natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ved kendelse af 26. september 1994 indgået til Domstolen den 25. oktober 1994 har Value Added Tax Tribunal, London, forelagt tre præjudiciellespørgsmål vedrørende fortolkningen af Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 (herefter »sjette direktiv«.
'Article 11(A)(1)(a) of the Sixth Directive, Councü Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonization of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment, must be interpreted as meaning that, when a supplier has sold a voucher to a buyer at a discount and promised subsequently to accept that voucher at its face value infidi or part payment of the price of goods purchased by a customer who was not the buyer of the voucher, and who does not normally know the actual price at which the voucher was sold by the supplier, the consideration represented by the voucher is the sum actually received by the supplier upon the sale of the voucher.'
Efter denne retspraksis skal modværdien endvidere — når den ikke er et vederlag i penge — kunne opgøres i penge.
Artide 11(A)(1)(a) of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonization of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment is to be interpreted so that, in circumstances where a supplier of goods has sold to a purchaser at a discount a voucher which is subsequently presented in whole or in part payment for goods by a customer who was not the purchaser of the voucher and does not normally know what sum was paid for the voucher, the consideration represented by the voucher is equal to its face value.
Det fremgår af forelæggelseskendelsen og af oplysningerne i hovedsagen, at Argos er en detailvirksomhed, som opfører sine varer i et katalog og sælger dem fra sine udstillingslokaler.
The use of a voucher in the circumstances described above does not give rise to a discount or rebate as envisaged by Article 11(A)(3)(b) of the Sixth Council Directive.
Varerne kan betales med vouchere, som udstedes af Argos som led i selskabets salgsfremmende ordninger.
Case C-317/94 Elida Gibbs Ltd ν Commissioners of Customs and Excise Taxation
Argos sælger voucherne, dels for et beløb svarende til den pålydende værdi, dels med rabat på den pålydende værdi.
Preliminary ruling (Value added tax — Sixth Directive — Money-off and cash-back coupons - Taxable (Sixth Chamber)
Eftersom Argos mener, at voucheren repræsenterer en del af katalogprisen svarende til voucherens pålydende værdi, er det eneste spørgsmål, der opstår, hvad der er den faktiske modværdi i penge af den voucher, Argos indløser.
To promote retail sales of its products, Elida Gibbs operates a 'money-off coupon' scheme, of which there are two categories, namely the 'basic scheme' and the 'retailer-specific scheme', and a 'cash-back coupon' scheme.
Hovedaftagerne af voucherne er dels selskaber, som fordeler dem til ansatte eller agenter som et incitament, dels selskaber, der udfører finansielle tjenesteydelser, og som videresælger dem til kunderne med eller uden nedsættelse af den pålydende værdi.
By order of 30 November 1994, received at the Court Registry on 6 December 1994, the VAT and Duties Tribunal, London, referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Article 11 of the Sixth Directive, Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977.
For at finde frem til den faktiske modværdi i penge, som indløsningen af voucheren repræsenterer for Argos, må man se på den eneste transaktion, som er relevant i denne forbindelse, nemlig den oprindelige transaktion, som bestod i salget af voucheren, med eller uden rabat.
On 24 August 1992, Unilever, of which Elida Gibbs is a subsidiary company, asked the Commissioners to repay to it £883 894, being VAT wrongly paid, in its view, since 1984 in respect of money-off coupons and cash-back coupons.
Det følger heraf, at voucheren for Argos ved indløsningen repræsenterer en faktisk modværdi i penge, der er lig med den sum penge, selskabet modtog, da det solgte voucheren, nemlig dennes pålydende værdi med fradrag af den rabat, der eventuelt blev givet.
Unilever considered that the reimbursement of the face value of the coupons constituted a retroactive discount and that the taxable base for calculation of the VAT due by Elida Gibbs should be reduced accordingly.
Det er ikke relevant, at den, der køber Argosvarer, ikke kender voucherens faktiske modværdi i penge; det, der har betydning i det foreliggende tilfælde, er nemlig at kende den faktiske modværdi i penge, som Argos modtager, når selskabet accepterer vouchere som betaling for sine varer, eftersom det kun er denne faktiske modværdi, der kan udgøre beskatningsgrundlaget.
