natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Da den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik nu ind drages i unionens arbejdsområde, er det naturligt at sammenlægge de organer, der skal deltage i udarbejdelsen og opfølgningen heraf.
The same procedure will be used to avert the risk of inconsistency between common foreign and security policy and national foreign policies, in addition to the rules governing the coordination of national policies. cies.
I øvrigt er det De Faste Repræsentanters Komité, der står for forberedelsen af Rådets arbejde, når det dre jer sig om den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, på samme måde som det gælder for Fællesskabets øvrige aktiviteter i henhold til artikel 4 i Traktaten om Oprettelse af et Fælles Råd og en Fælles Kommission for De Europæiske Fællesskaber.
There are also specific provisions relating to external economic relations and development policy to ensure that the Member States take a coordinated line on the international scene in matters which are not directly within the Union powers.
Når der findes en fælles politik — hvad enten det drejer sig om udenrigs- eller sikkerhedsspørgsmål — må unionen som sådan repræsenteres i de mellemfolkelige forbindelser.
Reflecting the importance which the Union attaches to playing an active part in its own right on the inter national scene, this Article begins by stating that the Union shall formulate and implement a common external policy.
Artikel Y 7 fastsætter, hvorledes denne repræsentation skal foregå.
The wording bears witness to the recognition that in every task assigned to the Union by the Treaty, the internal aspect of Union action is necessarily mirrored by a corresponding external aspect.
Til forskel fra, hvad der er tilfældet på Fællesskabets andre kompetenceområder, hvor Kommissionen som regel tildeles en fremtrædende rolle, gælder der på dette område særlige regler, idet der må tages hensyn til udenrigsog sikkerhedsspørgsmålenes særlig følsomme karakter. ter.
While encompassing the entire range of policies which the Union has to conduct in its relations with nonmember countries and their peoples and with international organizations, the common external policy nevertheless has to make allowance for the particular nature of the various fields in which it will have to act. Separate arrangements therefore have to be laid down for:
I stk. 2, der går videre og er mere præcist udformet, opregnes de rettigheder, der skal sikre den snævre inddragelse af Europa-Parlamentet: Det fastsættes, at Europa-Parlamentet årligt skal have mindst én debat om den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik.
These agreements, which provide a general framework for relations with nonmember countries in all their aspects, are of such a nature that the assent of Parliament should be required in the same way as for important agreements outside the foreign policy con text.
I for bindelse med denne debat skal Rådet og Kommissionen give eventuelle nødvendige forklaringer.
(i) foreign and security policy, the conduct of which constitutes one of the principal new tasks assigned to the Union by the Treaty;
Da parlamentsudvalgene på det udenrigspolitiske område i endnu højere grad end på andre områder er det rette forum for samarbejdet mellem de parlamentariske og de udøvende organer, gives der i den her behandlede artikel udtrykkeligt Europa-Parlamentets kompetente udvalg mulighed for at høre Rådet eller Kommissionen, enten på sidstnævnte organers initiativ eller på egen anmodning.
The Commission would administer agreements in all areas other than foreign policy.
I betragtning af, at det europæiske udenrigspolitiske samarbejde i Den Europæiske Fælles Akt blev holdt adskilt fra Fællesskabets øvrige arbejdsområder, blev forberedelsen og gennemførelsen af de aktiviteter, der henhørte under dette samarbejde, også rent admini
(i) first, the original Treaty was sketchy in its treat ment of the external aspect of Community activities (being confined to commercial policy and association agreements); the gaps have had to be filled in by the Court of Justice and controversy and disagreement have always been the order of the day;
Unionens repræsentation, når det drejer sig om for bindelser med tredjelande, internationale organisationer og internationale konferencer, foregår ifølge stk. 1, første afsnit, efter en såkaldt »bicephal« model [som også anvendes i forbindelse med forhandling og indgåelse af aftaler henhørende under den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (artikel Y 25)].
(ii) external economic policy, development cooperation policy, and the Union's other areas of external responsibility, including those under EMU: this thus covers every external aspect of Union action.
Repræsentationen varetages af Rådets formandskab og Kommissionen i fællesskab.
