natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ved enhver beslutning vedrørende udformningen af domstolsordningen må retsinstansernes uafhængighed og deres dommes bindende virkning derfor fastholdes.
Any decision affecting the structure of the judicial system must therefore ensure that the courts remain independent and their judgments binding.
I modsat fald ville man skade selve grundlaget for fællesskabsretsordenen.
Were that not to be the case, the very foundations of the Community legal order would be undermined.
I henhold til artikel L i traktaten om Den Europæiske Union falder Unionens virke vedrørende den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og samarbejdet om retlige og indre anliggender i det væsentlige uden for Domstolens kompetence \ I denne forbindelse må regeringskonferencens opmærksomhed henledes på de juridiske problemer, som kan opstå på lang — eller måske endda på kort — sigt.
By virtue of Article L of the Treaty on European Union, the Court of Justice has, for all practical purposes, no jurisdiction over activities of the Union which fall within the spheres of common foreign and security policy and of cooperation in the fields of justice and home affairs.1In that regard, the attention of the Intergovernmental Conference should be drawn to the legal problems which may arise in the long, or even the short, term.
For det første er det klart, at de borgere, som påvirkes af Unionens virke, specielt på området for samarbejdet om retlige og indre anliggender, bør sikres en retsbeskyttelse, som må indrettes således, at der sikres sammenhæng i fortolkningen og anvendelsen dels af fællesskabsretten, dels af de bestemmelser, der vedtages som led i dette samarbejde.
Thus, it is obvious that judicial protection of individuals affected by the activities of the Union, especially in the context of cooperation in the fields of justice and home affairs, must be guaranteed and structured in such a way as to ensure consistent interpretation and application both of Community law and of the provisions adopted within the framework of such cooperation.
Endvidere kan det være nødvendigt at afgrænse Unionens kompetence i forhold til medlemsstaternes og den kompetence, der tilkommer hver enkelt af Unionens institutioner.
Further, it may be necessary to determine the limits of the powers of the Union vis-à-vis the Member States, and of those of each of the institutions of the Union.
Endelig må der fastsættes en passende ordning med henblik på at sikre en ensartet gennemførelse af de trufne beslutninger.
Finally, proper machinery should be set up to ensure the uniform implementation of the decisions taken.
Det er åbenbart, at den ensartede fortolkning og anvendelse af fællesskabsretten og de aftaler, som er uløseligt forbundet med gennemførelsen af traktaternes målsætninger, forudsætter, at der findes én enkelt retsinstans som Domstolen, der endeligt tager stilling til, hvad der er gældende ret i hele Fællesskabet.
It is obvious that the need to ensure uniform interpretation and application of Community law and of the conventions which are inseparably bound up with the achievement of the objectives of the Treaties presupposes the existence of a single judicial body, such as the Court of Justice, which can give definitive rulings on the law for the whole of the Community.
Dette krav er afgørende i enhver sag, som har forfatningsmæssig karakter, eller som på anden måde rejser et problem, der er vigtigt for retsudviklingen.
That requirement is essential in any case which is constitutional in character or which otherwise raises a question of importance for the development of the law.
II - ANVENDELSEN AF TRAKTATEN OM DEN EUROPÆISKE UNION
II - THE APPLICATION OF THE TREATY ON EUROPEAN UNION
For så vidt angår Domstolen har de ændringer, som følger af traktaten om Den Europæiske Union, hidtil kun haft begrænsede virkninger.
As far as the Court of Justice is concerned, the effect of the amendments introduced by the Treaty on European Union has to date been only limited.
Dette skyldes dels, at traktaten først for nylig er trådt i kraft, dels den tidsmæssige forskydning, som der nødvendigvis vil være mellem indførelsen af bestemte procedurer eller gennemførelsen af visse bestemmelser og det tidspunkt, hvor de får betydning under en retstvist.
The reasons for that are, firstly, that the Treaty has only recently come into force and, secondly, that a certain period is bound to elapse between the introduction of procedures or the implementation of provisions, and their repercussions in terms of litigation.
På det formelle plan er der både i EF-statutten for Domstolen og i Domstolens og Rettens procesreglementer foretaget de ændringer, som traktaten om Den Europæiske Union har nødvendiggjort.
At a formal level, the amendments required by the Treaty on European Union have been made to the EC Statute of the Court and to the Rules of Procedure both of the Court of Justice and of the Court of First Instance.
Ændringerne i statutten blev efter anmodning fra Domstolen godkendt af Rådet ved afgørelse af 22. december 19942. Ændringerne i Domstolens procesreglementet blev efter at være godkendt af Rådet vedtaget af Domstolen den 21.
