natgillin/translations-raw huggingface dataset:
1979, s. 2955, jfr. s. 2972, — foren, sager 241, 242, 245­250/78, DGV/Rådet og Kommbsionen, Sml.
— Joined Cases 241, 242, 245 to 250/78, DVG ν Coundl and Commhsion, [1979] ECR 3017, cf. p. 3037
— foren, sager 261 og 262/78, Interquell Stärke­Chemie/Rådet og Kommbsionen,
— Joined Cases 261 and 262/78, Interquell Stärke­Chemie ν Coundl and Commh­sion, [1979] ECR 3045, cf. p. 3062 (Opinion: Capotorti, p. 2976).
Dom af 12. december 1979: sag 12/79, Wagner/Kommbsionen, Sml. 1979, s. 3657, 3671 (Forslag: Warner, s. 3673).
Judgment of 12 December 1979, Case 12/79, Hans­Otto Wagner ν Commhsion, [1979] ECR 3657, 3671 (Opinion: Warner, p.3673).
Sag til fastslåelse af ansvar
Actions establishing liability
Dom af 2. marts 1977: sag 44/76, Eier­Kontor/Rådet og Kommissionen, Sml. 1977, s. 393, 407 (Forslag: Reischl, s. 410).
Judgment of 2 March 1977, Case 44/76, Milch-, Fett- und Eier-Kontor ν Council and Commhsion, [1977] ECR 393, 407 (Opinion: Reischl, p.410).
2. »Når der ... ved Domstolen er anlagt en erstatningssag i henhold til traktatens ar­tikel 178, og når retsgrundlaget for Fællesskabets ansvar er omtvistet, har procesøko­nomiske hensyn ofte foranlediget Domstolen til i en første fase af retsforhandlin­gerne at træffe afgørelse vedrørende spørgsmålet om, hvorvidt institutionernes ad­færd kan pådrage Fællesskabet ansvar, og udsætte behandlingen af spørgsmålene vedrørende årsagsforbindelsen og arten og rækkevidden af tabet til et eventuelt se­nere stadium.«
2. "... when an action for damages is brought before the Court under Article 178 of the Treaty and the legal basis of the Community's liability is disputed, the desirability of making the procedure more economical has sometimes led the Court to give a decision at an early stage of the proceedings on the question whether the conduct of the institutions has been such as to entail the liability of the Community, reserving consideration of questions relating to causality, as well as those concerning the nature and extent of the damage, for a later stage."
Dom af 28. marts 1979: sag 90/78, Granaria/'Rådet og Kommissionen, Sml. 1979, s. 1081, 1090f. (Forslag: Capotorti, s. 1094).
Judgment of 28 March 1979, Case 90/78, Granaria ν Council and Commission, [1979] ECR 1081, 1090 (Opinion: Capotorti, p. 1094).
Søgsmål vedrørende nationale gennemførelses foranstaltninger
Actions directed against national implementing measures
2. »Da de nationale myndigheders afslag på fritagelse for de monetære udligningsbe­løb for de omstridte kontrakter således er en følge af en selvstændig afgørelse fra disse myndigheder, opfylder Kommissionens adfærd i den foreliggende sag ikke de i trak­tatens artikel 215, stk. 2, krævede betingelser for anlæg af sag ved Domstolen.«
2. "...since the refusal by the national authorities to grant exemption from the monetary compensatory amounts in respect of the contracts in question arose from an independent dedsion by those authorities, it does not appear that in the present case the Commission has acted in such a way as to satisfy the conditions required by the second paragraph of Article 215 of the Treaty for bringing the matter before the Court."
Jfr. tilsvarende: Dom af 27. marts 1980: sag 133/79, Sucrimex/Kommissionen, Sml. 1980, s. 1299, 1310f.
See also: Judgment of 27 March 1980, Case 133/79, Sucrimex ν Commhsion, [1980] ECR 1299, 1310 (Opinion: Reischl, p. 1312).
