natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kravet om tilladelse fra Landbrugs- og Skovbrugsministeriet før indbringelsen på italiensk område af planter og planteprodukter, der hidrører fra andre medlemsstater, er ikke en af de beskyttelsesforanstaltninger, der efter direktivet kan træffes af en modtagermedlemsstat.
In that regard it sufficed for the Court to note that the directive introduced a consistent and exhaustive set of measures capable of being implemented in order to ensure the protection of plants within the Community.
Kommissionen anførte, at de italienske bestemmelser krænkede direktivets artikel 11, for så vidt de i strid med denne bestemmelse kræver forudgående tilladelse til indførsel på italiensk territorium af planter og plantematerialer hidrørende fra andre medlemsstater, og kravet herom anvendes systematisk på alle varer af den omhandlede art, selv om direktivet begrænser den kontrol, der kan iværksættes i modtagermedlemsstaten til bestemte tilfælde.
Where, in application of Article 100 of the Treaty, Community directives provided for the harmonization of the measures necessary to ensure the protection of animal and human health and establish Community procedures to check that they were observed, recourse to Article 36 was no longer justified and the appropriate checks were to be carried out and the protective measures adopted within the framework outlined by the harmonizing directive. The same solution applied where a directive harmonized the measures necessary for the protection of plants.
Domstolen bemærkede i den forbindelse, at direktivet har til formål gradvist at fjerne hindringer for handelen med planter og
While it acknowledged that the rules at issue did obstruct trade, the Italian Government took the
Domstolen bemærkede i den forbindelse, at der ved direktivet er indført en sammenhængende og udtømmende ordning vedrørende de foranstaltninger, der kan iværksættes for at sikre beskyttelse af planter og planteprodukter inden
Declares that, by requiring prior authorization for all imports of plants susceptible to fire blight (Erwinia amylovara), the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under
Den Italienske Republik har ved at indføre en ordning, hvorefter der kræves forudgående tilladelse til enhver indførsel af planter og planteprodukter, der angribes af bakterien Erwinia arnylovora, tilsidesat sine forpagteiser i henhold til artikel 11 i Rådets direktiv 77/93/EØF af 21. december 1976 om foranstaltninger mod indslæbning af skadegørere pä planter eller planteprodukter, som ændret ved Rådets direktiv 88/572/EØF af 14. november 1988, og Rådets direktiv 89/439/EØF af 26. juni 1989 samt
Article 11 of Council Directive 77/93/EEC of 21 December 1976 on protective measures against the introduction into the Member States of harmful organisms of plants or plant products, as amended by Council Directive 88I572IEEC of 14 November 1988 and Council Directive 89/439/EEC of 26 June 1989; and
EØF-traktatens artikel 30, sammenholdt med artikel 10, stk 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 234/68 af 27. februar 1968 om oprettelse af en fælles markedsordning for levende planter og blomsterdyrkningens produkter.
Article 30 of the EEC Treaty, in conjunction with Article 10(1) of Regulation (EEC) No 234168 of the Council of 27 February 1968 on the establishment of a common organization of the market in tive trees and other plants, bulbs, roots and the like, cut flowers and omamentalfoliage. foliage.
Den Italienske Republik afholder sagens omkostninger.*
Orders the Italian Republic to pay the costs."
Generaladvokat C. O.Lenz fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet den 28. september 1993
Advocate General Lenz delivered his Opinion at the sitting of the Court on 28 September 1993
- artikel 11, stk. 1, andet punktum, i Rådets direktiv 77/93/EØF af 21. december 1976 om foranstaltninger mod indslæbning af skadegørere på planter eller planteprodukter samt
Declare that, by requiring prior authorization for the introduction into Italian territory of plants susceptible to fire blight, the Italian Republic has failed to comply with its obligations under the second sentence of Article 11(1) of Council Directive 77/93/EEC of 21 December 1976 on protective measures against the introduction into the Member States of harmful organisms of plants or plant products, and
— EØF-traktatens artikel 30, sammenholdt med artikel 10, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 234/68/EØF af 27. februar 1968 om oprettelse af en fælles markedsordning for levende planter og blomsterdyrkningens produkter.
