natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Situationen er anderledes for en hjemmehørende, idet den væsentligste del af skatteyderens skattepligtige indkomst normalt samles i bopælsstaten. Endvidere har denne stat normalt alle de oplysninger, der er nødvendige for at vurdere skatteyderens samlede skatteevne med hensyntagen til hans personlige og familiemæssige forhold.
Consequently, the fact that a Member State does not grant to a non-resident certain tax benefits which it grants to a resident is not, as a rule, discriminatory since those two categories of taxpayer are not in a comparable situation.
De medlemsstater, som har indgivet indlæg, har anført, at den forskellige behandling er begrundet i hensynet til, at beskatningsordningerne anvendes pi en sammenhængende mide i forhold til ikke-hjemmehørende.
Accordingly, Article 48 of the Treaty does not in principle preclude the application of rules of a Member State under which a non-resident working as an employed person in that Member State is taxed more heavily on his income than a resident in the same employment.
Ifølge medlemsstaterne er der en sammenhæng mellem inddragelsen af de personlige og familiemæssige forhold og retten til at beskatte globalindkomsten.
That argument cannot be upheld. In a situation such as that in the main proceedings, the State of residence cannot take account of the taxpayer's personal and family circumstances because the tax payable there is insufficient to enable it to do so.
Bopælsstaten, som alene har ret til at beskatte globalindkomsten, skal tage hensyn til de personlige og familiemæssige forhold, mens den stat, på hvis område den ikkehjemmehørende arbejder, ikke skal tage hensyn hertil, idet den pågældendes personlige og familiemæssige forhold i så fald vil blive taget i betragtning to gange, og han i begge medlemsstater ville opnå de skattemæssige fordele, der knytter sig hertil.
Where that is the case, the Community principle of equal treatment requires that, in the State of employment, the personal and family circumstances of a foreign non-resident be taken into account in the same way as those of resident nationals and that the same tax benefits should be granted to him.
Det forhold, at en medlemsstat ikke indrømmer en ikkehjemmehørende visse skattemæssige fordele, som tilkommer en hjemmehørende, indebærer derfor ikke generelt en forskelsbehandling, idet de to kategorier af skattepligtige ikke befinder sig i en sammenlignelig situation.
At the hearing, the Finanzamt argued that administrative difficulties prevent the State of employment from ascertaining the income which non-residents working in its territory receive in their State of residence.
Traktatens artikel 48 er således ikke som udgangspunkt til hinder for, at en medlemsstat anvender en bestemmelse, hvorefter en ikkehjemmehørende, som har lønnet arbejde i denne stat, beskattes hårdere af sin indkomst end en hjemmehørende, som har samme beskæftigelse.
The position is different, however, in a case such as this one where the non-resident receives no significant income in the State of his residence and obtains the major part of his taxable income from an activity performed in the State of employment, with the result that the State of his residence is not in a position to grant him the benefits resulting from the taking into account of his personal and family circumstances.
Dette argument kan ikke tiltrædes.
That argument likewise cannot be upheld.
I et tilfælde som det, der foreligger i hovedsagen, kan bopælsstaten ikke tage hensyn til den skattepligtiges personlige og familiemæssige forhold, idet den skat, han skal betale til denne stat, ikke er tilstrækkelig til, at der kan tages hensyn hertil.
Council Directive 77/799/EEC provides for ways of obtaining information comparable to those existing between tax authorities at national level.
Når det er tilfældet, indebærer det fællesskabsretlige ligebehandlingsprincip, at der i beskæftigelsesstaten skal tages hensyn til den
More particularly, it must be pointed out that the Federal Republic of Germany grants frontier
ikkehjemmehørende udlændings personlige og familiemæssige forhold på samme måde som for en hjemmehørende statsborger, og at der skal indrømmes ham samme skattemæssige fordele.
workers resident in the Netherlands and working in Germany the tax benefits resulting from the taking into account of their personal and family circumstances, including the 'splitting tariff.
ansættelse af skat af lønindkomst at påberåbe sig poster i indkomstopgørelsen (f.eks. udgifter til erhvervelse af indkomsten, særlige eller såkaldte »ekstraordinære« udgifter), der vil kunne udløse tilbagebetaling af en del af den indeholdte kildeskat.
Provided that they receive at least 90% of their income in Germany, those Community nationals are treated in the same way as German nationals.
