natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Femte Udvidede Afdeling
Fifth Chamber, Extended Composition
Afdelingsformand R. García-Valdecasas Dommer J. Azizi Dommer M. Jaeger
Mr R. Garcia-Valdecasas, President of Chamber Mr J. Azizi, Judge Mr M. Jaeger, Judge
AfdelingsformandR.García-Valdecasas Dommer V. Tiili Dommer J. Azizi Dommer R. Moura Ramos Dommer M. Jaeger
Mr R. Garcia-Valdecasas President of Chamber Ms V. Tiili, Judge Mr J. Azizi, Judge Mr R. Moura Ramos Mr M Jaeger
Originalsprog: fransk Redaktionen afsluttet den 1.10.1996 Katalognr.: DX-AC-96-024-DA-C
Original version: French Completed on 1.10.1996 Catalogue No: DX-AC-96-024-EN-C
Sag C-41/94
Case T-356/94 Sergio Vecchi v Commission of the European Communities Staff cases
Sag T-356/94 Sergio Vecchi / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Personalesager
Case C-41/94
A. Hallouzi-Choho / Bestuur van de Sociale Verzekeringsbank Forbindelserne udadtil
Case C-126/95 A. Hallouzi-Choho v Bestuur van de Sociale Verzekeringsbank External relations
Sag C-380/95 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Den Hellenske Republik Tilnærmelse af lovgivningerne
Commission of the European Communities v Hellenic Republic Approximation of laws
Sag C-181/95
Case C-181/95 Biogen Inc. v Smithkline Beecham Biologicais S.A.
Sag C-41/94 Forbundsrepublikken Tyskland / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Landbrug
Case C-41/94 Federal Republic of Germany ν Commission of the European Communities
— særlig præmie til oksekødsproducenter
— Special premium for beef and veal producers
I — Undladelse af at gennemføre en effektiv administrativ kontrol og fejl i systemet for tildeling af den særlige oksekødspræmie, således som dette er blevet anvendt i Bayern og Baden-Württemberg (punkt 4.10.4.2.1 i den sammenfattende rapport)
(Clearance of accounts Expenditure disallowed) (Sixth Chamber) beef premiums, as applied in Bavaria and Baden-Württemberg (point 4.10.4.2.1 of the summary report)
Det bemærkes, at da der ikke foreligger skriftlige oplysninger, som kan afkræfte, at de kompetente myndigheder som anført i den sammenfattende rapport, ikke har foretaget en kontrol, er der ikke grundlag for det af den tyske regering anførte vedrørende indholdet af den administrative kontrol, der blev foretaget i de to delstater.
In the absence of any written evidence which could invalidate the findings in the summary report, the applicant's contentions concerning the substance of the administrative controls carried out in the two Länder must be regarded as unfounded.
II — Rettelsen vedrørende import og eksport af dyr, for hvilke der er udbetalt præmie (punkt 4.10.4.2.2.) i den sammenfattende rapport
A — Imports of animals from Belgium and France
»Der var foretaget en særlig gennemhulning af ørerne på dyr fra disse lande, men de tyske myndigheder har ikke godtgjort, at de havde
'Animals coming from these two countries were specifically earpunched but the German authorities have failed to demonstrate that they took the necessary measures (e.g. by instructions to claimants and controllers) to avoid subsequent payment of a second premium in Germany1.
I den sammenfattende rapport vedrørende resultaterne af kontrollen i forbindelse med afslutningen af regnskaberne for EUGFL, Garantisektionen, for regnskabsåret 1990, der er vedlagt stævningen, har Kommissionen fastslået, at Forbundsrepublikken Tyskland (navnlig delstaterne Bayern og Baden-Württemberg) ikke har anvendt de fællesskabsretlige bestemmelser om en særlig præmie til oksekødsproducenter korrekt.
In the summary report on the results of the checks for clearance of the EAGGF Guarantee Section accounts for 1990, annexed to its application, the Commission found that the Federal Republic of Germany (in particular the Länder of Bavaria and Baden-Württemberg) had not properly applied the special premium scheme provided for by the Community rules in favour of beef and veal producers. Consequently it did not charge the abovementioned amount to the EAGGF.
Kommissionen har derfor ikke ladet EUGFL afholde det ovennævnte beløb.
At the material time, no provision of Community law required the Member State of importation to take measures to identify imported animals in a specific manner different from that used in that State.
hvortil kvægene eksporteres, ikke fastslå, om den mærkning, der er foretaget på dyret, beror på, at den særlige præmie er blevet udbetalt, eller på andre grunde.
