natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Grupper på 4 hanmarsvin fik 5 mg AS om dagen, 100 mg IAS om dagen eller 100 mg IAS + 5 mg AS om dagen i op til 30 dage, mens kontrolgruppen blev holdt på en mangeldiæt i 16 dage.
Groups of 4 male guineapigs were given 5 mg AA/day, 100 mg IAA/day or 100 mg IAA + 5 mg AA/day for up to 30 days, the control group was kept on deficient diet for 16 days.
Aktiviteterne af hepatisk anilinhydroxylase, cytochrom P-450, sur phosphatase og SAP var bedre i grupperne med tilskud, men der var ingen forskel mellem grupperne.
Hepatic aniline hydroxylase, cytochrome P-450, acid phosphatase, SAP activities were better in the supplemented groups but there was no difference between the 3 groups.
Derefter fik 3 depleterede grupper 5 mg AS om dagen, 100 mg LAS om dagen eller 100 mg LAS + 5 mg AS om dagen i 20 dage. Alle enzymaktiviteter blev genoprettet på lignende måde (Suzuki, E. 1989).
Subsequently 3 depleted groups were given 5 mg AA/day, 100 mg IAA/day or 100 mg XAA + 5 mg AA/day for 20 days.
Grupper på 4 Swiss-Webster hunmus blev fodret med 5% LAS i foderet i to måneder, fulgt af 10% LAS i 5 måneder.
Groups of 4 female Swiss-Webster mice were fed 5% IAA in the diet for 2 months followed by 10% IAA for 5 months.
Omkring 40% af endogen hepatisk AS og 31% af hjerne-AS blev erstattet af LAS, hvilket førte til et fald i biotilgængeligheden af AS.
About 40% of endogenous hepatic AA and 31% of brain AA were replaced by IAA, thereby reducing the bioavailability of AA.
Plasmaniveauer forblev upåvirkede.
Plasma levels remained unaffected.
Forøgelsen af legemsvægten hos IAS-dyr blev reduceret.
The body weight gain of IAA animals was reduced.
Der var altså en konkurrende erstatning af AS i et betragteligt omfang.
Thus overall competitive replacement of AA occurred to a considerable degree (Tsao, C.S. et al 1983).
Cynomolgus-hanaber blev holdt på en depletionskost i 8 uger og derefter repleteret med enten 10 mg AS/kg legemsvægt om dagen eller 10 mg AS + 200 mg LAS/kg legemsvægt om dagen i 4 uger.
Male cynomolgus monkeys were kept for 8 weeks on a depletion diet and the repleated for 4 weeks with either 10 mg/kg b.w./day AA or 10 mg AA + 200 mg IAA/kg b.w./day.
Der var ingen forskel i blodascorbat-niveauerne af de behandlede grupper, hvilket viser, at IAS ikke havde nogen antagonstisk virkning (Turnbull, JD. et al. 1979).
There was no difference in the blood ascorbate levels of the treated groups showing an absence of antagonistic action of IAA (TumbuU, J.D. et al 1979).
11 voksne kvinder blev holdt på en AS-fri diæt i 24 dage og fik derefter gradvis stigende AS-tilskud med eller uden 600 mg LAS om dagen.
11 adult women were maintained for 24 days on a AA-free formula diet and then given gradually increasing AA supplements with or without 600 mg/day IAA.
Nogle af personerne fik skørbug, og blodascorbatniveauet blev reduceret kraftigt under depletionen.
Some subjects became scorbutic and blood ascorbate was reduced markedly during depletion.
Tilføjelse af 30 mg AS, 60 mg AS eller 90 mg AS om dagen i 10 dage var kun effektiv m.h.t. til en genoprettelse af blod-AS-niveaueme, hvis der blev brugt 90 mg. Tilføjelse af 600 mg IAS forårsagede ingen skadelig og måske en svagt bevarende virkning (Sauberlich, H.E. 1989).
Addition of 30 mg AA, 60 mg AA or 90 mg AA/day for 10 days was only effective in restoring blood AA levels, when 90 mg were used. Addition of 600 mg IAA caused no adverse and perhaps a slight sparing effect (Säuberlich, H.E. 1989).