Efter Rådets direktiv 77/799/EØF kan myndighederne siledes pi en mide, som kan sammenlignes med, hvad der gælder for skattemyndighederne på nationalt plan, få de nødvendige oplysninger.
By its fourth question, the national court essentially asks whether Article 48 of the Treaty must be interpreted as precluding a provision in the legislation of a Member State on direct taxation under which the benefit of procedures such as annual adjustment of deductions at source in respect of wages tax and the assessment by the administration of the tax payable on remuneration from employment is available only to residents, thereby excluding natural persons who have no permanent residence or usual abode on its territory but receive income there from employment.
Hvad særligt angår Forbundsrepublikken Tyskland mi det endvidere fastslås, at den indrømmer grænsearbejdere, som har bopæl i Nederlandene og er beskæftiget i Tyskland, skattemæssige fordele, hvorved der tages hensyn til deres personlige og familiemæssige forhold. Når de oppebærer mindst 90% af deres indkomst pi tysk omride, sidestilles disse EF-statsborgere siledes med tyske statsborgere.
However, it must be noted that those provisions are not binding and that neither the Finanzamt Köln-Altstadt nor the German Government has referred to any provision imposing an obligation on the tax administration to remedy in all cases the discriminatory consequences of application of the provisions of the EStG at issue.
Hvis arbejdsgiveren ikke udnytter denne ret, kan skattemyndighederne foretage denne ændring efter kalenderårets udløb.
It should be noted at the outset that in Germany the wages tax deducted at source is deemed to discharge all liability to income tax on remuneration from employment.
I denne forbindelse mi det imidlertid fremhæves, at disse bestemmelser ikke har bindende virkning, og at hverken Finanzamt Köln-Altstadt eller den tyske regering har henvist til nogen bestemmelse, hvorefter skattemyndighederne under alle omstændigheder skal afhjælpe konsekvenserne af den forskelsbehandling, der følger af anvendelsen af de omhandlede bestemmelser i EStG.
Secondly, since they do not have the benefit of the abovementioned procedures, non-residents who in the course of the year have left employment in a Member State in order to take up another post in another Member State, or who have been unemployed for part of the year, cannot obtain reimbursement of any overpaid tax from their employer or from the tax administration.
Med det fjerde spørgsmål ønsker den forelæggende ret i det væsentlige oplyst, om artikel 48 skal fortolkes siledes, at den er til hinder for, at ordninger som den årlige regulering af kildeskat, der er indeholdt i lønindkomst, og den administrative ansættelse af skat af lønindkomst efter skattelovgivningen i en medlemsstat kun indrømmes hjemmehørende, men ikke fysiske personer, som hverken har bopæl eller sædvanligt opholdssted på statens område, men dér oppebærer lønindkomst.
It is apparent from the order from the national court that an equitable procedure exists under German law pursuant to which a non-resident may ask the tax administration to review his situation and recalculate the taxable amount.
Det bemærkes indledningsvis, at sat af lønindkomst i Tyskland anses for betalt ved indeholdelsen af kildeskat.
That procedure is provided for by Paragraph 163 of the German tax code.
Endvidere bemærkes, at da de nævnte ordninger ikke gækler for ikkehjemmehørende, som i årets løber ophørt med at arbejde i en medlemsstat og derefter har taget arbejde på en anden medlemsstats omride, eller som har været arbejdsløse en del af iret, kan de ikke hos deres arbejdsgiver eller skattemyndighederne få tilbagebetalt den skat, der, måtte være opkrævet for meget.
According to the order from the national court, by virtue of the discharge from liability arising from the deduction at source, non-residents are first of all deprived, for reasons of administrative simplification, of the possibility of relying, in the procedure for the annual adjustment of deductions at source or in connection with the assessment by the administration of tax on remuneration from employment, on certain items forming part of the basis of assessment (for example, occupational expenses, special expenditure or so-called extraordinary costs) which might give rise to a partial refund of the tax deducted at source.
Det fremgår af forelæggelseskendelsen, at da den ved kilden indeholdte skat anses for den endelige skat, afskæres ikkehjemmehørende af hensyn til at forenkle forvaltningen fra muligheden for som léd i den årlige regulering af den indeholdte kildeskat eller som led i skattemyndighedernes
However, it does not suffice to meet the requirements of Article 48 of the Treaty for a foreign worker to have to rely on equitable measures adopted by the tax administration on a case-by-case basis.