Furthermore, the adoption of the measures necessary to ensure the free movement of cattle without risk of double payment of premium presupposes coordination of the different national systems.
Der må derfor foretages en yderligere, særlig mærkning.
However, by its nature that task is a matter for the Community institutions, not the Member States.
truffet alle nødvendige foranstaltninger (f.eks. i form af instrukser til ansøgerne og inspektørerne) med henblik på at undgå, at der senere på ny blev udbetalt en præmie i Tyskland.«
The correction relating to application of the transitional arrangements for older animals (point 4.10.4.23 of the summary report)
Dyr, der allerede er påført et særligt mærke, som kun benyttes i forbindelse med ordningen med den særlige præmie, vil derimod kunne identificeres af myndighederne i den medlemsstat, hvortil de eksporteres.
In those circumstances, the plea in law put forward by the applicant in response to the criticism concerning the import of animals from Belgium and France must be upheld and the corresponding correction in the amount of DM 838 636 must be annulled.
Der må herefter gives den tyske regering medhold i det anbringende, den har fremført med hensyn til klagepunktet vedrørende eksport af dyr til Italien, og den hertil svarende rettelse vedrørende et beløb på 311529 DM må annulleres.
In its criticism in the summary report, the Commission charges the applicant with failing to take all the appropriate measures, in particular regarding identification of the animals and the effectiveness of the on-farm inspections, in order to ensure that the animals for which a claim for a premium had already been made under the general scheme could not then become the subject of a new claim under the transitional arrangements.
ΙΠ — Rettelsen vedrørende anvendelsen af overgangsbestemmelserne for ældre dyr (punkt 4.10.4.2.3 i den sammenfattende rapport)
In the summary report, the Commission states:
En sådan opgave påhviler efter sin karakter Fællesskabets institutioner og ikke medlemsstaterne.
'The required specific marking was not applied by Germany, so there was no obstacle to the payment of a second premium in that Member State.'
Der må herefter gives den tyske regering medhold i det anbringende, den har fremført med hensyn til klagepunktet vedrørende import af dyr fra Belgien og Frankrig, og den hertil svarende rettelse vedrørende et beløb på 838 636 DM må annulleres.
It must also be borne in mind that the identification of animals, as practised in Germany, both under the general regime and under the transitional arrangements, did not meet the requirements laid down by the Community rules and, therefore, was not capable of guaranteeing identification of the animals for which a premium had been claimed.
Det bemærkes indledningsvis, at det klagepunkt, Kommissionen har fremsat i den sammenfattende rapport, går ud på, at den tyske regering ikke har truffet alle relevante foranstaltninger, bla. med hensyn til identifikation af dyrene og inspektionerne på stedet, med henblik på at udelukke, at der for dyr, for hvilke der var ansøgt om præmie som led i den generelle ordning, kunne indgives en ny ansøgning som led i overgangsordningen.
The applicant considers that the obligation to mark exported animals in a specific way applies only to Member States which use a system of marking that is also employed for purposes other than the special premium. On the other hand, those which, like the Federal Republic of Germany, use a specific system of marking for animals which have benefited from the premium are, in its view, under no obligation to re-mark the exported animals.
I den sammenfattende rapport har Kommissionen fastslået følgende:
That fact certainly rendered more difficult the checks carried out in on-farm inspections.
»Tyskland har ikke foretaget den krævede særlige mærkning af de dyr, der er eksporteret til Italien, og der var således intet til hinder for, at der kunne udbetales præmie to gange.«
Where a Member State applies the same marking system both for cattle eligible for the special premium and for other purposes, it is impossible for the authorities of other Member States to which such cattle are consigned to determine whether the mark borne by the animal relates to payment of the special premium or to something else. That is why additional specific identification is indicated.
Endvidere bemærkes, at identifikationen, således som denne blev gennemført i Tyskland, hverken i forbindelse med den generelle ordning eller i forbindelse med overgangsordningen, opfyldte kravene i fællesskabsbestemmelserne, og identifikationen var således ikke egnet til at sikre, at dyr, for hvilke der var ansøgt om præmie, blev udskilt.
In those circumstances, the arguments put forward by the applicant that the inspection report form enabled the inspectors to detect double premium claims must be regarded as irrelevant since they relate not to what the inspectors actually did but to what they should have done.