Oxalatdannelse
Oxalate formation
Omdannelse af AS til oxalat er en mindre metabolismevej.
Conversion of AA to oxalate is a minor metabolic pathway.
De rapporterede værdier varierer stærkt, men høje indtag associeres oftest med en stigning af urinær oxalat (51). Rotter, der blev fodret med 2% (= 424 mg AS/kg legemsvægt) eller 5% (= 1060 mg AS/kg legemsvægt) ascorbylpalmitat i foderet i 9 måneder, blev sammenlignet med en gruppe, der fik 1% IAS.
Reported values vary greatly but high intakes are mostly associated with increased urinary oxalate (51).
2 dyr, der havde fået ascorbylpalmitat, havde oxalatsten i blæren (Fitzhugh, O.G. 1946).
2 animals given ascorbyl palmitate had oxalate stones in the bladder (Fitzhugh, O.G. 1946).
Frivillige forsøgspersoner, der fik AS eller IAS, viste kun lidt nedbrydning af LAS til oxalat.
Human volunteers given AA or IAA showed little degradation of IAA to oxalate.
90 mg AS om dagen øgede værdien for urinær oxalat lige så meget som 600 mg LAS om dagen (Sauberlich, H.E. 1989).
90 mg/day AA increased urinary oxalate as much as 600 mg IAA/day (Sauberlich, H.E. 1989).
Et lignende forsøg, hvor der blev benyttet konstante Zn­ og Cu­niveauer i foderet, viste ingen virkning på Zn­ og Cu­udnyttelse, selv om høje niveauer af AS i foderet af marsvin, høns og rotter sænker Cu­udnyttelse (Greger, J.L. 1985).
1 g/kg b.w. of IAA or L-AA produced the same increase in mouse liver metallothioneines (56' Adult male volunteers given for 51 days a diet containing 200 g processed meat (uncured, nitrite cured nitrite + 500 μg/g IAA cured sausage) showed no significant effects on the bioavailability an < absorption of Fe, Zn, Cu, on serum Zn and serum Cu levels, plasma ferritin, transferrin o coeruloplasmin levels (Greger, J.L. 1984). Iron-deficient rats fed for 2 weeks on diets containing uncurec meat or meat cured with 550 pg/g IAA, 156 pg/g nitrite or IAA + nitrite, showed no effect on iroi absorption or incorporation into tissue (Lee, K. et al 1984; Lee, K. et al 1985; Mahoney, A W. et a 1985). A similar test using constant Zn and Cu levels in the diets showed no effects on Zn and Ci utilisation, although high levels of AA in the diet of guineapigs, chicken and rats apparenti) depress Cu utilisation (Greger, J.L. 1985). Other biological effects
To grupper marsvin fik AS­frit foder med enten skummetmælk eller gluten som proteinkilde i 10 dage.
2 groups of guineapigs were fed an AA-free diet with either skimmed milk or gluten as protein source for 10 days.
Der blev ikke iagttaget skadelige virkninger eller forskelle i legemsvægt.
No adverse effects or differences in body weight were seen.
Binyrerne havde det højeste vævsniveau af LAS.
The adrenals had the highest IAA tissue level.
Organfordeling af IAS var upåvirket af typen af protein, der blev givet (Williams, H.S. 1972).
Organ distribution of IAA was unaffected by the type of protein fed (Williams, H.S. 1972).
En gruppe på 20 eller mere 2 dage gamle diende Sprague­Dawley rotter fik med sonde enten salin, AS i forskellige procentdele af totalforbruget af faste mælkebestanddele eller LAS på 2% af totalforbruget af faste mælkebestanddele i 10 eller 25 dage.
A group of 20 or more 2-days old suckling Sprague-Dawley rat pups were given by gavage for 10 or 25 days either saline, AA at various percentages of total milk solids consumed or IAA at 2% of total milk solids consumed.
Koncentrationerne af lungecollagen, lungevægt og levervægt var upåvirket.
Lung collagen concentrations, lung weight and liver weight were unaffected.
Hastigheden af lungeprotein­ og lungeelastinsyntese var 25­30% lavere i de rotter, der var behandlet med AS og LAS.
