natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hun stillede krav om medlemskab med tilbagevirkende kraft fra den 1. januar 1978, hvor hun var blevet ansat.
She therefore claimed retroactive membership as from 1 January 1978, the date when she entered Voorhuis' service.
Tredje spørgsmål
The fifth question
Med det femte spørgsmål ønskede den nationale retsinstans i det væsentlige oplyst, om nationale regler om søgsmålsfrister i nationale retsforhold kan gøres gældende over for arbejdstagere, der påberåber sig deres ret til at være omfattet af en erhvervstilknyttet pensionsordning.
By its third question the national court asked whether the administrators of the occupational pension scheme should, like the employer, act in accordance with Article 119 of the Treaty and whether the worker discriminated against might assert his rights directly against the administrators.
Med det tredje spørgsmål ønskede den nationale retsinstans oplyst, om de, der administrerer en erhvervstilknyttet pensionsordning, ligesom arbejdsgiveren er forpligtet til at iagttage bestemmelserne i traktatens artikel 119, og om den arbejdstager, der udsættes for forskelsbehandling, kan gøre sine rettigheder gældende direkte over for dem, der administrerer ordningen,
The Court had consistently held that, in the absence of Community rules on the matter, the national rules relating to time-limits for bringing actions were also applicable to actions based on Community law, provided that they were no less favourable for such actions than for similar actions of a domestic nature and that they did not render the exercise of rights conferred by Community law impossible in practice.
Hertil fandt Domstolen det tilstrækkeligt at bemærke, at ifølge fast retspraksis finder de nationale regler om søgsmålsfrister — i mangel af fællesskabsbestemmelser på området — også anvendelse på søgsmål som støttes på fællesskabsretten, idet reglerne dog ikke må være mindre gunstige end dem, der gælder for tilsvarende søgsmål i henhold til national ret, og ikke i praksis må gøre det umuligt at udøve rettigheder i henhold til fællesskabsretten.
Since the administrators of a pension scheme, although not party to the employment relationship, were called upon to pay out benefits which constitute pay within the meaning of Article 119, they should comply with that provision by doing all within their powers to ensure that the principle of equal treatment was observed in this respect and scheme members
Herom udtalte Domstolen, at de, der administrerer en pensionsordning - selv om de
The right to join an occupational pension scheme faüs within the scope of Article 119 of the Treaty and is therefore covered by the prohibition of discrimination laid down by that article.
Begrænsningen af de tidsmæssige virkninger af dommen af 17. maj 1990 i Barbersagen (sag C-262/88) gælder ikke for retten til at være omfattet af en erhvervstilknyttet pensionsordning.
The limitation of the effects in time of the judgment of 17 May 1990 in Case C262/88 Barber ν Guardian Royal Exchange Assurance Group does not apply to the right to join an occupational pension scheme,
De, der administrerer en erhvervstilknyttet pensionsordning, er ligesom arbejdsgiveren forpligtet til at iagttage bestemmelserne i traktatens artikel 119, og den arbejdstager, der udsættes for forskebbehandting, kan gøre sine rettigheder gældende direkte over for dem, der administrerer ordningen.
The administrators of an occupational pension scheme must, like the employer, comply with the provisions of Article 119 of the Treaty and a worker who is discriminated against may assert his rights directly against those administrators.
Den omstændighed, at en arbejdstager kan stille krav om at blive omfattet af en erhvervstilknyttet pensionsordning med tilbagevirkende kraft, indebærer ikke, at arbejdstageren kan undgå at betale bidrug til ordningen for det tidsrum, der er tale om.
The fact that a worker can claim retroactively to join an occupational pension scheme does not allow the worker to avoid paying the contributions relating to the period of membership concerned
Nationale regler om søgsmålsfrister i nationale retsforhold kan gøres gældende over for arbejdstagere, der påberåber sig deres ret til at være omfattet af en erhvervstilknyttet pensionsordning, på betingelse af, at reglerne ikke er mindre gunstige for søgsmål af denne art end for tilsvarende søgsmål i henhold til national ret, og at de ikke i praksis gør det umuligt at udøve rettigheder i henhold til fællesskabsretten
The national rules refoting to time-limits for bringing actions under national law may be relied on against workers who assert their right to join an occupational pension scheme, provided that they are not less favourable for that type of action than for similar actions of a domestic nature and that they do not render the exercise of rights conferred by Community law impossible in practice,
Den til traktaten om Den Europæiske Union knyttede protokol nr. 2 ad artikel 119 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab har ingen betydning for retten til at være omfattet af en erhvervstilknyttet pensionsordning, idet denne ret fortsat reguleres af dommen af 13. maj 1986 i Bilka-sagen (sag 170/84).·
The Protocol concerning Article 119 of the Treaty establishing the European Community, annexed to the Treaty on European Union, does not affect the right to join an occupational pension scheme, which is governed by the judgment of 13 May 1986 in Case 170/84 BOka-Kaufhaus GmbH ν Hartz.«
Generaladvokat W. Van Gerven fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 7. juni 1994.