These external policies, though viewed in more global and evolutive terms, correspond more closely to the traditional aspects of action pursued hitherto by the Com munity; consequently it seems more appropriate to implement common arrangements more in the traditional mould.
som er vedtaget inden for rammerne af Det Europæiske Politiske Samarbejde.
tion would involve both action by the Union and individual action by the Member States.
Heri pålægges der for mandskabet og Kommissionen, hver inden for sit kompetenceområde, et særligt ansvar for at overvåge tilvejebringelsen og opretholdelsen af denne sammenhæng. menhæng.
As the Article indicates, the common foreign and security policy on the one hand, and external economic policy and development cooperation policy on the other are each governed by a separate chapter.
Dette krav er nu mere påkrævet end nogensinde, fordi der bliver tale om en fælles udenrigs- og sikker hedspolitik.
(i) the first concerns the general question of the Union's attitude towards the outside world;
Kravet om sammenhæng kommer til udtryk i stk. 1.
Section 1 : General provisions
Stk. 1, andet afsnit, tager sigte på at overvinde en vanskelighed, der kan opstå i forbindelse med visse internationale organisationer eller visse organer hen hørende under sådanne organisationer, i de tilfælde, hvor kun visse medlemsstater er medlemmer af de pågældende organisationer eller deltager i deres organer (f.eks.
Reflecting the gradual process through which the common foreign and security policy is intended to develop and be conducted, this Article defines the components which go to make up that policy:
FN's Sikkerhedsråd, organerne under Atlantpagten eller Den Vesteuropæiske Union).
The seeds of a common foreign and security policy were already contained in Title III of the Single European Act relating to European cooperation in the sphere of foreign policy.
Det kan således forekomme, at unionens repræsentation i disse organisationer eller organer ikke kan foregå efter de i stk. 1 fastsatte regler.
But there the policy was intended to develop alongside Community activity proper — in the wings, so to speak.
I sådanne tilfælde gives der ved hjælp af en procedureregel Rådet mulighed for, med udvidet kvalificeret flertal og på forslag af Kommissionen eller en medlemsstat, at pålægge en eller flere medlemsstater, som deltager i de pågældende internationale organisationer eller deres organer, dér at repræsentere unionens holdning.
Here it is fully incorporated as one of the tasks of the Union as such. The inclusion of foreign and security policy in the sphere of Union action through this Article represents one of the major innovations of the new Treaty on the path towards European Union.
Det vigtigste, også på dette punkt, er, at Fællesskabet taler med én stemme.
The provisions of this Article thus form a bedrock and occupy a place of cardinal importance.
Denne træffes i givet fald efter proceduren i artikel Y 3, stk. 2, der omhandles ovenfor.
(i) common action on matters that have been declared to be of vital common interest in accord ance with the procedure laid down in Article Y3 ;
Den åben hed over for omverdenen, der bør ligge bag unionens handlinger når det drejer sig om udenrigs- og sikker hedspolitik, fremhæves.
(ii) foreign policy action which remains in the national domain in principle, but where the Member States are bound to act in close cooperation.
Tværtimod anfægter det ikke medlemsstater nes akkrediterede repræsentationer i tredjelande eller ved internationale organisationer.
Article Yl, the wording of which is largely based on the fifth point of the preamble to the Single Act, states that the Union shall conduct a common foreign and security policy and defines the aims and principles it is to pursue.
Men det er vigtigt, at disse repræsentationer, der eventuelt kan danne grupper, og dem, som Kommissionen har etableret, handler i nært samarbejde.
These aims and principles are those to which the Member States of the Union — and every civilized nation — have long subscribed in their relations with other countries and peoples.
Medlemsstaterne og Kommissionen skal styrke dette samarbejde ved at yde hinanden gensidig bistand og ved at give hinanden de oplysninger, der er nødvendige til sikring af en bedre repræsentation af unionen.
They are an expression of their fundamental beliefs as to the essential foundations for improved international relations: the preservation of peace and inter national stability, the development of friendly relations with all countries and the furtherance of democracy, the rule of law and respect for human rights.
Allerede i artikel 30, stk. 5, i Den Europæiske Fælles Akt hedder det, at der bør være sammenhæng mel lem Fællesskabets eksterne politik og den politik,
This mechanism operates in two stages, as proposed by the Commission in its opinion.
Domstolens prøvelsesret i henhold til Traktatens artikel 164-188 ophæves for så vidt angår det område, der dækkes af dette kapitel.