Erstatningssøgsmålet efter traktatens artikler 178 og 215 har ikke til formål, at Domstolen skal efterprøve gyldigheden af beslutninger truffet af de nationale orga­ner, hvem gennemførelsen af den fælles landbrugspolitik er pålagt, eller at Domsto­len skal vurdere de finansielle konsekvenser af sådanne beslutningers eventuelle ugyl­dighed.
The purpose of the action for damages provided for in Articles 178 and 215 of the Treaty is not to enable the Court to examine the validity of dedsions taken by na­tional agencies responsible for the implementation of certain measures within the framework of the common agricultural policy orto assess the finandal consequences resulting from the invalidity of such dedsions.
Et erstatningssøgsmål, hvorunder det hovedsageligt gøres gældende, at en national foranstaltning til gennemførelse af en fællesskabsretsakt er ulovlig, må følgelig afvi­ses, når sagsøgeren ikke har gjort brug af muligheden for at anlægge sag mod de natio­nale foranstaltninger ved de nationale retter, efter omstændigheder under påberå­belse af den nævnte fællesskabsretsaktes ulovlighed eller fejlagtige anvendelse.
Consequently an action for damages which is based on the unlawfulness of a national measure adopted in implementation of a Community measure is inadmissible if the applicant has omitted to bring an action against the national measure in the compe­tent national courts, arguing where appropriate that the Community measure is un­lawful or has been misapplied.
Dette gælder også, selv om en sådan retsforfølgning for sagsøgeren ville have indebåret en betydelige økonomisk risiko.
The foregoing continues to apply where the bringing of such an action would have involved the applicant in a risk of considerable finan­cial loss.
Når sagsøgeren nemlig har besluttet sig for at undgå en sådan risiko, har han dermed også givet afkald på muligheden for, at den retsstridig­hed, som han klager over, blev bragt af vejen.
In fact if the applicant chose to avoid such a risk he thereby deprived him­self of the opportunity which was available to him of correcting the illegality com­plained of.
Reglerne for Fællesskabets ansvar uden for kontraktsforhold
The rules governing the non-contractual liability of the Community
Hvilke skader kan kræves erstattet? 3.
Damage for which compensation h payable 3.
Årsagsforbindelse
The causal link
Note: Spørgsmålet om Fællesskabets ansvar over for sine ansatte er ikke selvstændigt behandlet i denne rubrik, idet spørgsmålet henhører under 'Systematisk Oversigt — Serie C'.
Note: The liability of the Community towards its servants is not treated under this heading since it is covered in the C Series of the Digest.
1. »Traktatens artikel 215, stk. 2, vedrører kun Fællesskabets ansvar for skader for­voldt af dets institutioner eller af dets ansatte under udøvelsen af deres hverv, hvilket udelukker et eventuelt ansvar for medlemsstaterne og deres embedsmænd.
"The second paragraph of Article 215 of the Treaty relates only to the Communi­ty's liability for any damage caused by its institutions or by its servants in the per­formance of their duties and does not refer to any liability which the Member States and their servants may incur.
Spørgsmålet, om en national myndighed skal erstatte skader, som medlemsstaternes organer og embedsmænd har forvoldt private ved anvendelse af fællesskabsretten, det være sig ved en krænkelse af fællesskabsretten eller ved en handling eller undla­delse i strid med den nationale ret, er ikke omfattet af traktatens artikel 215, stk. 2, men skal bedømmes af de nationale domstole på grundlag af den pågældende med­lemsstats nationale ret.«
The question of compensation by a national agency for damage caused to private in­dividuals by the agendes and servants of Member States, either by reason of an infringement of Community law or by an act or omission contrary to national law, in the application of Community law does not fall within the second paragraph of Arti­cle 215 of the Treaty and must be determined by the national courts in accordance with the national law of the Member State concerned."
Dom af 4. marts 1980: sag 49/79, Pool/Rådet, Sml. 1980, s. 569, 580 (Forslag: Reischl, s. 583).
Judgment of 4 March 1980, Case 49/79, Pool ν Coundl, [1980] ECR 569, 580 (Opin­ion: Reischl, p. 583).
