natgillin/translations-raw huggingface dataset:
b) En værnetingsaftale kan efter den nævnte bestemmelse ikke gyldigt komme i stand ved, at der ikke reageres på en skriftlig bekræftelse i handelsforhold, hvis de almindelige forretningsbetingelser, der er vedlagt den skriftlige bekræftelse, og som indeholder den omtvistede klausul, er affattet på et andet sprog end forhandlings- og kontraktsproget, hvis modtageren af skrivelsen ikke har kendskab til dette sprog, og der ikke specielt er gjort opmærksom på klausulen på forhandlings- og kontraktsproget, og hvis der er tale om den første forretningsforbindelse mellem parterne.
Agreement on a jurisdiction clause cannot be validly concluded for the purposes of Article 17 by silence following receipt of a commercial letter of confirmation where the general business conditions attached to the letter of confirmation and containing the jurisdiction clause are in a language other than that in which the contract was concluded and the negotiations were conducted, the addressee of the letter does not know the language in question, no specific reference to that clause was made in the language in which the negotiations were conducted and the contract was concluded, and it is the first time that the parties did business with each other.
Det vil kun forholde sig anderledes, hvis der efter den gældende handelssædvane kan anvendes et andet sprog end forhandlings- og kontraktsproget.
The situation would be different only if the
3) Regler i national ret, som vedrører spørgsmålet om, i hvilket omfang bestemmelser, herunder navnlig bestemmelser i almindelige forretningsbetingelser — under hensyn til en faktisk viljesoverensstemmelse og formen herfor — er blevet en del af en kontrakt, finder ikke anvendelse ud over Bruxcllcs-konvcntionens artikel 17.
Rules of national law relating to the effective incorporation of contractual provisions and, in particular, of provisions set out in general business conditions and covering effective consensus and the form to be taken by such consensus are not applicable alongside Article 17 of the Brussels Convention.
Sådanne regler i den nationale materielle lov, der finder anvendelse i medfør af lovkonfliktreglerne ved den ret, sagen er indbragt for, kan derfor ikke anvendes med henblik på at efterprøve, om en værnetingsaftale, som opfylder betingelserne i artikel 17, gyldigt er blevet en del af kontrakten mellem parterne.«
Accordingly, such rules of the national substantive law which is applicable in accordance with the conflicts rules of the court hearing the case cannot be used in order to determine whether a jurisdiction clause satisfying the conditions laid down by Article 17 has been validly incorporated into a contract.'
Sag C-298793 Ρ Ulrich Klinke mod De Europæiske Fællesskabers Domstol Personalesag
Case C­29S/93 Ρ Ulrich Klinke ν Court of Justice of the European Communities Staff case
»Tjenestemand — krav om udnævnelse i den højeste lønklasse i stillingsgruppen A 7/A 6« (Fjerde Afdeling)
Official - Request to be appointed to the higher grade of the A 7IA6 career bracket (Fourth Chamber)
Sag C-135/92 Fiskano AB mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Landbrug
Case C­135/92 Fiskano AB ν Commission of the European Communities Agriculture
»Annullationssøgsmål —fiskeriaftalen EØF-Sverige —Kommissionensskrivelse vedrørende et svensk fartøjs overtrædelse af aftalen« (Femte Afdeling)
(Action for annulment — EEC-Sweden Fisheries Agreement - Letter of the Commission concerning an alleged infringement by a Swedish vessel) (Fifth Chamber)
Ved stævning indleveret den 25. april 1992 havde Fiskano AB anlagt sag med påstand om annullation af en beslutning fra Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers beslutning i den skrivelse, som den 19. februar 1992 blev sendt af dens generaldirektør J. Almeida Serra til Sveriges ambassadør ved De Europæiske Fællesskaber Stig Brattström.
Almeida Serra, to the Swedish Ambassador to the European Communities, His Excellency Stig Brattström,
Den 10. december 1991 fiskede Lavön i Nederlandenes fiskerizone, da den blev kontrolleret af det nederlandske Landbrugs-, Miljø- og Fiskeriministeriums Algemene Inspectie Dienst. Da fartøjet ikke figurerede på den liste, som de nederlandske myndigheder havde modtaget fra Kommissionen, og følgelig
By application lodged at the Court Registry on 25 April 1992, Fiskano AB brought an action for the annulment of the decision of the Commission of the European Communities in the letter of 19 February 1992 from its Director­General, J.
skrivelsen en beslutning, som berørte sagsøgeren umiddelbart og individuelt som ejer af det fartøj, der blev pålagt sanktioner.
