natgillin/translations-raw huggingface dataset:
forvaltningsskik også forpligtet til at tilbagebetale bøderne, som i så fald ikke ville have noget retligt grundlag, idet traktatens artikel 176 ellers ville miste sin effektive virkning.
paragraph 7 of the operative part of the judgment, according to which only the 'fines imposed on the applicants' were annulled or reduced.
Retten konkluderede, at Kommissionens beslutning af 4. oktober 1995 hviler på en retlig vildfarelse, for så vidt som det fremgår af beslutningen, at Kommissionen hverken var forpligtet eller berettiget til at tilbagebetale de af de indstævnte betalte bøder, og annullerede herefter beslutningen.
It held, however, that the wording of Article 176 of the Treaty did not rule out the possibility that the consequences to be drawn from a judgment annulling a measure could go beyond the group of persons who had brought the action.
Under henvisning til legalitetsprincippet fandt Retten, at den pågældende institution under sådanne omstændigheder i medfør af traktatens artikel 176 kan være forpligtet til på baggrund af en anmodning, der er indgivet inden for en rimelig frist, at undersøge, om den også bør træffe foranstaltninger i forhold til de adressater for den annullerede retsakt, som ikke har anlagt annullationssøgsmål.
The Court of First Instance therefore held that the Commission was required, in accordance with Article 176 of the Treaty and the principle of good administration, to review, in the light of the grounds of the Wood pulp judgment, the legality of the Wood pulp decision in so far as it related to the Swedish addressees and to determine on the basis of such an examination whether it was appropriate to repay the fines.
Retten bemærkede dernæst, at det skulle fastlægges, hvorvidt dommen indebærer en forpligtelse for Kommissionen til at foretage en fornyet undersøgelse af de svenske adressaters retsstilling i forhold til cellulosebeslutningen, hvorved der både skulle foretages en gennemgang af domskonklusionen og af præmisserne.
First, the individual decisions annulled by the Court of Justice and the decisions which were not challenged in law were adopted at the end of the same administrative procedure.
Appellen rejser i det væsentlige spørgsmålet om, hvorvidt en institution, der har truffet flere lignende individuelle beslutninger, hvorved der pålægges bøder, inden for rammerne af en fælles procedure, såfremt kun nogle af adressaterne har anlagt sag og opnået en annullation af deres beslutning, har pligt til på andre adressaters anmodning på baggrand af præmisserne i dommen om annullation at foretage en fornyet undersøgelse af lovligheden af de beslutninger, der ikke er blevet anfægtet, og vurdere, om de betalte bøder på grundlag af en sådan undersøgelse skal tilbagebetales.
Second, the respondents had been fined for alleged infringements of Article 85 of the Treaty which the Wood pulp judgment set aside in relation to other addressees of the act who had brought an action under Article 173 of the Treaty.
Domstolen forkastede Kommissionens væsentligste bevis for en prissamordning og dermed for en overtrædelse af traktatens artikel 85 i forhold til alle cellulose-beslutningens adressater, og Retten konkluderede på denne baggrund, at cellulosedommen på dette punkt klart kunne påvirke konstateringerne vedrørende de svenske adressater.
The Court of First Instance held that if the Commission were to conclude, on the basis of a re-examination of the Wood pulp decision in the light of the grounds of the Wood pulp judgment, that certain findings to the effect, that the Swedish addressees had infringed Article 85 of the Treaty were unlawful, it would be authorised to refund the fines paid in accordance with those findings.
Eftersom Fællesskabets retsinstanser i annullationssøgsmål ikke kan træffe afgørelse ultra petita, kan en annullation ikke gå ud over sagsøgerens påstande.
Third, the individual decisions adopted in relation to the respondents were based on the same findings of fact and the same economic and legal analyses as those declared invalid by the judgment.
Retten fandt således, at Kommissionen i medfør af traktatens artikel 176 og princippet om god forvaltningsskik havde pligt til på baggrund af cellulosedommens præmisser at foretage en fornyet undersøgelse af lovligheden af cellulose beslutningen i forhold til de svenske adressater og vurdere, om de betalte bøder på grundlag af en sådan undersøgelse skulle tilbagebetales.
Having found that the Commission's decision of 4 October 1995 was vitiated by an error of law in so far as it indicated that the Commission was neither obliged nor entitled to refund the fines paid by the respondents, the Court of First Instance annulled it.
