natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Myndighederne i import­medlemsstaten kan imidlertid ikke, medmindre det er nødvendigt, kræve udført tekniske eller kemiske analyser eller laboratorieforsøg, som i forvejen er foretaget i en anden medlemsstat, når myndighederne har adgang til resultaterne heraf, eller på begæring kan få stillet dem til rådighed.
The authorities of the importing State are however not entitled un­necessarily to require technical or chemical analyses or laboratory tests when the same analyses or tests have already been carried out in another Member State and
EØF ­ FRIE VAREBEVÆGELSER ­ KVANTITATIVE RESTRIKTIONER kostninger hviler tungere på en erhvervsdrivende, som sælger små mængder af et god­kendt produkt, end de hviler på hans konkurrent, som sælger produktet i væsentligt større mængder, kan derimod ikke begrunde den antagelse, at disse omkostninger udgør en vilkårlig forskelsbehandling eller en skjult begrænsning af samhandelen, jfr. traktatens artikel 36.
A Member State operating an approvals procedure must ensure that no unnecessary control expenses are incurred if the practical effects of the control carried out in the Member State of origin satisfy the requirements of the protection of public health in the importing Member State. On the other hand, the mere fact that those expenses weigh more heavily on a trader marketing small quantities of an approved product than on his competitor who markets much greater quantities does not justify the con­clusion that such expenses constitute arbitrary discrimination or a disguised restric­tion within the meaning of Article 36.
1981, s. 3277, Smdrg., jfr. s. 3291 (Forslag: Rozès, s. 3293).
3291 (Opinion: Rozès, p. 3293).
Udsendelse 2/marts J984
Issue 2/March 1984
1. »Det fremgår ... af [artikel36], særlig af 2. pkt., såvel som af konteksten, at selv om traktaten ikke berører de i en medlemsstats lovgivning anerkendte industrielle og kommercielle ejendomsrettigheders beståen, kan udøvelsen af disse rettigheder ikke desto mindre efter omstændighederne rammes af traktatens forbud.
1. "...it is clear from [Article36], in particular its second sentence, as well as from the context, that whilst the Treaty does not affect the existence of rights recognized by the laws of a Member State in matters of industrial and commercial property yet the exercise of those rights may nevertheless, depending on the circumstances, be restricted by the prohibitions contained in the Treaty.
Således indebærer undtagelsen fra et af fællesmarkedets grundlæggende principper i artikel 36 kun, at princippet om frie varebevægelser kan fraviges i det omfang, disse fravigelser er begrundet i hensynet til beskyttelse af de rettigheder, der udgør den ovenfor nævnte ejendomsrets særlige genstand.«
Inasmuch as it creates an ex­ception to one of the fundamental principles of the common market, Article 36 in fact admits of derogations from the free movement of goods only to the extent to which such exceptions are justified for the purpose of safeguarding the rights which constitute the specific subject­matter ofthat property."
— dom af 22. januar 1981: sag 58/80, Dansk Supermarked/Imerco, Sml. 1981, s. 181, 193 (Forslag: Capotorti, s. 197)
See also: — Judgment of 22 January 1981, Case 58/80, Dansk Supermarked ν ¡merco, [1981] ECR 181, 193 (Opinion: Capotorti, p.
— dom af 3. december 1981: sag 1/81, Pfizer/Eurim­Pharm, Sml. 1981, s.2913, 2925 (Forslag: Capotorti, s. 2929).
197) — Judgment of 3 December 1981, Case 1/81, Pfizer ν Eurim­Pharm, [1981] ECR 2913, 2925 (Opinion: Capotorti, p.2929).
Med henblik på i undtagelsessituationer at fastlægge den nøjagtige rækkevidde af den enerettighed, som tilkommer mærkeindehaveren, må det tages i betragtning, at varemærkets hovedfunktion er at indestå for mærkevarens originalitet over for for­brugeren eller den endelige bruger, ved at denne sættes i stand til at adskille varen fra varer af anden oprindelse uden risiko for forveksling.
