natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Landet blev medlem af GATT i 1948, blev med lem af NATO straks ved organisationens oprettelse i 1949, blev medlem af Europarådet i 1950 og blev medlem af EFTA straks ved sammenslutningens oprettelse i 1960.
In 1948 she be came a member of GATT; was one of the founding members of NATO in 1949; became a member of the Council of Europe in 1950; was one of the founding members of EFTA in 1960.
Forhandlingerne kulminerede med undertegnelsen den 2. maj 1992 i Oporto af aftalen om oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS).
Negotiations culminated in the signature in Oporto, on 2 May 1992, of the Agreement establishing the European Economic Area (EEA).
Norge er således allerede på mange om råder integreret med Fællesskabet og vil anvende en betydelig del af Fællesskabets »acquis«, når EØS-aftalen træder i kraft. Det gælder de fire friheder (fri bevægelighed for varer, tjenesteydelser, kapital og personer) samt en række andre områder såsom socialog arbejdsmarkedspolitik, miljø, selskabsret, forbrugerbeskyttelse og konkurrenceregler.
Norway has thus already established a high level of integration with the Community and a significant part of the acquis communautaire will be applied on the entry into force of the EEA, covering the four freedoms (free circulation of goods, services, capital and per sons), as well as such areas as social policy, environment, company law, consumer protection and competition law.
Norge har to gange tidligere ansøgt om medlemskab af De Europæiske Fællesskaber (1962 og 1967) sammen med Det Forenede Kongerige. Republikken Irland og Kongeriget Danmark; Kommissionen afgav udtalelse derom i 1967 og 1969 ').
Norway has made two previous requests to join the European Communities (1962 and 1967), together with the United Kingdom, Ireland and the Kingdom of Denmark on which the Commission expressed its opinion in 1967 and 1969.'
Der blev derefter indledt forhandlinger om en udvidelse med disse fire lande i 1970.
This led to the opening of enlargement negotiations with those . four countries in 1970.
Norge ratificerede derfor ikke tiltrædelsestraktaten. traktaten.
Consequently Norway did not ratify the Treaty of Accession.
Forberedelserne til tiltrædelsen af Fællesskabet blev indledt på ny allerede i 1987, da regeringen offentliggjorde en hvidbog, hvori der blev anbefalet tættere kontakter til Fællesskabet.
Moves for a further attempt to join the Community had already begun in 1987 with the publication of a government White Paper favouring closer contacts with the Community.
Forhandlingerne om EØS-aftalen gjorde det aktuelt yderligere at overveje Norges interesser på lang sigt, og den norske regering nåede til den erkendelse, at Norges interesser på længere sigt hverken ville blive tilgodeset i tilstrækkeligt omfang af
The negotiations for the EEA Agree ment led to further consideration of Norway's longterm interests, leading the government to the opinion that neither the FTAs nor the EEA would adequately safeguard Norwegian interests in the longer term. The realization
striktioner og foranstaltninger med tilsvarende virkning gradvis fjernes i parternes ind byrdes samhandel med industriprodukter.
These FTAs, signed in 1973,3 provided for the progressive abolition, in respect of trade be tween the parties in industrial goods, of customs duties, quantitative restrictions and all measures of equivalent effect.
Frihandelsoverenskomsterne indeholder også bestemmelser om statsstøtte og konkurrence i industrien samt en række gensidige indrømmelser inden for landbrug og fiskeri.
The FTAs in clude provisions for rules on State aid and in dustrial competition, and a number of mutual concessions in the agriculture and fisheries fields.
Desuden blev der nedsat en blandet komité til at ad ministrere overenskomsterne.
Also a bilateral joint Committee was set up to administer the Agreements.
2) Dokumenter vedrørende Kongeriget Danmarks, Irlands, Kongeriget Norges og Det Forenede Kongerige Storbritan nien og Nordirlands tiltrædelse af De Europæiske Fælles skaber.
Opinions of the Commission to the Council concerning the membership applications of the United Kingdom, Ireland, Denmark, and Norway according to Articles 237 of the EEC Treaty, 205 of the EAEC Treaty, and 98 of the ECSC Treaty, COM(67) 750 of 29.9.1967 and COM(69) 1000 of 1.10.1969.
Specialudgave af De Europæiske FællesskabersTi-dende af 27.3.1972.
Documents concerning the accession to the European Communities of the Kingdom of Denmark, Ireland, the Kingdom of Norway and the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland, Special Edition of the Official Journal of the European Communities, 27.3.1972.