The amendments to the Statute were approved by the Council, at the request of the Court, by decision of 22 December 1994.2The Court of Justice adopted the amendments to its Rules of Procedure on 21 February 1995, following approval by the Council.3The Court of First Instance adopted the amendments to its Rules
Domstolen har i kendelse af 7.4.1995, sag C-167/94, Grau Gomis m.fl., endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, erklæret sig inkompetent til som led i en præjudiciel forelæggelse at fortolke artikel B i traktaten om Den Europæiske Union.
In its order of 7 April 1995 in Case C-167/94 Grau Gomis and Others, not yet published in the ECR, the Court held that it had no jurisdiction, in the context of a preliminary ruling, to interpret Article Β of the Treaty on European Union.
Den første nyskabelse, som allerede har haft en mærkbar virkning i praksis, er en ændring, hvis gennemførelse afhang af Domstolen selv, nemlig den nye affattelse af artikel 165, stk. 3.
At a practical level, as yet the first innovation to have borne fruit to any appreciable extent is the one whose implement ιtion depended on the Court itself, namely the new version of Article 165(3).
Efter denne bestemmelse kan Domstolen fremover henvise alle sager til en afdeling, medmindre en medlemsstat eller en institution, som er part i sagen, anmoder om, at sagen behandles i plenum.
L ider that provision, the Court of Justice may now assign any case to a Cham; er unless a Member State or an institution which is a party to the proceedings,, requests that the case be heard in plenary session.
De sager, som rejser grundlæggende problemer, behandles fortsat i plenum, men Domstolen anvender ofte den nye mulighed, den har fået, med hensyn til de sagstyper, som tidligere skulle behandles i Domstolens plenum.
Whilst cases raising fundamental issues are still heard in plenary session, the Court makes regular use of ihis new possibility in cases which previously had to be heard by the plenary.
Dette har sandsynligvis medvirket til den nedsættelse af sagsbehandlingstiden, som fremgår af de nyeste statistikker5. Dette resultat har kunnet opnås på grund af holdningen hos medlemsstaterne og institutionerne, som kun i undtagelsestilfælde har anmodet om, at sagerne blev behandlet i Domstolens plenum.
Ihis has probably contributed to the shortening of the length of proceedings revpaled in the most recent statistics.5 That achievement has been made possible by the attitude of the Member States and the institutions, which have confined to exceptional cases their requests that the Court sit in plenary session.
Hvad angår de ændringer vedrørende Domstolen, som er foretaget i andre bestemmelser i traktaten, bemærkes, at der er anlagt et annullationssøgsmål i medfør af artikel 173, stk. 1, i bestemmelsens nye affattelse til prøvelse af en retsakt, der var vedtaget af Europa-Parlamentet og Rådet efter den i EF-traktatens artikel 189 Β omhandlede procedure *.
As regards the other Treaty amendments of direct concern to the Court, one action has been brought under the new version of Article 173(1) of the EC Treaty, for annulment of a measure adopted by the European Parliament and the Council in accordance with the procedure laid down in Article 189b of the EC Treaty.6
Rådet har ligeledes anlagt en ny sag 7 med hjemmel i EF-traktatens artikel 173, stk. 1, der er udtryk for den løsning, som allerede var fastslået i Domstolens praksis8, og hvorefter retsakter fra Europa-Parlamentet, som har til formål at have retsvirkninger i forhold til tredjemand, kan gøres til genstand for annullationssøgsmål.
The new version of Article 173(1) of the EC Treaty, which endorses the solution provided by the Court's case-law7, namely that an action for annulment may lie against measures adopted by the European Parliament intended to have legal effects vis-à-vis third parties, has also formed the basis for a recent action brought by the Council.8
Europa-Parlamentet, hvis ret til at anlægge et annullationssøgsmål til prøvelse af en retsakt fra Rådet eller Kommissionen med henblik på at bevare dets prærogativer
Similarly, the European Parliament, whose right to bring an action for annulment of an act of the Council or the Commission in order to safeguard its prerogatives had already been recognized9and indeed exercised on a number of occasions before the Treaty on European Union entered into force, has been able
Den gennemsnitlige sagsbehandlingstid ved Domstolen er for direkte søgsmål faldet fra 22,9 måneder i 1993 til 20,8 måneder i 1994, for præjudicielle sager fra 20,4 til 18,0 måneder, mens sagsbehandlingstiden for appelsager er steget fra 19,2 til 21,2 måneder.