That letter related to infringements allegedly committed by the Swedish fishing vessel Lavon, which is owned by the applicant company.
Realiteten ikke syntes at være indehaver af en fiskerilicens, underrettede de nederlandske myndigheder Kommissionen herom.
taking the necessary measures, including possible penalties, in order to ensure compliance by its vessels with the provisions of the Agreement.
Den kontrol, som herefter blev foretaget af Kommissionens tjenestegrene, viste, at mens Lavön figurerede på de månedlige lister for januar, februar, marts og april 1991, figurerede den derimod ikke på den månedlige liste for december 1991, som de svenske myndigheder havde sendt til Kommissionen.
Consequently, the Commission considered that the letter in issue did not contain a decision as defined in Community law and was not of direct and individual concern to the applicant.
Følgelig havde Lavön ikke nogen fiskerilicens for december måned.
That argument could not be accepted.
Sagsøgeren gjorde i første række gældende, at den anfægtede beslutning var i strid med forskellige principper og regler i fællesskabsretten, for så vidt den pålagde sagsøgeren en sanktion, skønt sagsøgeren hele tiden havde handlet i god tro, og skønt fartøjet Lavön, i modsætning til hvad sagsøgeren troede, havde fisket uden licens som følge af uregelmæssigheder, som alene måtte tilskrives de svenske myndigheder.
The context of the letter was the Agreement on Fisheries between the European Economic Community and the Government of Sweden signed at Brussels on 21 March 1977 and approved by the Council on behalf of the Community by Regulation (EEC) No 2209/80.
Den 19. februar 1992 tilsendte Kommissionen Sveriges ambassadør ved De Europæiske Fællesskaber den skrivelse, som er genstand for sagen, og hvoraf Fiskano modtog en kopi den 26. februar 1992.
Independently of the consequences of the letter in question for Sweden under the provisions of the Agreement on Fisheries, the letter contained a decision which was of direct and individual concern to the applicant as owner of the vessel on which the penalty was imposed.
Der var nemlig ingen fællesskabsregel og intet princip, der pålagde Kommissionen nogen forpligtelse eller gav den nogen kompetence til at udøve kontrol med de svenske myndigheders udøvelse af deres egne beføjelser med henblik på at fastslå, for hvilke fiskerfartøjer under svensk flag der ansøgtes om licenser fra Fællesskabet.
The applicant's first argument was that the contested decision infringes various principles and rules of Community law, in that it imposed a penalty on it despite the fact that it had acted in good faith throughout and the vessel Lavön had, contrary to what the applicant believed, fished without a licence as a result of irregularities for which the Swedish authorities were solely responsible.
I henhold til artikel 3, stk 7 og 8, i Rådets forordning (EØF) nr. 3939/90 underrettede Kommissionen de svenske myndigheder om, at det nævnte fiskerfartøj for en periode på tolv på hinanden følgende måneder regnet fra IS. december 1991 ikke længere ville blive taget i betragtning ved udstedelse af en ny fiskerilicens i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 3885/91.
The check subsequently carried out by the Commission disclosed that although the Lavön was on the monthly lists for January, February, March and April 1991, it was not on the monthly list for December 1991 which the Swedish authorities had sent to the Commission. Consequently, the Lavön did not have a fishing licence for December.
Sagsøgeren anførte for det andet, at Kommissionen ved at undlade at give Fiskano lejlighed til at fremsætte sine bemærkninger, før beslutningen blev truffet, havde tilsidesat det almindelige princip om retten til kontradiktion.
According to the Court, there is no rule of Community law and no principle which imposes on the Commission the duty, or confers on it the power, to monitor the exercise by the Swedish authorities of their own powers with a view to determining the fishing vessels flying the Swedish flag in respect of which applications are made to the Community for fishing licences.
Hertil bemærkede Domstolen, at overholdelsen af retten til kontradiktion i enhver procedure, der indledes over for en person, og som kan udmunde i en akt, der indeholder et klagepunkt mod denne, er et grundlæggende fællesskabsretligt princip og skal sikres, selv i mangel af bestemmelser om den pågældende procedure.
In conformity with Article 3, paragraph 7 and 8 of Council Regulation (EEC) No 3939/90, the Commission informed the Swedish authorities that, the said fishing vessel will not be considered for a new fishing licence under Council Regulation (EEC) No 3885/91 for a period of twelve consecutive months which commenced on 15 December 1991.