Det fremgår af forelæggelseskendelsen, at der efter tysk ret findes en mulighed for skatteansættelse efter en rimelighedsvurdering, siledes at en ikkehjemmehørende kan anmode
Non-residents may thereby be placed in a less advantageous position than residents, the latter being taxed, by virtue of Paragraphs 42, 42a and 46 of the EStG, in principle in such a way that all items forming part of the basis of assessment are taken into account.
EØF-traktatens artikel 48 skal fortolkes således, at den kan begrænse en medlemsstats ret til at fastsætte, på hvilke betingelser en statsborger fia en anden medlemsstat er skattepligtig af indkomst, han oppebærer på dens område, og til at fastlægge de nærmere vilkår for beskatningen af sådan indkomst, idet en medlemsstat i henhold til denne artikel ikke med hensyn til opkrævning af direkte skatter kan behandle en statsborger fra en anden medlemsstat, som har udnyttet retten til fri bevægelighed og har lønnet arbejde på den førstnævnte medlemsstats område, mindre gunstigt end en statsborger i medlemsstaten, der befinder sig i samme situation.
Article 48 of the EEC Treaty must be interpreted as being capable of'limiting the right of a Member State to lay down conditions concerning the liability to taxation of a national of another Member State and the manner in which tax is to be levied on the income received by him within its territory, since that article does not allow a Member State, as regards the collection of direct taxes, to treat a national of another Member State employed in the territory of the first State in the exercise of his right of freedom of movement less favourably than one of us own nationals in the same situation.
EØF-traktatens artikel 48 skal fortolkes således, at den er til hinder for, at en medlemsstat anvender en bestemmelse, hvorefter en arbejdstager, der er statsborger i en anden medlemsstat, og som har bopæl i denne medlemsstat, men har lønnet arbejde på førstnævnte stats område, beskattes hårdere end en arbejdstager, som har bopæl på førstnævnte stats område og dér har samme beskæftigelse, når statsborgeren fia den anden medlemsstat — som i det luf ælde, der foreagger i hovedsagen — oppebærer hele eller næsten hele sin indkomst ved arbejde i den førstnævnte stat og ikke i den anden stat har en indkomst, der er tilstrækkelig til, at han dér kan beskattes på en sådan måde, at der tages hensyn til hans personlige og familiemæssige forhold.
Article 48 of the Treaty must be interpreted as precluding the application of rules of a Member State under which a worker who is a national of, and resides in, another Member State and is employed in the first State is taxed more heavily than a worker who resides in the first State and performs the same work títere when, as in the main action, the national of the second State obtains his income entirely or almost exclusively from the work performed in the first State and does not receive in the second State sufficient income to be subject to taxation there in a manner enabling his personal and family circumstances to be taken into account
EØF-traktatens artikel 48 skal fortolkes således, at den er til hinder for, at ordninger som den årlige regulering af kildeskat, der er indeholdt i lønindkomst, og den administrative ansættelse af skat af lønindkomst efter skattelovgivningen i en medlemsstat kun indrømmes hjemmehørende og dermed ikke finder anvendelse på fysiske personer, som hverken har bopæl eller sædvanligt opholdssted på statens område, men dér oppebærer lønindkomst·
Article 48 of the Treaty must be interpreted as precluding a provision in the legislation of a Member State on direct taxation under which the benefit of procedures such as annual adjustment of deductions at source in respect of wages tax and the assessment by the administration of the tax payable on remuneration from employment is available only to residents, thereby excluding natural persons who have no permanent residence or usual abode on its territory but receive income títere from employment.'
Generaladvokat P. Léger fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 22. november 1994.
Advocate General Léger delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 22 November 1994.
Skattebestemmelser, hvorefter hjemmehørende og ikkehjemmehørende personer er undergivet en forskellig indkomstskatteordning, kan være omfattet af anvendelsesområdet for EF-traktatens artikel 48.
Fiscal legislation which imposes a different system of income tax on residents and non-residnets may fall within the scope of Article 48 of the Treaty.
Denne artikel er som udgangspunkt ikke til hinder for, at en ikkehjemmehørende lønmodtager i beskæftigelsesstaten beskattes hårdere end en hjemmehørende person med den samme beskæftigelse, såfremt de ikke skattemæssigt befinder sig i en sammenlignelig situation.
In principle, that article does not preclude the State of employment from taxing a non-resident employee more heavily than a resident in the same employment where their situations are not comparable from a fiscal point of view.
