natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Gianfranco Perfili, som er juveler i Colonna (Rom), har tegnet en tyveriforsikring hos Lloyd's. To år efter indgåelsen af forsikringsaftalen indgav han anmeldelse til forsikringsselskabet om tyveri af smykker.
Mr Perfili, a jeweller at Colonna (Rome), took out an insurance policy with Lloyd's against theft. Two years later, Mr Perfili declared a theft of some jewellery to Lloyd's.
Det første spørgsmål må forstås således, at det ønskes oplyst, om traktatens artikel 6 skal fortolkes således, at den er til hinder for, at bestemmelser i en medlemsstat pålægger den forurettede ved en straffelovsovertrædelse, som vil indtræde i en straffesag som borgerlig part, at udstede en særlig fuldmagt til den, som repræsenterer ham, når et sådant formelt krav ikke stilles i lovgivningen i den medlemsstat, hvor den forurettede er statsborger.
The first question must accordingly be understood as asking whether Article 6 of the Treaty is to be interpreted as precluding a Member State's legislation from requiring a victim of a criminal offence who wishes to bring suit as a civil party in criminal proceedings to grant his representative a special power of attorney even when the law of the Member State of which the victim is a national does not lay down such a formality.
Det almindelige forbud mod forskelsbehandling i artikel 6, stk. 1, kan kun finde anvendelse med forbehold af traktatens særlige bestemmelser.
The general principle of non-discrimination laid down by Article 6 can only apply, therefore, subject to the special provisions of the Treaty.
Efter en undersøgelse rejste den italienske anklagemyndighed tiltale mod Gianfranco Perfili ved Pretura di Roma for falsk anmeldelse af særlig grov beskaffenhed og for forsøg på bedrageri af særlig grov beskaffenhed.
Following investigations, the Italian judicial authorities summoned Mr Perfili to appear before the Pretura, Rome, on charges of falsely reporting an unlawful act and of attempted fraud, both serious criminal offences.
Lloyd's generalfuldmægtig for Italien gav i henhold til de italienske procesretlige regler en advokat særlig fuldmagt til på forsikringsselskabets vegne at indtræde som borgerlig part i straffesagen mod Gianfranco Perfili.
Lloyd's general representative for Italy conferred on a lawyer a special power of attorney, in accordance with the Italian rules of procedure, so that he could pursue a civil claim for damages on the company's behalf in the criminal proceedings against Mr Perfili.
Nationale bestemmelser om fremgangsmåden i forbindelse med indtræden i en straffesag som borgerlig part berører adgangen for et forsikringsselskab, der er etableret i en anden medlemsstat, til at forsvare sine civilretlige interesser i værtslandet og må undersøges i forhold til traktatens bestemmelser om etableringsfriheden eller den frie udveksling af tjenesteydelser i værtslandet.
National legislation governing the procedure for bringing suit as a civil party in criminal proceedings affects the ability of an insurance company established in another Member State to defend its interests under civil law in the host State and must be examined in the light of the Treaty's provisions concerning freedom of
Den italienske strafferetsplejelovs artikel 78, der vedrører indtræden som borgerlig part i en straffesag, pålægger den forurettede ved en
Article 78 of the Italian Code of Criminal Procedure, concerning the pursuit of civil claims
retsforskrift falder inden for anvendelsesområdet for fællesskabsretten, skal Domstolen i forbindelse med en præjudiciel forelæggelse give alle de oplysninger med hensyn til fortolkningen, som kræves, for at den nationale ret kan vurdere, om en sådan retsforskrift er i overensstemmelse med de grundrettigheder, som Domstolen skal beskytte, således som de navnlig fremgår af den europæiske menneskerettighedskonvention.
legislation falls within the field of application of Community law, the Court, when requested to give a preliminary ruling, must provide the national court with all the elements of interpretation which are necessary in order to enable it to assess the compatibility of that legislation with the fundamental rights — as laid down in particular in the European Convention of Human Rights — the observance of which the Court ensures.
Domstolen har derimod ikke denne kompetence med hensyn til nationale retsforskrifter, som ikke omfattes af fællesskabsretten.
However, the Court has no such jurisdiction with regard to national legislation lying outside the scope of Community law.
Når henses til besvarelsen af det første spørgsmål, er det derfor ufornødent at besvare det andet spørgsmål.
In the light of the reply given to the first question, there is no need to answer the second question.
