requirement imposed by themeasure. If that is the case, there is in principle indirect sex discrimination (Case
Som det fremgår af Domstolens senere praksis, er en sådan forskelsbehandling imidlertid ofte svær at bevise.
C-L67 197 Regina v Secretary of State for Employment ex parte Seymour-Smithand Perez [1999] ECR I-623).
Den nationale ret skal i denne forbindelse efterprøve, om de foreliggende statistiske oplysninger indicerer, at en betydelig mindre procentdel af kvinder end mænd er i stand til at opfylde den betingelse, som er fastsat ved den pågældende foranstaltning. Hvis dette er tilfældet, foreligger der en indirekte forskelsbehandling på grundlag af køn (dom af 9.2.1999, sag C-167/97, Seymour-Smith og Perez, Sml. I, s. 623).
In that case,it is for the Member State, as the author of the allegedlydiscriminatory rule, toshow that the rule reflects a legitimate aim of its social policy, that that aim isunrelated to any discrimination based on sex, and that it could reasonably considerthat the means chosen were suitable for attaining that aim (Sey mour-Smith and
Det er muligt, at en direkte eller indirekte forskelsbehandling kan være begrundet af objektive mål, der intet har at gøre med forskelsbehandling på grundlag af køn.
It may also be that male and female workers are in different situations,so that thedifference in treatment does not constitute discrimination.
den formodet diskriminerende regel at godtgøre, at reglen opfylder et lovligt mål i dens socialpolitik, at målet intet har at gøre med forskelsbehandling på grundlag af køn, og at den med rimelighed kunne antage, at de valgte midler var egnede til at nå det pågældende mål (Seymour-Smith og Perez-dommen).
principle of proportionality, to come to the view that the specific conditions fordeployment of those assault units and in particular the rule of interoperability -that is to say the need for every Marine, irrespective of his specialisation,to becapable of fighting in a commandounit - justified their composition remaining exclusively male.
Domstolen har således udtalt, at princippet om lige løn ikke er til hinder for, at der alene udbetales en fast ydelse til kvindelige arbejdstagere, der tager på barselsorlov, når denne ydelse skal være en erstatning for de faglige ulemper, som er en følge af disse arbejdstageres fravær fra arbejdet (dom af 16.9.1999, sag C-218/98, Abdoulaye m.fl., Sml. I, s. 5723).
The Court noted that the Poitevin Marsh is of a very highornithological value for numerous species, including species in danger ofextinction or vulnerable to changes in their habitat, and that the Seine estuary isa particularly important ecosystsm as a migration stagingpost, wintering area andbreeding ground for a large number of species.
Disse godtgørelser kan ikke sammenlignes, da de omhandlede situationer og grundene dertil har en forskellig karakter (dom af 14.9.1999, sag C-249/97, Gruber, Sml. I, s. 5295).
In each case, the Court foundthat the legal status conferred on those areas for their protection was insufficienthaving regard to the requirements laid down by Article 4(1) and (2) of the directive.
Rådets direktiv af 9.2.1976 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår (EFT L 39, s. 40).
Council Directive 79/409/EEC of 2 April 1979 on the conservation of wild birds (OJ 1979 L 103,p.1).
former for erhvervsudøvelse og i givet fald de dertil førende uddannelser, for hvilke udøverens køn er afgørende på grund af deres art eller de forhold, under hvilke de udføres.
case-law, that expression must not be given an independent interpretation but isto be interpreted by reference to the law which governsthe obligation in questionaccording to the conflict rules of the court seised.
I, s. 7403) fastslog Domstolen, at det var muligt med hjemmel i denne bestemmelse at udelukke kvinder fra at gøre tjeneste i særlige kampenheder såsom Royal Marines på grund af arten af eller de forhold, hvorunder den pågældende virksomhed udøves.
The Cour de Cassation had suggested in its order forreference that it would be preferablefor national courts to determine the place ofperformance of the obligation by seeking to establish,having regard to the natureof the relationshipcreating the obligation and the circumstances of the case, theplace where performance actually took place or should have takenplace, withouthaving to refer to the law which, under the rules on conflict of laws, governs theobligation at issue.