Advocate General Van Gerven delivered his Opinion in Cases C-57/93 and C-128/93 at the sitting of the Full Court on 7 June 1994
I begge sager:
In both cases:
Retten til at være omfattet af en erhvervstilknyttet pensionsordning som den, der er tale om i hver af sagerne, falder ind under princippet i EF-traktatens artikel 119 om lige løn for samme arbejde.
The principle of equal pay laid down in Article 119 of the EC Treaty includes the right to be a member of an occupational scheme such as those concerned in the two cases.
Begrænsningen af de tidsmæssige virkninger af dommen af 17. maj 1990 i Barbersagen (sag C-262/88) gælder ikke for retten til at være omfattet af en erhvervstilknyttet pensionsordning.
Article 119 of the EEC Treaty can be relied upon by a worker against the administrator of an occupational pension scheme.
»J. En arbejdstager kan påberåbe sig EF-traktatens artikel 119 over for den, der administrerer en erhvervstilknyttet pensionsordning.
Community law does not affect the application of national rules on limitation periods or rules on the forfeiture of rights ("rechtsverwerlring") in proceedings between individuals, provided that those rules are not less favourable for actions based on Community law than those relating to similar domestic actions and do make the exercise of rights conferred by Community law practically impossible."
Præjudiciel »Levnedsmidler —forpligtebe til at angive et tilsætningsstof i ingredienslisten (mærkning) — direktiv 79/112/EØF — undtagelse fra denne forpligtebe· (Første Afdeling)
Preliminary ruling (Foodstuffs — Obligation to include an additive in the list of ingredients (labelling) —Directive 79/112/EEC - Derogation from that obligation) (First Chamber)
Ved kendelse af 26. november 1992 indgået til Domstolen den 6. april 1993 havde Bundesverwaltungsgerichtforelagt etpræjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 6, stk. 4, litra c), nr. ii), første led, i Rådets direktiv 79/112/EØF.
By order of 26 November 1992, received at the Court on 6 April 1993, the Bundesverwaltungsgericht referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of the first indent of Article 6(4)(c)(ii) of Council Directive 79/112/EEC
Det fremgik, at Landeshauptstadt München havde påtalt over for selskabet, at det ikke angav det pågældende tilsætningsstof i varernes ingrediensliste.
That question was raised in proceedings between Pfanni Werke Otto Eckart KG (hereinafter «Pfanni Werke») and Landeshauptstadt München regarding the obligation to include an additive in the list of ingredients appearing on the labelling of its products.
Landeshauptstadt henviste herved til, at difosfat E 450a påvirker færdigvarens farve og derfor bør betragtes som en ingrediens efter de nævnte retsforskrifter.
The essence of the question put by the national court was whether the first indent of Article 6(4)(c)(ii) of Directive 79/112 was to be interpreted as meaning that an additive which prevents the discoloration of an ingredient during its manufacture no longer served a technological function in the finished product, where its presence in the finished product was no longer necessary to prevent the discoloration of that product
Spørgsmålet var rejst under en tvist mellem selskabet Pfanni Werke Otto Eckart (herefter benævnt »Pfanni Werke«) og Landeshauptstadt München vedrørende forpligtelsen til at angive et tilsætningsstof i den ingrediensliste, som er indeholdt i mærkningen af de omhandlede produkter.
It was true that, as its sixth recital indicated, the directive was based on the need to inform and protect the consumer and that it was in order to give effect to that aim that it required producers to include a list of ingredients on the labelling of their products.