Såfremt en adressat for en beslutning beslutter at anlægge annullationssøgsmål, skal Fællesskabets retsinstanser således kun prøve de elementer i beslutningen, der vedrører den pågældende adressat.
Referring to the principle of legality, the Court of First Instance held that in such circumstances the institution concerned might be required under Article 176 of the Treaty to consider, pursuant to a request made within a reasonable period, whether it needed to take measures in relation also to the addressees of the annulled act who had not brought an action for annulment.
De elementer, der vedrører andre adressater, og som ikke er anfægtet, er derimod ikke genstand for den tvist, Fællesskabets retsinstanser skal afgøre.
The Court of First Instance went on to state that it was appropriate to determine the extent to which that judgment required the Commission to review the legal position of the Swedish addressees in relation to the Wood pulp decision, so that both the operative part and the grounds of the judgment had to be examined.
Når den absolutte retskraft, som en dom om annullation fra en af Fællesskabets retsinstanser har, knytter sig til såvel dommens konklusion som de præmisser, der udgør det nødvendige grundlag herfor, kan den ikke medføre en annullation af en retsakt, der er behæftet med samme ugyldighedsgrund, men ikke er indbragt for Fællesskabets retsinstanser til prøvelse.
Essentially, the appeal raises the question whether, where several similar individual decisions imposing fines have been adopted pursuant to a common procedure and only some addressees have taken legal action and obtained annulment, the institution which adopted them must, at the request of other addressees, reexamine the legality of the unchallenged decisions in the light of the grounds of the annulling judgment and determine whether, following such a re-examination, the fines paid must be refunded.
En præmis i en dom om annullation kan ikke have retskraft for personer, der ikke var part i
Finding that the Court of Justice had rejected the main evidence relied on by the Commission against all the addressees of the decision to prove that there had been concertation on prices and,
Kommissionen var i en sådan situation i medfør af legalitetsprincippet og princippet om god
First, since it would be ultra vires for the Community judicature to rule ultra petita, the
søgsmålsfristen igen begynder at løbe.
scope of the annulment which it pronounces may not go further than that sought by the applicant.
sagen, og over for hvem dommen derfor ikke kan have afgjort noget som helst.
Unchallenged aspects concerning other addressees, on the other hand, do not form part of the matter to be tried by the Community judicature.
Retssikkerhedsprincippet er således til hinder for, at en institution, der har truffet flere lignende individuelle beslutninger, hvorved der pålægges bøder, inden for rammerne af en fælles procedure, såfremt kun nogle af adressaterne har anlagt sag og opnået en annullation af de beslutninger, der vedrører dem, har pligt til på andre adressaters anmodning på baggrund af præmisserne i dommen om annullation at foretage en fornyet undersøgelse af lovligheden af de beslutninger, der ikke er blevet anfægtet, og vurdere, om de betalte bøder på grundlag af en sådan undersøgelse skal tilbagebetales.
A judgment given by the Court of Justice or by the Court of First Instance annulling a measure can constitute a new fact causing time to start running again only with regard to the parties to the proceedings and to other persons directly affected by the measure which was annulled.
Selv om traktatens artikel 176 pålægger den berørte institution at undgå, at enhver retsakt, der skal træde i stedet for den annullerede retsakt, er behæftet med de samme ugyldighedsgrunde som dem, der er fastslået i dommen om annullation, indebærer bestemmelsen således — i modsætning til, hvad Retten fastslog i præmis 69, 72 og 85 — ikke, at den på de berørte parters anmodning skal foretage en fornyet undersøgelse af identiske eller lignende beslutninger rettet til andre adressater end sagsøgeren, der hævdes at være ugyldige af samme grund.
Although the authority erga omnes exerted by an annulling judgment of a court of the Community judicature attaches to both the operative part and the ratio decidendi of the judgment, it cannot entail annulment of an act not challenged before the Community judicature but alleged to be vitiated by the same illegality.
En beslutning, der ikke er anfægtet af adressaten inden for den i traktatens artikel 173 fastsatte frist, bliver endelig i forhold til denne.
The authority of a ground of a judgment annulling a measure cannot apply to the situation of persons who were not parties to the proceedings and with regard to whom the judgment cannot therefore have decided anything whatever.
Retten har således begået en retlig fejl ved at fastslå, at Kommissionen i medfør af traktatens artikel 176 havde pligt til på de berørte parters anmodning at foretage en fornyet undersøgelse af lovligheden af cellulosebeslutningen i forhold til dem på baggrund af præmisserne i cellulose dommen og vurdere, om de betalte bøder på grundlag af en sådan undersøgelse skulle tilbagebetales. Den appellerede dom bør derfor ophæves.