Rates of lung protein and elastin synthesis were lower by 25-30% in the AA and IAA treated pups.
Trykvolumenkurver var upåvirket. Lungevæv fra rotter behandlet med AS var mindre modent (Critchfield, J.W. 1988).
Pressure-volume curves were not affected.
4 grupper, hver på 5 marsvin, fik foder med 0,2% AS, 8,7% AS fri syre, 8,7% blandede K­, Na­ og Ca­salte af AS eller 8,7% blandede K­, Na­ og Ca­salte af IAS i 43 dage.
4 groups, each of 5 male guineapigs, were fed for 43 days diets containing 0.2% AA, 8.7% AA free acid, 8.7% mixed K, Na and Ca salts of AA or 8.7% mixed K, Na and Ca salts of IAA.
8,7% AS fri syre, men ikke saltene nedsatte knogletæthed og urinær hydroxyprolin.
8.7% free AA acid but not the salts decreased bone density and urinary hydroxyproline.
8,7% fri IAS forårsagede ingen demineralisering af knogler.
8.7% free IAA did not cause bone déminéralisation.
Ingen skadelige virkninger og identisk legemsvægt i forhold til kontrolgrupper blev konstateret (Bray, D. 1984).
No adverse effects and identical body weight gains to controls were noted (Bray, D. 1984).
Korttidsundersøgelser
Short-term studies
5 grupper, hver på 5 nyafvænnede mus, fik enten 0, 2%, 5% eller 10% glucoascorbinsyre, 10% AS eller 5% IAS i foderet.
5 groups, each of 6 weanling mice, received in their diet either 0, 2% 5% or 10% glucoascorbic acid, 10% AA or 5% IAA.
Glucoascorbinsyre forårsagede alvorlig skørbug med vægttab, diarré og kutane blødninger ved 5% samt 10% og mild skørbug ved 2%, men vækst og helbred var normal ved 10% AS og 5% SAS (WHO 1974).
Glucoascorbic acid caused severe scurvy with weight loss, diarrhoea and cutaneous haemorrhages at 5% and 10%, mild scurvy at 2% but normal growth and health were seen with 10% AA or 5% SAA (WHO 1974).
5 grupper, hver på 10 8 uger gamle B6C3F1 han- og hunmus, fik 0,625%, 1,25%, 2,5%, 5% og 10% Na-IAS i drikkevandet i 10 uger.
5 groups, each of 10 male and 10 female B6C3F1 mice aged 8 weeks, were given 0.625%, 1.25%, 2.5%, 5% and 10% Na-IAA in their drinking water for 10 weeks.
20 hanner og 20 hunner dannede kontrolgrupper på destilleret vand.
20 males and 20 females were the controls on distilled water.
Hanmus på 5% LAS tog mindre på i vægt end kontrolgruppen, hunmus på 5% LAS tog mere på i vægt end kontrolgruppen.
Males on 5% IAA gained less weight than controls, females on 5% IAA exceeded control weights.
Histologi viste udpræget atropi af leverceller og lymfoide follikler i milten (hanner ved 5 og 10%, hunner ved 10%) samt hydropisk degeneration af det renale tubulære epitel ved de samme niveauer (Inai, K. 1989).
Histology showed marked atrophy of liver cells and lymphoid follicles of spleen (males at 5 and 10%, females at 10%) and hydropic degeneration of renal tubular epithelium at the same levels (Inai, K., 1989).
2 grupper, hver på 10 nyafvænnede Osbome-Mendel hanrotter, fik 0 eller 1% L-LAS i foderet i 36 uger.
2 groups, each of 10 male weanling Osbome-Mendel rats, were fed for 36 weeks 0 or 1% L-IAA in their diet.
Der var ingen signifikant forskel fra kontrolgruppen m.h.t. vækst, vægtforøgelse og dødelighed.
There were no significant differences from controls regarding growth, weight gain and mortality.