Med sit spørgsmål ønskede den nationale ret i det væsentlige oplyst, om artikel 6, stk. 4, litra c), nr. ii, første led, i direktiv 79/112 skal fortolkes således, at et tilsætningsstof, som forhindrer, at en ingrediens ændrer farve under fremstillingen, ikke længere har nogen teknologisk funktion i
However, that obligation was subject to various derogations, including that contained in the first indent of Article 6(4)(c)(ii).
Pfanni Werke, som fremstiller levnedsmidler på grundlag af tørrede kartoffelprodukter, tilsætter d¡fosfat E 450a ved fremstillingen af ingrediensen »kartoffelpuréflager« for at undgå gråfarvning af produkterne, hvilket enzymerne ellers bevirker.
The Landeshauptstadt München objected to the fact that Pfanni Werke did not include that additive in the list of ingredients for its products on the ground that diphosphate E 450a affects the colour of the finished product and should therefore be regarded as an ingredient within the meaning of the abovementioned provisions.
færdigvaren, når det ikke længere behøver at forefindes i færdigvaren for at have denne effekt.
pulp's acquiring a grey discoloration no longer existed after the heating and dehydration process, so that the presence of diphosphate E 450a was no longer necessary in the finished product.
I øvrigt ville direktivets artikel 6, stk. 4, litra c), nr. ii), første led, ikke have nogen mening, såfremt man fortolkede bestemmelsen på denne måde.
Moreover, if such an interpretation were to be adopted, the first indent of Article 6(4)(c)(ii) of the directive would be deprived of its substance.
Domstolen bemærkede, at direktivet, som det fremgår af dets sjette betragtning, bygger på en forudsætning om, at det er nødvendigt at oplyse og beskytte forbrugerne, og at det er til opfyldelse af dette formål, at direktivet pålægger producenterne pligt til at angive ingredienslisten ved mærkningen af deres produkter.
Accordingly, the additive at issue no longer served a technological function in the finished product so that, if the consumer was not to be misled, it should not be included in the list of ingredients.
Der er dog fastsat en række undtagelser fra denne forpligtelse, herunder den nævnte undtagelse i artikel 6, stk. 4, litra c), nr. ii), første led.
In the present case, it was apparent from the order for reference that the risk of the potato
Domstolen fandt, at det fremgår af de nævnte bestemmelser, at direktivet kræver en effektiv og forståelig forbrugeroplysning, men ikke, som hævdet af Landeshauptstadt München, en udtømmende angivelse af de ingredienser, som
"On a proper construction of the first indent of Article 6(4)(c)(ii) of Council Directive 79/112/EEC of 18 December 1978 relating to the labelling, presentation and advertising of foodstuffs for sale to the ultimate consumer, an additive preventing discoloration of an ingredient during its manufacture no longer serves a technological junction in the finished product, where its presence in the finished product is no longer necessary to prevent the discoloration of that product"
Herefter måtte det fastslås, at det i sagen omhandlede tilsætningsstof ikke længere har nogen teknologisk funktion i færdigvaren, hvorfor det ikke skal nævnes i ingredienslisten, da det i så fald kan vildlede forbrugerne.
Advocate General Van Gerven delivered his Opinion at the sitting of the First Chamber on 16 June 1994
Domstolen besvarede det forelagte spørgsmål således:
He proposed that the Court should reply as follows:
»Artikel 6, stk 4, titra c), nr. ii), første led i Rådets direktiv 79/112/EØF af 18. december 1978 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler bestemt til den endelige forbruger samt om reklame for sådanne levnedsmidler skal fortolkes således, at et tibætningsstof, som forhindrer, at en ingrediens ændrer farve under fremstillingsprocessen, ikke længere har nogen teknologisk funktion i færdigvaren, når det ikke længere behøver at forefindes i færdigvaren for at forhindre en ændring af dennes farve.·
The first indent of Article 6(4)(c)(ii) of Council Directive 79/112/EEC of 18 December 1978 on the approximation of the laws of the Member States relating to the labelling, presentation and advertising of foodstuffs should be interpreted as meaning that an additive which, during the manufacture of an ingredient, prevents the discoloration of that ingredient, does not serve any technological function in the finished product where its presence in the finished product is not necessary in order to prevent the discoloration of the finished product."
Generaladvokat W. Van Gerven fremsatte forslap til afgørelse i retsmødet (Tørste Afdelinel den 16. juni 1994.