Article 30 of the EEC Treaty in conjunction with Article 10(1) of Regulation (EEC) No 234/68 of the Council of 27 February 1968 on the establishment of a common organization of the market in live trees and other plants, bulbs, roots and the like, cut flowers and ornamental foliage.
Den Italienske Republik afholder sagens omkostninger«.
Order the Italian Republic to pay the costs.
Præjudiciel »Social sikring — gyldigheden af bilag VI, litra I (nu J), punkt 1408/71* (Domstolens plenum) om en vis arbejdsindtægt i året forud for uarbejdsdygtighedens indtræden, da en sådan betingelse ikke gjaldt ved anvendelsen af de nationale retsforskrifter, som den pågældende arbejdstager i henhold til artikel 45, stk. 4, i den ændrede forordning nr. 1408/71 stadig måtte anses for at være omfattet af.
By order of 5 January 1993, received at the Court on 14 January 1993, the Centrale Raad van Beroep (Higher Social Security Court) referred to the Court for a preliminary ruling a question concerning the validity of point 4 of Annex VI, section I (now J), of Council Regulation (EEC) No 1408/71 in the version codified by Council Regulation (EEC) No 2001/83.
Ved kendelse af 5. januar 1993, indgået til Domstolen den 14. januar s.a., havde Centrale Raad van Beroep forelagt et spørgsmål om gyldigheden af bilag VI, litra I (nu J), punkt 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971, som kodificeret i Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983.
It was established that Articles 48 to 51 of the Treaty were intended to ensure that workers did not lose, as a result of their exercising the right to freedom of movement, social security advantages granted to them by the legislation of a Member State, a result which might dissuade Community workers from exercising their right to freedom of movement and would therefore constitute an obstacle to that freedom.
Den forelæggende ret fandt det i to henseender tvivlsomt, om bilag VI, litra I (nu J), punkt 4, i forordning nr. 1408/71 var gyldig.
The national court was in doubt as to the validity of the provision in Annex VI, section I (now J), point 4, of Regulation No 1408/71 (as amended) in two respects.
Dette var ikke tilfældet for så vidt angår punkt 4 i litra I (nu J) i bilag VI til den ændrede forordning nr. 1408/71.
That was not the case as regards point 4 of section I (now J) of Annex VI to Regulation No 1408/71 as amended.
For det første ønskede den oplyst, om bestemmelsen lovligt kunne begrænse rækkevidden af artikel 45, stk. 4, i den ændrede forordning nr. 1408/71, for så vidt der derved indførtes et nyt kriterium — nemlig arbejdstagerens status ved uarbejdsdygtighedens indtræden — ved afgørelsen i henhold til denne bestemmelse af, på grundlag af hvilken nederlandsk lov, Wet op de Arbeidsongeschiktheidsverzekering (lov om forsikring mod uarbejdsdygtighed — WAO) eller Algemene Arbeidsongeschicktheidswet ( lov om almindelig forsikring mod uarbejdsdygtighed — AAW), en ret til ydelser kunne erhverves.
In the first place, it considered the question whether that provision might legitimately restrict the scope of Article 45(4) of Regulation No 1408/71, as amended, inasmuch as it introduced a new factor, the status of the employed person when the incapacity arises, in order to determine pursuant to that provision under which Netherlands legislation, the WAO or the AAW, the right to benefits may be acquired.
For det andet ønskede den forelæggende ret oplyst, om det var lovligt, at der ved bilag VI, litra I (nu J), punkt 4, — der på dette punkt henviser til den nederlandske lovgivning — indførtes en yderligere betingelse, så som et krav
The situation in which someone like Mr Drake found himself was therefore not attributable to his having relied on free movement of workers, which was guaranteed by Article 48, but was the result of his having ceased to work before the commencement of the incapacity.
Domstolen udtalte, at en person, som udelukkende havde været beskæftiget i Nederlandene, og som var ophørt med at arbejde før forsikringsbegivenhedens indtræden, befandt sig i samme situation som en person, der påberåbte sig fri bevægelighed, og som tidligere havde været omfattet såvel af en ordning på grundlag af forsikringsbegivenheder som en ordning på grundlag af gradvis erhvervelse af rettigheder.
Secondly, it considered the question whether it was lawful for Annex VI, section I (now J), point 4, to introduce, by referring to the Netherlands legislation, an additional condition such as the receipt of a certain amount of income from work during the year prior to the commencement of the incapacity for work, in view of the fact that such a condition was not required for the application of the national legislation to which the employed person was to be regarded as still subject for the purposes of Article 45(4) of Regulation No 1408/71, as amended.