Those questions have been raised in proceedings brought by Elida Gibbs Ltd ('Elida Gibbs') against the Commissioners of Customs and Excise ('the Commissioners'), who are responsible for collecting value added tax in the United Kingdom ('VAT), in which Elida Gibbs seeks a refund of sums paid by it in respect of VAT.
Med det tredje spørgsmål, som skal undersøges først, ønsker den forelæggende ret i det væsentlige oplyst, om sjette direktivs artikel 11, punkt A, stk 1, litra a), i tilfælde, hvor en leverandør har solgt en voucher med rabat til en køber med løfte om senere at acceptere denne voucher til pålydende værdi som fuld eller delvis betaling for goder købt af en kunde, som ikke er den, der har købt voucheren, og som normalt ikke kender leverandørens reelle salgspris for voucheren, skal fortolkes således, at den modværdi, voucheren repræsenterer, er voucherens pålydende værdi eller det beløb, leverandøren faktisk modtog, da han solgte voucheren.
According to the order for reference, Elida Gibbs, a subsidiary of Unilever, is a manufacturer of toiletries, 70% of which are sold to retailers and the remainder to wholesalers or cash-and-carry traders for resale to retailers.
Ifølge Domstolens faste praksis er beskatningsgrundlaget ved levering af goder og tjenesteydelser den modværdi, der faktisk modtages. Modværdien er derfor den subjektive værdi, dvs. det beløb, der faktisk modtages i det konkrete tilfælde, og ikke en værdi, der ansættes efter objektive kriterier.
Taking the view that there was no retroactive discount, the Commissioners rejected Unilever's request by decisions of 5 May 1993 as regards money-off coupons and of 8 October 1993 as regards cash-back coupons.
Domstolen besvarede de forelagte spørgsmål således:
Elida Gibbs challenged those decisions of the Commissioners by two applications to the Value Added Tax Tribunal (now the VAT and Duties Tribunal), London, which were joined.
Generaladvokat N. Fennelly fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Sjette Afdeling
Were that the case, the principle of neutrality of VAT vis-à-vis taxable persons, of whom the manufacturer is one, would not be complied with.
»1) Artikel HA, stk. 1, litra a), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17.maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at når en leverandør af goder har solgt en voucher med rabat til en køber, og denne voucher senere indleveres som fuld eller delvis betaling for goder af en aftager, som ikke var den, der købte voucheren, og som normalt ikke kender det beløb, der blev betalt for voucheren, er den modværdi, voucheren repræsenterer, lig med dens pålydende værdi.
By virtue of Article 11(A)(1)(a) of the Sixth Directive, the taxable amount for supplies of goods and services within the territory of a state comprises all sums which make up the consideration which has been or is to be obtained by the supplier from the purchaser.
Den 24. august 1992 anmodede Unilever, der er Gibbs' moderselskab, Commissioners om tilbagebetaling af et beløb på 883 894 UKL, som efter Unilever's opfattelse siden 1984 var betalt med urette som moms for værdien af »money-off«- og »cash-back«-kuponer.
Article 11(A)(1)(a) and (C)(1) of Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonization of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment should be interpreted as follows:
Commissioners afviste anmodningen ved afgørelse af 5. maj 1993 for så vidt angår »money-off«-kuponerne og af 8. oktober 1993 for så vidt angår »cash-back«-kuponerne under henvisning til, at der ikke forelå efterfølgende rabatter.
The taxable amount in respect of the supply of goods to a wholesaler or retailer by a supplier who procures the issue to potential consumers of money-off coupons printed with offers of stated reductions in the price of its specified products is not reduced by payments made by that supplier to retailers corresponding to the price reductions allowed by them to consumers presenting those coupons to purchase those products.
Det følger derfor af denne bestemmelse, at der for at sikre overholdelsen af neutralitetsprincippet ved fastsættelsen af grundlaget for momsberegningen skal tages hensyn til en situation, hvor en afgiftspligtig, som — skønt han ikke kontraktligt er bundet til den endelige forbruger, men er det første led i en transaktionskæde, som ender hos sidstnævnte — via detailhandlerne giver forbrugeren en prisnedsættelse eller direkte godtgør ham kuponværdien.
The taxable amount in respect of the supply of goods to a wholesaler or retailer by a supplier who arranges for the printing of cash-back coupons on the said goods containing offers of cash refunds in specific amounts is not reduced by payments made by that supplier to consumers corresponding to the amounts so printed on products purchased by them.'