?) m * w Mi s m ff terme j# tønder ¿w» »fø? wßmwt ¿f & m i > i^y en me$terøs#at g* område, som udøver en lønnet virksomhed pi medlemsstat A's område, og som 1) i medlemsstat A oppebærer hele eller næsten hele sin indkomst, og 2) i medlemsstat Β ikke har en indjtftmfr, som er tilstrækkelig til, at han dér kan blive undergivet en individuel beskatning, således at der tajes hensyn til hans personlige situation, fastsætter en højere indkomstskat end den, der kræves af en person, der er hjemmehørende i denne medlemsstat og har den samme skattepligtige indkomst.
It does, however, preclude Member State A from setting, for a worker resident in Member State Β who is in salaried employment in Member State A and who (i) receives in Member State A the whole or the majority of his income and (ii) does not receive in Member State Β sufficient income to be taxable in that State taking into account his personal situation, higher income tax than that required of a resident in that Member State with the same taxable income.
Den pågældende arbejdstager skal følgelig have ret til de samme skattemæssige fordele som en hjemmehørende person.
That worker must therefore be entitled to the same fiscal benefits as the resident.
Artikel 48 er til hinder for, at en sidan lønmodtager ikke er omfattet af ordaingen med årlig regulering af skat af lønindkomst og ordningen med administrativ fastsættelse af indkomstskat, såfremt en hjemmehørende lønmodtager i den samme situation er omfattet af disse ordninger.«
It is contrary to Article 48 to exclude such an employee from the annual wages tax adjustment and from the assessment for income tax with account being taken of earnings from employment if a resident employee in the same situation would benefit therefrom.'
medlemsstat, forudsat at varigheden af dette arbejde ikke påregnes at overstige ét år, og at han ikke udsendes for at afløse en anden person, hvis udstationeringsperiode er udløbet
Member States is to be subject to the legislation of the Member State in whose territoiy the registered office or place of business of the undertaking or individual (in the singular) employing him is situated,
Forholdet er derimod omfattet af artikel 14, stk. 2, litra b), nr. i), i forordning nr. 1408/71, hvorefter en person, der normalt har lønnet beskæftigelse på to eller flere medlemsstaters område, er omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område han er bosat, såfremt han udfører en del af sit arbejde på dette område, eller såfremt han er beskæftiget i fiere
That conclusion is borne out by the fact that Article 14(2)(b)(ii) of Regulation No 1408/71 provides expressly that, if he does not reside in the territory of any of the Member States where he is pursuing his activity, a person normally employed in the territoiy of two or more
En dansk arbejdstager, der er bosat i Danmark og udelukkende er beskæftiget hos en virksomhed med forretningssted i Tyskland, og som regelmæssigt for tidsrum på flere timer om ugen og således, at der ikke gælder nogen begrænsning til ét år, som led i dette beskæftigelsesforhold udfører en del af sit arbejde i Danmark, er omfattet af artikel 14, stk 2, litra b), nr. i), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet.
The situation of a Danish worker, residing in Denmark and employed exclusively by an undertaking with its seat in Germany, who in the course of that employment relationship, regularly, for several hours each week and f or a period not limited to twelve months pursues his activity partly in Denmark, falls under Article 14(2)(b)(i) of Council Regulation (EEC) No 1408171 of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to self-employed persons and to members of their families moving within the Community.
Begrebet 'arbejde· i artikel 14, stk 2, litra b), nr. i), i forordning (EØF) nr. 1408/71 omfatter begrebet 'beskæftigelse'.·
"Activity" within Ote meaning of Article 14(2)(b)(i) of Regulation (EEC) No 1408/71 covers the term "employed".'
Han foreslog heri følgende besvarelse:
He proposed that the Court should answer as follows:
»1) Der foreligger ikke en udsendelse, jf. artikel 14, stk. 1, litra a), i forordning (EØF) nr. 1408/71 eller et hermed ligestillet forhold, når en dansk arbejdstager, som er bosat i Kongeriget Danmark, og som udelukkende er beskæftiget hos en virksomhed med forretningssted i Forbundsrepublikken Tyskland, for denne virksomhed med henblik på udførelse af arbejde for dennes regning regelmæssigt udøver beskæftigelse i Kongeriget Danmark for et tidsrum på flere timer om ugen og således, at der ikke gælder nogen begrænsning til ét år med hensyn til den påregnede varighed af beskæftigelsen.