Between 1993 and 1994, the average length of proceedings for direct actions before the Court of Justice went from 22.9 months to 20.8 months; for preliminary rulings from 20.4 to 18.0 months; and for appeals from 19.2 to 21.2 months.
Dette sidste forhold skyldes navnlig, at antallet af appelsager inden for konkurrenceområdet, som ofte er langvarige og komplicerede, er steget forholdsvis mere end antallet af appelsager inden for personaleområdet.
The last figure is due in particular to the relative increase in the number of appeals in the field of competition, which are often long and complex, compared with those in Community staff cases.
Sag C-233/94, Tyskland mod Parlamentet og Rådet.
Case C-233/94 Germany v Parliament and Council.
Sag C-41/95, Rådet mod Parlamentet.
Case C-41/95 Council v Parliament.
Dom af 23.4.1986, sag 294/83, Les Verts mod Europa-Parlamentet, Sml. s. 1339.
Case C-70/88 Parliament v Council [1990] ECR 1-2041.
allerede var blevet anerkendt9, og som allerede i flere tilfælde havde udnyttet denne ret, inden traktaten om Den Europæiske Union trådte i kraft, har ligeledes med støtte i den nye bestemmelse i EF-traktatens artikel 173, stk. 3, som er en stadfæstelse af den nævnte retspraksis, anlagt tre nye annullationssøgsmål10.
to bring three further actions for annulment10 on the basis of the new version of Article 173(3) of the EC Treaty, which endorses the previous caselaw.
Derimod er de øvrige ændringer, som specifikt vedrører Unionens domstolssystem, endnu ikke blevet anvendt.
The Court has not been called upon to apply the other amendments relating specifically to the judicial system of the Union.
Dette gælder den nye affattelse af EF-traktatens artikel 171 (og den tilsvarende bestemmelse i Euratom-traktaten), hvorefter Kommissionen kan anlægge sag ved Domstolen med påstand om, at der pålægges en medlemsstat, som ikke har opfyldt en traktatbrudsdom, sanktioner. Det samme gælder med hensyn til de bestemmelser, som vedrører sager om Det Europæiske Monetære Institut, og med hensyn til artikel K.3, stk. 2, litra c), tredje led, i traktaten om Den Europæiske Union, hvorefter der kan tillægges Domstolen kompetence for så vidt angår konventioner, som indgås som led i samarbejdet om retlige og indre anliggender ".
That is true, for example, of the new version of Article 171 of the EC Treaty (and of the corresponding provision of the Euratom Treaty), which enables the Commission to bring an action before the Court of Justice seeking imposition of penalties on a Member State which has failed to comply with a judgment finding that it had infringed the Treaty; similarly there have been as yet no cases concerning the European Monetary Institute or pursuant to the last subparagraph of Article K.3(2)(c) of the Treaty on European Union, which allows attribution of jurisdiction to the Court of Justice in respect of the interpretation and application of conventions concluded within the framework of cooperation in the fields of justice and home affairs.11
Hvad angår den nye affattelse af EF-traktatens artikel 168 A (og de tilsvarende bestemmelser i EKSF- og Euratom-traktaterne), hvorefter der kan tillægges Retten i Første Instans kompetence til at træffe afgørelse i bestemte arter af sager, der anlægges af medlemsstaterne og institutionerne, dog ikke i præjudicielle sager, finder Domstolen, at det først kan komme på tale eventuelt at bringe denne bestemmelse i anvendelse, når man kan vurdere de erfaringer, man vil få ved Rettens udøvelse af den nyligt overførte kompetence til at træffe afgørelse i sager, som anlægges af private 12.
As regards the new version of Article 168a of the EC Treaty (and the corresponding provisions of the ECSC and Euratom Treaties), which makes it possible to confer jurisdiction on the Court of First Instance to hear and determine certain classes of action or proceedings brought by the Member States or the institutions, with the exception of questions referred for a preliminary ruling, the Court of Justice considers that the possibility of applying that provision can only be evaluated in the light of experience gained from exercise by the Court of First Instance of the jurisdiction recently transferred to it to hear and determine actions brought by individuals.12
Blandt de andre ændringer, som blev gennemført ved traktaten om Den Europæiske Union, er nogle allerede genstand for sager, som verserer ved Domstolen.
These include the principle of subsidiarity embodied in Article 3b of the EC Treaty,13 the new provisions relating to movement of capital in Articles 73b to 73h
Sag C-21/94, Parlamentet mod Rådet, C-271/94, Parlamentet mod Rådet, og C-303/94, Parlamentet mod Rådet.
