natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Generaladvokat Marco Darmon fremsatte forslag til afgørelse den 5. november 1991.
Mr Advocate General Marco Darmon delivered his Opinion at the sitting of the Court on 5 November 1991.
"Jeg skal derfor foreslå, at det fastslås,
"I therefore propose that the Court should rule that:
at Italien ikke har sikret sig, at der i regionen Campania udarbejdes planer og programmer for bortskaffelse af affald, jf. artikel 6 i direktiv 75/442/EØF og artikel 12, stk. 1, i direktiv 78/318/EØF, og således har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til de nævnte direktiver, og
By failing to ensure the introduction in the region of Campania of plans for waste disposal referred to in Article 6 of Directive 75/442/EEC and Article 12(1) of Directive 78/319/EEC, Italy has failed to fulfil its obligations under those two directives;
at den sagsøgte stat har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EØF-Traktatens artikel 5, stk. 1, idet den har afvist at besvare de tre spørgsmål, der blev stillet ved skrivelse af 28. juni 1987 og gentaget i åbningsskrivelsen af 20. juni 1988, og at Den Italienske Republik betaler sagens omkostninger."
By refusing to reply to the three questions contained in the letter of 29 June 1987 and repeated in the letter of formal notice of 20 June 1988, the defendant State has failed to fulfil its obligations under the first paragraph of Article 5 of the EEC Treaty, and order the Italian Republic to pay the costs".
Sag C-43/90
Case C-43/90
Kommissionen mod Tyskland
Commission ν Germany - 5 November 1991
5.11.1991 En stats traktatbrud - ukorrekt gennemførelse i national ret af Rådets direktiv 79/831 om tilnærmelse af lovgivning om klassificering, emballering og etikettering af farlige stoffer.
Failure of a Member State to fulfil its obligations -Incorrect implementation in national law of Council Directive 79/831 on the approximation of the laws, regulations, and administrative provisions relating to the classification, packaging and labelling of dangerous substances.
"Sammenfattende skal jeg derfor foreslå,
"I therefore propose that the Court should:
at det tages til efterretning, at Kommissionen har frafaldet klagepunkterne i afsnit II, 1, litra a), afsnit II, 1, litra b), undtagen for stofferne nr. 102, 376, 878, 1332 og 1344, og i afsnit II, 1, litra d), i stævningen;
Take note of the Commission's withdrawal of its claims referred to at point II.1.a, point Il.l.b, except in respect of substances Nos. 102, 376, 878, 1332 and 1344, and at point II.1.d of the application;
at sagen afvises for så vidt angår klagepunktet i afsnit II, 1, litra b), der vedrører stofferne nr. 376 og nr. 878, og klagepunktet i afsnit II, 1, litra c), for så vidt som sagen støttes på, at Forbundsrepublikken ikke har underrettet Kommissionen som fastsat i artikel 23 i direktiv 79/831/EØF;
Declare the application inadmissible with regard to the claims referred to at point Il.l.b in relation to substances Nos. 376 and 878, and the claim referred to at point II.l.c, in so far as it is based on the absence of notification pursuant to Article 23 of Directive 79/831/EEC;
at sagsøgte i øvrigt frifindes, og
Dismiss the remainder of the application;
Sag C-19/91
Case C-19/91
5.11.1991 En stats traktatbrud - de foranstaltninger, der er nødvendige til gennemførelse af Domstolens dom i sag 307/86, Kommissionen mod Belgien, ikke truffet - Rådets direktiv 82/714 om indførelse af tekniske forskrifter for fartøjer på indre vandveje.
Failure of a Member State to fulfil its obligations -Failure to adopt the measures necessary to comply with the judgment of the Court in Case 307/86, Commission ν Belgium -Council Directive 82/714 laying down technical requirements for inland waterway vessels.
Generaladvokat Claus Gulmann fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 5. november 1991.
Mr Advocate General Claus Gulman delivered his Opinion at the sitting of the full Court on 5 November 1991.
Han sammenfattede forslaget som følger:
He concluded:
"Herefter står det blot tilbage at foreslå Domstolen at fastslå, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sin forpligtelse i henhold til EØF-Traktatens artikel 171 ved ikke at opfylde Domstolens dom af 24. maj 1988 i sag 307/86 og at tilpligte det at afholde sagens omkostninger."
"Accordingly I have no choice but to propose to the Court that it declare that the Kingdom of Belgium has failed to fulfil its obligations under Article 171 of the EEC Treaty by not complying with the Court's judgment of 24 May 1988 in Case 307/86 and order it to pay the costs".