In order to determine, in exceptional circumstances, the exact scope of the exclusive right granted to the proprietor of the mark, regard must be had to the essential func­tion of the trade­mark, which is to guarantee the identity of the trade­marked pro­duct to the consumer or ultimate user, by enabling him without any possibility of confusion to distinguish that product from products which have another origin.
Oprindelsesgarantien in­debærer, at det kun er indehaveren, der ved sin anbringelse af mærket kan kende­tegne produktet som ægte.
It is inherent in the nature ofthat guarantee of origin that only the proprietor may identi­fy the product by affixing the trade­mark on it.
Varemærkeindehaverens ret til at modsætte sig enhver ubeføjet anbringelse af mærket på hans produkt omfattes således af varemærkeret­tens særlige genstand.
The right granted to the proprietor of preventing any unauthorized use of the trade­mark on his product is therefore part of the specific subject­matter of the trade­mark.
»En indehaver af en varemærkeret, som samtidig er beskyttet i to medlemsstater, kan efter EØF­traktatens artikel 36, 1. pkt., rejse indsigelse mod, at en vare, der i en af disse stater lovligt er forsynet med varemærket, bringes i omsætning i en anden medlemsstat efter at være blevet ompakket i en ny emballage, hvorpå varemærket er anbragt af en tredjemand.
"The proprietor of a trade-mark right which is protected in two Member States at the same time is justified pursuant to the first sentence of Article 36 of the EEC Treaty in preventing a product to which the trade-mark has lawfully been applied in one of those States from being marketed in the other Member State after it has been repacked in new packaging to which the trade-mark has been affixed by a third party.
— såfremt det godtgøres, at indehaverens benyttelse af varemærket sammen­holdt med det salgssystem, som denne anvender, bidrager til en kunstig opdeling af markederne mellem medlemsstaterne, — såfremt det påvises, at ompakningen ikke kan berøre varens originale til­stand,
— It is established that the use of the trade-mark right by the proprietor, having regard to the marketing system which he has adopted, will contribute to the arti­ficial partitioning of the markets between Member States ;
— og såfremt det på den nye emballage angives, hvem der har foretaget ompak­ningen.«
— It is stated on the new packaging by whom the product has been repack­aged."
En sådan indsigelse kan imidlertid udgøre en skjult begrænsning af samhandelen mellem medlemsstaterne, jfr. EØF­traktatens artikel 36, 2. pkt., såfremt det godtgø­res, at indehaveren benytter forskellige varemærker for samme produkt med det for­mål at foretage en kunstig opdeling af markederne.
Nevertheless such prevention may constitute a disguised restriction on trade be­tween Member States within the meaning of the second sentence of Article 36 of the Treaty if it is established that the proprietor of different marks has followed the practice of using such marks for the purpose of artificially partitioning the markets.
Dette sidste udtryk omfatter også den beskyttelse, som ophavsretten giver, især i det omfang denne udnyttes kommercielt i form af licenser, som kan påvirke salget i forskellige medlemsstater af varer, som indeholder det beskyttede litterære eller kunstneriske værk.«
The latter expression includes the protection conferred by copyright, especially when exploited commercially in the form of licences capable of affecting distribution in the various Member States of goods incorporating the protected literary or artistic work".
Dom af 20. januar 1981 : foren, sager 55 og 57/80, Musik­Vertrieb membran/GEMA, Sml. 1981, s. 147, 161 (Forslag: Warner, s. 167).
Judgment of 20 January 1981, Joined Cases 55 and 57/80, Musik-Vertrieb membran v GEMA, [1981] ECR 147, 161 (Opinion: Warner, p. 167).
»... ingen bestemmelse i national lovgivning kan berettige en virksomhed, som varetager ophavsrettigheder, og som har et faktisk monopol på denne forvaltning på en medlemsstats område, til at opkræve en afgift for varer importeret fra en anden medlemsstat, hvor de er bragt i omsætning af ophavsrettens indehaver eller med dennes samtykke, og således foretage en opdeling af Fællesmarkedet.