Makroskopisk patologi og histopatalogi af lunge, hjerte, lever, milt, bugspytkirtel, mave, tyndtarm, nyre, binyre, testes og lejlighedsvis undersøgelse af tyktarm, lymfeknuder, knogler, knoglemarv, skjoldbruskkirtel og biskjoldbruskkirtel viste ingen specifik skade, der kunne henføres til IAS (Fitzhugh, O.G. 1946).
Gross pathology and histopathology of lung, heart, liver, spleen, pancreas, stomach, small intestine, kidney, adrenal, testis and occasionally examination of colon, lymph node, bone, bone marrow, thyroid, parathyroid showed no specific lesions attributable to IAA (Fitzhugh, O.G. 1946).
5 grupper, hver på 10 F344 han- og hunrotter, fik 0,625%, 1,25%, 2,5%, 5% og 10% Na-IAS i drikkevandet i 13 uger.
5 groups, each of 10 male and 10 female F344 rats, were given 0.625%, 1.25%, 2.5%, 5% or 10% Na-IAA in their drinking water for 13 weeks.
Alle rotter på 10% nægtede at drikke og døde i løbet af 25 uger.
All rats on 10% refused to drink and died in 25 weeks.
3 hanner og 1 hun på 5% døde i løbet af 4 dage.
3 males and 1 female on 5% died in 4 days.
Alle andre grupper overlevede.
All other groups survived.
2,5% nedsatte legemsvægten med 12% i hanner og med 6% i hunner.
2.5% depressed body weight by 12% in males and 6% in females.
Ingen andre parametre blev indberettet (Abe, I. et al. 1984).
No other parameters were reported (Abe, I. et al 1984).
Langtidsundersøgelser
Long-term studies
3 grupper, hver på 50 B6C3F1 hanmus, fik 0, 1,25% eller 2,5% Na-IAS i drikkevandet og 3 grupper, hver på 50 B6C3F1 hunmus, fik 0, 2,5% eller 5% i foderet i 96 uger.
3 groups, each of 50 male B6C3F1 mice, were given 0,1.25% or 2.5% Na-IAA in their drinking water, 3 groups, each of 50 female B6C3F1 mice, were fed 0, 2.5% or 5% in their diet for 96 weeks.
Aflivning ved forsøgets afslutning skete i uge 110 efter en 14-ugers periode uden teststof.
Final sacrifice was at week 110 following 14 weeks recovery.
Den gennemsnitlige legemsvægt svarede til kontrolgruppens, men den endelige legemsvægt var højere i dyr der overlevede.
Average body weights were similar to controls but final body weights were higher in survivors.
Behandlede dyr overlevede bedre.
Treated animals survived better.
Forekomsten af tumorer adskilte sig ikke signifikant fra kontrollgruppen m.h.t. tid og sted for tumorernes fremkomst.
Tumour incidence at any site and time to tumour did not differ significantly from controls.
Minimal-effekt-niveauet var 3,3 g/kg legemsvægt hos hanrotter og 4 g/kg legemsvægt hos hunrotter; nedsat relativ hjernevægt forekom ved disse doser.
The minimal effect level in male mice was 3.3 g/kg b.w. and in female mice 4 g/kg b.w., reduced relative brain weight occurred at these doses.
Antallet af hepatocellulære adenomer og carcinomer steg hos hanrotter ved 49 g/kg legemsvægt, men forekomsten i kontrolgruppen var usædvanlig lav, og denne virkning forsvandt efter korrektion for overlevelse.
Hepatocellular adenomas and carcinomas were increased in male mice at 49 g/kg b.w. but the incidence in controls was unusually low and this effect disappeared after adjustment for survival.
Kroniske toksiske virkninger blev ikke rapporteret i detaljer (Inai, K. 1989).
Chronic toxic effects were not reported in detail (Inai, K., 1989).
2 grupper, hver på 10 rotter (køn ikke angivet) fik foder, der indeholdt 0 eller 1% IAS, i 2 år.
2 groups, each of 10 rats (sex not stated), were fed diets containing 0 or 1% IAA for 2 years.
Der sås ingen effekt på vækst, dødelighed og histopatologi (organer og læsioner ikke opført) (Lehman, A.J. 1951).
No adversf effect on growth, mortality and histopathology (organs and lesions not listed) were observée (Lehman, A.J. 1951).