Ifølge artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), i sjette direktiv, består beskatningsgrundlaget i indlandet ved levering af goder af den samlede modværdi, som leverandøren eller tjenesteyderen modtager eller vil modtage af køberen.
Case C-32/95-P Commission of the European Communities v Lisrestal - Organização Gestão de Restaurantes Colectivos Ld.a and Others Social policy
Domstolen besvarede de forelagte spørgsmål således:
That argument cannot be accepted.
•1) Artikel 11, punkt A, stk 1, litra a), og punkt Q stk 1, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter—Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at når en producent udsteder en 'money-off-kupon, som detailhandleren kan få indløst med det på kuponen angivne beløb hos producenten eller for dennes regning, når kuponen, der er blevet overdraget en potentiel kunde som led i et salgsfremstød, kan accepteres af detailhandleren ved køb af et bestemt produkt, når producenten har solgt dette produkt til Oprindelig leverandørpris' direkte til detailhandleren, og denne accepterer kuponen ved salg af produktet til kunden, fremsender den til producenten og får udbetalt det angivne beløb, er beskatningsgrundlaget tig med den salgspris, som producenten anvender, med fradrag af det på kuponen angivne og indløste beløb.
By application lodged at the Court of Justice on 10 February 1995, the Commission of the European Communities brought an appeal against the judgment Lisrestal and Others ν Commission [1994] ECR 11-1177 ('the contested judgment'), in which the Court of First Instance annulled the Commission decision reducing financial assistance from the European Social Fund ('the Fund') initially granted to Lisrestal, GTI, Rebocalis, Lisnico and Gaslimpo ('the respondents') and which required them to repay an initial advance of ESC 138 271 804.
Det samme gælder, såfremt producenten foretager den første levering til en grossist i stedet for direkte til en detailhandler.
In support of its appeal the Commission claims that the Court of First Instance committed errors of law by holding in the contested judgment that
Dernæst må det andet spørgsmål besvares med, at artikel 11, punkt A stk 1, titra a), og punkt C, stk 1, i sjette direktiv, skal fortolkes således, at når en producent som led i en salgsfremmende ordning sælger produkter til 'producentprisen' direkte til en detailhandler, når en 'cash-back'-kupon gældende for et beløb, der er angivet på produkternes emballage, hvorefter en kunde, der godtgør at have købt et produkt som omhandlet og opfylder de øvrige på kuponen anførte betingelser, kan fremsende kuponen til producenten, som derefter vil udbetale kunden det angivne beløb, og når kunden køber et produkt som omhandlet af en detailhandler, fremsender kuponen til producenten og får udbetalt det angivne beløb, er beskatningsgrundlaget tig med den salgspris, som producenten anvender, med fradrag af det på kuponen angivne og indløste beløb.
The procedure which led to the decision at issue was 'initiated against' the respondents. Despite the central role played by the Member State concerned in the system established by Council Regulation (EEC) No 2950/83 of 17 October 1983 on the implementation of Decision 83/516/EEC on the tasks of the European Social Fund, the respondents were directly implicated in the investigation which led to the decision.
Det samme gælder, såfremt producenten foretager den første levering til en grossist i stedet for direkte til en detailhandler.*
the procedure whereby the decision was adopted infringed the respondents' rights of defence, and
Generaladvokat N. Fennellv fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Sjette Afdeling^ den 27. juni 1996.
— the decision was vitiated by lack of a statement of reasons and does not satisfy the requirements of Article 190 of the Treaty.
Han foreslog Domstolen følgende besvarelse:
The respondents' right to be heard
»Artikel 11 A, stk. 1, litra a), og artikel 11 C, stk. 1, i Rådets direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag skal fortolkes således:
In that regard it should be noted that the audit section of the Fund proposed that the file should be reviewed by carrying out investigations at the premises of two of the respondents, Lisrestal and GTI. Those investigations revealed various irregularities in the financial management of the assistance, which led to the adoption of the decision.
Beskatningsgrundlaget for en leverandørs levering af goder til en grossist eller en detailhandler, hvorved der til potentielle kunder udstedes 'money-off-kuponer med tilbud om prisnedsættelse på bestemte varer, nedsættes ikke med beløb, som denne leverandør betaler til detailhandlere, og som svarer til de prisnedsættelser, som de sidstnævnte har givet kunder, der fremlagde de pågældende kuponer ved indkøb af de pågældende produkter.