Den tyske regering har anført, at der kun skal foretages en særlig mærkning af eksporterede dyr i medlemsstater, der anvender et mærkningssystem, der også benyttes til andre formål end den særlige præmie.
In contrast, animals already bearing specific marking which is used only for the purposes of the special premium can be identified by the authorities of the Member State to which they are consigned.
Når en medlemsstat anvender det samme mærkningssystem både for kvæg, for hvilke den særlige præmie er udbetalt, og til andre formål, kan myndighederne i andre medlemsstater,
In those circumstances, the plea in law advanced by the applicant regarding the criticism
»1) Kommissionens beslutning 93/659/EF af 25. november 1993 om afslutning af medlemsstaternes regnskaber over de udgifter for regnskabsåret 1990, der er finansieret af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), Garantisektionen, annulleres for så vidt det herved ikke er anerkendt, at et beløb på 838 636 DM vedrørende udgifter i forbindelse med import til Tyskland af dyr fra Belgien og Frankrig og et beløb på 311 529 DM vedrørende udgifter i forbindelse med eksport af dyr til Italien påhviler EUGFL·
Commission Decision 93/659/EC of 25 November 1993 on the clearance of the accounts presented by the Member States in respect of the expenditure for 1990 of the European Agricultural Guidance and Guarantee Fund (EAGGF), Guarantee Section, is annulled in so far as it did not charge to the EAGGF the sum of DM 838 636 in respect of expenditure relating to the import into Germany of animals from Belgium and France and the sum of DM 311 529 in respect of expenditure relating to the export of animals to Italy;
I øvrigt frifindes Kommissionen.
The remainder of the application is dismissed;
Hver part bærer sine egne omkostninger.*
The parties are ordered to bear their own costs. '
Generaladvokat A La Pergola fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet fSjette Afdeling) den 7. december 1995.
Advocate General A. La Pergola delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 7 December 1995.
»at Kommissionens beslutning 93/659/EF af 25. november 1993 annulleres for så vidt angår et beløb på 1 150 165 DM svarende til de ikke anerkendte omkostninger vedrørende indførslerne af kvæg fra Frankrig og Belgien samt udførslerne af kvæg til Italien, og sagsøgte frifindes for så vidt angår de øvrige af sagsøgerens påstande.
He proposed that the Court should: annul Commission Decision 93/659/EEC of 25 November 1993 as to the sum of DM 1 150 165 in respect of the expenditure not recognized in relation to imports of cattle from France and Belgium and exports of cattle to Italy; dismiss the rest of the applicant's claims; since both parties had been partially unsuccessful, order that the costs be shared pursuant to Article 69(3) of the Rules of Procedure.
Sag C-126/95 A. Hallouzi-Choho / Bestuur van de Sociale Verzekeringsbank Forbindelserne udadtil
Case C-126/95
Præjudiciel »Samarbejdsaftalen EØF-Marokko — artikel 41, stk 1 — princippet om forbud mod forskelsbehandling på området for social sikring — direkte virkning — en vandrende marokkansk arbejdstagers ægtefælle — særlige betingelser for anvendelse af nederlandsk lov om almindelig alderspension· (Sjette Afdeling) retsakter. I disse domme tilføjede Domstolen, at den omstændighed, at aftalen har til formål at fremme et generelt samarbejde mellem de kontraherende parter, herunder hvad angår arbejdskraften, bekræfter, at princippet om forbud mod forskelsbehandling i artikel 41, stk. 1, efter sin beskaffenhed indgår i fastlæggelsen af den enkelte borgers retstilling.
Preliminary ruling (EEC-Morocco Cooperation Agreement — Article 41(1) -Principle of non-discrimination in matters of social security — Direct effect — Spouse of a Moroccan migrant worker — Special procedures for applying the Netherlands legislation on general old-age insurance) (Sixth Chamber) the Court added that the object of the Agreement, which is to promote overall cooperation between the contracting parties, in particular in the field of labour, confirms that the principle of non-discrimination enshrined in Article 41(1) is capable of governing the legal situation of individuals.
Domstolen udledte heraf, at denne bestemmelse er umiddelbart anvendelig, således at de borgere, der er omfattet af bestemmelsen, kan påberåbe sig den ved de nationale retsinstanser.
By order of 9 December 1994, received at the Court on 13 April 1995, the Centrale Raad van Beroep referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 41(1) of the Cooperation Agreement between the European Economic Community and the Kingdom of Morocco, signed in Rabat on 27 April 1976 and concluded on behalf of the Community by Council Regulation (EEC) No 2211/78 of 26 September 1978 ('the Agreement').