The proprietor of an industrial or commercial property right protected by the law of a Member State cannot rely on that law to prevent the importation of a pro­duct which has been lawfully marketed in another Member State by the proprietor himself or with his consent. The same applies as respects copyright, commercial ex­ploitation of which raises the same issues as that of any other industrial or commer­cial property right.
En sådan praksis ville være ensbetydende med, at en privat virksomhed ville kunne indføre en importbelastning for lydbærere, som allerede befinder sig i fri omsætning i fæl­lesmarkedet, på grund af disses overskridelse af en grænse; den ville således være en anerkendelse af en isolering af de nationale markeder, som traktaten tilsigter at fjerne.«
Accordingly neither the copyright owner or his licensee, nor a copyright management society acting in the owner's or licensee's name, may rely on the exclusive exploitation right conferred by copyright to prevent or restrict the im­portation of sound recordings which have been lawfully marketed in another Member State by the owner himself or with his consent.
Dom af 20. januar 1981 : foren, sager 55 og 57/80, Musik­ Vertrieb membran/GEMA, Sml. 1981, s. 147, 163 f. (Forslag: Warner, s. 167).
Judgment of 20 January 1981, Joined Cases 55 and 57/80, Musik-Vertrieb membran v GEMA,[1981] ECR 147, Summary, para. 3, cf. p.
EØF ­ FRIE VAREBEVÆGELSER ­ KVANTITATIVE RESTRIKTIONER
EEC ­ FREE MOVEMENT OF GOODS ­ QUANTITATIVE RESTRICTIONS tioned.
Forskelle mellem de nationale lovgivninger, som kan fordreje konkurrencen mel­lem medlemsstaterne, kan ikke berettige, at en medlemsstat beskytter en privat or­ganisations handlemåde, der er uforenelig med reglerne om frie varebevægelser.
The existence of a disparity between national laws which is capable of distorting competition between Member States cannot justify a Member State's giving legal protection to practices of a private body which are incompatible which the rules concerning the free movement of goods.
EØF­traktatens artikler 30 og 36 er til hinder for anvendelsen af nationale retsforskrifter, hvorefter et ophavsretsselskab — som er beføjet til at gøre de ophavsrettigheder gældende, som tilhører komponister af musikværker, der i en anden medlemsstat er indspillet på grammofonplader eller andre lydbærere — kan påberåbe sig disse rettigheder for ved forhandling af disse lydbærere på det natio­nale marked — såfremt de i denne anden medlemsstat er bragt i fri omsætning af in­dehaverne af ophavsrettighederne eller med disses samtykke — at kræve betaling af en afgift svarende til de licensafgifter, der sædvanligvis opkræves for forhandling på det nationale marked, med fradrag af de lavere licensafgifter, der er betalt i den medlemsstat, hvor varerne er fremstillet.
Articles 30 and 36 of the EEC Treaty preclude the application of national legislation under which a copyright management society empowered to exercise the copyrights of composers of musical works reproduced on gramophone records or other sound recordings in another Member State is permitted to invoke those rights where those sound recordings are distributed on the national market after having been put into circulation in that other Member State by or with the consent of the owners of those copyrights, in order to claim the payment of a fee equal to the royalties ordinarily paid for marketing on the national market less the lower royalties paid in the Member State of manufacture.
Dom af 20. januar 1981 : foren, sager 55 og 57/80, Musik­ Vertrieb membran/GEMA, Sml. 1981, s. 147, Smdrg. 4, jfr. s. 165 f. (Forslag: Warner, s. 167).
Judgment of 20 January 1981, Joined Cases 55 and 57/80, Musik­Vertrieb membran ν GEMA,[1981] ECR 147, Summary, para. 4, cf. p.
EØF­traktatens artikler 30 og 36 skal fortolkes således, at domstolene i en med­lemsstat ikke under henvisning til en ophavsret eller en varemærkeret kan forbyde, at en vare, der er omfattet af en af disse rettigheder, bringes i omsætning på en anden medlemsstats område af indehaveren af disse rettigheder eller med dennes samtykke.«
Articles 30 and 36 of the EEC Treaty must be interpreted to mean that the judicial authorities of a Member State may not prohibit, on the basis of a copyright or of a trade­mark, the marketing on the territory of that State of a product to which one of those rights applies if that product has been lawfully marketed on the territory of another Member State by the proprietor of such rights or with his consent."