So, although Article 176 of the Treaty requires the institution concerned to ensure that any act intended to replace the annulled act is not affected by the same irregularities as those identified in the judgment annulling the original act, that article, contrary to what the Court of First Instance held, does not mean that the Commission must, at the request of interested parties, reexamine identical or similar decisions allegedly affected by the same irregularity, addressed to addressees other than the applicant.
Søgsmålsfristerne skalværne om retssikkerheden, således at det undgås, at fællesskabsretsakter, der afføder retsvirkninger, kan anfægtes i ubegrænset tid, samt på retsplejehensyn og procesøkonomiske hensyn.
The Court of First Instance therefore erred in law in holding that Article 176 of the Treaty placed the Commission under a duty to reexamine, at the request of those concerned, the legality of the Wood pulp decision in so far as it concerned them, in the light of the grounds of the Wood pulp judgment, and to determine whether, on the basis of such an examination, it was necessary to refund the fines paid. The contested judgment must therefore be set aside.
Domstolen kan, hvis den ophæver en af Retten truffet afgørelse, træffe endelig afgørelse, hvis sagen er moden til påkendelse.
The Court of Justice, where it sets aside the decision of the Court of First Instance, may itself give final judgment in the matter, where the state of the proceedings so permits.
Domstolen finder, at dette er tilfældet.
The Court considers that this is the case.
Det hedder i domskonklusionen:
That rule is based on the consideration that the
*1) Den af Retten i Første Instans afsagte dom af 10. juli 1997 i sag T-227/95, AssiDomån Kraft Products irufL mod Kommissionen, ophæves.
Sets aside the judgment of the Court of First Instance of 10 July 1997 in Case T-227/95 AssiDomän Kraft Products and Others v Commission;
Generaladvokat D. Ruiz-Jarabo Colomer fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 28. januar 1999.
Orders AssiDomän Kraft Products AB and the other respondents to bear aü the costs incurred before the Court of First Instance and the Court of Justice.'
Dansk tekst foreligger endnu ikke.
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 28 January 1999.
Sag C-375/97 General Motors Corporation / Yplon SA Tilnærmelse af lovgivningerne
'(1) set aside the judgment of the Court of First Instance of 10 July 1997 in Case T-227/95 AssiDomän Kraft Products and Others v Commission;
14. september 1999 beskyttelse — varer eller tjenesteydelser af anden art
(2) give judgment on the substance and dismiss the appeal by AssiDomän and Others against the Commission decision of 31 March 1993;
Præjudiciel »Direktiv 89/104/EØF - varemærker — renommeret varemærke* (Domstolens plenum) varer i klasse 1, 3 og 5.
(3) order the respondents to pay the costs.'
Dette spørgsmål er blevet stillet under en sag, der føres af General Motors Corporation (herefter »General Motors«), der har hjemsted i Detroit (Amerikas Forenede Stater), mod Yplon SA (herefter »Yplon«), der har hjemsted i Estaimpuis (Belgien), vedrørende bragen af varemærket Chevy.
Case C-375/97 General Motors Corporation v Yplon SA Approximation of laws
Fællesskabsbestemmelser
14 September 1999
Selskabet har herved gjort gældende, at dets varemærke Chevy er et »renommeret varemærke« i sidstnævnte bestemmelses forstand.
United States of America, and Yplon SA (hereinafter Ύρίοη'), established at Estaimpuis, Belgium, concerning the use of the mark 'Chevy'.
Yplon har nedlagt påstand om, at begæringen ikke tages til følge, navnlig fordi General Motors ikke har ført bevis for, at dets varemærke Chevy er »renommeret« inden for Benelux-området i dette begrebs forstand i den nye artikel 13, A, L litra c), i den uniforme Benelux-lov.
By judgment of 30 October 1997, the Tribunal de Commerce (Commercial Court), Tournai, referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 5(2) of the First Council Directive (89/104/EEC) of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks (hereinafter the Directive').
General Motors er indehaver af Beneluxvaremærket Chevy, som den 18. oktober 1971 blev anmeldt til Benelux-Varemærkemyndigheden for varer i klasse 4,7,9, 11 og 12, og bl.a. for automobiler.
General Motors is the proprietor of the Benelux trade mark 'Chevy*, which was registered on 18 October 1971 at the Benelux Trade Mark Office for Class 4, 7, 9, 11 and 12 products, and in particular for motor vehicles.