Kommissionen var derfor af den opfattelse, at den pågældende skrivelse ikke indeholdt en beslutning i fællesskabsrettens forstand, og at den ikke berørte sagsøgeren umiddelbart og individuelt.
The applicant's second argument was that by not giving Fiskano an opportunity to submit its observations before the decision was adopted, the Commission infringed the general principle of observance of the right to be heard.
Det stod fast, at Kommissionen ikke havde givet Fiskano lejlighed til at fremsætte nogen som helst bemærkninger, før den traf den omtvistede beslutning. Denne undladelse var en tilsidesættelse af sagsøgerens ret til kontradiktion.
The Court stressed in this respect that observance of the right to be heard is, in all proceedings initiated against a person which are liable to culminate in a measure adversely affecting that person, a fundamental principle of Community law which must be guaranteed even in the absence of any rules governing the procedure in question.
Uanset de virkninger, der var knyttet til den pågældende skrivelse over for Sverige i henhold til fiskeriaftalens bestemmelser, indeholdt
The Commission disputed the admissibility of the application, arguing that the letter in question constitutes a notification to the Swedish authorities in the context of the Agreement on Fisheries with Sweden, and has no binding legal effects on that State, which is responsible for
Beslutningen fru Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, der er indeholdt i skrivelse af 19. februar 1992 fru generaldirektør J. Almeida Serra til Sveriges ambassadør ved De Europæiske Fællesskaber Stig Brattström, hvorefter et svensk fartøj har begået en overtrædelse af fiskeriaftalen mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Sveriges regering, annulleres.
Annuls the decision of the Commission of the European Communities contained in the letter of 19 February 1992 from its Director-General, J. Almeida Serra, to the Swedish Ambassador to the European Communities, His Excellency Stig Brattström, concerning an alleged infringement by a Swedish vessel in the context of the Agreement on Fisheries between the European Economic Community and the Government of Sweden;
Hver part bærer sine egne omkostninger. «
Orders the parties to bear their own costs."
Generaladvokat M. Darmon fremsatte forslag til afgørelse den 27. oktober 1993
Advocate General Darmon delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 27 October 1993
Han foreslog følgende afgørelse:
He proposed that the Court should :
— sagsøgte frifindes;
"(1) declare admissible the application brought by Fiskano AB. against the Commission's decision of 19 February 1992;
Præjudiciel »Betegnelse af vine — anvendelse af betegnelsen 'château'« (Femte Afdeling) tvist vedrørende anvendelsen af betegnelsen »château«.
(2) declare inadmissible the plea of illegality brought at the reply stage against Council Regulation (EEC) No 3929/90 of 20 December 1990 laying down for 1991 certain measures for the conservation and management of fishery resources applicable to vessels flying the flag of Sweden;
Første spørgsmål
(3) dismiss the application;
til hinder for, at vinproducenter der dyrker druer på vinmarker, som udgør en del af et »chateau's« oprindelige jorder, og som har sluttet sig sammen i et kooperativ og foretager vinfremstilling i dettes lokaler - anvender udtrykket »chateau«.
CaseC-403/92 Claire Lafforgue, née Baux and Others ν Château de Calce SCI and Others Agriculture
Det kræves heller ikke, at vinproducenterne selv er ejere af de anlæg, der anvendes ved vinfremstillingen.
Prehminary ruling (Description of wines — Use of the term (Fifth Chamber)
Domstolen bemærkede, at artikel 5, stk 1, alene præciserer betingelserne for anvendelse af visse udtryk i navnet på et vinbrug, herunder »chateau«.
According to the Court, the Community rules themselves do not require there to be a château on the lands where the grapes have been harvested.
Der gælder to betingelser herfor, nemlig for det første, at vinen udelukkende hidrører fra druer, som er høstet på det pågældende vinbrug, og for det andet, at vinfremstillingen har fundet sted på dette brug.
By judgment of 17 December 1991, received at the Court on 2 December 1992, the French Cour de Cassation referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 5(1) of Commission Regulation No 997/81 , in conjunction with any other relevant provision of Community law, in order to resolve a dispute concerning the use of the term 'château'.
Andet spørgsmål
The first question
Domstolen bemærkede, at formålet med de i sagen omhandlede EF-forskrifter er at give de forbrugere, som køber vin, der er forsynet med visse velrenommerede betegnelser, såsom »château«, garanti for, at de vigtigste faser i vinens fremstillingsproces fra høst til færdigfremstilling forestås af en vinproducent, som indestår for produktets kvalitet, samt under hans effektive og vedvarende kontrol og på hans eneansvar.