Rækkevidden af aftalens artikel 41, stk. 1
The scope of Article 41(1) of the Agreement
Spørgsmålet er blevet rejst under en sag mellem A Hallouzi-Choho, der er marokkansk statsborger, og Bestuur van de Sociale Verzekeringsbank, Amsterdam (herefter »SVB«), vedrørende en beslutning, hvorved det blev afslået at tilkende visse ydelser ved alderdom.
That question was raised in proceedings between Mrs Hallouzi-Choho, a Moroccan national, and the Bestuur van de Sociale Verzekeringsbank (Board of the Social Insurance Bank, hereafter 'the SVB'), Amsterdam, concerning a refusal to grant certain old-age benefits.
Den direkte virkning af aftalens artikel 41, stk. 1
The direct effectiveness of Article 41(1) of the Agreement
Med henblik på at fastslå rækkevidden af forbuddet mod forskelsbehandling i aftalens artikel 41, stk. 1, må det undersøges, dels om en person som sagsøgeren i hovedsagen er omfattet af denne artikels personelle anvendelsesområde, dels om ydelser som de i hovedsagen omhandlede overgangsfordele i henhold til Algemene Ouderdomswet (lov om almindelig alderdomsforsikring, herefter »AOW«) er omfattet af begrebet social sikringsordning ifølge nævnte bestemmelse.
In order to determine the scope of the principle of non-discrimination laid down in Article 41(1) of the Cooperation Agreement, it is necessary to consider whether a person such as the claimant in the main proceedings falls within the category of persons covered by that article and whether benefits such as the transitional benefits under the Algemene Ouderdomswet (General Law on Old-age Insurance, hereinafter 'the AOW') at issue in the main proceedings come within the field of social security within the meaning of that provision.
Hvad for det første angår det personelle anvendelsesområde for aftalens artikel 41, stk. 1, bemærkes, at denne bestemmelse først og fremmest finder anvendelse på arbejdstagere med marokkansk statsborgerskab, idet dette begreb ifølge fast praksis omfatter såvel erhvervsaktive arbejdstagere som arbejdstagere, der har forladt
The Court has consistently held (see Case C18/90 Kziber [1991] ECR 1-199 and Case C-53/93 Yousfi [1994] ECR 1-1353) that Article 41(1) of the Agreement, which lays down in clear, precise and unconditional terms a prohibition of discrimination, based on nationality, against workers of Moroccan nationality and the members of their families living with them in the field of social security, contains a clear and precise obligation which is not subject, in its implementation or effects, to the adoption of any subsequent measure in respect of any question other than the matters mentioned in paragraphs 2, 3 and 4 of that article. In those judgments,
Det fremgår af Domstolens faste praksis (jf. dom af 31.1.1991, Kziber, og dom af 20.4.1994, Yousfi), at der af aftalens artikel 41, stk. 1, som efter sin ordlyd klart, præcist og ubetinget opstiller et forbud mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet af arbejdstagere med marokkansk statsborgerskab og deres familiemedlemmer, der bor hos dem, for så vidt angår social sikring kan udledes en klar og præcis forpligtelse, hvis opfyldelse og retsvirkninger — for alle andre spørgsmål end dem, der omhandles i artiklens stk. 2, 3 og 4 -ikke er betinget af, at der udstedes yderligere
With regard, first, to the persons covered by Article 41(1) of the Agreement, it should be observed that the provision applies primarily to workers of Moroccan nationality, which encompasses, according to consistent case-law, both active workers and those who have left the labour market after reaching the qualifying age for an old-age pension.
arbejdsmarkedet efter at have nået en sådan alder, at de har krav på alderspension.
applied in the context of the Agreement, as is clear from the Kziber judgment.
som defineret i artikel 2, hvorfor den retspraksis, som sondrer mellem afledte rettigheder og selvstændige rettigheder for familiemedlemmer til vandrende arbejdstagere i henhold til forordning nr. 1408/71 — hvilken praksis i øvrigt for nylig er blevet præciseret ved dommen af 30. april 1996 i Cabanis-Issarte-sagen.
Furthermore, Article 41(1) of the Agreement also applies to the members of those workers' families living with them in the Member State in which they are or have been employed.
Det bemærkes endvidere, at aftalens artikel 41, stk. 1, også finder anvendelse på disse arbejdstageres familiemedlemmer, der bor hos dem i den medlemsstat, hvor de er eller har været beskæftiget.