Due heed must be paid to the legacy of the past so that the fabric of links that each Member State has woven with other nations may be knit together in a rich new tapestry.
Da der er tale om særdeles politisk betonede afgørelser, vil en juridisk kontrol i forbindelse med de handlinger, der gennemføres som led i udenrigs- og sikkerhedspolitikken, generelt ikke være hensigtsmæssig.
Article Yl therefore makes explicit reference to the need for the Union to take account of the special relations of individual Member States.
Denne garanti for gensidig bistand udgør det minimum af politisk engagement, der må kræves af en unionstraktat. Den konkretiserer medlemsstaternes vilje til at sammenknytte deres skæbne på sikkerheds- og forsvarsområdet.
It assigns the task of deciding what these should be to the European Council after hearing the views of the European Par liament.
Disse målsætninger er indbyrdes uadskillelige og vil give unionen alle nødvendige virkemidler i hænde.
(ii) the Commission: here, unlike in other areas of Union action, the Commission does not enjoy sole right of initiative;
I denne artikel fastsættes regler for den udviklingsproces, der skal sikre gradvis indførelse af en fælles sikkerheds- og forsvarspolitik.
(ii) on the procedural side, it is proposed that the Council should act by a qualified majority, but that this should be the augmented majority specified by the second indent of Article 148(2) for Council decisions where there is no proposal from the Commission. This requires 54 votes in favour from at least eight Member States.
De overordnede mål for den fælles sikkerhedspolitik er ifølge denne artikel at styrke sikkerheden i Europa og opretholde freden i verden.
Clearly there is little point in retaining the rule where the Commission does not have the sole right of initiative.
Denne politik skal gennemføres under overholdelse af De Forenede Nationers pagt, idet sidstnævnte organisations rolle på sikkerhedsområdet således slås fast.
The augmented qualified majority specified in the second indent of Article 148(2) would always be sufficient to ensure that the Council reaches a decision.
Forskellen er dels, at der i selve beslutningsprocessen tages hensyn til, at sikkerhedsområdet er et særlig følsomt og betydningsfuldt område, dels at der allerede ved Traktatens ikrafttræden fastlægges en række spørgsmål på sikkerhedsområdet; et område, der anses for at være af væsentlig fælles interesse.
In contrast with Article Y3, which deals with matters that have been declared to be of vital common interest and therefore involve common action by the Union, Article Y4 concerns the other areas of foreign policy — including security — which have not been declared to be of vital common interest and so remain within the sphere of the individual Member States' foreign policy.
Endelig fastslås i denne artikel målet for den fælles sikkerhedspolitik på længere sigt, nemlig at etablere et fælles europæisk forsvar.
In deciding what matters are of vital common interest, the Union must take account of the special relations of the Member States and of the specific aspects of their external action.
Dette skal etableres under fuldstændig overholdelse af de forpligtelser, der er indgået inden for rammerne af Atlantpagten og NATO.
It could happen that some of the obligations entailed by common action might pose a difficulty for a particular Member State, this has to be avoided.
Europas specifikke interesser på forsvarsområdet blev af Den Vesteuropæiske Union nedfældet i et idékatalog, der blev vedtaget i Haag den 27. oktober 1987, og hvori ni af unionens medlemsstater giver udtryk for deres overbevisning om, at sikkerheds- og for svarsspørgsmål udgør en integrerende del af unionen.
The second subparagraph of paragraph I therefore provides that the European Council is to lay down the conditions under which one or more Member States may be granted dispensation from some of the obligations involved in com mon action at their request. The European Council would, of course, have to make sure that any such dispensation is compatible with the principle of the common action in question and that the Member State(s) concerned come back into line as soon as possible.
1 denne artikel fastslås en elementær solidaritetsforpligtelse, der konkretiserer unionsstaternes vilje til at sammenknytte deres skæbne på sikkerheds- og for svarsområdet.
Any such dispensation would also involve certain constraints for the Member States to which it is granted.
I overensstemmelse med konklusionerne af Det Europæiske Råds møde i Rom i december 1990 til lægges der således i henhold til stk. 1 allerede nu uni onen en rolle på sikkerhedsområdet, idet en række spørgsmål erklæres at være af væsentlig fælles inte resse og derfor skal behandles inden for rammerne af unionen.