»EF-traktatens artikel 6, sammenholdt med artikel 52 og 59, hvori der opstilles etprincip om forbud mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet, skal fortolkes således, at den ikke er til hinder for, at bestemmelser i en medlemsstat pålægger den forurettede ved en straffelovsovertrædelse, som vil indtræde i en straffesag som borgerlig part, at udstede en særlig fuldmagt til den, som repræsenterer ham, selv om et sådant formelt krav ikke stilles i lovgivningen i den medlemsstat, hvor den forurettede er statsborger.*
'Article 6 of the EC Treaty in conjunction with Articles 52 and 59 thereof, laying down the principle of non-discrimination on the grounds of nationality, must be interpreted as not precluding a Member State's legislation from requiring a victim of a criminal offence who wishes to bring suit as a civil party in criminal proceedings to grant his representative a special power of attorney, even when the law of the Member State of which the victim is a national does not lay down such a formality.'
Generaladvokat P. Léger fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Sjette Afdeling) den 16. november 1995.
Advocate General Léger delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 16 November 1995.
»EF-traktatens artikel 6 skal fortolkes således, at den i en sag som den foreliggende ikke er til hinder for, at en medlemsstat pålægger, at statsborgere i andre medlemsstater, der er forurettede ved en straffelovsovertrædelse, og som ønsker at indtale deres borgerlige krav under en straffesag, skal fremlægge en særlig fuldmagt med henblik på indtræden som borgerlig part.«
'Article 6 of the EC Treaty must be interpreted as not precluding a Member State from requiring that, in similar cases, nationals of other Member States who have sustained damage as a result of a criminal offence and who wish to pursue civil claims in criminal proceedings must prove that they possess a special power of attorney for that purpose.'
Præjudiciel »Ligebehandling af mænd og kvinder — social sikring — direktiv 7917IEØF — fortolkning dommen af 24. februar 1994, sag C343/92, Roks m.fl* (Sjette Afdeling)
October 1992, to grant him an AAW benefit on the ground that in the year prior to the commencement of his incapacity for work Mr Oztürk had not satisfied the income requirement.
Ved kendelse af 7. oktober 1994 indgået til Domstolen den 17. oktober s.a. har Centrale Raad van Beroep forelagt to præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978.
By order of 7 October 1994, which was received at the Court on 17 October 1994, the Centrale Raad van Beroep referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Council Directive 79/7/EEC of 19 December 1978.
Disse spørgsmål er blevet rejst under to sager, anlagt henholdsvis af Y.M. Posthuma-van Damme mod Bestuur van de Bedrijfsvereniging voor Detailhandel, Ambachten en Huisvrouwen (herefter »Detam«) og af N. OztOrk mod Bestuur van de Nieuwe Algemene Bedrifsvereniging (herefter »NAB«) angående frakendelse (i den af Posthuma-van Damme anlagte sag) og afslag på tildeling (i den af Oztürk anlagte sag) af en ydelse i anledning af uarbejdsdygtighed i henhold til Algemene Arbeidsongeschiktheidswet (lov om almindelig forsikring mod uarbejdsdygtighed, herefter »AAW«).
The questions were raised in the course of two sets of proceedings between, on the one hand, Mrs Posthuma-van Damme and Bestuur van de Bedrijfsvereniging voor Detailhandel, Ambachten en Huisvrouwen ('Detam') and, on the other, Mr Oztürk and Bestuur van de Nieuwe Algemene Bedrijfsvereniging ('NAB') concerning the withdrawal (in the case of Mrs Posthuma-van Damme) and the refusal (in the case of Mr Oztürk) of a benefit for incapacity for work under the Algemene Arbeidsongeschiktheidswet ('the AAW).
Den pågældende lov er allerede beskrevet i Domstolens dom af 24. februar 1994 (sag C343/92, Roks m.ñ., Sml. I, s. 571).
It is necessary to call to mind the legislation which has already been described in the Court's judgment of 24 February 1994 in De Weerd, née Roks, and Others.
De præjudicielle spørgsmål skal forstås således, at det hermed ønskes oplyst, om artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7 er til hinder for anvendelsen af en national lovbestemmelse, hvorefter retten til en ydelse i anledning af uarbejdsdygtighed afhænger af den betingelse, at den uarbejdsdygtige i det år, der gik forud for uarbejdsdygtighedens indtræden, havde en bestemt indkomst ved eller i forbindelse med erhvervsmæssig beskæftigelse, selv om det er ubestridt, at denne betingelse berører flere kvinder end mænd.