Observance of the right to be heard is, in all proceedings initiated against a person which are liable to culminate in a measure adversely affecting that person, a fundamental principle of Community law which must be guaranteed even in the absence of any rules governing the proceedings in question. That principle requires that the addressees of decisions which significantly affect their interests should be placed in a position in which they may effectively make known their views.
Beskatningsgrundlaget for en leverandørs levering af goder til en grossist eller en detailhandler, hvorved leverandøren sørger for, at de nævnte goder påtrykkes 'cash-back'-kuponer med tilbud om kontant refusion af bestemte beløb, nedsættes ikke med beløb, som leverandøren betaler til kunder, og som svarer til de beløb, der er påtrykt goderne, som kunderne har købt.«
In its first argument, the Commission claims that the respondents were not concerned by the procedure leading up to the decision at issue and that therefore they cannot rely on the abovementioned principle. Unlike the Member State concerned, the respondents do not play a central and significant role in the procedure under which vocational training schemes are financed and supervised; moreover, they have direct relations only with the Member State,
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Lisrestal - Organização Gestão de Restaurantes Colectivos Ld.am.fl. Socialpolitik
Secondly, according to Article 5(5) of Regulation No 2950/83, the Commission is aware of the identity of the beneficiaries, since it is required to inform all parties concerned when a payment is made.
Kontradiktionsprincippet indebærer, at de adressater for en beslutning, hvis interesser i væsentlig grad berøres deraf, skal have mulighed for at gøre deres synspunkter gældende.
It is merely an administrative corollary of the decision in which the Commission authorized the financial assistance and laid down the criteria to which it was subject.
Til støtte for appellen har Kommissionen gjort gældende, at Retten har begået en retlig fejl ved i den anfægtede dom at fastslå,
As the Court of First Instance found, the decision deprives the respondents of the whole of the assistance which had initially been granted to them.
— at den procedure, der blev fulgt ved vedtagelsen af den anfægtede beslutning, var i strid med de indstævnte virksomheders ret til kontradiktion,
If they had had substantive arguments capable of dispelling them, they could have indicated them to DAFSE, which would have communicated them to the Commission.
— at Kommissionens beslutning er behæftet med en begrundelsesmangel og ikke opfylder kravene i traktatens artikel 190.
In them DAFSE merely informed the respondents that there had been a Community investigation in order to check the implementation and legality of the scheme and stated that the Commission had not yet adopted a definitive decision.
Kommissionens første argument er, at de indstævnte ikke var berørt af den procedure, som mundede ud i vedtagelsen af den anfægtede beslutning, hvorfor de ikke er berettiget til at påberåbe sig kontradiktionsprincippet.
In its third argument the Commission claims that, in practice, the nature of the administration of the Fund makes it extremely difficult for the Commission to consult beneficiaries directly.
Til forskel fra den pågældende medlemsstat spillede de indstævnte ikke nogen central rolle i proceduren for finansiering og overvågning af uddannelsesforanstaltningerne, ligesom de kun trådte direkte i forbindelse med medlemsstaten, som var ESFs eneste kontaktled.
Once the application for assistance has been made, the Commission delegates the task of administering the projects approved entirely to the Member State.
De finansielle forbindelser, der blev knyttet, opstod altså alene i forholdet mellem på den ene side, Kommissionen og den pågældende medlemsstat, og på den anden side, mellem medlemsstaten og den støttemodtagende institution, således som fastslået i dommen af 15.3.1984 i sag 310/81, EISS mod Kommissionen.
To say that in the present case it should have consulted the respondents would mean changing the way in which the Fund is now administered.
De indstævntes ret til at blive hørt
That argument cannot be accepted either.
Det bemærkes, at under enhver procedure, der iværksættes over for en person, og som kan munde ud i en retsakt, der indeholder et
In the first place, an argument based on practical grounds is not sufficient to justify infringement of a fundamental principle such as the observance of the rights of the defence.
Kommissionens andet argument er, at den anfægtede beslutning ikke pålægger de indstævnte virksomheder nogen sanktion eller straf.
In those circumstances, it must be held that the Court of First Instance was entitled to conclude that the decision at issue was adopted in breach of the respondents' rights of defence.
Denne argumentation kan ikke tages til følge.