3 grupper, hver på 10 nyafvænnede Osborne-Mendel hanrotter, fik normalt foder, der indeholdt 5% fedt med 0, 0,05 eller 0,25% IAS-palmitat, i 2 år.
3 groups, each of 10 male weanling Osbome-Mendel rats, were given normal diei containing 5% lard with 0, 0.05% or 0.25% dietary IAA-palmitate for 2 years.
Vækst og dødelighed svarede til værdierne i kontrollgruppen.
Growth and mortalit) were similar to controls.
Lejlighedsvis hæmatologi i løbet af det første år viste ingen toksiske virkninger. Histopatologi (organer og læsioner ikke anført) viste ingen makroskopiske eller mikroskopiske forskelle fra kontrollgruppen og heller ingen tydelige læsioner, der kunne henføres til behandlingen (Fitzhugh, O.G. 1946).
Occasional haematology during the first year showed no toxic effects Histopathology (organs and lesions not specified) showed no gross or microscopic differences frorr controls nor any distinct lesions attributable to treatment (Fitzhugh, O.G. 1946).
3 grupper, hver på 52 F344/Du Cr han- og hunrottter, fik 0,1,25 eller 2,5% Na-IAS i drikkevandet i 96 uger.
3 groups, each of 52 male and 52 female F344/Du Cr rats, were given for 96 weeks in their drinking water 0,1.25% or 2.5% Na-IAA.
2,5% hæmmede forøgelsen af legemsvægt hos begge køn, men mere hos hunner i løbet af andet år. Den gennemsnitlige levealder var ens i alle grupper.
2.5% depressed body weight gains in both sexes but more in females during the 2nd year.
Der sås ingen specifikke tumorer og ingen forkortelse af tid/tumor-forholdet, der kunne tilbageføres til behandlingen.
No specific tumours and no shortening of time-to-tumour attributable to treatment were noted.
Kronisk toksiske virkninger blev ikke undersøgt korrekt, men nogle få læsioner optrådte hos rotter på høj dosering (Abe, I. et al. 1984).
Chronic toxic effects were not properly investigated but a few lesions occurred in high dose rats (Abe, I. et al 1984).
4 beagles fik i alt 1 g IAS om dagen oralt i 240 dage.
4 beagles received a total of 1 g IAA daily orally for 240 days.
En anden gruppe på 4 beagles fik 5 g LAS om dagen i 50 dage fulgt af 7,5 g om dagen i 190 dage.
Another group of 4 beagles received 5 g IAA for 50 days followed by 7.5 g daily for 190 days.
Der blev ikke observeret toksicitet.
No toxicity was observed.
Legemsvægt, vækst og hæmatologi var normale. Der sås ingen makroskopiske eller mikroskopiske forandringer p.g.a. behandlingen (Orahovats, P.D. 1957).
Body weights, growth, haematology were normal.
En formel flergenerations reproduktionsundersøgelse er ikke blevet gennemført med LAS.
A formal multigeneration-reproduction study has not been carried out with IAA.
Teratogenicitetsurdersøgelser
Teratogenicity studies
Drægtige CD-l-mus fik 0,10,3, 47,6, 221,9 eller 1030 mg IAS /kg legemsvægt med mavesonde fra dag 6 til 16 af drægtigheden.
Pregnant CD-I mice were given IAA at 0,10.3,47.6,221.9 or 1030 mg/kg b.w. by gavage from day 6 to 16 of pregnancy.
Der sås ingen effekt på overlevelse af moderdyr eller fostre,og ingen teratogen effekt på bløde væv eller skelet (FDRL 1974).
No adverse effects were noted on maternal or foetal survival and no soft tissue or skeletal teratogenic effects were noted (FDRL 1974).
Drægtige Wistar-rotter fik 9,0, 41,8,194,9 eller 900 mg LAS /kg legemsvægt i foderet fra dag 6 til 16 af drægtigheden.
Pregnant Wistar rats were given IAA at 9.0, 41.8,194.0 or 900 mg/kg b.w. in their diet from day 6 to 16 of pregnancy.