1) The fact that a Danish worker, resident in the Kingdom of Denmark and exclusively employed by an undertaking with its seat in the Federal Republic of Germany, is required by that undertaking regularly to work on its behalf in the Kingdom of Denmark for several hours per week — the foreseeable duration of that work not being limited to a twelve month period — is not a posting within the meaning of Article 14(1 )(a) of Regulation (EEC) No 1408/71 and is not to be treated in the same way as such a posting.
2) En person, der udelukkende er beskæftiget hos en virksomhed med forretningssted i Forbundsrepublikken Tyskland og regelmæssigt som led i denne beskæftigelse udfører en del af sit arbejde
2) A person who is employed exclusively by an undertaking with its seat in the Federal Republic of Germany and who, in the course of that labour relationship, regularly performs part of his activities (several hours per week) in the Kingdom of Denmark is normally employed in the territoiy of two Member States for the purposes of Article 14(2) of Regulation (EEC) No 1408/71.
Forenede sager C-29/94 - C-35/94 Jean-Louis Aubertin m.fl. Fri bevægelighed for personer
Joined Cases C-29/94 to C-35/94 Jean-Louis Aubertin and Others Freedom of movement for persons
Præjudiciel »Frisører - Rådets direktiv 82/489/EØF· (Fjerde Afdeling) kvalifikationsbevis, selv om frisører med statsborgerskab i andre medlemsstater efter ordningen kan drive en frisørsalon uden at være i besiddelse af et kvalifikationsbevis og uden at skulle overdrage ansvaret for salonens drift til en hertil kvalificeret person, der er indehaver af et sådant kvalifikationsbevis.
Preliminary ruling (Hairdressers — Council Directive 82/489/EEC) (Fourth Chamber) operation to a manager who holds that diploma.
Ved syv domme af 4. oktober 1993, indgiet til Domstolen den 26. januar 1994, har Tribunal de grande instance de Charleville-Mézières (Frankrig) som kriminalret i medfør af EF-traktatens artikel 177 forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af Rådets direktiv 82/489/EØF af 19. juli 1982 om foranstaltninger, der for frisører skal lette den faktiske udøvelse af etableringsretten og den frie udveksling af tjenesteydelser.
By seven judgments of 4 October 1993, received at the Court on 26 January 1994, the Tribunal de Grande Instance (Regional Court), Charleville-Mézières (France), exercising its criminal jurisdiction, referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Council Directive 82/489/EEC of 19 July 1982 laying down measures to facilitate the effective exercise of the right of establishment and freedom to provide services in hairdressing.
Det fremgår af forelæggelsesdommene, at de pågældende straffesager angår franske statsborgere, der i Frankrig udøver virksomhed som frisør, og at de tiltalte ikke har gjort gældende, at de i en anden medlemsstat -skulle have erhvervet de for udøvelsen af denne form for virksomhed krævede faglige kvalifikationer.
There is thus no connecting factor between such situations and any of those contemplated by Community law, so that the Treaty rules on freedom of establishment are inapplicable.
De i sagen omhandlede omstændigheder har derfor ingen tilknytning til nogen af de forhold,
It is evident from the fourth and fifth recitals in the preamble to Directive 82/489 that the directive does not aim to harmonize the conditions laid down by national rules for access to the occupation of hairdresser and the pursuit of that occupation.
Den nationale retsinstans ønsker oplyst, hvorvidt fællesskabsretten, jf. herved navnlig direktiv 82/489, skal fortolkes siledes, at den er til hinder for en national ordning, hvorefter retten til at drive en frisørsalon for statsborgere i den pågældende medlemsstat er betinget af, at vedkommende er indehaver af et
That question must be understood as meaning that the national court is asking whether Community law, in particular Directive 82/489, must be interpreted as precluding national rules which require nationals of that Member State to hold a diploma in order to operate a hairdressing salon, while permitting hairdressers who are nationals of other Member States to operate a hairdressing salon without holding such a diploma and without being obliged to entrust its
som fællesskabsretten tilsigter at regulere, hvorfor traktatens regler om etableringsfriheden ikke finder anvendelse.
Advocate General Lenz delivered his Opinion at the sitting of the Fourth Chamber on 15 December 1994.
Hvad angir direktiv 82/489 fremgår det af fjerde
He proposed that the Court should reply as follows:
Han foreslog heri følgende besvarelse af det præjudicielle spørgsmål:
Case C-417/93 European Parliament ν Council of the European Union