In those circumstances, a person such as the claimant in the main proceedings, as the spouse of a Moroccan migrant worker living with him in the Member State in which that worker receives an old-age pension after having pursued there a professional or trade activity, is covered by Article 41(1) of the Agreement.
Herefter er en person som sagsøgeren i hovedsagen i sin egenskab af ægtefælle til en vandrende marokkansk arbejdstager, der bor hos ham i den medlemsstat, i hvilken denne arbejdstager oppebærer en alderspension efter at have været beskæftiget dér, omfattet af aftalens artikel 41, stk. 1.
With regard, secondly, to the term 'social security* used in that provision, it is clear from the Kziber and Yousfi judgments that it must have the same meaning as the identical term used in Regulation No 1408/71.
Desuden har SVB samt den nederlandske og franske regering understreget, at den ved AOW indførte overgangsordning har en særlig karakter, som består i den omstændighed, at hensyntagen til perioder forud for den 1. januar 1957 ikke afhænger af betaling af bidrag, men alene af bopæl i Nederlandene.
Moreover, the SVB and the Netherlands and French Governments have emphasized the special nature of the transitional arrangements under the AOW, and consisting in the fact that the periods to be taken into account prior to 1 January 1957 do not depend on whether contributions have been paid but solely on residence in the Netherlands.
Det er herefter lovligt at begrænse antallet af modtagere af overgangsydelser i henhold til AOW til at omfatte personer, der har en tilstrækkelig snæver tilknytning til Nederlandene.
In those circumstances, it is proper to restrict the number of recipients of the transitional benefits under the AOW to persons having a sufficiently close link with the Netherlands, which may be expressed by way of either the requirement of Netherlands nationality or the residence requirements.
Artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 1408/71, som opregner de forskellige sociale sikringsgrene, der henhører under forordningens anvendelsesområde, nævner udtrykkeligt under litra c) ydelser ved alderdom.
Article 4(1) of Regulation No 1408/71, which lists the various social security branches to which it applies, expressly refers to 'old-age benefits' at subparagraph (c).
Det skal herved for det første fastslås, at i en sag som den, der verserer for den forelæggende ret, er afslaget på tildeling af sociale sikringsydelser begrundet i den omstændighed, at vedkommende ikke har statsborgerskab i den pågældende medlemsstat og heller ikke på grundlag af national lovgivning kan sidestilles med en statsborger i denne stat.
In this regard, it should be noted first that, in a case such as the one pending before the national court, the refusal to grant social security benefits is based on the fact that the claimant does not have the nationality of the Member State in question nor can she be treated, under national law, as a national of that State.
Det følger heraf, at ydelser som de i AOW foreskrevne overgangsydelser, der udgør et tillæg til den alderspension, som udbetales til den pågældende, henhører under anvendelsesområdet for forordning nr. 1408/71 og derfor under anvendelsesområdet for aftalens artikel 41, stk. 1.
It follows that benefits such as the transitional benefits under the AOW, which are additional to the old-age pension paid to the recipient, fall within the scope of Regulation No 1408/71 and, therefore, of Article 41(1) of the Agreement.
Det bemærkes dernæst, at en person som sagsøgeren i hovedsagen opfylder samtlige de i vedkommende medlemsstats lovgivning fastsatte betingelser for at oppebære de omtvistede ydelser, bortset fra betingelsen om statsborgerskab i denne medlemsstat.
Next, a person such as the claimant in the main proceedings satisfies all the conditions imposed by the legislation of the Member State in question for entitlement to the disputed benefits save the requirement of having the nationality of that Member State.
Det i aftalens artikel 41, stk. 1, fastsatte princip om udelukkelse af enhver forskelsbehandling på grund af nationalitet på området for social sikring af vandrende marokkanske arbejdstagere og medlemmer af deres familie, der bor hos dem, i forhold til statsborgere i de medlemsstater, hvor de er beskæftiget, betyder imidlertid, at de personer, som er omfattet af denne bestemmelse, skal behandles, som om de var statsborgere i de pågældende medlemsstater.
The SVB has raised the objection, however, that a Moroccan national who is the spouse of a Moroccan migrant worker but who has never been a worker herself may not rely on Article 41 (1) of the Agreement in order to claim benefits such as the transitional benefits under the AOW, because the latter is intended by the relevant national legislation to be a personal right and not a derived right acquired through the claimant's status as a member of the family of a migrant worker.