Dom af 22. januar 1981 : sag 58/80, Dansk Supermarked/Imerco, Sml. 1981, s. 181, 193 f. (Forslag: Capotorti, s. 197).
Judgment of 22 January 1981, Case 58/80, Dansk Supermarked ν ¡merco, [1981] ECR 181, 193 (Opinion: Capotorti, p. 197).
Følgelig skal EØF­traktatens regler om frie varebevægelser, herunder bestemmel­serne i artikel 36, fortolkes således, at de er til hinder for, at indehaveren af patentet til et lægemiddel, der omsætter dette i en medlemsstat, hvor patentet er beskyttet, og som derefter bringer dette i omsætning i en anden medlemsstat, hvor nævnte be­skyttelse ikke består, kan udnytte den ret, som førstnævnte medlemsstats lovgivning giver ham til at nedlægge forbud mod, at produktet bringes i omsætning i denne samme stat, når det importeres fra den anden nævnte medlemsstat.
Accordingly, the rules of the EEC Treaty concerning the free movement of goods, including the provisions of Article 36, must be interpreted as preventing the pro­prietor of a patent for a medicinal preparation who sells it in one Member State where patent protection exists, and then markets it himself in another Member State where there is no such protection, from availing himself of the right conferred by the legislation of the first Member State to prevent the marketing in that State of the said preparation imported from the other Member State.
Dom af 3. december 1981, sag 1/81, Pfizer/Eurim­Pharm, Sml. 1981, s. 2913, 2928 (Forslag: Capotorti, s. 2929).
Judgment of 3 December 1981, Case 1/81, Pfizer ν Eurim-Pharm, [1981] ECR 2913, 2928 (Opinion: Capotorti, p. 2929).
1. »Den fælles toldtarif omhandler ifølge sin beskaffenhed kun vareimport, dvs. im­port af fysiske genstande, og finder ikke anvendelse på indførsel af immaterielle goder såsom fremgangsmåder, tjenesteydelser eller 'know­how', som allerede ifølge selve deres indhold vanskeligt kan behandles ... toldteknisk...«
"The Common Customs Tariff by its nature concerns only the importation of goods, that is, tangible property, and does not apply to the importation of incorporeal property such as processes, services or know-how, which are, owing to their nature, already difficult for the customs mechanisms to cover."
En værditoldsats kan ikke fastsættes for varer, der er af en sådan art, at de ikke kan bringes i omsætning i nogen af medlemsstaterne, men tværtimod skal konfiskeres og bringes ud af omsætning af de kompetente myndigheder, så snart de opdages.
Ad valorem customs duty cannot be determined for goods which are of such a kind that they may not be put into circulation in any Member State but must on the contrary be seized and taken out of circulation by the competent authorities as soon as they are discovered.
Indførelsen af en fælles toldtarif bevirker, at en medlemsstat ikke længere har kom­petence til at opkræve told for narkotiske stoffer, der indsmugles og destrueres straks efter deres opdagelse, men giver den fuld frihed til at forfølge de begåede forhold strafferetligt med alle de konsekvenser, som dette indebærer, også på det økono­miske område.
Accordingly, the introduction of the Common Customs Tariff no longer leaves a Member State the power to apply customs duties to drugs which have been smuggled in and destroyed as soon as they were discovered but it does leave it full freedom to take criminal proceedings in respect of offences committed, with all the attendant consequences, including fines.
2. »... den toldfritagelse, der er fastsat i forordning nr. 1544/692), som senest ænd­ret ved forordning nr. 3061/78 kun gælder for varer, som rejsende, der kommer fra tredjelande, medfører i deres personlige bagage.
"... the exemption provided for by Regulation No 1544/692, as last amended by Regulation No 3061/78, applies only to goods contained in the personal luggage of travellers coming from a nonmember country.