»Da den anfægtede retsakt er en generel retsakt, der vedrører en økonomisk­poli­tisk foranstaltning, kan Fællesskabet i medfør af artikel 215, stk. 2, kun ifalde ansvar for tab, som producenterne påstår at have lidt som følge af denne retsakt, dersom der foreligger en kvalificeret overtrædelse af en højere retsnorm til beskyttelse af priva­te.«
"Since the disputed measure is of a legislative nature and constitutes a measure taken in the sphere of economic policy, the Community cannot be liable for any damage suffered by producers as a consequence ofthat measure under the provisions of the second paragraph of Article 215, unless a flagrant violation of a superior rule of law for the protection of the individual has occurred."
Dom af 31. marts 1977 : foren, sager 54­60/76, Compagnie industrielle du comté de Lo­heac/Rådetog Kommbsionen, Sml.
Judgment of 31 March 1977, Joined Cases 54 to 60/76, Compagnie Industrielle du Comté de Loheac ν Council and Commission, [1977] ECR 645, 658 (Opinion: Reischl, p. 661).
Formålet med de monetære udligningsbeløb er nærmere at modvirke de vanskelighe­der, som den manglende valutariske stabilitet kan skabe for de fælles markedsordnin­gers gnidningsløse funktion, men ikke at beskytte de erhvervsdrivendes individuelle rettigheder.
The aim of the system of compensatory amounts is, in particular, to obviate the diffi­culties which monetary instability may create for the proper functioning of the com­mon organizations of the market, rather than to protect the individual interests of traders.
Med henblik herpå bemyndiges Kommissionens ved artikel 6 i forordning nr. 974/71, der omtales i forordning nr. 1497/76, til i medfør af en bestemt fremgangs­måde at fastsætte ikke blot udligningsbeløbene men også de nødvendige gennemfø­relsesbestemmelser, herunder sådanne, 'som eventuelt vil kunne omfatte andre und­tagelser fra forordningerne om den fælles landbrugspolitik'.
In that regard, Article 6 of Regulation No 974/71, to which reference is made by Reg­ulation No 1497/76, empowers the Commission to act in accordance with a spedfic procedure to fix not only the compensatory amounts but also the detailed rules for the application of the regulation, including those 'which may include other deroga­tions from the regulations on the common agricultural policy.'
Forordning nr. 1497/76, der er vedtaget i medfør af den pågældende bemyndigelse, må derfor henregnes til de økonomisk­politiske generelle retsakter, som Fællesskabet vedtager af hensyn til den overordnede interesse i, at ordningerne fungerer gnid­ningsløst.
Thus, Regulation No 1497/76, which was introduced within the context ofthat pow­er, is a legislative measure adopted by the Community in the area of economic policy in the higher interest of the proper functioning of such market organizations.
Skønt muligheden for ar beskytte den erhvervsdrivendes berettigede interesser under disse omstændigheder ikke skal udelukkes, vil Fællesskabet dog kun kunne pådrage sig ansvar for skader, som erhvervsdrivende påstår at have lidt som følge af de almin­delige regler for ovennævnte ordning, dersom Kommissionen, uden at der foreligger modstående og tvingende almene hensyn, afskaffer eller ændrer udligningsbeløbene i en bestemt sektor med øjeblikkelig virkning uden forudgående meddelelse og uden rimelige overgangsforanstaltninger, og dersom afskaffelsen eller ændringen ikke kunne forudses af en omhyggelig erhvervsdrivende.«
In those circumstances, although the possibility of protecting the legitimate interests of the trader cannot be excluded, nevertheless the Community could only be rendered liable for the damage suffered by such traders as a result of the adoption of legislative measures governing the above system if in the absence of any overriding public inter­est the Commission were to abolish or modify the compensatory amounts applicable in a specific sector with immediate effect and without warning and in the absence of any appropriate transitional measures and if such abolition or modification was not foreseeable by a prudent trader."
Der kan ikke opstå et erstatningskrav, når Kommissionen har handlet i overens­stemmelse med regler, hvis gyldighed anerkendes af Domstolen.
Steps taken by the Commission which are in accordance with provisions held to be valid by the Court of Justice do not give rise to any right to compensation.