Præjudiciel forelæggelse - Arbeitsgericht Elmshorn -fortolkning af EØF-Traktatens artikel 48, stk. 4, og artikel 7 - ansættelse i den offentlige administration - stilling bestående i vedligeholdelse, tilsyn, lagerforvaltning i postvæsenet - omvendt forskelsbehandling som følge af, at den ansattes status som "tjenestemand" indebærer en ringere månedsløn end overenskomstansættelse og udelukkelse af strejkeretten.
Reference for a preliminary ruling - Arbeitsgericht Elmshorn Interpretation of Articles 48(4) and 7 of the EEC Treaty -Employment in the public service - Agent performing maintenance, supervision, stores administration duties in the post office administration - Reverse discrimination due to the fact that the status of "official" carries with it a monthly salary which is less that than of an employee and to the prohibition of strikes.
Han sammenfattede forslaget således:
He concluded:
EØF-Traktatens artikler 7 og 48 og de bestemmelser, der er udstedt til deres gennemførelse, finder ikke anvendelse på interne retsforhold i en medlemsstat som f.eks. såfremt en statsborger i en sådan stat aldrig har haft bopæl, arbejdet eller erhvervet en uddannelse eller andre former for kvalifikationer i en anden medlemsstat."
"Articles 7 and 48 of the EEC Treaty and the implementing provisions do not apply to purely domestic situations of a Member State such as where a national of the State has never lived, worked, been trained or obtained a qualification in another Member State".
Sag C-192/90 Kommissionen mod Spanien
Case C-192/90
7.11.1991 En stats traktatbrud - tilsidesættelse af artikel 3 i Rådets direktiv 85/339/EØF om emballager til flydende levnedsmidler -Kommissionen ikke meddelt programmer for at mindske vægt og/eller omfang af emballage til flydende levnedsmidler.
Failure of a Member State to fulfil its obligations -Infringement of Article 3 of Council Directive 85/339/EEC -Failure to communicate to the Commission the programmes for reducing containers of liquids for human consumption.
Generaladvokat Carl Otto Lenz fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 7. november 1991.
Mr Advocate General Carl Otto Lenz delivered his Opinion at the sitting of the Court on 7 November 1991.
Hans forslag lød således:
He concluded that:
Den sagsøgte stat bør endvidere tilpligtes at afholde sagens omkostninger."
The defendant should also be ordered to pay the costs".
Sag C-260/90
Case C-260/90
7.11.1991 Præjudiciel forelæggelse - Tribunal de paix de Papeete -fortolkning af EØF-Traktatens artikel 132, stk. 2, og artikel 133, stk. 3 - gyldigheden af artikel 74 i Rådets afgørelse 86/283/EØF om de oversøiske lande og territoriers associering med Fællesskabet - afgift med tilsvarende virkning som told -opkrævning af en fiskal indførselsafgift, en statistikafgift og en solidaritetsafgift med henblik på social beskyttelse, for så vidt angår importen til et oversøisk territorium af varer med oprindelse i Fællesskabet.
Reference for a preliminary ruling - Tribunal de Paix de Papeete - Interpretation of Articles 132(2) and 133(3) of the EEC Treaty - Validity of Article 74 of Council Decision 86/283/EEC on the association of the overseas countries and territories with the European Economic Community - Charge having an effect equivalent to a customs duty - Levying of an import revenue duty, a statistical tax and a social welfare solidarity tax on imports into an overseas territory of products originating in the Community.
Generaladvokat F.G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse den 7. november 1.991.
Mr Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Court on 7 November 1991.
Sag C-301/90 Kommissionen mod Rådet
Case C-47/90
7.11.1991 Annullation af Rådets forordning (EURATOM, EKSF, EØF) nr. 2258/90 om korrigering af vederlag og pensioner til tjenestemænd og øvrige ansatte i De Europæiske Fællesskaber og om tilpasning af justeringskoefficienterne for vederlag og pensioner til tjenestemænd og øvrige ansatte i De Europæiske Fællesskaber, for så vidt der ikke heri er fastsat en særlig justeringskoefficient for München.
Del haize & Le Lion ν Promalviη and Others - 5 November 1991 Reference for a preliminary ruling - Tribunal de Commerce, Brussels - Interpretation of Article 34 of the EEC Treaty - National rules requiring wines of designated origin to be bottled in their area of origin and laying down a plan for the progressive reduction of the quantities to be exported. Cases C-104/89 and C-37/90 J.M. Mulder ν Council and Commission -6 November 1991 Action for damages - Non-contractual liability of the Community due to the unlawfulness of Council Regulation (EEC) 857/84 adopting general rules for the application to the levy referred to in Article 5c of Regulation (EEC) No 804/68 in the milk and milk products sector and Commission Regulation No 1371/84 -Market in milk - Producers who have ceased production under an undertaking entered into pursuant to Council Regulation (EEC) 1078/77 - Reference quantities exempted from the levy may not be allocated.