Denne toldfritagelse gælder uanset varernes oprindelse og herkomst og uanset den told og de afgifter, de er blevet pålagt før deres indførsel på Fællesskabets område. Som rejsende fra et tredjeland i forord­ningens forstand kan imidlertid ikke anses en person, som under en sørejse fra en havn i en medlemsstat — eller kun symbolsk — går i land i et tredjeland uden at gøre ophold, under hvilket han faktisk har mulighed for at foretage sine indkøb.«
That exemption applies irrespective of the origin of the goods or the place from which they come and of the customs duties and taxes which they have borne prior to their importation into the territory of the Community.
') Rådets forordning (EØF) nr. 1798/75 af 10. juli 1975 om fritagelse for told efter den fælles toldtarif ved ind­ førsel af uddannelsesmæssigt, videnskabeligt eller kulturelt materiale (EFT 1975 L, 184, s. (bde) 1).
Regulation (EEC) No 1798/75 of the Council of 10 July 1975 on the importation free of Common Customs Tariff duties of educational, scientific and cultural materials (Official Journal 1975, L 184, p. 1).
2) Rådets forordning (EØF) nr. 1544/69 af 23. juli 1969 om toldbehandling af varer, der indføres af rejsende i deres personlige bagage (EFT 1969 I, s. 218).
Regulation (EEC) No 1544/69 of the Council of 23 July 1969 on the tariff applicable to goods contained in travellers' personal luggage (Official Journal, English Special Edition 1969 (II), p. 359).
En selvmodsigende begrundelse er så meget alvorligere som den vedrører en re­gel, der bemyndiger medlemsstaterne til at indrømme afgiftsfritagelse, om end i ganske ringe omfang for importafgifter, der er en væsentlig del af den fælles land­brugspolitik. Begrundelsen for forordning nr. 3023/77 ') er derfor behæftet med en mangel.
The statement of the reasons on which Regulation No 3023/77 ' is based is flawed inasmuch as it contains a contradiction, which is all the more serious because it con­cerns a provision empowering the Member States to grant exemptions, albeit on a small scale, from import duties, which constitute an essential part of the common agricultural policy.
Forordningen er således ikke begrundet i overensstemmelse med reglerne i traktatens artikel 190 og derfor ugyldig.
Since, as a result, that regulation does not contain a proper state­ment of reasons as required by Article 190, it is not valid.
') Rådets forordning (EØF) nr. 3023/77 af 20. december 1977 om foranstaltninger med henblik på at bringe mis­brug ved salg af landbrugsprodukter om bord på skibe til ophør (EFT 1977 L 358, s. 2).
Council Regulation (EEC) No 3023/77 of 20 December 1977 on certain measures to put an end to abuses re­sulting from the sale of agricultural products on board ship (Official Journal 1977, L 358, p. 2).
EØF ­ FRIE VAREBEVÆGELSER ­ FÆLLESSKABSFORSENDELSE
EEC - FREE MOVEMENT OF GOODS - COMMUNITY TRANSIT
»Artikel 35, stk. 1, i Rådets forordning nr. 542/69') af 18. marts 1969 i den affat­telse, der var gældende den 29. oktober 1976, skal fortolkes således, at udtrykket 'de­gene die zekerheid heeft gesteld' ikke omfatter den hovedforpligtede, men kun beteg­ner den, der, i tilfælde hvor der stilles selvskyldnerkaution efter forordningens arti­kel 27, stk. 3, er indtrådt som kautionist i henhold til denne bestemmelse.«
"The first paragraph of Article 35 of Regulation No 542/69' of the Council of 18 March 1969, in the version in force on 29 October 1976, must be interpreted as mean­ing that the words 'degene die zekerheid heeft gesteld' do not cover the principal but mean only the person who, in the case of the joint and several guarantee referred to in Article 27 (3) of that regulation, acts as guarantor in accordance with that regula­tion."
Dom af 17. september 1981 : sag 136/80, Hudig en Pieters/Landbrugs­ og fiskerimini­steriet, Sml. 1981, s. 2233,2244 (Forslag : Capotorti, s. 2245).