Case C-21/94 Parliament ν Council, Case C-271/94 Parliament ν Council and Case C-303/94 Parliament ν Council.
I den eneste konvention af denne karakter, som hidtil er indgået, konventionen om en forenklet udleveringsprocedure mellem medlemsstaterne i Den Europæiske Union, jf. Rådets retsakt af 10.3.1995 (EFT C 78 af 30.3.1995, s. 1), tillægges der ikke Domstolen kompetence.
The only convention of that type yet signed, the Convention on simplified extradition procedure between the Member States of the European Union, drawn up by Council Act of 10 March 1995 (OJ 1995 C 78, p. 1) does not give any jurisdiction to the Court of Justice.
III - EN EVENTUEL REVISION AF BESTEMMELSERNE OM DOMSTOLSSYSTEMET
ΙΠ - POSSIBLE REVISION OF PROVISIONS RELATING TO THE JUDICIAL SYSTEM
Udviklingen i f æll e ss kabsr e tsor denen er i høj grad resultatet af det samarbejde, der er etableret mellem de nationale retsinstanser og Domstolen i forbindelse med de præjudicielle forelæggelser.
The development of the Community legal order has been to a large extent the fruit of the dialogue which has built up between the national courts and the Court of Justice through the preliminary ruling procedure.
Det er under dette samarbejde, retsordenens karakteristika er blevet fastslået, navnlig dens forrang for medlemsstaternes retsordener, den direkte virkning af en hel række bestemmelser og borgernes mulighed for at få erstatning, såfremt deres rettigheder krænkes ved en medlemsstats tilsidesættelse af fællesskabsretten.
It is through such cooperation that the essential characteristics of the Community legal order have been identified, in particular its primacy over the laws of the Member States, the direct effect of a whole series of provisions and the right of individuals to obtain redress when their rights are infringed by a breach of Community law for which a Member State is responsible.
Såfremt man begrænsede mulighederne for at forelægge sager for Domstolen, ville man bringe den ensartede anvendelse og fortolkning af fællesskabsretten i hele Unionen i fare, og der ville være en risiko for, at borgerne blev berøvet en effektiv retsbeskyttelse, og at enheden i retspraksis ville lide skade.
To limit access to the Court would have the effect of jeopardizing the uniform application and interpretation of Community law throughout the Union, and could deprive individuals of effective judicial protection and undermine the unity of the caselaw.
Hertil kommer, at ordningen med præjudiciel forelæggelse er en afgørende betingelse for, at det indre marked kan fungere, da denne ordning er nødvendig for at bevare fællesskabskarakteren af den retsorden, som er indført ved traktaterne, og da formålet med ordningen er at sikre, at denne retsorden under alle omstændigheder får den samme virkning i alle Den Europæiske Unions medlemsstater.
But that is not all. The preliminary ruling system is the veritable cornerstone of the operation of the internal market, since it plays a fundamental role in ensuring that the law established by the Treaties retains its Community character with a view to guaranteeing that that law has the same effect in all circumstances in all the Member States of the European Union.
Ethvert angreb, også selv om det kun er potentielt, på den ensartede anvendelse og fortolkning af fællesskabsretten i hele Unionen vil således kunne skabe konkurrenceforstyrrelser og forskelsbehandling af virksomhederne, hvorved de lige muligheder for virksomhederne og dermed det indre markeds hensigtsmæssige funktion bringes i fare.
Any weakening, even if only potential, of the uniform application and interpretation of Community law throughout the Union would be liable to give rise to distortions of competition and discrimination between economic operators, thus jeopardizing equality of opportunity as between those operators and consequently the proper functioning of the internal market.
En af Domstolens vigtigste opgaver er netop at sikre en sådan ensartet fortolkning, og dette sker ved besvarelsen af de spørgsmål, som de nationale retsinstanser forelægger.
One of the Court's essential tasks is to ensure just such a uniform interpretation, and it discharges that duty by answering the questions put to it by the national courts and tribunals.
Det bør derfor fortsat være muligt for alle retsinstanser at forelægge spørgsmål for Domstolen.
The possibility of referring a question to the Court of Justice must therefore remain open to all those courts and tribunals.
Effektiviteten af den præjudicielle procedure, som teknisk set kun er et led i sagen for den nationale ret, afhænger ganske vist af dens varighed.
It is true that the effectiveness of the preliminary ruling procedure, which from a technical point of view is merely a step in the national proceedings, depends on the time it takes.