Generaladvokat F.G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse den 7. november 1991.
Cases C-228/90 to C-229/90, C-339/90 and C-353/90 Simba and Others ν Dogana di Savona 7 November 1991 References for preliminary rulings - Pretura Circondariale di Savona - Interpretation of Articles 9 and 113 of the EEC Treaty - Levying of a consumption tax on fresh bananas imported directly from nonmember countries.
Sag C-47/90
Case C-323/90
Sagerne C-228/90 og C-229/90, C-339/90 og C-353/90 Simba m.fl. mod Dogana di Savona 7.11.1991 Præjudicielle forelæggelser - Pretura Circondariale di Savona -fortolkning af EØF-Traktatens artikler 9 og 113 - opkrævning af en forbrugsafgift på friske bananer, som er indført direkte fra tredjelande.
Failure of a Member State to fulfil its obligations -Infringement of Council Regulation (EEC) 3632/85 defining the conditions under which a person may be permitted to make a customs declaration.
Sag C-345/90-P Parlamentet mod J. Hanning 8.11.1991 Appel iværksat til prøvelse af dom afsagt den 20. september 1991 af Retten i Første Instans (Femte Afdeling) i sag T37/89, Hanning mod Parlamentet, og som vedrører en påstand om annullation af Parlamentets afgørelse af 6. april 1988, hvorefter proceduren med henblik på sagsøgerens ansættelse som kontorchef ved Informationskontoret i London blev bragt til ophør - annullation af ansættelsesproceduren som følge af uregelmæssigheder.
Appeal against a judgment delivered on 20 September 1990 by the Court of First Instance (Fifth Chamber) in Case T-37/89: Hanninq v Parliament in which the applicant sought the annulment of the Parliament decision of 6 April 1988 bringing to a end the procedure to recruit the applicant as Head of Division of the London Information Office - Annulment of the
Oversættelse
Weeks of 11 to 22 November I99I
Sag C-303/90: Den Franske Republik m.fl. mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
Case C-303/90: French Republic and Others ν Commission of the European Communities
"Adfærdskodeks - retsakt omfattet af prøvelsesretten i henhold til EØF-Traktatens artikel 173" (Domstolens plenum)
(Code of conduct - Act actionable under Article 173 of the EEC Treaty (Full Court)
Ved stævning, indgivet den 4. oktober 1990, havde Den Franske Republik nedlagt påstand om annullation af en af Kommissionen vedtaget retsakt benævnt "Adfærdskodeks med henblik på anvendelse af artikel 23, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 4253/88 angående uregelmæssigheder og gennemførelse af et system til udveksling af oplysninger om uregemæssigheder" (EFT 1990, C 200, s. 3).
By application received at the Court on 4 October 1990, the French Republic sought the annulment of a measure adopted by the Commission entitled "Code of conduct on the implementing provisions for Article 23(1) of Council Regulation (EEC) No. 4253/88 relating to Irregularities and the organization of an Information system for irregularities" (Official Journal 1990 No. 200, p. 3).
Kommissionen havde ved skrivelse af 30. juli underrettet medlemsstaterne om udstedelsen af denne adfærdskodeks.
By letter of 30 July, the Commission notified the Code to the Member
Domstolen bemærkede, at artikel 23, stk. 1, i forordning nr. 4253/88 kun indeholder en pligt for medlemsstaterne til at underrette Kommissionen om de foranstaltninger, der træffes for at forebygge og forfølge uregelmæssigheder, og om sagens forløb i tilfælde af administrativ og retslig forfølgelse.
In support of its application, the French Republic, supported by the Kingdom of Belgium, claimed that the Commission lacked powers, had infringed Community law and had misused procedure.
Ved at pålægge medlemsstaterne specifikke pligter vedrørende indholdet af meddelelsen samt om hyppigheden og betingelserne for fremsendelsen af disse oplysninger til Kommissionen fandtes kodeksen at gå ud over det, der er forudset i artikel 23, stk. 1, i forordning nr. 4253/88.
The Court pointed out that Article 23(1) of Regulation No. 4253/88 did not impose any obligation on the Member States to Inform the Commission of measures taken to prevent and bring prosecutions in respect of irregularities or concerning the progress of administrative and judicial proceedings against offenders.
Domstolen fastslog på denne baggrund, at kodeksen udgør en akt, der fremkalder egne retsvirkninger, som er forskellige fra retsvirkningerne af artikel 23 i forordning nr. 4253/88.