In its first question, the national court sought essentially to ascertain whether Article 5(1) of the implementing regulation precludes the use of the term 'château' by wine­growers producing grapes on lands forming part of the original estate of a château, who have formed a cooperative on whose premises they make wine.
Med det andet spørgsmål ønskede Frankrigs Cour de cassation oplyst, om gennemførelsesforordningens artikel 5, stk. 1, er til hinder for, at udtrykket »château« anvendes på en etikette til en kvalitetsvin fra et bestemt dyrkningsområde som betegnelse for navnet på et vinbrug, når vinfremstillingen er gennemført i et kooperativs lokaler, blandt hvis medlemmer der findes vinproducenter, hvis jorder ikke oprindeligt var en del af slottets tilliggende jorder.
Furthermore, it did not follow from those rules that wine­growers must themselves be the owners of wine­making premises. Accordingly, the fact that wine is made on premises belonging to a cooperative made up of wine­growers is also irrelevant under Community law, provided that all the grapes are harvested in vineyards forming part of that undertaking and that reliable procedures are introduced to ensure that the grapes harvested on land belonging to the original estate of the château are made into wine separately.
Den fastslog endvidere, at det heller ikke er nogen betingelse efter EF-forskrifterne, at vinfremstillingen foregår i anlæg, som er
Those conditions are two in number, first, that the wine concerned was made exclusively from grapes harvested from the vineyard in question and, second, that the wine­making process was also carried out there.
I den forbindelse bemærkede Domstolen, at det er uden betydning, at visse medlemmer af kooperativet dyrker jorder, som ikke oprindeligt var en del af slottets tilliggende jorder, og som derfor ikke nødvendigvis fremstiller druer af tilsvarende kvalitet som de druer, der høstes på vinmarker, der udgør en del af slottets oprindelige jorder, når der er truffet pålidelige foranstaltninger til at sikre, at de druer, som høstes uden for slottets oprindelige jorder, ikke sammenblandes med druer, som er høstet på de oprindelige jorder.
In its second question, the French Court of Cassation asked whether Article 5(1) of the implementing regulation precludes the term 'château' from being used to designate the name of a vineyard on the label of a quality wine psr, where the wine was made on the premises of a cooperative whose members includewine­growers whose lands did not form part of the original estate of a chateau.
Artikel 5, stk 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 997/81 af 26. marts 1981 om gennemførelsesbestemmelser vedrørende betegnelse og præsentation af vin og druemost, og artikel 6 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3201/90 af16. oktober 1990 om gennemførelsesbestemmelser for betegnelse og præsentation af vin og druemost, er ikke til hinder for, at vinproducenter — der dyrker druer på vinmarker, som udgør en del af et 'chateau's1oprindelige jorder, og som har sluttet sig sammen
In that regard, the Court noted that the fact that some members of the cooperative cultivate land which does not belong to the original estate of the château and which, therefore, does not necessarily produce grapes whose quality is comparable to that of the grapes harvested from lands forming part of the original estate, is
i et kooperativ og foretager vinfrernstiuing i dettes lokaler — anvender udtrykket 'château'.
immaterial, provided that reliable procedures are introduced to ensure that the grapes harvested outside the original estate of the château are not mixed with those harvested from the estate.
Det er uden betydning for anvendelsen af de omhandlede forskrifter, at der blandt medlemmerne af et kooperativt selskab findes vinproducenter, hvis jorder hidrører fra opdelingen af et 'chateau's* oprindelige jorder, og vinproducenter, som høster druer uden for disse oprindelige jorder, når der er truffet pålidelige foranstaltninger til at sikre, at de druer, som høstes af de førstnævnte vinproducenter, ikke sammenblandes med de druer, som høstes af de sidstnævnte.«
The fact that a cooperative includes among its members both wine-growers whose land derives from the partition of the original estate of a château, and wine-growers who harvest grapes outside that estate, does not preclude the application of the provisions in question, provided that reliable procedures are introduced to ensure that the grapes harvested by the former are not mixed with those harvested by the latter."
Generaladvokat F. G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdelinei den 10. februar 1994.