Paragraph 1 broadly follows the wording of Article 30(2)(a) on the obligation to coordinate action on foreign policy matters of general interest.
Det vil være af afgørende betydning, at unionen, inden for rammerne af sikkerhedspolitikken, indfører en forskningspolitik, navnlig vedrørende den teknologiske forskning på rustningsområdet, og, ud fra hensynet til at opnå besparelser, standardisering og fjernelse af overlapning, sammen kobler indsatsen på våbenproduktionsområdet.
The second sub paragraph therefore requires the Member States to inform their partners in the Union and the Commission of any foreign policy measures they intend to take beforehand.
Det forhold, at man i Traktaten gengiver en af de grundlæggende bestemmelser i traktaten om Den Vesteuropæiske Union, er udtryk for en europæisk identitet på sikkerhedsområdet, selv om dette natur ligvis ikke anfægter medlemsstaternes mangfoldige
(b) Once the European Council has decided that a matter is of vital common interest, responsibility for defining the necessary principles for the common policy and the type of action to be pursued in implementation of the policy passes to the Council.
stakninger, unionen træffer som led i gennemførelsen af det indre marked (åbning af adgangen til offentlige kontrakter) samt inden for rammerne af den fælles handelspolitik (Toldtariffen) og konkurrencepolitikken. tikken.
Besides the right to make its views known before the European Council takes a decision identifying vital common interests, as provided by Article Y3(2), Par liament should enjoy certain specified prerogatives.
Det andet forhold vedrører overvågningen af sådanne fritagelser.
Beyond this, paragraphs 2, 3 and 4 aim to encourage the Member States to pursue common action.
Rådet undersøger regelmæssigt, om de forhold, der begrunder, at medlemsstaten er fritaget for forpligtelsen til at anvende de fælles for anstaltninger, stadig er til stede.
However, in matters that remain within the national sphere for the time being at least, the Treaty must allow for the possibility that a Member State might feel unable to abide by the common position and should not force it to do so.
Formålet med denne regelmæssige undersøgelse er at tage hensyn til udviklingen i den fælles politik og således sætte den pågældende medlemsstat i stand til på et eller andet tidspunkt at tilslutte sig den fælles handling.
In this event, however, the Member State concerned would still have to comply with the obligations entailed by membership of the Union.
Ligesom det er tilfældet i de generelle bestemmelser i artikel Y 3, får Det Europæiske Råd i henhold til stk. 2 i artikel Y 13 til opgave gradvis at fastlægge, hvilke andre spørgsmål der er af væsentlig fælles interesse.
The Council and the Commission will be required to keep Parliament regularly informed of the subjects dealt with under the common foreign and security policy and must make sure that its views are duly taken into consideration. The first paragraph is largely based on Article 30(4) of the Single Act, which deals with European foreign policy cooperation. tion.
Endelig gælder det, at en sådan medlemsstat ikke kan deltage i drøftelser vedrørende rækkevidden af de fælles forpligtelser og de nærmere betingelser for partnernes indfrielse heraf.
A Member State that felt unable to go along with the general position would not be able to make use of its prerogatives in the form of a veto. Under paragraph 3 Member States must refrain from hindering the emergence of consensus and any action that may flow from it.
Denne artikel er udformet efter samme tankegang som artikel Y 12, dvs. at de vigtigste resultater, som Den Vesteuropæiske Union har opnået i forbindelse med integrationen af udenrigs- og sikkerhedspolitik ken, kommer unionen til gode, uden at der sker en flytning af tyngdepunktet for opbygningen af den europæiske identitet.
They must always bear in mind the need for coordination and cohesion by taking account of the positions of their other partners, by endeavouring to arrive at common positions and treating those agreed as a point of reference for national policies, and by showing loyalty to the Union through compliance with the obligation not to take action which impairs the effectiveness and cohesion of positions taken by the Union in international relations.
Stk. 3 omhandler, ligesom stk. 2 i artikel Y 3, det andet trin i beslutningsprocessen.
Going beyond this, the second paragraph enumerates more explicitly the rights needed to ensure the close involvement of the European Parliament.
Inden for de områ der, der erklæres at være af væsentlig fælles interesse, skal det fastsættes, hvilke retningslinjer og principper der skal gælde for den fælles politik, og hvilke former for handlinger der skal gennemføres for at sikre iværksættelsen af denne politik.