The Code made detailed provisions concerning such an obligation to provide information, specifying in particular the information to be notified and the frequency of and procedure for the notification.
Domstolen undersøgte derefter, om Kommissionen var kompetent til at udstede en retsakt, der pålægger medlemsstaterne pligter, som ikke er indeholdt i artikel 23, stk. 1, i forordning nr. 4253/88.
By imposing specific obligations on the Member States concerning the information and the frequency and basis of the notification of such information, the Code went beyond the scope of Article 23(1) of Regulation No. 4253/88.
I denne sammenhæng bemærkede Domstolen, at Traktatens artikel 155 giver Kommissionen kompetence til at rette henstillinger og afgive udtalelser, der ifølge Traktatens artikel 189 ikke er bindende.
Article 155 of the Treaty conferred on the Commission the power to formulate recommendations or deliver opinions which, under Article 189 of the Treaty, were not binding.
Det følger heraf, at Kommissionen ikke kan anvende artikel 155 som hjemmel til at udstede en retsakt, der pålægger medlemsstaterne videregående pligter i forhold til, hvad der kræves i artikel 23, stk. 1, i forordning nr. 4253/88.
It followed that the Commission could not derive any power from Article 155 to adopt a measure Imposing on the Member States obligations going beyond the scope of Article 23(1) of Regulation No. 2543/88.
Vedrørende den kompetence, som Kommissionen hævder at kunne udlede af artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 2052/88, måtte det følge af artiklens stk. 1, at fællesskabsaktionen er tænkt enten som komplementær til de tilsvarende nationale aktioner eller som et bidrag til disse; den fastlægges ved et snævert samråd mellem Kommissionen, den pågældende medlemsstat og de kompetente myndigheder, som medlemsstaten måtte udpege, på regionalt, lokalt eller andet plan.
As regards the powers which the Commission regarded as available to it under Article 4(2) of Regulation No. 2052/88, it was apparent from Article 4(1) that Community action was conceived as supplementary to the corresponding national action or as contributory thereto and took the form of close consultation between the Commission, the Member State concerned and the competent authorities designated by the Member State at national, regional, local or other level.
Det antoges også at følge af stykke 2, at dette samråd, der benævnes "partnerskab", alene omfatter forberedelsen, finansieringen, opfølgningen og evalueringen af aktionerne.
It was also apparent from that paragraph that such consultation, known as "partnership", related only to the preparation, financing, monitoring and evaluation of the action taken.
Heraf måtte følge, at "partnerskabet" ikke angår kontrollen med de af Fællesskabet finansierede aktioner som omhandlet i artikel 23, stk. 1, i forordning nr. 4253/88, og at Kommissionen ikke af bestemmelserne vedrørende dette "partnerskab" kan udlede en kompetence, hvorefter den kan fastsætte betingelser for kontrollen, som pålægger medlemsstaterne nye pligter i forhold til, hvad der kræves i bestemmelsens stk. 1.
It followed that such "partnership" did not relate to the monitoring of action financed by the Community, as referred to in Article 23(1) of Regulation No. 4253/88, and that the Commission could not derive from the provisions concerning such "partnership" any power enabling it to lay down monitoring procedures which imposed on the Member States obligations additional to those envisaged in Article 23(1).
Vedrørende endelig argumentet om, at den anfægtede retsakt er resultatet af forhandlinger mellem Kommissionen og medlemsstaterne, fastslog Domstolen, at det er tilstrækkeligt at konstatere - uden at det er nødvendigt at vurdere, om den anfægtede retsakt faktisk har været forhandlet - at artikel 23, stk. 1, i forordning nr. 4253/88 ikke indeholder hjemmel til at udstede en sådan retsakt, og at denne derfor ikke kan medføre en ændring af medlemsstaternes retsstilling, således som den følger af bestemmelsen.
Finally, as regards the argument that the contested measure was negotiated between the Community and the Member States, the Court merely pointed out, without Its being necessary to consider whether the measure in question had in fact been negotiated, that the possibility of adopting such a measure was not envisaged in Article 23(1) of Regulation No. 4253/88 and that the measure in question could not therefore have the effect of changing the legal situation of the Member States, as envisaged in that provision.
Det hedder i domskonklusionen:
Accordingly, the contested measure was a measure adopted by an authority without the requisite powers.
Adfærdskodeks med henblik på anvendelse af artikel 23, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 4253/88 angående uregelmæssigheder og gennemførelse af et system til udveksling af oplysninger om uregelmæssigheder, der er udstedt af Kommissionen, annulleres.