En meget lang sagsbehandlingstid kan således medføre, at de nationale retsinstanser ikke forelægger præjudicielle spørgsmål.
If it takes too long, national courts may be discouraged from submitting questions for a preliminary ruling.
Sag C-268/94, Portugal mod Rådet, og C-271/94, Parlamentet mod Rådet.
Case C-268/94 Portugal ν Council and Case C-271/94 Parliament ν Council.
sagsbehandlingstiden yderligere for disse spørgsmål, og vil gerne understrege i denne forbindelse, at den nylige overførsel til Retten i Første Instans af direkte søgsmål, som anlægges af private, bør medføre en væsentlig nedsættelse af sagsbehandlingstiden for de øvrige sagstyper og navnlig de præjudicielle sager.
reduction in the time taken for other types of proceedings, in particular references for a preliminary ruling.
Domstolen undersøger for øjeblikket muligheden for at træffe yderligere foranstaltninger for at øge produktiviteten.
The Court is currently examining further measures to increase its productivity.
Det bemærkes i denne forbindelse, at hvad angår sager, der er af stor betydning, navnlig forfatningsmæssigt eller økonomisk, er det næppe muligt — og næppe heller ønskeligt — yderligere at afkorte sagsbehandlingstiden.
It should be pointed out in that regard that for cases of great importance — particularly constitutional or economic importance — it is hardly possible, or even desirable, to speed up the proceedings before the Court.
Men for så vidt angår sager af mindre betydning er en forenkling af sagsbehandlingen afgjort mulig og vil kunne få positive virkninger.
For cases of lesser importance, however, procedural simplification may certainly be envisaged and could have beneficial effects.
De foranstaltninger, som skal træffes i denne anledning, ligger inden for rammerne af Domstolens statut og procesreglement eller på det rent praktiske plan og nødvendiggør ikke ændringer i traktaterne.
The measures necessary for that purpose fall within the framework of the Statute of the Court and its Rules of Procedure, or are pure matters of practice, and do not require any amendment to the Treaties.
Med henvisning til det lange tidsrum, som forløb, inden Domstolens procesreglement blev tilpasset traktaten om Den Europæiske Union (de nødvendige ændringer blev først vedtaget i februar 1995) finder Domstolen det nødvendigt at smidiggøre bestemmelsen i EF-traktatens artikel 188, stk. 3, (og de tilsvarende bestemmelser i de andre traktater), hvorefter enhver ændring i reglementet kræver Rådets enstemmige godkendelse.
In view of the considerable period of time which elapsed before its Rules of Procedure were adapted in line with the Treaty on European Union (it was not possible to adopt the necessary amendments until February 1995), the Court considers that the rule in Article 188(3) of the EC Treaty (and in the corresponding provisions of the other Treaties), which requires the unanimous approval of the Council for any amendment to those Rules, should be relaxed.
Man kunne forestille sig, at Domstolen blev bemyndiget til selv at fastsætte sit procesreglement uden Rådets godkendelse, eller — såfremt medlemsstaterne finder det nødvendigt fortsat at have indseende med reglementet — at Domstolens forslag blev anset for godkendt ved udløbet af en vis frist, såfremt Rådet ikke forinden havde foretaget ændringer heri.
Thus, the Court might be authorized to adopt its Rules of Procedure without the approval of the Council or, if the Member States felt it indispensable to retain the right to be consulted, such approval might be deemed to be given on expiry of a specified period in the absence of amendments by the Council to the Court's proposal.
Der må i givet fald foretages en tilsvarende ændring i EF-traktatens artikel 168 A, stk. 4, og de tilsvarende bestemmelser i de andre traktater vedrørende procesreglementet for Retten i Første Instans.
A similar amendment would need to be made to Article 168a(4) of the EC Treaty and to the corresponding provisions of the other Treaties concerning the Rules of Procedure of the Court of First Instance.
I de anmodninger, som Domstolen efter indførelsen af toinstanssystemet har fremsendt til Rådet, har den allerede understreget, at de præjudicielle sager ikke egner sig til en ordning med toinstansbehandling, idet det dels vil medføre uacceptable lange sagsbehandlingstider, dels vil skabe problemer med hensyn til den vægt, der må tillægges domme afsagt i første instans, og med hensyn til, hvem der skal kunne iværksætte appel.
In its requests submitted to the Council following the introduction of a twotier court system, the Court of Justice has already stressed that such a system is not appropriate for preliminary ruling procedures both because it would be likely to lead to unacceptable procedural delays and because it would raise problems as to the authority of judgments given at first instance and as to identification of the parties entitled to lodge an appeal.