Den situation, som en person som Drake befandt sig i, skyldtes således ikke, at
As regards the second part of the question raised by the national court, which concerned the
vedkommende påberåbte sig arbejdskraftens fri bevægelighed, der er sikret i artikel 48, men at den pågældende var ophørt med at arbejde før uarbejdsdygtighedens indtræden.
It followed that Community law did not preclude the national legislature from altering the conditions for granting benefits for incapacity for work, even if it made them more strict, provided that the new requirements did not give rise to overt or disguised discrimination between Community workers.
Følgelig var fællesskabsretten ikke til hinder for, at den nationale lovgiver kunne ændre betingelserne for tilkendelse af en uarbejdsdygtighedspension, selv om de herved blev skærpet, blot de fastsatte betingelser ikke medførte nogen åbenlys eller skjult forskelsbehandling af EF-arbejdstagere.
The conditions governing the right or obligation to become a member of a social security scheme were therefore a matter to be determined by the legislation of each Member State, provided that there was no discrimination in that regard between the nationals of the host Member State and those of other Member States.
Det af den nederlandske lovgiver fastsatte indtægtskrav for at få tilkendt en ydelse i henhold til AAW var en objektiv betingelse, der uden forskel gjaldt for indenlandske arbejdstagere og arbejdstagere fra andre medlemsstater.
The income requirement laid down by the Netherlands legislature as a condition for entitlement to AAW benefits constituted an objective requirement which applies to its own nationals and to those of other Member States alike.
Fællesskabsretten var således ikke til hinder for, at kravet blev indført som betingelse for tilkendelse af en nederlandsk uarbejdsdygtighedspension.
Consequently, its introduction as a requirement for the grant of Netherlands benefits for incapacity for work was compatible with Community law.
»Gennemgangen af det forelagte spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af bilag VI, litra I (nu J), punkt 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som kodificeret i Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af Ζ juni 1983.*
"Consideration of the question raised has not revealed any factors capable of affecting the validity of point 4 of Annex VI, section I (now J) of Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to selfemployed persons and to members of their f amities moving within the Community, in the version codified by Council Regulation (EEC) No 2001183 of 2 June 1983."
Generaladvokat G. Tesauro fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet den 26. april 1994.
Advocate General Tesauro delivered his Opinion at the sitting on 26 April 1994.
»Gennemgangen af det præjudicielle spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af bilag VI, litra J, (Nederlandene) punkt 4, i forordning nr. 1408/71.«
"Consideration of the question submitted for a preliminary ruling has not revealed any factors capable of affecting the validity of section J (Netherlands)(4) of Annex VI to Regulation No 1408/71."
Præjudiciel »Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende — tillæg til en invalidepension — anvendelse af nationale antikumulationsregler* (Anden Afdeling)
Preliminary ruling (Social security for migrant workers — Increase in invalidity pension —Application of national rules prohibiting overlapping of benefits) (Second Chamber)
Ved dom af 18. maj 1993, der indgik til Domstolen den 1. juni s.a., havde Tribunal du travail de Mons (Belgien) forelagt to præjudicielle spørgsmalvedrørende fortolkningen af artikel 46 og 51 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71, som kodificeret ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83.
From the beginning, the application of the antioverlapping rules laid down in Belgian municipal law involved a reduction in the amount of the Belgian pension, in order to take account of the Italian pension. The pension, as determined in that way, was paid until December 1989.
Ved det andet præjudicielle spørgsmål ønskedes det i det væsentlige oplyst, hvorvidt artikel 51 i forordning nr. 1408/71 for så vidt angår tilfælde, hvor de i én medlemsstat udbetalte invalidepensionsydelser beregnes på grundlag af forordningens artikel 46, skal fortolkes således, at der ikke kan foretages nogen fornyet beregning af ydelserne i anledning af, at den pågældende i en anden medlemsstat får tilkendt en ydelse som de omhandlede familietilskud.
By judgment of 18 May 1993, received at the Court on 1 June 1993, the Tribunal du Travail (Labour Court), Mons (Belgium), referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Articles 46 and 51 of Regulation (EEC) No 1408/71 of the Council as codified by Regulation (EEC) No 2001/83 of the Council.