It was therefore appropriate, without any need to adjudicate on the other pleas put forward by the French Republic, that the action for the annulment of the measure in question was admissible and well founded.
Generaladvokat Giuseppe Tesauro fremsatte forslag til afgørelse den 19. september 1991.
Mr Advocate General Giuseppe Tesauro delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 19 September 1991.
"På baggrund af disse overvejelser skal jeg foreslå Domstolen, at sagsøgeren gives medhold, og at Kommissionen pålægges at betale sagens omkostninger."
"In the light of the foregoing considerations, I therefore propose that the Court uphold the action and order the Commission to pay the costs."
Forenede sager C-6/90 og C-9/90: A. Francovich m.fl. mod Den Italienske Republik
Joined Cases C-6/90 and C-9/90 A. Francoνich and Others ν Italian Republic
(Præjudiciel) "Manglende gennemførelse af et direktiv - ansvar for medlemsstaten" (Domstolens plenum)
(Preliminary ruling) (Failure to transpose a directive - Liability of the Member State) (Full Court)
Direktiv 80/987 har til formål at give arbejdstagerne et EF-minimum af beskyttelse i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens, dog således at gældende bestemmelser i medlemsstaterne, som er gunstigere for arbejdstagerne, ikke berøres heraf.
Directive 80/987 was intended to ensure that employees enjoyed a minimum level of Community protection in the event of the insolvency of their employer, without prejudice to any more favourable provisions existing in the Member States.
Med henblik herpå fastsætter direktivet bl.a. forskellige bestemmelser om særlige garantier for betalingen af arbejdstagernes tilgodehavender, navnlig løn.
Accordingly, in particular it laid down specific guarantees for the payment of amounts due to them in respect of remuneration.
Ifølge direktivets artikel 11 skulle medlemsstaterne sætte de nødvendige administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser i kraft for at efterkomme direktivet inden for en frist, der udløb den 23. oktober 1983.
Article 11 required the Member States to adopt the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with the Directive within a period which expired on 23 October 1983.
Danila Bonifaci og 33 andre arbejdstagere var ansat i en virksomhed, der blev erklæret konkurs den 5. april 1985.
Since the Italian Republic had
end fem år efter konkursen havde sagsøgerne endnu intet fået udbetalt på deres tilgodehavender fra boets kurator, der havde meddelt dem, at det var absolut usandsynligt, at de skulle kunne opnå blot delvis dækning for deres krav.
failed to fulfil that obligation, the Court found, by judgment of 2 February 1989 in Case C-22/87 Commission ν Italy [1989] ECR 143, that it had Infringed its Treaty obligations .
Spørgsmålet om direkte virkning af de bestemmelser i direktivet, der fastlægger arbejdstagernes rettigheder
Mr Francovlch had worked for a company in Vicenza and had received only sporadic payments on account of wages.
Med første del af det første spørgsmål fra den nationale ret ønskedes der en afgørelse af, om de bestemmelser i direktivet, der fastlægger arbejdstagernes rettigheder, skal fortolkes således, at arbejdstagerne ved nationale retter over for en medlemsstat kan påberåbe sig disse rettigheder, når direktivet ikke er blevet gennemført rettidigt i national ret.
After endeavouring to execute the judgment, the Vicenza court bailiff filed a document to the effect that no assets were available for seizure. Mr Francovlch then sought to enforce his right to obtain from the Italian State the benefit of the safeguards provided for in Directive 80/987 or, in the alternative, compensation for damage.
Domstolen henviste til sin faste praksis, hvorefter en medlemsstat, som ikke inden for den fastsatte frist har truffet de i direktivet krævede gennemførelsesforanstaltninger, ikke over for private kan gøre gældende, at den ikke har opfyldt forpligtelserne ifølge direktivet.
Danila Boni faci and 33 other employees worked for a company which was declared insolvent on 5 April 1985. When their employment came to an end, there was owing to the plaintiffs a sum in excess of Lit 253 million, which had been proved as a claim against the insolvent company.
Når direktivbestemmelser indholdsmæssigt fremstår som ubetingede og tilstrækkeligt præcise, kan der i mangel af rettidige gennemførelsesforanstaltninger støttes ret herpå over for enhver national regel, der ikke er i overensstemmelse med direktivet, ligesom private over for staten kan påberåbe sig bestemmelser, der efter deres indhold tillægger private rettigheder i forhold til staten (jf. Domstolens dom af 19. januar 1982, Becker, sag 8/81, Sml. s. 53, præmisserne 24-25).
More than 5 years after the insolvency, they had received nothing and the administrator of the insolvent company informed them that it was extremely unlikely that their claims would be even partially satisfied.