Denne registrering stadfæster de rettigheder, der var erhvervet ved en første anmeldelse i Belgien den 1. september 1961 og ved en første brag i Nederlandene i 1961 og i Luxembourg i 1962.
That registration asserts the rights acquired under an earlier Belgian registration on 1 September 1961 and
Den nationale ret anmoder med sit spørgsmål nærmere bestemt Domstolen om dels at fastlægge indholdet af udtrykket »er renommeret«, som i direktivets artikel 5, stk. 2, bruges til at betegne den første af de to
The question was raised in proceedings between General Motors Corporation (hereinafter 'General Motors'), established in Detroit,
med direktivets artikel 5, stk. 2, hjemmel for at kræve, at varemærket er kendt af en bestemt procentdel af offentligheden som defineret ovenfor.
earlier use in the Netherlands in 1961 and in Luxembourg in 1962. Nowadays, the mark 'Chevy' is used more specifically in Belgium to designate vans and similar vehicles.
betingelser, som et registreret varemærke skal opfylde for at nyde en mere omfattende beskyttelse i forhold til varer eller tjenesteydelser af anden art, og for det andet om at angive, om denne betingelse skal være opfyldt for hele Benelux­området, eller om det er tilstrækkeligt, at den er opfyldt inden for en del af dette.
French version; 'gode di notorietà' in the Italian version; "bekend is' in the Dutch version; 'goze de prestigio' in the Portuguese version; 'laajalti tunnettu' in the Finnish version; 'är känt' in the Swedish version; and by the words 'has a reputation' in the English version.
Den krævede grad af bekendthed må anses for nået, når det ældre marked er kendt af en betydelig del af den offentlighed, der er relevant for de varer eller tjenesteydelser, der er dækket af dette mærke.
Yplon is also the proprietor of the Benelux trade mark 'Chevy', registered at the Benelux Trade Mark Office on 30 March 1988 for Class 3 products and then on 10 July 1991 for Class 1, 3 and 5 products. It uses those trade marks for detergents and various cleaning products.
Ved undersøgelsen af denne betingelse skal den nationale ret tage hensyn til alle sagens relevante omstændigheder, således navnlig varemærkets markedsandel, intensiteten, den geografiske udstrækning og varigheden af bragen af varemærket, samt størrelsen af de investeringer, som virksomheden har foretaget for at fremme varemærket.
The German, Dutch and Swedish versions use words signifying that the trade mark must be 'known' without indicating the extent of knowledge required, whereas the other language versions use the term 'reputation' or expressions implying, like that term, at a quantitative level a certain degree of knowledge amongst the public.
Den første betingelse for den mere omfattende beskyttelse i henhold til direktivets artikel 5, stk. 2, i bestemmelsen gengives ved udtrykket »er renommeret« i den danske version, »bekannt ist« i den tyske version, »χαίρει φήμηβ« i den græske version, »goce de renombre« i den spanske version, »jouit d'une renommée« i den franske version, »gode di notorietà« i den italienske version, »bekend is« i den nederlandske version, »goze de prestigio« i den portugisiske version, »laajalti tunnettu« i den finske version, »är känt« i den svenske version og »has a reputation« i den engelske version.
That nuance, which does not entail any real contradiction, is due to the greater neutrality of the terms used in the German, Dutch and Swedish versions. Despite that nuance, it cannot be denied that, in the context of a uniform interpretation of Community law, a knowledge threshold requirement emerges from a comparison of all the language versions of the Directive.
I territorial henseende er betingelsen opfyldt, når varemærket, således som det bestemmes i direktivets artikel 5, stk. 2, er renommeret »i medlemsstaten«.
On 28 December 1995 General Motors applied to the Tribunal de Commerce, Tournai, for an injunction restraining Yplon from using the sign 'Chevy' to designate detergents or cleaning products on the ground that such use entails dilution of its own trade mark and thus damages its advertising function.
Da dette punkt ikke uddybes nærmere i fællesskabsbestemmelsen, kan det ikke kræves, at renomméet omfatter »hele« medlemsstatens område.
Its action is based, as regards the period prior to 1 January 19%, on the old Article 13(A)(2) of the Uniform Benelux Law and, as from 1 January 1996, on the new Article 13(A)(1)(c) of that Law.
Det er tilstrækkeligt, at det foreligger inden for en væsentlig del af denne.
It maintains in this regard that its mark 'Chevy' is a trade mark of repute within the meaning of the latter provision.