Case C-65/94 Commission of the European Communities ν Kingdom of Belgium Agriculture
Han foreslog Domstolen at besvare spørgsmålet på følgende måde:
28 September 1994
»Artikel 6, stk. 4, litra c), nr. ii), første led i Rådets direktiv 79/112/EØF af 18. december 1978 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler bestemt til den endelige forbruger samt om reklame for sådanne levnedsmidler skal fortolkes således, at et tilsætningsstof, som forhindrer, at en ingrediens ændrer farve under fremstillingsprocessen, ikke længere har nogen teknologisk funktion i færdigvaren, når det ikke længere behøver at forefindes i færdigvaren for at forhindre en ændring af dennes farve.«
(Failure to fulfil obligations - Directive 90/167/EEC — Conditions governing the preparation, placing on the market and use of medicated feedingstuffs in the Community)
Sag C-65/94 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Kongeriget Belgien Landbrug
(Sixth Chamber) said directive and Articles 5 and 189 of the EC Treaty.
•Traktatbrud - direktiv 90/167/EØF - betingeber for tilberedning, markedsføring og anvendebe af foderlægemidler i Fællesskabet· (Sjette Afdeling)
The Kingdom of Belgium did not deny its failure to transpose the directive within the prescribed period.
11, stk. 2, og/eller ikke havde givet Kommissionen meddelelse herom.
It merely stated that a draft Royal Decree was at present in the course of preparation and was the subject of consultation between the departments concerned.
Ved stævning indleveret den 15. februar 1994 havde Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Kongeriget Belgien havde tilsidesat sine forpligtelser efter artikel 15 i Rådets direktiv 90/167/EØF samt EF-traktatens artikel 5 og 189, idet det ikke havde udstedt de love eller administrative bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme direktivet, bortset fra artikel
By application lodged on 15 February 1994, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration by the Court that, by failing to bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary in order to comply with Council Directive 90/167/EEC apart from Article 11(2), and/or by failing to communicate them to the Commission, the Kingdom of Belgium has failed to fulfil its obligations under Article 15 of the
Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpagteiser efter artikel 15 i Rådets direktiv 90/167/EØF af 26 marts 1990 om fastsættelse af betingebeme for tilberedning, markedsføring og anvendelse af foderlægemidler i Fællesskabet, idet det ikke har udstedt de love eller administrative bestemmelser, som er nødvendige for at efterkomme direktivet, bortset fra artikel 11, stk 2, og/eller ikke har givet Kommissionen meddelelse herom.
Since it has failed to bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary in order to comply with Council Directive 90/167/EEC of 26 March 1990 laying down the conditions governing the preparation, placing on the market and use of medicated feedingstuffs in the Community, apart from Article 11(2), and/or failed to communicate them to the Commission, the Kingdom of Belgium has failed to fulfil its obligations under Article 15 of the said directive;
Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger:*
The Kingdom of Belgium is ordered to pay the costs."
Generaladvokat M. Darmon fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Sjette Afdeling
Advocate General Darmon delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 12 July 1994
»— at fastslå, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser efter EF-traktatens artikel 189 og artikel 15, stk. 1, andet led, i Rådets direktiv 90/167/EØF af 26. marts 1990 om fastsættelse af betingelserne for tilberedning, markedsføring og anvendelse af foderlægemidler i Fællesskabet, bortset fra artikel 11, stk. 2, idet det ikke har gennemført direktivet til national ret;
"— declare that, by failing to bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary in order to comply with Council Directive No 90/167/EEC of 26 March 1990 laying down the conditions governing the preparation, placing on the market and use of medicated feedingstuffs in the Community (apart from Article 11(2)), the Kingdom of Belgium has failed to fulfil its obligations under Article 189 of the EEC Treaty and Article 15(1), second indent, of the aforesaid directive;
- at pålægge den sagsøgte stat at betale sagens omkostninger.«
— order the defendant to pay the costs."
FORSLAG TIL AFGØRELSE
In Case C-352/93:
Forenede sager C-351/93, C-3S2/93 og C353/93 H. A. van der Linde m.fl. / Minister van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij in fine, i Kommissionens forordning nr. 2237/85 for så vidt angår rekonstruktionen af importprisen, såfremt der foreligger tvivl om, hvorvidt den af importøren anførte pris er den egentlige importpris.«
Joined Cases C-351/93, C-352/93 and C353/93 H.A. van der Linde and Others ν Minister van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij
Artikel 2, stk. 2, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2742/82 af 13. oktober 1982 om beskyttelsesforanstaltninger over for indførsel af tørrede druer, sammenholdt med Kommissionens forordning (EØF) nr. 994/88 af 15. april 1988, er retsgrundlaget for beregningen af en udligningsafgift ved import af tørrede druer, der opkræves første gang efter Domstolens dom af 11. februar 1988 i sag 77/86.