Dom af 3. maj 1978: sag 112/77, Torper/Kommissionen, Sml. 1978, s. 1019, jfr. s. 1033 (Forslag: Mayras, s. 1034).
Judgment of 3 May 1978, Case 112/77, Töpfer ν Commhsion, [1978] ECR 1019, cf. p. 1033 (Opinion: Mayras, p. 1034).
4. »Konstateringen af, at en generel retsakt som den omhandlede forordning [forord­ning nr. 563/76] er ugyldig, er imidlertid ikke i sig selv tilstrækkelig til i henhold til EØF­traktatens artikel 215, stk. 2, at pådrage Fællesskabet et ansvar uden for kon­traktsforhold for det tab, som måtte være lidt af private.
"The finding that a legislative measure, such as the regulation in question [Regula­tion No 563/76] is null and void is... insufficient by itself for the Community to incur non­contractual liability for damage caused to individuals under the second para­graph of Article 215 of the EEC Treaty.
Ifølge Domstolens faste praksis ifalder Fællesskabet kun ansvar som følge af en ge­nerel retsakt, der indebærer beslutninger vedrørende økonomisk politik, såfremt der foreligger en tilstrækkeligt kvalificeret krænkelse af en højere retsregel til beskyttelse af private.
The Court of Justice has consistently stated that the Community does not incur liability on account of a legislative measure which involves choices of economic policy unless a sufficiently serious breach of a superior rule of law for the protection of the individual has occurred.
Der er i det foreliggende tilfælde ingen tvivl om, at det ved forordning nr. 563/76 krænkede forbud mod forskelsbehandling i traktatens artikel 40, stk. 3, andet afsnit, virkelig har til formål at beskytte private, og at man ikke kan se bort fra dets væsent­lige rolle i traktatens system.
In the present case there is no doubt that the prohibition on discrimination laid down in the second subparagraph of the third paragraph of Article 40 of the Treaty and in­fringed by Regulation No 563/76 is in fact designed for the protection of the individu­al, and that it is impossible to disregard the importance of this prohibition in the sys­tem of the Treaty.
Ved bestemmelsen af de øvrige betingelser, som ifølge Domstolens praksis skal være opfyldt, for at en sådan krænkelse pådrager Fællesskabet ansvar, skal der tages hen­syn til de principper i medlemsstaternes retsorden, som gælder for de offentlige myn­digheders ansvar for tab, der forårsages private ved generelle retsakter.
To determine what conditions must be present in addition to such breach for the Community to incur liability in accordance with the criterion laid down in the case­law of the Court of Justice it is necessary to take into consideration the prindples in the legal systems of the Member States governing the liability of pub­lic authorities for damage caused to individuals by legislative measures.
Selv om disse principper varierer betydeligt fra den ene stat til den anden, kan det dog fastslås, at de generelle retsakter, som er udtryk for beslutninger vedrørende økonomisk politik, kun undtagelsesvis og under særlige omstændigheder pådrager de offentlige myndigheder ansvar.
Although these principles vary considerably from one Member State to another, it is however possible to state that the public authorities can only exceptionally and in spedai cir­cumstances incur liability for legislative measures which are the result of choices of economic policy.
Denne restriktive opfattelse beror på den betragtning, at den lovgivende magt, selv hvor der findes en domstolskontrol med gyldigheden af dens akter, ikke må hindres i sine dispositioner ved udsigten til erstatningskrav, hver gang den i den almene in­teresse skal træffe generelle foranstaltninger, som kan skade privates interesser.
It follows from these considerations that individuals may be required, in the sectors coming within the economic policy of the Community, to accept within reasonable limits certain harmful effects on their economic interests as a result of a legislative measure without being able to obtain compensation from public funds even if that measure has been declared null and void.
Det fremgår af disse betragtninger, at på de områder, der henhører under Fællesska­bets økonomiske politik, bør private, inden for rimelige grænser og uden at kunne opnå skadesløsholdelse af offentlige midler, affinde sig med, at en generel retsakt medfører visse skadelige virkninger for deres økonomiske interesser, selv om akten er erklæret for ugyldig.