Sagsøgeren i hovedsagen, der er italiensk statsborger og nu er bosiddende i Italien, har siden den 1. marts 1962 oppebåret en invalidepension fra den kompetente institution i Belgien. Han oppebærer tillige en invalidepension i Italien.
The plaintiff was an Italian national now resident in Italy who, since 1 March 1962, received an invalidity pension payable by the competent Belgian institution.
En anvendelse af de efter belgisk national lovgivning gældende antikumulationsregler medførte fra starten en nedsættelse af det belgiske pensionsbeløb med henblik på at tage højde for sagsøgerens italienske pension.
In June 1992 the Commission Administrative de la Caisse de Prévoyance (Administrative Commission of the Contingency Fund, hereinafter the 'Administrative Commission'), Charleroi, was informed that, as from 1 January 1990, the plaintiff had been receiving in Italy, in addition to his Italian invalidity pension, a new benefit called a 'family unit allowance'.
Det måtte antages at fremgå af ordlyden og opbygningen af og af formålet med artikel 51, at denne bestemmelse kun angår ydelser, der er omfattet af bestemmelserne i afsnit III, kapitel 3, i forordning nr. 1408/71, hvilket kapitel finder anvendelse på alderspensioner og ydelser ved dødsfald, dvs. ydelser til efterladte, samt på ydelser ved invaliditet.
The family unit allowance replaced, for, among others, employed persons, persons entitled to pensions and economic contingency benefits as a result of their employment, family allowances, additional family allowances and all other family benefits of whatever designation.
I juni 1992 blev »Commission administrative de la Caisse de prévoyance de Charleroi« gjort bekendt med, at sagsøgeren siden den 1. januar 1990 i Italien ud over sin italienske invalidepension havde oppebåret en ny form for ydelse, assegno per il nucleo familiare (»familietilskud«).
death pensions, that is to say, to survivors' and invalidity pensions. Furthermore, the wording of Article 51(2) of Regulation No 1408/71 did not any way suggest that the recalculation authorized by it should be the consequence of anything other than an alteration in the method of determining or the rules for calculating the benefits governed by that chapter.
Det fulgte heraf, at artikel 51 ikke kan bringes i anvendelse, når der er tale om en ændring af reglerne for beregning af andre former for sociale sikringsydelser som f.eks. familieydelser.
It followed that where the rules for calculating other kinds of social security benefits, such as family benefits, were altered, Article 51 should not apply.
De omhandlede familietilskud måtte herved antages at have en sådan karakter, at de er omfattet af begrebet familieydelser i artikel 1, litra u), nr. i), i forordning nr. 1408/71.
Taking the view that the family unit allowance was an integral part of the Italian pension, the Administrative Commission considered it appropriate to re-examine the rights of the plaintiff to the Belgian invalidity pension as from 1 January 1990, applying Article 51(2) of Council Regulation No 1408/71.
Blandt andet for arbejdstagere, pensionsmodtagere og modtagere af sociale sikringsydelser med tilknytning til en lønnet beskæftigelse trådte disse tilskud i stedet for familieydelser, supplerende familieydelser og alle andre former for familieydelser uanset betegnelse.
The family unit allowance is in the nature of a family benefit within the meaning of Article l(u)(i) of Regulation 1408/71.
»Commission administrative de la Caisse de prévoyance de Charleroi« lagde herefter til grund, at tilskuddene udgjorde en integrerende del af sagsøgerens italienske pension, hvorfor der i henhold til artikel 51, stk. 2, i forordning nr. 1408/71 burde foretages en fornyet vurdering med hensyn til sagsøgerens belgiske invalidepensionsrettigheder for perioden efter den 1. januar 1990.
That question sought in essence to ascertain whether, where benefits paid in one Member State in respect of an invalidity pension were calculated in accordance with Article 46 of Regulation No 1408/71, Article 51 of that regulation had to be interpreted as precluding a recalculation of the benefits in question in the event of the grant in another Member State of an allowance such as the family unit allowance provided for by Law No 153.
Følgelig var tilskuddene omfattet af forordningens afsnit III, kapitel 7 (»Familieydelser og børnetilskud«) og udelukket fra anvendelsesområdet for kapitel 3.