De kompetente myndigheder kunne under anvendelsen af det skøn, der tilkommer dem hvad angår muligheden for at opretholde den pågældende udelukkelse under hensyntagen til den sociale udvikling, uden at tilsidesætte proportionalitetsprincippet antage, at de særlige vilkår, som gælder for at indsætte de angrebsstyrker, herunder navnlig det krav om indsatsegnethed — dvs. kravet om, at enhver marineinfanterist, uanset sin specialisering, skal være i stand til at kæmpe i en kommandoenhed — gjorde det berettiget udelukkende at sammensætte dem af mænd.
The Court rejected that approach,after stating in particularthat some of the questions which might arise in the context of the alternativeapproach suggested, such as identification of the contractual obligation formingthe basis of proceedings, as well as of the principal obligation where there wereseveral obligations, could hardly be resolvedwithout reference to the applicable law.
Hvad angår miljøbeskyttelse var beskyttelse af vilde fugle inden for rammerne af direktiv 79/409/EØF19i forbindelse med særlige beskyttede områder igen genstand for traktatbrudssøgsmål, som bekræftede de væsentligste aspekter af retspraksis inden for dette område, bl.a. for så vidt angår medlemsstaternes forpligtelse til at udpege særlige beskyttede områder og at give dem en retligt bindende beskyttelsesstatus (dom af 18.3.1999, sag C-166/97, Kommissionen mod Frankrig, Sml.
In a further case concerning Article 5(1) of the Convention, the Court ruled thata court did not have jurisdiction to hear the whole of an action founded on twoobligations of equal rank arising from the same contract when, according to theconflict rules of the State where that court was situated,one of those obligationswas to be performed in that State and the other in another Contracting State fiudgment of 5 October 1990 in Case C-420197 Leathertex Divisione Sintetici v Bodetex, not yet reported in the ECR).
I, s. 1719, og af 25.11.1999, sag C-96/98, Kommissionen mod Frankrig, Sml. I, s. 8531).
In order to reach that conclusion the
Rådets direktiv af 2.4.1979 om beskyttelse af vilde fugle (EFT L 103, s. 1).
23.2 In Case C-99196 Mietz v Intership Yachting Sneek [1999] ECR I-2227,the Court provided some clarification of the words "contractfor the sale of goods on instalment credit terms" in Article 13, first paragraph, point 1, of the Convention.
23.1 Kompetencen i sager om kontraktforhold er reguleret i konventionens artikel 5, stk. 1.
vendor has transferred to the purchaser possession of the goods in question beforethe purchaser has paid the full price.
Det bestemmes i denne, at i sager om kontraktforhold kan en sagsøgt, der har bopæl på en kontraherende stats område — som undtagelse til princippet om, at retten på det sted, hvor den pågældende har bopæl, har kompetence — sagsøges i en anden kontraherende stat ved retten på det sted, hvor den pågældende forpligtelse er opfyldt eller skal opfyldes.
In such a case, first, the purchaser may,when the contract is concluded, be misled as to the real amount which he owes,and second, he will bear the risk of loss of those goods while remaining obliged to pay any outstandinginstalments. instalments.
Det fremgår af fast retspraksis, at dette udtryk ikke skal fortolkes selvstændigt, men således, at det henviser til den lov, der er anvendelig på den omtvistede forpligtelse efter lovvalgsreglerne for den ret, sagen er indbragt for.
In the same judgment, the Court confirmed the interpretation of Article 24 of the Convention(provisional, including protective, measures) which it had adopted in
Domstolen, der på ny blev adspurgt om dette spørgsmål af den franske Cour de cassation, bekræftede denne afgørelse i en dom af 28. september 1999 (sag C-440/97, Groupe Concorde, Sml. I, s. 6307).
Case C-39I195 Van Uden v Deco-Line [L998] ECR I-7091. According to thejudgment, where the court hearing an application for provisional or protective measures has jurisdiction as to the substance of a case in accordance with
Domstolen forkastede dette standpunkt efter at have fastslået, at nogle af de spørgsmål, der vil kunne opstå i denne sammenhæng, herunder fastlæggelsen af den kontraktmæssige forpligtelse, der ligger til grund for søgsmålet, og, i tilfælde hvor der er tale om flere forpligtelser, afgørelsen af, hvilken forpligtelse der er hovedforpligtelsen, således vanskeligt ville kunne løses, uden at man henholdt sig til den nationale ret, der finder anvendelse.