') Overenskomst mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Kongeriget Norge (EFT L 171 af 27.6.1973) og overenskomst mellem medlemsstaterne i Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab på den ene side og Kongeriget Norge på den anden side (EFT L 348 af 27.12.1974).
Agreement between the European Economic Community and the Kingdom of Norway (OJ L 171, 27.6.1973) and Agreement between the Member States of the European Coal and Steel Community of the one part and the Kingdom of Norway, of the other part (OJ L 348, 27.12.1974).
I april 1984 mødtes Fællesskabets og EFTA-landenes ministre i Luxembourg og vedtog en erklæring, hvori der blev fastlagt retningslinjer for en videreførelse, uddybning og udvidelse af samarbejdet inden for rammerne af — og ud over — frihandelsoverenskomsterne med henblik på en gradvis opret
In April 1984, the Ministers of the Community and of the EFTA countries met in Luxembourg and adopted a declaration laying down the guidelines for the continuation, deepening and extension of cooperation, within the framework of, and beyond, the FTAs, with the objective of progressively establishing a dynamic European Economic Area. This declaration was subsequently rein
end 2% af Fællesskabets eksport.
for Community exports. Norway supplies approximately 3.5% of Community imports and is the destination of more than 2% of Community exports.
Fællesskabets import fra Norge består i meget vid udstrækning af råvarer (mere end 70%), me dens Fællesskabets eksport til Norge overvejende består af færdigvarer.
The Community's imports from Norway consist, to a very large extent, of primary products (more than 70%), while Community exports to Norway are dominated by manufactured products.
Fællesskabet er langt den vigtigste handelspartner for Norge.
The Community is by far the main trading partner for Norway.
11991 tegnede det sig for næsten 50% af Norges import og 66% af dets eksport.
In 1991, it accounted for almost 50% of Nor wegian imports and 66% of its exports.
Blandt EF-medlemsstaterne er Det Forenede Kongerige og Tyskland både de vigtigste leverandører til det norske marked og de vigtigste aftagere af den norske eksport.
Among the Community Member States, the UK and Germany are the most important suppliers of the Norwegian market and the most important destinations of Norwegian exports.
Fællesskabet og EFTA tegner sig tilsammen for næsten 70% af den norske import og 81% af den norske eksport.
The Community and EFTA, taken to gether, account for nearly 70% of Norwegian imports and 81% of its exports.
Vi ønsker at gå sammen med de øvrige lande om den videre udbygning deraf«. »Det er de lande, der deltager i samarbejdet, der kommer til at bestemme den videre udvikling, ikke de lande, der holder sig udenfor.
It is the countries that participate in the cooperation that will determine its further course, not those that remain on the outside.
Da de beslutninger, der træffes i EF, har fundamental betydning for vort land, bør vi også deltage i denne vigtige nye fase i det europæiske samarbejde, ligesom vi har gjort det i EFTA i hele efterkrigstiden«.
Given that decisions taken by the EC will have a profound effect on our country, we should also participate in this important new phase of European cooperation as we have done in EFTA throughout the entire post-war period.'
Desuden understregede hun betydningen af EF's fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik.
She also emphasized the importance of the EC's common foreign and security policy.
Den 1. juli i 1990 ændrede landet sine bestemmelser om kapitalbevægelser i retning af større liberalisering. Ifølge EØS-aftalen skal de resterende hindringer, bl.a. på områderne direkte investeringer og investeringer i fast ejendom, være ryddet af vejen den 1. januar 1995.
As of 1 July 1990, Norway changed her regime of capital movements to an essentially free one.
På valutaområdet demonstrerede Norge sin klare interesse i et tættere samarbejde med Fællesskabet, da det i oktober 1990 som det første land uden for Fællesskabet ensidigt knyttede den norske krone til ECU.
In the monetary field, Norway demonstrated its strong interest to closer cooperation with the Community, wlien, in October 1990, as the first country outside the Community, she unilaterally pegged the Norwegian krone to the ecu.
ECU-tilknytningen omfattede bilaterale swap-aftaler med EF's centralbanker og varede indtil den 10. december 1992, da de norske myndigheder blev tvunget til at lade kronen flyde i kølvandet på uroen på de internationale valuta-markeder.
The ecu link included bilateral swap agreements with the Community's central banks, and lasted until 10 December 1992 when the Norwegian authorities were forced to let the krone float in the aftermath of the turmoil on international exchange markets.
I øjeblikket synes den økonomiske udvikling i Norge at være forholdsvis gunstig sammenlignet med de fleste EF-Iandes økonomi ske udvikling.
The present economic situation in Nor way seems to follow a relatively favorable de velopment compared to most Member States of the Community.