Der sås ingen effekt på overlevelse af moderdyr eller fostre,og ingen teratogen effekt på bløde væv eller skelet (FDRL 1974).
No adverse effects on maternal or foetal survival and no soft tissue or skeletal teratogenic effects were noted (FDRL 1974).
Drægtige Wistar-rotter fik 0, 0,05, 0,5 eller 5% IAS /kg legemsvægt i foderet fra dag 7 til 14 af drægtigheden.
Pregnant Wistar rats were given diets containing 0, 0.05%, 0.5% or 5% IAA from day 7 to 14 of pregnancy.
Der sås ingen effekt på forøgelse af legemsvægt, foetal død, antal af unger, foetal kønsfordeling, foetal legemsvægt og placentavægt. Der sås ingen teratogen effekt på bløde væv eller skelet .
No adverse effects were noted on body weight gain, foetal deaths, litter numbers, foetal sex ratio, foetal body weight and placental weight.
Den postnatale udvikling var upåvirket (Ema, M. 1985).
Postaatal development was unaffected (Ema, M. 1985).
IAS havde embryotoskiske virkninger, der var tæt forbundet med den dosis, der blev indsprøjtet i luftsækken eller blommen af befrugtede æg.
IAA had embryotoxic effects closely related to the dose injected into the air sac or yolk of fertilised eggs.
Embryonisk dødelighed steg, og flere anormale kyllinger blev udklækket, men histopatalogi var uklar.
Embryonic mortality was increased and more abnormal chicks hatched but histopathology was inconclusive.
Mutagenicitetsundersøgelser
Mutagenicity studies
En tilbagemutationstest i Salmonella bakterier med TA 100 +/- S9, hvor der brugtes LAS som fri syre, var svagt positiv og dosisafhængig op til 20 mg/plade.
A salmonella reverse mutation test with TA 100 +/- S9 using IAA free acid was weakly positive and dose dependent up to 20 mg/plate.
Na-IAS og AS var negative op til 5 mg/plade (Ishidate, M. 1984).
Na-IAA and AA were negative up to 5 mg/plate (Ishidate, M., 1984).
En tilbagemutationstest i Salmonella (stammer ikke nævnt) var negativ op til 0,5% (w/v) LAS (Litton Bionetics 1976). En tilbagemutationstest i Salmonella i TA 1530, 1535, 1536,1537,1538 +/S9 var negativ (Newell, G.W. 1974). En tilbagemutationstest i Salmonella i TA 98 var negativ for Na-IAS (Kawachi, T. et al. 1980). En tilbagemutationstest i Salmonella i TA 98 og TA 100 +/- S9 var negativ for Na-IAS (Peters, J.H. et al. 1983).
A salmonella reverse mutation test (strains not mentioned) was negative up to 0.5% (w/v) IAA (Litton Bionetics 1976).
LAS var mutationsmæssigt inaktiv mod Sacch. cerev. ved koncentrationer på 2% og 4% (Litton Bionetics 1976). Koncentrationer på 5% Na-IAS øgede ikke mitoserekombinationsfrekvensen i Sacch. cerev. D3 (Newell, G.W. et al. 1974).
IAA was mutationally inactive against Sacch. cerev. at concentrations of 2% and 4% (Litton Bionetics 1976).
Værtsmedierede assays:
Host-mediated assays:
Na-IAS var ikke mutagen i et værtsmedieret assay, hvor der brugtes Salm. typhim. TA 1530 eller Sacch. cerev. D3 (Newell, G.W. et al. 1974).
Na-IAA was not mutagenic in a host-mediated assay using Salm. typhim.TA 1530 or Sacch. cerev. D3 (Newell, G.W. et al 1974).
Na-IAS og IAS var inaktive i CHL- celler (kinesisk hamster fibroblast) for kromosomale afvigelser op til 0,25 mg/ml og 48-timers inkubation (Ishidate, M. et al. 1984).
Na-IAA and IAA were inactive in Chinese hamster fibroblast (CHL) cells for chromosomal aberrations up to 0.25 mg/ml and 48 hour incubation (Ishidate, M. et al 1984).