Preliminary ruling - College van Beroep voor het Bedrijfsleven - Interpretation and validity of Article 2(3)(b) of Commission Regulation (EEC) No 2237/85 laying down detailed rules for the application of the minimum import price system for dried grapes - Extent of the discretionary power of the national authorities
Generaladvokat W. Van Gerven fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Sjette Afdeling) den 27. september 1994.
Article 2(2) of Commission Regulatie: (EEC) No 2742/82 of 13 October 1982 on protective measures applicable tc imports of dried grapes, in conjunction with Commission Regulation (EEC) No 994/88 of 15 April 1988, constitutes th legal basis for the calculation of a countervailing charge upon importation of dried grapes imposed for the first time after the judgment of the Court of 11 February 1988 in Case 77/86.
Han foreslog følgende besvarelser:
Advocate General Van Gerven delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 27 September 1994.
Udligningsafgiften svarer til forskellen mellem minimumsimportprisen og den fastsatte importpris.
The countervailing charge is equivalent to the difference between the minimum import price and the actual import price.
Artikel 4, stk. 3, i Kommissionens forordning nr. 2742/82 skal fortolkes således, at såfremt de kompetente myndigheder finder det tvivlsomt, at den i anmeldelsen om overgang til fri omsætning anførte pris svarer til den faktiske importpris, kan de, efter at have anmodet importøren om at fremlægge mere detaljerede beviser for, at han har overholdt minimumsimportprisen, foretage en rekonstruktion af importprisen under hensyn til de elementer, som myndighederne har kendskab til, og som kan tages i betragtning i henhold til national ret.
Article 4(3) of Commission Regulation (EEC) No 2742/82 must be interpreted as meaning that, where the competent authorities are not satisfied that the price declared in the entry for release for free circulation of the goods reflects the actual import price, they may, after requesting the importer to provide further evidence that the minimal impor' price has been observed, reconstruct a¡ import price employing all the factors c which they are aware and which thei domestic law allows to be taken inf consideration.
Gennemgangen af de forelagte spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 4, stk. 3, i Kommissionens forordning nr. 2742/82 for så vidt angår rekonstruktionen af importprisen, såfremt der foreligger tvivl om, hvorvidt den af importøren anførte pris er den egentlige importpris.«
Article 2(3)(b) initio and in fine of Commission Regulation (EEC) No 2237/85 laying down detailed rules for the application of the minimum import price system for dried grapes must, taking into account in particular Article 9 of Council Regulation (EEC) No 426/86, be interpreted as meaning that, where the competent authorities are not satisfied that the price declared in the entry for release for free circulation of the goods reflects the actual import price, they may, after requesting the importer to provide further evidence that the minimal import price has been observed, reconstruct an import price employing all the factors of which they are aware and which their domestic law allows to be taken into consideration.
Artikel 3, stk. 3, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1626/85 af 14. juni 1985 om beskyttelsesforanstaltninger over for indførsel af
Article 3(3) of Commission Regulatio (EEC) No 1626/85 of 14 June 1985 o protective measures applicable t imports of certain Morello cherrl·'
intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 3, stk. 3, i Kommissionens forordning nr. 1626/82 for så vidt angår rekonstruktionen af importprisen, såfremt der foreligger tvivl om, hvorvidt den af importøren anførte pris er den egentlige importpris.
Article 3(3) of Commission Regulation (EEC) No 1626/85 must be interpreted as meaning that the terms 'the exporter in the country in which the products originated' must be understood as meaning the exporter whose undertaking is established in the country of origin of the products." account being taken in particular of Article 18(2) of Council Regulation (EEC) No 426/86, must be interpreted as meaning that, where the competent authorities are not satisfied that the price declared in the entry for release for free circulation of the goods reflects the actual import price, they may, after requesting the importer to provide further evidence that the minimal import price has been observed, reconstruct an import price employing all the factors of which they are aware and which their domestic law allows to be taken into consideration.