By contrast, a judgment deliveredsolely by virtue of the jurisdiction provided for under Article 24 and, orderinginterim payment of a contractual consideration does not constitute a provisionalmeasure within the meaning of Article 24 unless,first, repayment to the defendantof the sum awarded is guaranteedif the plaintiff is unsuccessful as regards thesubstance of his claim and, second, the measure ordered relates only to specificassets of the defendant located or to be located within the confines of theterritorial jurisdiction of the court to which application is made.
Om konventionens artikel 5, nr. 1, udtalte Domstolen ligeledes, at samme ret ikke havde kompetence til at påkende hele sagen, i tilfælde hvor den støttedes på to ligestillede forpligtelser, som fulgte af samme kontrakt, når forpligtelserne efter lovkonfliktreglerne i den stat, hvori retten var beliggende, skulle opfyldes, for så vidt angår den ene forpligtelse i denne stat, men for så vidt angår den anden forpligtelse i en anden kontraherende stat (dom af 5.10.1999, sag C-420/97, Leathertex Divisione Sintetici, Sml. I, s. 6747).
The Court alsoclarified the form in which parties could, in international trade orcorlmerce, indicate their consent to a jurisdiction clause for the purposes of the third casementioned in the second sentence of the first paragraph of Article 17 of the Convention (Case C-I59197 Castelletti v Hugo Trumpy _BAR_l999l ECR r-1s97).
For at nå frem til denne konklusion havde Domstolen først forkastet alle de grunde, der kunne berettige en centralisering af kompetencen: For det første var den kontrakt, der var omtvistet i hovedsagen, ikke en arbejdskontrakt, hvilket kunne have begrundet, at retten på opfyldelsesstedet for den forpligtelse, der var karakteristisk for kontrakten, ubetinget blev tillagt kompetence. Da konventionens artikel 22, der omhandler behandling af krav, som er indbyrdes sammenhængende, ikke indeholder nogen regler om kompetence, var det for det andet ikke muligt ud fra denne at bestemme, at en ret i en kontraherende stat var kompetent til at pådømme en sag, som var
C-262196 Sürül v Bundesanstalt für Arbeit [1999] ECR l-2685the Court, after reopening the oral procedure in order to examine the effect of Article 9 of that agreement, delivered a judgment of greatimportance, by according for the first time direct effect to the principle of nondiscrimination on grounds of nationalitylaid down in Article 3(1) of Decision No 3/80 on the application of the socialsecurity schemes of the Member States of the European Communities to Turkish
sammenhængende med en anden sag. For det tredje kunne princippet om, at accessoriske krav følger hovedkravet, ikke anvendes på flere ligestillede forpligtelser.
workers and members of their families.
I sådanne tilfælde kan køberen dels ved kontraktens indgåelse være blevet vildledt med hensyn til det beløb, han reelt skal betale, dels bærer han risikoen for, at genstanden går tabt, samtidig med at han er forpligtet til at betale de resterende afdrag.
However, having regard to the fact that this was the first time thatthe Court had been called on to interpret Article 3(1) and that the judgment in Taflan-Met and Others, cited above, may well have created a situation ofuncertainty, the Court limited the temporal effect of its judgment.
En retsafgørelse, som træffes udelukkende på grundlag af kompetencen i medfør af konventionens artikel 24, og hvorved en part pålægges foreløbig betaling af en modydelse i henhold til en kontrakt, er derimod ikke et foreløbigt retsmiddel i bestemmelsens forstand, medmindre der er sikkerhed for tilbagebetaling af beløbet til rekvisitus for det tilfælde, at rekvirenten ikke får medhold i sagens realitet, og det begærede retsmiddel kun rettes mod bestemte formuegoder, som tilhører rekvisitus, og som befinder sig eller vil komme til at befinde sig inden for det område, hvor den ret, sagen er indbragt for, har den stedlige kompetence.
Trade between Member Statesis transactedwithin the framework of the internal market, as distinct from tradebetween OCTs and the Community, which is governed by the imports regime.The Council may accordingly provide, for example,that provisions laying downhealth rules for imports of certain products from third countries apply to the placing on the Community market of such products from OCTs fiudgment of 2ISeptember 1999 in Case C-106197 Dutch Antillian Dairy Industry and Another v