In a legislative field such as the one in question, in which one of the chief features is the exercise of a wide discretion essential for the implementation of the common agricultural policy, the Community does not therefore incur liability unless the institution concerned has manifestly and gravely disregarded the limits on the exer­cise of its powers.
I en retlig sammenhæng som den foreliggende, som er kendetegnet ved udøvelsen af en vid skønsbeføjelse, der er uomgængelig for iværksættelsen af den fælles land­brugspolitik, kan Fællesskabet følgelig kun ifalde ansvar, hvis den pågældende insti­tution åbenbart og groft har overskredet grænserne for udøvelsen af sine beføjelser.
This is not so in the case of a measure of economic policy such as that in the present case, in view of its special features. In this connexion it is necessary to observe first that this measure affected very wide categories of traders, in other words all buyers
Dernæst var forordningens indvirkning på den del af de nævnte køberes produk­tionsomkostninger, som udgjordes af foderpriserne, svag, idet stigningen i disse priser næppe var over 2%.
Moreover, the effects of the regulation on the price of feedingstuffs as a factor in the production costs of those buyers were only limited since that price rose by little more than 2%.
Denne prisstigning var særlig beskeden sammenlignet med de stigninger, som i løbet af forordningens gyldighedsperiode fremkaldtes af svingningerne i verdensmarkeds­priserne på proteinholdigt foder, og som nåede op på det tre­firedobbelte af den stig­ning, der skyldtes den ved forordningen indførte forpligtelse til opkøb af skummet­mælkspulver.
This price increase was particular­ly small in comparison with the price increases resulting, during the period of applica­tion of the regulation, from the variations in the world market prices of feedingstuffs containing protdn, which were three or four times higher than the increase resulting from the obligation to purchase skimmed­milk powder introduced by the regulation.
Forordningens indvirkning på virksomhedernes rentabilitet har alt i alt ikke været videregående end omfanget af de økonomiske risici, som er forbundet med virksom­hed i de pågældende landbrugssektorer.
The effects of the regulation on the profit­earning capacity of the undertakings did not ultimately exceed the bounds of the economic risks inherent in the activities of the agricultural sectors concerned.
Under disse omstændigheder er det ikke tilstrækkeligt til at pådrage Fællesskabet ansvar i henhold til traktatens artikel 215, stk. 2, at den omhandlede forordning er ugyldig.«
In these circumstances the fact that the regulation is null and void is insufficient for the Community to incur liability under the second paragraph of Article 215 of the Treaty."
Dom af 25. maj 1978: sag 83 og 94/76,4, 15 og 40/77, HNL/Rådet og Kommissionen, Sml. 1978, s. 1209, 1223 f. (Forslag: Capotorti, s. 1226).
Judgment of 25 May 1978, Joined Cases 83 and 94/76, 4, 15 and 40/77, Bayrische HNL ν Coundl and Commhsion, [1978] ECR 1209, 1224 (Opinion: Capotorti, p. 1226).
1978, s. 2215, jfr. s. 2238 (Forslag: Reischl, s. 2239).
2237 (Opinion: Reischl, p. 2239).
Dom af 5. december 1978: sag 14/78, Denkavit/Kommissionen, Sml. 1978, s. 2497, jfr. s. 2504ff. (Forslag: Mayras, s. 2508).
Judgment of 5 December 1978, Case 14/78, Denkavit ν Commission, [1978] ECR 2497, cf. p. 2504 (Opinion: Mayras, p. 2508).
Konstateringen af, at der er opstået en retsstridig situation som følge af en gene­rel retsakt hidrørende fra Fællesskabet, er ikke i sig selv tilstrækkelig til at pådrage Fællesskabet ansvar efter EØF­traktatens artikel 215, stk. 2.
The finding that a legal situation resulting from a legislative measure of the Com­munity is unlawful is not suffident in itself to give rise to the liability of the Commun­ity under the second paragraph of Article 215 of the EEC Treaty.
Indebærer en sådan rets­akt beslutninger vedrørende den økonomiske politik, skal den desuden være behæftet med en tilstrækkeligt kvalificeret krænkelse af en højere retsregel til beskyttelse af pri­vate.