Den tyske, den nederlandske og den svenske version anvender udtryk, hvorefter varemærket skal være »kendt«, uden nærmere angivelse af hvor udstrakt kendskabet skal være, mens de andre sproglige versioner anvender udtrykket »renommé« eller udtryk, der ligesom det sidstnævnte udtryk forudsætter en vis grad af bekendthed i offentligheden i kvantitativ henseende.
It is only where there is a sufficient degree of knowledge of the earlier mark that the public, when confronted by the later trade mark, may possibly make an association between the two trade marks, even when used for non-similar products or services, and that the earlier trade mark may consequently be damaged.
For så vidt angår varemærker, der er registreret hos Benelux-Varemærkemyndigheden, må Benelux-området sidestilles med en medlemsstats område.
Yplon is defending the action on the ground, in particular, that General Motors has not shown that its trade mark has a 'reputation' in the Benelux countries within the meaning of the new Article 13(A)(1)(c) of the Uniform Benelux Law.
Det kan derfor ikke kræves af et Benelux-varemærke, at dets renommé omfatter hele Benelux-området.
It cannot be inferred from either the letter or the spirit of Article 5(2) of the Directive that the trade mark must be known by a given percentage of the public so defined.
Det er tilstrækkeligt, at dette renommé foreligger inden for en væsentlig del af dette område, hvilket i givet fald kan svare til en del af et af Benelux-landene.
The degree of knowledge required must be considered to be reached when the earlier mark is known by a significant part of the public concerned by the products or services covered by that trade mark.
Denne nuance, der ikke er udtryk for en reel modsætning, følger af, at der i den tyske, den nederlandske og den svenske version anvendes mere neutrale udtryk. Den kan imidlertid ikke anføres som argument mod det krav om et vist bekendthedsniveau, som i forbindelse med en ensartet fortolkning af fællesskabsretten fremgår af en sammenligning af alle de sproglige versioner af direktivet.
By its question the national court is essentially asking the Court of Justice to explain the meaning of the expression 'has a reputation' which is used, in Article 5(2) of the Directive, to specify the first of the two conditions which a registered trade mark must satisfy in order to enjoy protection extending to non-similar goods or services and to say whether that condition must be satisfied throughout the Benelux countries or whether it is sufficient for it to be satisfied in part of that territory.
Det er kun under forudsætning af, at dene mærke har en tilstrækkelig grad af bekendthed, at det yngre mærke hos offentligheden i givet fald — selv for varer eller tjenesteydelser af anden art — kan udløse en association mellem de to varemærker, hvorved det ældre varemærke kan blive skadet.
In examining whether this condition is fulfilled, the national court must take into consideration all the relevant facts of the case, in particular the market share held by the trade mark, the intensity, geographical extent and duration of its use, and the size of the investment made by the undertaking in promoting it.
Såfremt den nationale ret som konklusion på undersøgelsen fastslår, at betingelsen vedrørende renomméet er opfyldt, såvel med hensyn til den relevante del af offentligheden som det pågældende territorium, skal retten foretage en undersøgelse af den anden betingelse i direktivets artikel 5, stk. 2, nemlig at der uden skellig grund påføres det ældre mærke skade.
The first condition for the wider protection provided for in Article 5(2) of the Directive is expressed by the words 'er renommeret' in the Danish version of that provision; *bekannt ist' in the German version; "χαίρει φήμης' in the Greek version; 'goce de renombre' in the Spanish version; 'jouit d'une renommée' in the
Der er hverken efter ordlyden af eller formålet
Territorially, the condition is fulfilled when, in the terms of Article 5(2) of the Directive, the
Det hedder i domskonklusionen:
part may consist of a part of one of the Benelux countries.
»Artikel 5, stk 2, i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker skal fortolkes således, at et registreret varemærke, for at nyde en mere omfattende beskyttelse i forhold til varer eller tjenesteydelser af anden art, skal være kendt af en betydelig delaf den offentlighed, der er relevant for de varer euer tjenesteydelser, der er dækket af mærket.
trade mark has a reputation 'in the Member State'. In the absence of any definition of the Community provision in this respect, a trade mark cannot be required to have a reputation 'throughout' the territory of the Member State.
Inden for Benelux-området er det tilstrækkeligt, at det er kendt af en betydelig del af den relevante offentlighed inden for en væsentlig del af dette område, hvilket i givet fald kan svare til en del af et af de lande, der indgår heri*
It is sufficient for it to exist in a substantial part of it.