Efter en alvorlig afmatning med produktionsfald i fastlandets1) økonomi i 1988 og 1989 kunne der atter konstateres en egentlig økonomisk vækst.
After a severe recession with negative output in the mainland' economy in 1988 and 1989, economic growth has recovered.
11992 voksede det samlede BNP med 2,6%, medens fastlandets økonomi havde en vækst på 1,0%.
In 1992, overall GDP grew by 2.6% whereas the mainland economy grew at a rate of 1.0%.
Inflationen er i øjeblikket på mindre end 2,5%, og betalingsbalancen udviser et overskud på omkring 2,3% af BNP.
Inflation is currently running below 2.5% and the current account shows a surplus of around 2.3% of GDP.
Den norske økonomi er en af de bedst stillede i Europa.
The Norwegian economy is one of the most prosperous in Europe.
Landet har betydelige res sourcer, navnlig på energiområdet, og har som følge heraf en af de højeste levestandarder i Europa med et BNP per capita, der i de seneste tyve år har ligget over eller tæt på den højeste levestandard i EF.
Owing to a comfortable resource situation, notably in energy, Norway has benefited from one of the highest standards of living in Europe, with a GDP per capita over or close to the highest in the Community during the last 20 years.
Som følge af den stærke økonomi har Norge endvidere kunnet investere i både god infrastruktur og en højt uddannet arbejdsstyrke.
The strong economic performance has also allowed Nor way to invest in good infrastructure as well as in a highly skilled labour force.
Desuden har udnyttelsen siden 1971 af olieforekomsterne uden for den norske kyst bidraget til at udvikle og opretholde et højt teknologisk stade.
Moreover, the exploration of oil off the Norwegian coast from 1971 onwards, has contributed to developing and maintaining a high level of technology· ogy·
På trods af denne forbedring af økonomien giver en række tegn på strukturelle svagheder i den norske økonomi anledning til bekymring: ring:
Despite this economic improvement, some signs of structural weaknesses in the Nor wegian economy give reason for concern:
Som medlem af EFTA har Norge længe del taget i samarbejdet og samhandelen på europæisk plan.
As a member of EFTA, Norway has long participated in European cooperation and trade.
Norge har længe været en af Fællesskabets ti vigtigste handelspartnere.
Norway has for a long time been among the 10 most important trading partners of the Community.
I 1991 var Norge Fællesskabets syvendestørste leve randør og det ottendestørste marked for Fællesskabets eksport.
In 1991, Norway was the seventh biggest supplier and the eighth biggest market
Norge tegner sig for rundt regnet 3,5% af Fællesskabets import og mere in
By 'mainland' the non-oil sector is meant here.
replatforme, rederivirksomhed og mange servicefag. vicefag.
tant being the construction of oil rigs, ship ping and a number of service industries.
ligere 2,6% af arbejdsstyrken, der er beskæf tiget som led i arbejdsmarkedsforanstaltninger. ger.
• From 1987 to 1992 unemployment rose from 2.1% to 5.9%, in addition to 2.6% of the labour force benefiting from labour market measures.
• Den ekspansive politik har bidraget til at forringe de offentlige finanser.
• Expansionary policies have contributed to a deterioration in public finances.
I løbet af de se neste fire år har forstærkede arbejdsmarkedsforanstaltninger, offentlige investeringer og overførsler til kommuner ført til en samlet efterspørgselsstimulering på 7% af fastlandets BNP.
During the last four years, increased labour market measures, public investments and transfers to local governments have provided a total demand stimulus equal to 7% of mainland GDP.
I samme tidsrum skiftede den offentlige sektors samlede saldo fra et overskud på 1,4% af BNP til et underskud på 3,2% af BNP i 1992.
During the same period, public balance shifted from a surplus of 1.4% of GDP to a deficit of 3.2%ofGDPinl992.
I en række andre industrier afspejler de se neste tyve års udvikling den voksende betydning af — og de voksende indtægter fra — oliesektoren.
Developments in other industries in the last two decades reflect the increasing importance of, and revenues from, the petroleum sector.
I modsætning til, hvad der har været tilfældet i de fleste EF-lande, haT produktionen af færdigvarer således holdt sig på samme niveau som i midten af 1970'erne.
Contrary to most Member States of the Community, manufactured output has remained at its mid-1970s level.
Beskæftigelsen inden for forarbejdningsvirksomhed er imidlertid faldet fra 24% af den samlede beskæftigelse i 1974 til 16% i 1991.
Employment in manufacturing has, however, declined, its share of to tal employment being reduced from 24% in 1974 to 16% in 1991.