When such a meas­ure implies choices of economic policy it is further necessary that it be vitiated by a sufficiently serious breach of a superior rule of law for the protection of the individ­ual.
I en fællesskabsretlig sammenhæng, som er kendetegnet ved udøvelsen af en vid skønsbeføjelse, der er uomgængelig nødvendig for iværksættelsen af en fælles land­brugspolitik, kan Fællesskabet kun ifalde ansvar i det særlige tilfælde, at den pågæl­dende institution åbenbart og groft har overskredet grænserne for udøvelsen af sine beføjelser.
In the context of Community provisions in which one of the chief features is the ex­erdse of a wide discretion essential for the implementation of the common agricul­tural policy the Community may incur liability only in exceptional cases, namely where the institution concerned manifestly and gravely disregarded the limits on the exerdse of its powers.
Dom af 4. oktober 1979: — sag 238/78, Ireks­Arkady/Rådet og»Kommissionen, Sml. 1979, s. 2955, Smdrg.
Judgments of 4 October 1979: ­ Case 238/78, Ireks­Arkady ν Council and Commission, [1979] ECR 2955, Sum­ mary, para. 5, cf. p.
5, jfr. s. 2972 f., — foren, sager 241, 242, 245­250/78, DGV/Rådet og Kommissionen, Sml. 1979, s. 3017, Smdrg.
2972 ­ Joined Cases 241, 242, 245 to 250/78, DGV ν Council and Commission, [1979] ECR 3017, Summary, para. 4, cf. p.
4, jfr. s. 3038 f., — foren, sager 261 og 262/78, Interquell Stärke­Chemie/'Rådet og Kommbsionen, Sml. 1979, s. 3045, Smdrg.
3038 ­ Joined Cases 261 and 262/78, Interquell Stärke­Chemie ν Council and Commis­sion, [1979] ECR 3045, Summary, para. 4, cf. p.
4, jfr. s. 3064 f, og — foren, sager 64 og 113/76, 167 og 239/78, 27, 28 og 45/79, Dumortier frères/ Rådet, Sml. 1979, s. 3091, Smdrg. 4, jfr. s. 3113 f. (Forslag: Capotorti, s. 2976).
3064 ­ Joined Cases 64 and 113/76, 167 and 239/78, 27, 28 and 45/79, Dumortier Frères ν Council, [1979] ECR 3091, Summary, para. 4, cf. p. 3113 (Opinion: Capotorti, p. 2976).
Dette har Domstolen allerede fastslået [tidligere]...
The Court has already stated this ...
Domstolen henviste herved til sin faste praksis, hvorefter Fællesskabet kun ifalder ansvar som følge af en generel retsakt, der indebærer beslutninger vedrørende den økonomiske politik, så­fremt der foreligger en tilstrækkeligt kvalificeret krænkelse af en højere retsregel til beskyttelse af private.
In this connexion the Court referred to its consistent case­law in ac­cordance with which the Community does not incur liability on account of a legisla­tive measure which involves choices of economic policy unless a sufficiently serious breach of a superior rule of law for the protection of the individual has occurred.
Under henvisning til de principper i medlemsstaternes retsor­den, som gælder for de offentlige myndigheders ansvar for tab, der forårsages pri­vate ved generelle retsakter, har Domstolen fastslået, at i en fællesskabsretlig sam­menhæng, som er kendetegnet ved udøvelsen af en vid skønsbeføjelse, der er uom­gængelig for iværksættelsen af den fælles landbrugspolitik, kan Fællesskabet kun ifalde ansvar, hvis den pågældende institution åbenbart og groft har overskredet grænserne for udøvelsen af sine beføjelser.
Hav­ing regard to the principles in the legal systems of the Member States, governing the li­ability of public authorities for damage caused to individuals by legislative measures, the Court has stated that in the context of Community legislation in which one of the chief features is the exercise of a wide discretion essential for the implementation of the common agricultural policy, the liability of the Community can arise only excep­tionally in cases in which the institution concerned has manifestly and gravely disre­garded the limits on the exercise of its powers.