Na-IAS forårsagde ingen kromosomale afvigelser i CHL-fibroblaster med S9 (Matsuoka, A. et al. 1979).
Na-IAA caused no chromosomal aberrations in CHL fibroblasts with S9 (Matsuoka, A. et al 1979).
En test i rotteknoglemarv blev rapporteret positiv for Na-IAS, men de indberettede data er for utilstrækkelige til at bedømme testens værdi (Kawachi, T. et al. 1980).
A test in rat bone marrow was reported positive for Na-IAA but insufficient details are reported to assess validity (Kawachi, T. et al 1980).
Na-IAS blev testet i rotter med dosisniveauer på 0, 0,2, 1,0 og 5,0 g/kg legemsvægt, der blev givet enten én gang eller fem dage efter hinanden.
Na-IAA was tested in rats at dose levels of 0, 0.2, 1.0 and 5.0 g/kg b.w given either once or on ï successive days.
Den positive kontrol var 0,2 mg TEM/kg legemsvægt givet i.p., med avl gennemført over 8 uger.
The positive control was 0.2 mg TEM/kg b.w. given i.p., breeding being carried oui over 8 weeks.
Lejlighedsvise signifikante forskelle var hverken dosis- eller tidsafhængige (Newell, G.W. et al. 1988).
No treatment-related changes in early and late foetal deaths, corpora lutea and preimplantation losses were noted.
Voksne hanmus blev behandlet med niveauer i foderet på 1% eller 5% Na-IAS i 7 uger; postivkontrollen var 4 ugers behandling med TEM i drikkevandet.
Adult male mice were treated for 7 weeks with dietary levels of 1% or 5% Na-IAA, positive control being 4 weeks' treatment with TEM in the drinking water.
100 Fj hanner fra hver gruppe blev hver parret med 3 hunner, og ikke-ynglende, formodede sterile og delvis sterile blev identificeret.
100 Fj males from each group were mated with 3 females each and the nonbreeders, presumptive steriles and partially steriles identified.
Efter genyngling var der 3 kontroldyr, 20 TEM- og 3 IAS-behandlede dyr tilbage.
Rebreeding left 3 controls, 20 TEM and 3 IAA treated males.
Cytogen vurdering af meiotiske kromosomer viste kun arvelige reciproke translokationer hos de TEM-behandlede rotter. Der var ingen virkning på mandlig fertilitet (Jorgenson, TA. et al. 1978, Newell, G.W. et al. 1988).
Cytogenetic evaluation of meiotic chromosomes showed heritable reciprocal translocations only in the TEM-treated males.
Undersøgelser af mutagenicitetsmodulation
Studies on mutagenicity modulation
Den modulerende virkning af menneskelige urinkoncentrater på de mutagene og promutagene aktiviteter af 2-acetylaminfluoren, 2-anthramin og 2,3,6-trinitrotoluen på Salm. typhim.
The modulating effect of human urine concentrates on the mutagenic or promutagenic activities of 2-acetylaminofluorene, 2-anthramine and 2,3,6-trinitrotoluene on Salm. typhim.
TA 98 og 100 blev ikke konsekvent forandret, hvadenten 30, 60 eller 90 mg AS eller 600 mg LAS om dagen blev indtaget (Peters, J.H. et al. 1983).
TA 98 and TA 100 were not changed consistently, whether 30, 60 or 90 mg AA or 600 mg IAA/day were ingested additionally (Peters, J.H. et al. 1983).
Undersøgelser af tumorfremmende virkning
Studies on tumour promotion
En øget carcinogen effekt kunne kun iagttages, når Na-AS og Na-IAS blev givet med 5% i foderet.
An enhanced carcinogenic response could be observed only when Na-AA and Na-IAA were given at 5% in the diet.
Promotor effekt var begrænset til formave, tarm og urinblære. Dette tyder på, at natrium-ionen snarere end AS eller IAS er ansvarlig (Fukushima, S. et al. 1986, Fukushima, S. et al. 1986, Fukushima, S. et al. 1986, Fukushima, S. et al. 1987, Shibata, MA. et al. 1989).
Promotion effects were limited to forestomach, colon and urinary bladder.