Ressourcerne er flyttet over i de afskærmede sektorer: Siden midten af 1970'erne har der kun fundet en beskæftigelsesfremgang sted inden for offentlig administration og private servicefag.
Resources were shifted to the sheltered sectors: since the mid-1970s only public services and the private service sector have incurred any growth in employment. ment.
• Det er endnu uvist, hvor store de samlede konsekvenser af den finansielle krise, der op stod i kølvandet på dereguleringen af kreditmarkedet og den efterfølgende eksplosive ud vikling i långivningen, har været.
• The total consequences of the financial crisis which emerged in the aftermath of the deregulations of the credit markets and the subsequent explosion of credits are still un certain.
Skønt husholdningernes og virksomhedernes finansielle stilling er blevet forbedret på det seneste, kan det ikke udelukkes, at den skrantende banksektor vil lide yderligere tab på sine udlån.
Although the financial position of households and firms has improved recently, additional credit losses in the ailing banking sector are not excluded.
• I fastlandets økonomi faldt investeringerne fra 1986 til 1992 med 35%.
• Investments in the mainland economy declined by 35% from 1986 to 1992.
Dette bratte fald kan i en vis udstrækning tilskrives afmatningen og højkonjunkturen i 1980'erne, men giver alligevel anledning til bekymring.
Although to some extent explained by the recession and the overexpansion during the 1980s, the sharp decline continues to give reason for concern.
Strukturelt set er den norske økonomi karakteriseret af stor afhængighed af naturressourcer og energiproduktion ').
Structurally, the Norwegian economy is characterized by great reliance on natural resources and energy production.'
Dette kommer både til udtryk i oliesektorens størrelse og betydning og det forhold, at en stor del af forarbejd ningsindustrien er stærkt energiintensiv.
This is reflected both in the size and the importance of the petroleum sector and the fact that a large share of the manufacturing industry is energyintensive.
Omkring 25% af forarbejdningssektorens værditilvækst skabes ved energi-intensiv produktion, f.eks. af metaller, kemikalier, papirmasse og papir.
The heavy reliance on energy-intensive industries is explained by the abundance of relatively cheap hydroelectric power given Nor way's many waterfalls.
Eksporten af elektricitet — bortset fra overskudselektricitet — er i øjeblikket begrænset til 3% af den nationale produktion.
Norway's production of oil and gas equals about half of total Community production.
Den store afhængighed af energiintensive industrier skyldes, at der som følge af Norges mange vandfald produceres rigelig og for holdsvis billig elektricitet fra vandkraftværker.
The specialization of the Norwegian economy is also reflected in the composition of exports and imports and explains the relatively low in-tra-industry trade with Community Member States.
Norges olie- og gasproduktion er på cirka det halve af Fællesskabets samlede produktion. tion.
Norway imports a wide range of industrial products, in particular consumer and in vestment goods.
Efter opdagelsen og den efterfølgende udnyttelse af olieressourcerne i 1970'erne har olie sektoren gradvis fået større betydning, selv om svingningerne i olieprisen har øvet indflydelse herpå.
After the discovery and subsequent exploitation of oil resources in the 1970s, the impor tance of the petroleum sector has gradually increased, although varying depending on the price of oil.
I 1991 tegnede denne sektor sig for 16% af BNP, 32% af den samlede eksport og 11% af den offentlige sektors samlede ind tægter.
In 1991 it contributed to 16% of GDP, 32% of exports and to 11% of total public revenue.
I øjeblikket yder denne sektor et større bidrag til BNP end den samlede forarbejdningsindustri. bejdningsindustri.
At present, its relative impor tance in terms of contribution to GDP is above that of manufacturing industry.
Ifølge norske skøn kan olieproduktionen opretholdes på det nuværende niveau indtil år 2000.
According to Norwegian estimates, the current level of oil production may be maintained until 2000.
År 2010 vil gasproduktionen være dominerende, og olieressourcerne ventes at være opbrugt år 2030.
By 2010, gas production will dominate and the oil reserves are expected to be exhausted by 2030.
Olieprisen er i øjeblikkel på 18 USD pr. tønde.
The price of oil is currently USD 18/ barrel.
Ifølge de norske myndigheder vil et fald i olieprisen på 10% give sig udslag i et fald i eksportindtægterne på 3,2% svarende til 1,4% af BNP.
According to the Norwegian authorities, a decrease in the oil price of 10% will lower export income by 3.2% or 1.4% of G DP.