Judgment of 17 September 1981, Case 136/80, Hudig en Pieters ν Minister van Land­bouw en Visserij, [1981] ECR 2233,2244 (Opinion: Capotorti, p. 2245).
') Rådets forordning (EØF) nr. 542/69 af 18. marts 1969 om fællesskabsforsendelse (EFT 1969 I, s. 114).
Regulation (EEC) No 542/69 of the Council of 18 March 1969 on Community transit (Official Journal, Eng­lish Special Edition 1969 (I), p. 125).
Selv om udtrykket 'landbrugsbedrift' benyttes gentagne gange i fællesskabsordnin­gen, herunder i de i forelæggelseskendelsen nævnte forordninger, som Rådet eller i givet fald Kommissionen har udstedt på landbrugsområdet, er definitionen af dette udtryk langt fra ensartet inden for hele denne ordning, som i øvrigt er meget uensar­tet og varierer under hensyn til de særlige formål med de pågældende fællesskabsreg­ler.
Although the words 'agricultural holding' are used in various places in the Communi­ty rules, including the regulations ... adopted by the Council or in certain cases by the Commission, in the sphere of agriculture, the definition of these words is far from being uniform throughout these rules, which are in any case heterogeneous, but on the contrary varies according to the specific objectives pursued by the Community rules in question.
[heraf følger], at det er umuligt af traktatens bestemmelser eller af den afledte fællesskabsret at udlede en ensartet, generel fællesskabsdefinition af begrebet 'land­brugsbedrift', som vil kunne anvendes på samtlige love og administrativt fastsatte be­stemmelser vedrørende landbruget.«
It follows from the above that it is impossible to find in the provisions of the Treaty or in the rules of secondary Community law any general uniform Community defini­tion of'agricultural holding' universally applicable in all the provisions laid down by law and regulation relating to agricultural production."
Følgelig tilkommer det rette myndighed i givet fald at fastlægge det personelle og sag­lige anvendelsesområde for en landbrugsordning, der er afledt af traktaten.«
Consequently, for the purposes of the agricultural rules derived from the Treaty, it is for the competent authorities where necessary to define the scope of such rules in relation to persons and in relation to subject-matter." .
Dom af 13. juni 1978: sag 139/77, Denkavit/Finanzamt Warendorf, Sml.
Judgment of 13 June 1978, Case 139/77, Denkavit ν Finanzamt Warendorf, [1978] ECR 1317, 1331 (Opinion: Reischl, p. 1335).
(Forslag: Reischl, s. 1334).
1332 (Opinion: Reischl, p. 1335).
Om medlemsstaternes ret til at fastsætte de kategorier landbrugsproducenter, som kan få del i et importkontingent med nedsat importafgift, se også: Dom af 1. februar 1979: sag 121/78, Bardi/Azienda Agricola Paradiso, Sml. 1979, s. 221, 235 (Forslag: Reischl, s. 237).
See also, on Member States' power to specify the categories of agricultural producers entitled to benefit from a scheme for imports at a reduced rate of levy: Judgment of 1 February 1979, Case 121/78, Bardi ν Azienda Agricola Paradiso, [1979] ECR 221, 235 (Opinion: Reischl, p. 237).
4. »Da der ikke findes fællesskabsretlige regler, der forklarer begreberne i bilag II til traktaten, og da nævnte bilag ord for andet gentager nogle af positionerne i Told­samarbejdsrådet­nomenklaturen, må det være de forklarende bemærkninger til den­ne, der skal lægges til grund ved fortolkningen af bilaget.«
"Since there are no Community provisions explaining the concepts contained in Annex II to the Treaty and that annex adopts word for word certain headings of the Customs Cooperation Council Nomenclature, it is appropriate to refer to the Explan­atory Notes on that Nomenclature in order to interpret the annex."
Støtteordningen under de fælles landbrugs­ordninger
Β — 9.6 Rules on aid in connection with the common organiza­tion of the agricultural markets