Advocate General Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 10 February 1994
Han var af den opfattelse, at spørgsmålet måtte besvares således:
He proposed that the Court should reply as follows:
Artikel 5, stk 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 997/81 (eller i givet fald artikel 6, stk. 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3201/90) skal fortolkes således, at såfremt visse vinproducenter høster druer på vinmarker, som oprindeligt hørte til vinslottets jorder, som siden hen er blevet udstykket, og vinproducenterne har sluttet sig sammen i et kooperativ med henblik på at fremstille vin på grundlag af disse druer, kan udtrykket 'château' anvendes ved betegnelsen af denne vin, såfremt: a) vinen udelukkende hidrører fra druer høstet på jorder, som oprindeligt hørte til vinslottets jorder b) vinfremstilingen foretages i kooperativets lokaler eller på tilsvarende vilkår c) samtlige stadier i fremstillingsprocessen, i hvert fald fra tidspunktet for presningen af druerne, sker under én ansvarlig myndigheds tilsyn og kontrol.
Article 5(1) of Commission Regulation (EEC) No 997/81 (or, as the case may be, Article 6(1) of Commission Regulation (EEC) No 3201/90) must be interpreted as meaning that, where a number of wine-growers harvest grapes from lands which originally formed part of the estate of a château, which was subsequently partitioned, and the win-growers have formed a cooperative society for the purposes of making the grapes into wine, the term 'château' may be used in the description on the wine provided that:
»Forordning (EØF) nr. 1408/71 — bestemmelse udstationering i en tredjestat« (Femte Afdeling)
(Regulation (EEC) No 1408/71 —Determination of the legislation applicable - Posting to a nonmember country) (Fifth Chamber)
Ved dom af 3. marts 1993, indgået til Domstolen den 10. marts s.a., havde Nederlandenes Hoge Raad stillet et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71.
By judgment of 3 March 1993, received at the Court on 10 March 1993, the Hoge Raad der Nederlanden referred to the Court for a preliminary a question on the interpretation of Regulation (EEC) No 1408/71 of the Council.
Aldewereld er nederlandsk statsborger og boede i Nederlandene, da han blev ansat i en virksomhed med hjemsted i Tyskland, som straks udsendte ham til Thailand, hvor han arbejdede i 1986.
Mr Aldewereld is a Netherlands national who was resident in the Netherlands when he took a job with an undertaking established in Germany, which posted him immediately to Thailand, where he worked during 1986.
Domstolen udtalte, at den blotte omstændighed, at en arbejdstagers virksomhed udøves uden for Fællesskabets område, ikke er tilstrækkelig til at udelukke, at fællesskabsreglerne om arbejdskraftens frie bevægelighed finder anvendelse, såfremt arbejdsforholdet dog har en tilstrækkelig snæver forbindelse med Fællesskabets område.
The Court held that the mere fact that the activities are carried out outside the Community is not sufficient to exclude the application of the Community rules on the free movement of workers, as long as the employment relationship retains a sufficiently close link with the Community.
I et tilfælde som det foreliggende bestod denne forbindelse i den omstændighed, at fællesskabsarbejdstageren var blevet ansat i en virksomhed i en anden medlemsstat og derfor var blevet tilsluttet denne stats sociale sikringsordning.
In a case such as this, a link of that kind can be found in the fact that the Community worker was employed by an undertaking from another Member State and, for that reason, was insured under the social security scheme of that State.
På grund af denne beskæftigelse var Aldewereld forpligtet til i Tyskland at betale bidrag under den sociale sikringsgren, der vedrørte ydelser ved sygdom, arbejdsløshed, alderdom og ulykker, og hans arbejdsgiver indeholdt direkte de tilsvarende bidrag i den løn, der blev udbetalt i 1986.
As a result of that employment Mr Aldewereld was liable in Germany to pay social security contributions in respect of sickness, unemployment, old age and accidents, and that his employer deducted the corresponding contributions directly from his salary in 1986.
Det var følgelig blandt disse momenter, at det kriterium skulle vælges, som gav mulighed for at bestemme, hvilken lovgivning der skulle anvendes på den foreliggende situation.
The choice of criterion to determine the legislation applicable to that situation must therefore be made from those factors.
For 1986 afkrævede de nederlandske myndigheder ham som bosiddende i Nederlandene obligatoriske bidrag i henhold til nederlandsk lovgivning om sociale forsikringer, som ikke kræver, at vedkommende udøver erhvervsvirksomhed i dette land.
In respect of the same year, the Netherlands tax authority demanded from him as a Netherlands resident mandatory contributions under Netherlands social insurance legislation, which does not require that the person concerned pursues his professional or trade activity in that State.