Oliesektorens vækst kommer også en række andre sektorer til gode, navnlig bygning af bo
Several sectors are benefiting from the expansion in the petroleum sector, the most impor
De direkte subsidier inklusive rentetilskud til husholdninger og direkte støtte til landbruget andrager ca. 6% af BNP, hvilket er rundt regnet fire gang så meget som OECD's gennemsnit, medens subsidierne til industrien alene beløber sig til 3% af BNP.
amount to about 6% of GDP, which is about four times the OECD average, while subsidies to industries alone equal 3% of GDP.
Olieindtægterne er imidlertid blevet anvendt til at opretholde produktion og indkomster i erhverv i tilbagegang, navnlig landbrug og skibsbygning.
tion and income in declining industries, most notably in agriculture and shipbuilding.
Desuden er reallønnen blevet presset opad, fordi arbejdsløsheden er blevet holdt nede af bl.a. store offentlige udgifter og kraftig vækst i antallet af offentligt ansatte.
Furthermore, real wages have been pushed up wards as high public spending and rapid expansion of public employment have helped to slow the growth of unemployment.
Denne lønudvikling har bidraget til at begrænse væksten i den private sektor.
This wage development has helped to inhibit the expansion of the private sector.
Des uden er produktiviteten inden for forarbejdningsvirksomhed vokset langsommere end i de konkurrerende lande.
In addition, produc tivity in manufacturing has grown at a slower rate than in competitor countries.
Det norske landbrug er en af de største støttemodtagere i OECD.
Norwegian agriculture receives one of the highest amounts of support among OECD countries.
Landbruget og dermed forbundne aktiviteter som f.eks. forarbejdning af og handel med levnedsmidler er også afskærmet fra konkurrence udefra ved hjælp af told og kvoter. Dette forhold afspejler en stærk regionalpolitisk tradition og landbrugets store betydning i afsidesliggende regioner, men det kan alligevel på lang sigt vise sig nødvendigt at formindske overførslerne og øge effektiviteten.
Agriculture and related activities like food-processing and food-trade are also effectively sheltered from foreign competition through tariffs and quotas.
Desuden er der betydelig fare for, at økonomiens bytteforhold på længere sigt vil blive forringet.
Furthermore, as the public sector employs about 25% of total employment, public sector efficiency is of major importance.
Disse strukturelle skævheder bevirker, at der er grænser for, hvor kraftig udviklingen kan blive, hvis den i for høj grad baseres på økonomisk ud nyttelse af naturressourcer.
Independent studies have shown that considerable efficiency gains may be realized in the public sector, among others in education, transport and regional policy.
På mellemlang sigt vil det antagelig være nødvendigt at puste nyt liv i fastlandets økonomi, hvis det høje velstandsniveau i Norge skal stabiliseres og opretholdes.
Such gains may be used to reduce the overall tax burden or to increase the supply of other public services.
Da den offentliqe sektor tegner sig for omkring 25% af den samlede beskæftigelse, er det des uden af stor betydning, hvordan det forholder sig med effektiviteten i denne sektor.
The present structure of the Norwegian economy leaves the external balance, public finances and total economy very vulnerable to large swings in the oil price and the world market price of a handful of staple goods.
En række uafhængige undersøgelser har vist, at der kan indtjenes betydelige effektivitetsgevinster i den offentlige sektor, bJ.a. hvad angår undervisning, transport og regionalpolitik.
Furthermore, the economy risks being exposed to declining terms of trade in the longer run. These structural imbalances show the limitations of a development which relies too heavily on the economic rents from natural resources.
Så danne gevinster kan anvendes til at mindske det samlede skattetryk eller forbedre det of fentlige serviceniveau på andre områder.
In the medium term, a revitalization of the mainland economy seems necessary to stabilize and preserve the high level of welfare in Norway.
Et andet vigtigt strukturelt spørgsmål er den alvorlige krise i den finansielle sektor. I kølvandet på dereguleringen af lånemarkederne i 1980'erne har inflationsforventningerne, den lempelige pengepolitik og indkomstskattesystemer, der i høj grad fremmer låntagningen, bidraget til en kraftig kreditudvidelse.
Another important structural issue of major concern is the severe crisis in the financial sector, following the deregulation of the credit markets in the 1980s, inflationary expectations, lax monetary policies and income tax systems that greatly favoured borrowing contributed to a substantial expansion of credits.
I denne sammenhæng har strukturpolitikken stor betydning som middel til at formindske afhængigheden af olie og skabe en konkurrencebetonet baggrund for at stimulere vækst og beskæftigelse.
In this context, structural policies are essential in order to reduce oil dependency and to create a competitive environment to stimulate growth and employment.