In order to reply to the national court's questions, it should be recalled that Article 4(1) of Directive 79/7 prohibits in social security matters all discrimination whatsoever on grounds of sex either directly, or indirectly by reference in particular to marital or family status, in particular as concerns the scope of the social security schemes and the conditions of access thereto.
Posthuma-van Damme ophørte i slutningen af 1974 med at arbejde på grund af helbredsproblemer og blev erklæret uarbejdsdygtig fra den 1. oktober 1976.
That is the case where the measures chosen reflect a legitimate social policy aim of the Member State whose legislation is at issue, are appropriate to achieve that aim and are necessary in order to do so.
Detam besluttede den 25. juli 1989 at tildele hende en ydelse i anledning af uarbejdsdygtighed i henhold til AAW med virkning fra 14. april 1985.
He then received a pension until 17 April 1990 under the Rijksgroepregeling Werkloze Werknemers (National Unemployment Rules). He was subsequently found to have been unfit for work since 1 April 1989.
Ved afgørelse af 26. marts 1991 frakendte Detam hende imidlertid ydelsen med virkning fra 1. juli 1991 med den begrundelse, at hun i det år, der gik forud for uarbejdsdygtighedens indtræden, ikke opfyldte indkomstkravet.
It must be held that guaranteeing the benefit of a minimum income to persons who were in receipt of income from or in connection with work which they had to abandon owing to incapacity for work satisfies a legitimate aim of social policy and that to make the benefit of that
betinget af, at den pågældende har haft en sådan indkomst i løbet af det år, der gik forud for uarbejdsdygtighedens indtræden, udgør et middel, som er egnet til at nå dette mål, samt at den nationale lovgiver ved udøvelsen af sin kompetence med rimelighed kunne antage, at det var nødvendigt med henblik herpå.
minimum income subject to the requirement that the person concerned must have been in receipt of such an income in the year prior to the commencement of incapacity for work constitutes a measure appropriate to achieve that aim which the national legislature, in the exercise of its competence, was reasonably entitled to consider necessary in order to do so.
Ifølge fast praksis er denne bestemmelse til hinder for anvendelsen af en national bestemmelse, som — selv om den er kønsneutral — indebærer, at langt flere kvinder end mænd behandles ugunstigt, medmindre bestemmelsen er begrundet i objektive faktorer, der intet har at gøre med forskelsbehandling på grundlag af køn.
It appears from the case-law of the Court (De Weerd, née Roks, and Others, that Community law does not prevent Member States from taking measures which have the effect of withdrawing social security benefits from certain categories of persons, provided that those measures are compatible with the principle of equal treatment between men and women as defined in Article 4(1) of Directive 79/7.
Den sidstnævnte betingelse er opfyldt, såfremt de valgte midler er i overensstemmelse med den pågældende medlemsstats sociale politik, er egnede til at nå det af den forfulgte mål og er nødvendige hertil.
Subject to that proviso, Member States are also free to lay down, as part of their social policy, new rules which have the effect of reducing the number of persons eligible for a social security benefit.
Det fremgår således af Domstolens praksis, som der er henvist til i ovennævnte dom i Rokssagen, at fællesskabsretten ikke er til hinder for, at en medlemsstat træffer foranstaltninger, hvorved visse kategorier af personer mister socialsikringsydelser, forudsat at staten herved overholder princippet om ligebehandling af mænd og kvinder, som fastslået i artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7. Medlemsstaten kan, forudsat at den overholder denne betingelse, ligeledes frit i forbindelse med sin socialpolitik fastsætte nye regler, hvis virkning er at begrænse antallet af personer, der har ret til en social sikringsydelse.
'Article 4(1) of Council Directive 79/7/EEC of 19 December 1978 on the progressive implementation of the principle of equal treatment f or men and women in matters of social security does not preclude the application of national legislation which makes receipt of a benefit for incapacity f or work subject to the requirement of having received a certain income from or in connection with work in the year preceding the commencement of incapacity, even if it is established that that requirement affects more women than men.'