Accordingly, the family unit allowance falls within the scope of Chapter 7 (entitled 'Family benefits and family allowances') of Title HI of Regulation No 1408/71 and outside that of Chapter 3.
Den omstændighed, at sagsøgeren havde fået tilkendt sådanne ydelser, kunne derfor ikke give anledning til en anvendelse af forordningens artikel 51 og skabte hverken nogen forpligtelse eller beføjelse for »Commission administrative de la Caisse de prévoyance de Charleroi« til at foretage en fornyet beregning af sagsøgerens invalidepension på grundlag af forordningens artikel 46.
The award of such an allowance to the plaintiff did not therefore give rise to the application of Article 51 of the regulation and neither obliged nor authorized the Administrative Commission to recalculate his invalidity pension in accordance with Article 46 of the regulation.
»For så vidt angår tilfælde, hvor de i én medlemsstat udbetalte invalidepensionsydelser beregnes på grundlag af artikel 46 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som kodificeret ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af Ζ juni 1983, skal forordningens artikel 51 fortolkes således, at der ikke kan foretages nogen fornyet beregning af ydelserne i anledning af, at den pågældende i en anden medlemsstat får tilkendt en ydelse, der har karakter af en familieydelse som omhandleti artikel 1, litra u), nr. i), i forordning nr. 1408/71, eller som kan sidestilles med en sådan, fordi den uden videre tilkendesj'amilier, der opfylder visse objektive kriterier, især vedrørende deres størrelse, indtægter ogformueforhold* formueforhold*
"Where benefits paid in one Member State in respect of an invalidity pension are calculated in accordance with Article 46 of Regulation (EEC) No 1408/71 of the Council of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to selfemployed persons and their families moving within the Community, as codified by Regulation (EEC) No 2001/83 of the Council of 2 June 1983, Article 51 ofthat regulation must be interpreted as precluding a recalculation of the benefits in question in the event of the grant in another Member State of an allowance which is in the nature of a family benefit for the purposes of Article l(u)(i) of Regulation No 1408/71 or which, being granted automatically to families meeting certain objective criteria, relating in particular to their size, income and capital resources, may be considered a family benefit"
Generaladvokat F. G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Anden Afdeling) den 14. april 1994.
Advocate General Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Second Chamber on 14 April 1994
»For så vidt angår udbetaling af invalidepensionsydelser beregnet på grundlag af artikel 46 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 skal forordningens artikel 51 fortolkes således, at der ikke kan foretages nogen fornyet beregning af ydelserne i anledning af, at den pågældende får tilkendt en ydelse som de i denne sag omhandlede familietilskud.«
"Where benefits paid in respect of an invalidity pension are calculated in accordance with Article 46 of Council Regulation (EEC) No 1408/71, Article 51 of the regulation must be interpreted as precluding a recalculation of those benefits in the event of the award of an allowance such as the family unit allowance at issue in these proceedings."
Sag T-495/93 Maria Carrer m.fl. mod De Europæiske Fællesskabers Domstol Personalesag
Case T-495/93 Maria Carrer ν Court of Justice of the European Communities Staff Case
»Tjenestemænd - klage - antagelse til realitetsbehandling - akt, der indeholder et klagepunkt -frister · sagsanlæg efter fristens udløb - fristfomyelse - betingelser herfor · begæring om bistand* (Fjerde Afdeling)
Officials - Actions - Admissibility - Act adversely affecting an official - Time-limits - Timebarred - Reopening - Conditions - Request for assistance (Fourth Chamber)
»Strukturfonde · erstatningssøgsmål (Anden Afdeling)
(Structural funds — Action for damages — Admissibility) (Second Chamber)
I marts og juni 1989 havde den irske regering forelagt Kommissionen sine regionaludviklingsplaner i medfør af Rådets forordning (EØF) nr. 2052/88.
In March and June 1989 the Irish Government submitted its regional development plans to the Commission pursuant to Article 8(4) of Council Regulation (EEC) No 2052/88.
Da Irland havde fremlagt et operationelt program for turisme, havde Kommissionen den 21. december 1989 godkendt dette program og bevilget Irland 188,6 mio. ECU.
On 21 December 1989 the Commission approved the Operational Programme for Tourism and allocated to it ECU 188.6 million.