At least once a year Parliament is to hold a debate on the common foreign and security policy, during which the Council and the Commission will have to give explanatory statements.
Men for at tage hen syn til de særlige forhold, der kendetegner sikker hedsområdet, kræves der i forbindelse med Rådets afgørelser om fastsættelse af retningslinjer og princip per for den fælles politik enstemmighed, idet det dog ikke er til hinder for afgørelsens vedtagelse, at én eller flere medlemsstater afholder sig fra at stemme.
Moreover, in view of the fact that Parliament's committees offer the most appropriate framework for cooperation between Parliament and the executive, especially in foreign policy matters, this Article explicitly recognizes the right of the appropriate Parliament committees to hear the Council or the Commission, either at the initiative of the Council or the Commission or at Parliament's own request.
Mens de grundlæggende beslutninger således træffes med enstemmighed, forekommer det hensigtsmæssigt, at der er en vis smidighed, når det drejer sig om at fastlægge, hvilke handlinger der skal gennemføres. På dette punkt skal Rådet derfor med enstemmighed kunne afgøre, hvorvidt reglen om enstemmighed skal opretholdes, eller om der kan anvendes en smidigere beslutningsprocedure.
The Single Act dealt with European foreign policy cooperation separately from other Community activities, and the preparation and implementation of such cooperation rested with separate administrative structures from those of the Community institutions.
Princippet om fælles møder mellem udenrigs- og for svarsministrene, som er blevet afprøvet i praksis siden den erklæring, der blev vedtaget i Rom i oktober 1984 inden for rammerne af Den Vesteuropæiske Unions Råd, har til formål at give unionen et samarbejds- og beslutningsorgan, der omfatter de forskellige aspekter af udenrigs- og forsvarspolitikken, og hvori Kommissionen skal deltage.
Lastly, paragraph 5 makes provision for an eventual ity that may arise with the gradual introduction of the common foreign and security policy, especially in the initial stages. A very serious situation may occur in an area that has not yet been declared to be of vital common interest where a particular Member State feels bound by earlier commitments to act or react, the prime requirement is that before taking individual action, the Member State in question should leave room for common action by the Union.
Ministermøderne skal afholdes hvert halve år og efter anmodning.
Paragraph 5 requires a Member State to refer the matter to the Council before taking action in such an event; the Council would then have to act without delay in accordance with Article Y3(2).
I øvrigt kan de handlinger, der skal gennemføres inden for rammerne af den fælles politik, ligesom det er tilfældet med handlinger i henhold til artikel Y 3, afhængigt af omstændighederne gennemføres af uni onen eller af medlemsstaterne.
With foreign and security policy now coming within the sphere of the Union, it is logical to unify the structures involved in preparing and implementing it.
Formålet med denne artikel er at kunne udnytte de samarbejdsmuligheder, der ligger i Den Vesteuropæiske Union, til fordel for den fælles politik.
In line with the desire to strengthen the democratic legitimacy of the Union which underlies the entire Treaty, this Article lays down the manner in which
Stk. 1 giver Rådet mulighed for med enstemmighed, og efter proceduren i artikel Y 14, stk. 3, at forelægge en sag for Den Vesteuropæiske Unions Råd i til-
It is therefore laid down that the General Secretariat of the Council, strengthened if necessary and incorporating the Political Secretariat, will be responsible for preparing the Council's decisions and monitoring their implementation.
Udnyttelsen af denne mulighed begrænses af tre for hold.
It will work in close cooperation with the Commission, liaising closely with the
Kapitel II: Den eksterne økonomiske politik
Here, too, the essential requirement is for the Com munity to speak with a single voice.
Artikel Y16 fælde, hvor det forekommer hensigtsmæssigt at udnytte Den Vesteuropæiske Unions midler til at lette iværksættelsen af de af Rådet fastlagte retningslinjer.
Presidency, and exercising full diplomatic discretion initiatives where the traditional preparatory procedures might be inappropriate.
I den forbindelse skal unionen aktivt medvirke til og spille en afgørende rolle i bestræbelserne for at forbe dre den verdensøkonomiske situation.
Paragraph 2 deals with the question of diplomatic representation in nonmember countries and at inter national organizations.