Domstolen besvarede de forelagte spørgsmål således:
He was of the opinion that the Court should answer as follows:
»Artikel 4, stk 1, i Rådets direktiv 7917¡EØF af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring er ikke til hinder for anvendelsen af en national lovgivning, hvorefter retten til en ydelse i anledning af uarbejdsdygtighed afhænger af den betingelse, at den uarbejdsdygtige i det år, der gik forud for uarbejdsdygtighedens indtræden, havde en bestemt indkomst ved eller i forbindelse med erhvervsmæssig beskæftigelse, selv om det er ubestridt, at denne betingelse berører flere hinder end mænd.*
'If it is established that an income requirement imposed by legislation on incapacity for work affects far greater numbers of women than of men, the applicable Community law is not to be interpreted as meaning that it prohibits national rules which make the retention, or the grant, of benefits for incapacity for work subject to the requirement that in the year prior to the commencement of the incapacity for work, income from or in connection with work was received, if the national rules in question reflect a legitimate social policy aim, are appropriate to achieve that aim and are necessary in order to do so.'
Generaladvokat N. Fennelly fremsatte forslap til afgørelse i retsmødet (Sjette Afdeling) den 14. december 1995.
Case C-308/94 Office national de l'emploi ν Heidemarie Naruschawicus Freedom of movement for persons
Han foreslog følgende besvarelse:
1 February 1996
Præjudiciel »Social sikring af vandrende arbejdstagere — Rådets forordning nr. 1408171 — arbejdstager bosat i en anden medlemsstat end den kompetente stat — ydelser ved arbejdsløshed* (Sjette Afdeling) ydelser ved arbejdsløshed med tilbagevirkende gyldighed fra den 22. april 1991 og fremsatte krav om tilbagebetaling af de ydelser, hun havde oppebåret fra denne dato med den begrundelse, at hun faktisk ikke havde bopæl i Belgien og således ikke havde stået til rådighed på det almindelige arbejdsmarked.
By order of 15 November 1994, received at the Court Registry on 22 November 1994, the Cour du Travail, Liège, referred to the Court for a preliminary ruling three questions on the interpretation of Article 13(2)(a) and (d) and Article 71(l)(b)(i) of Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 as codified by Council Regulation (EEC) No 2001/83 of 2 June 1983.
Ved dom afsagt den 15. november 1994, indgået til Domstolens Justitskontor den 22. november s.a., har Cour du travail de Liège forelagt tre præjudiciellespørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 13, stk. 2, litra a) og d), og artikel 71, stk. 1, litra b), nr. i, i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 som affattet ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983.
territory of another Member State who, on termination of his employment contract, is, by way of legal fiction, deemed by the first Member State to have worked as an ordinary employee and not as a civil servant, the purpose of that legal fiction being to give him the right to unemployment benefit and cover by the sickness and invalidityinsurance legislation, must be determined on the basis of Article 13(2)(a) or Article 13(2)(d) of Regulation No 1408/71.
Spørgsmålene er blevet rejst under en ankesag mellem appellanten i hovedsagen, Office national de l'emploi og indstævnte i hovedsagen, Naruschawicus, der drejer sig om en afgørelse, ved hvilken det regionale inspektørkontor frakendte Naruschawicus retten til ydelser i ved arbejdsløshed.
Those questions were raised in proceedings between the Office National de l'Emploi, appellant, and Heidemarie Naruschawicus, respondent, concerning the decision by which the Regional Inspector refused Ms Naruschawicus unemployment benefit.
Naruschawicus, der er belgisk statsborger, var fuldtidsansat hos den belgiske hær i Tyskland fra den 1. juni 1980 til den 20. april 1991.1 nævnte periode havde hun bopæl i Tyskland, men var officielt som tjenestemand bosat i Blégny i Belgien.
It appears from the documents in the case that Ms Naruschawicus was a civil servant until the termination of her employment contract.
Med dette spørgsmål ønsker den nationale ret en afgørelse af, om det er efter artikel 13, stk. 2, litra a), eller litra d), i forordning nr. 1408/71, at man skal bestemme den lovgivning, der finder anvendelse på en arbejdstager, som er tjenestemand i en medlemsstat, som arbejder på en anden medlemsstats område, og som på tidspunktet for arbejdskontraktens opsigelse af førstnævnte medlemsstat med tilbagevirkende kraft fiktivt anses for at have været ansat som arbejdstager og ikke som tjenestemand med det formål at give vedkommende ret til ydelser ved arbejdsløshed og adgang til at være omfattet af lovgivningen om forsikring mod sygdom og invaliditet.
Therefore, until that date, the legislation applicable to Ms Naruschawicus was that referred to by Article 13(2)(d) of Regulation No 1408/71. That legislation was, therefore, the one to which the administration which employed Ms Naruschawicus was subject, namely Belgian legislation.