The appeal is dismissed;
I øvrigt var den anfægtede beslutning ganske vist udelukkende rettet til de portugisiske myndigheder, men den omtalte dog udtrykkeligt de indstævnte virksomheder ved navns nævnelse som de direkte modtagere af det bevilgede tilskud.
'— dismiss the Commission's appeal seeking the annulment of the judgment of the Court of First Instance of 6 December 1994 in Case T-450/93 Lisrestal and Others ν Commission [1994] ECR 11-1177 annulling the Commission's decision reducing the financial assistance granted by the European Social Fund for project No 870844 PI; and
Heller ikke denne argumentation kan lægges til grund.
— order the Commission to pay the costs.'
Endvidere fremgår det af artikel 5, stk. 5, i forordning nr. 2950/83, at Kommissionen ved, hvem de tilskudsmodtagende virksomheder er, da den er forpligtet til at underrette alle implicerede på tidspunktet for tilskuddets udbetaling.
(Competition — Groups of companies — Article 85(1) of the Treaty) (Sixth Chamber)
Retten til at blive hørt af Kommissionen
1992 rejecting its complaint of 22 May 1991 ('the decision').
I øvrigt giver den omstændighed, at den pågældende medlemsstat efter denne bestemmelse skal have lejlighed til at fremkomme med sine bemærkninger, før Kommissionen træffer afgørelse om tilskuddets suspension, nedsættelse eller bortfald, ikke grundlag for at antage, at der kan ske en tilsidesættelse af et så grundlæggende fællesskabsretligt princip som princippet om, at enhver person, over for hvem en afgørelse kan være bebyrdende, skal høres, før afgørelsen træffes.
By application lodged at the Court of Justice on 14 March 1995, Viho Europe BV brought an appeal against the judgment in Case T-102/92 Viho ν Commission [1995] ECR 11-17 ('the contested judgment'), in which the Court of First Instance dismissed its application for annulment of the Commission decision of 30 September
Kommissionen anfører, at Retten fejlagtigt har forsømt at tage hensyn til, at de indstævnte virksomheder allerede havde fået kendskab til Kommissionens begrundede tvivl og mistanke om, at betingelserne i godkendelsesbeslutningen for udbetalingen af tilskuddet ikke var opfyldt.
In support of its appeal the appellant relies on three pleas in law. The first alleges infringement of Article 2, Article 3(c) and (g) and Article 85(1) of the EC Treaty, the second plea alleges
virksomheder om, at der var blevet foretaget en EF-inspektion med henblik på efterprøvelse af foranstaltningernes forskriftsmæssighed og lovlighed, og præciserede, at Kommissionen ikke havde truffet nogen endelig beslutning.
infringement of Article 86 of the EC Treaty and the third plea infringement of Article 190 of the EC Treaty.
De indstævnte havde nemlig modtaget en skrivelse fra DAFSE, som var dateret den 19. oktober 1990, og hvori Kommissionen gav udtryk for sin tvivl og mistanke. Hvis de sagsøgte virksomheder havde haft nogen realitetsargumenter, som kunne afkræfte denne tvivl og mistanke, kunne de have gjort DAFSE bekendt dermed, som da ville have videresendt dem til Kommissionen.
The first plea in the appeal subsidiaries, might produce effects outside the ambit of the Parker group which are capable of affecting the competitive position of third parties cannot make Article 85(1) applicable, even when it is read in conjunction with Article 2 and Article 3(c) and (g) of the Treaty.
Følgelig var skrivelserne af 19. oktober 1990 ikke nogen underretning til de indstævnte virksomheder om Kommissionens tvivl og mistanke.
The Court of First Instance was therefore fully entitled to base its decision solely on the existence of a single economic unit in order to rule out the application of Article 85(1) to the Parker group.
I skrivelserne underrettede DAFSE blot de indstævnte
The second part of the first plea
Det må derfor fastslås, at Retten havde føje til at konkludere, at den anfægtede beslutning var truffet i strid med de indstævntes ret til kontradiktion.
It claims, secondly, that the Court was also wrong in holding that the discriminatory treatment of the appellant by Parker and its independent distributors was not contrary to Article 85(l)(d) of the Treaty either.
Det hedder i domskonklusionen:
The first part of the first plea
Generaladvokat A. La Pergola fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Sjette Afdeling) den 6. juni 1996.
As to the alleged discrimination by the Parker group, this Court has already held above that even if such conduct were to be proved, it could not be covered by the prohibition in Article 85(1).