Naruschawicus havde fortsat bopæl i Tyskland, men indgav ansøgning til regionalkontoret i Liège, der var kompetent på grund af hendes officielle hjemsted, om at få tildelt ydelser i ved arbejdsløshed fra den 22. april 1991.
Ms Naruschawicus, a Belgian national, worked full time for the Belgian armed forces in Germany from 1 June 1981 to 20 April 1991.
Hun lod sig underkaste kontrol som arbejdssøgende på dette kontor, i hvilken anledning hun regelmæssigt rejste fra Arnsberg (i Tyskland), hvor hun boede, til Liège.
During that period she lived in Germany but, because she was a civil servant, retained her legal residence in Blégny, Belgium.
Indtil da var det derfor den lovgivning, hvortil der henvises i artikel 13, stk. 2, litra d), i forordning nr. 1408/71, der skulle anvendes på Naruschawicus. Denne lovgivning var derfor den lovgivning, som den forvaltning, i hvilken Naruschawicus var beskæftiget, henhører under, dvs. belgisk lovgivning.
Although continuing to live in Germany, Ms Naruschawicus claimed unemployment benefit as from 22 April 1991 from the Liège Regional Unemployment Office, the competent office by reason of her legal residence.
Fra den 22. april 1991 fik Naruschawicus udbetalt ydelser ved arbejdsløshed.
Ms Naruschawicus was awarded benefits as from 22 April 1991 and received them until 30 June 1991.
Men ved afgørelse af 21. november 1991 besluttede det regionale inspektørkontor at frakende hende retten til
However, by decision of 21 November 1991, the Regional Inspector refused her the benefits retroactively, from 22 April 1991, and required reimbursement of the benefits paid in the meantime, on the ground that, as she did not actually live in Belgium, she had ceased to be available on the general employment market.
Dette resultat og dets virkninger berøres ikke af den omstændighed, at hun, da arbejdskontrakten blev opsagt, med tilbagevirkende kraft og fiktivt
By this question, the national court asks whether the legislation applicable to a civil servant in the employ of one Member State and working in the
betingelserne for tildeling af ydelser.
requiring the person concerned to change his residence.
Det skal straks bemærkes, at den omstændighed at vedkommende arbejdstager bor på en anden medlemsstats end den kompetente stats område, ikke er til hinder for anvendelse af denne bestemmelse, idet den tværtimod er en betingelse herfor.
It must be observed immediately that the fact that the person concerned resides in the territory of a Member State other than the competent State does not preclude the application of that provision — on the contrary, it is a precondition for its application.
De forhold, der skal foreligge for at betingelsen om at stå til rådighed kan være opfyldt, kan følgelig ikke direkte eller indirekte bevirke, at vedkommende arbejdstager er forpligtet til skifte bopæl.
Consequently, the circumstances which must exist for the condition as to availability to be satisfied cannot have the direct or indirect effect of
På baggrund heraf må det fastslås, at en sådan arbejdstager fortsat står til rådighed for arbejdsanvisningsmyndighederne på den kompetente stats område, når vedkommende registreres som arbejdssøgende hos disse myndigheder og underkaster sig denne stats kompetente myndigheders kontrol.
In the light of those considerations, it must be held that a person remains available to the employment services in the territory of the competent State if he registers with those services as a person seeking employment and undergoes the checks by the competent services of that State.
Forordning nr. 1408/71 skal fortolkes således, at det er på grundlag af forordningens artikel 13, stk 2, litra d), at man skal bestemme den lovgivning, der finder anvendelse på en arbejdstager, som er tjenestemand i en medlemsstat, som arbejder på en anden medlemsstats område, og som på tidspunktet f or arbejdskontraktens opsigelse med tilbagevirkende kraft fiktivt anses for at have været ansat som arbejdstager og ikke som tjenestemand med henblik på at give vedkommende ret til ydelser ved arbejdsløshed og adgang til at være omfattet af lovgivningen om forsikring mod sygdom og invaliditet.
Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to self-employed persons and to members of their families moving within the Community, as codified by Council Regulation (EEC) No 2001/83 of 2 June 1983 must be interpreted as meaning that the legislation applicable to a civil servant in the employ of one Member State working in the territory of another Member State who, upon termination of his employment contract, is retroactively deemed by the first Member State, by way of legal fiction intended to give him the right to unemployment benefit and cover by the sickness and invalidityinsurance legislation, to have worked as an ordinary employee and not as a civil servant, must be determined on the basis of Article 13(2) (d) ofthat regulation.