natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I sag T-612/97 havde Kommissionen antaget, at de problemer, som selskabet Cordis Obst und Gemuse Grofthandel stod over for, ikke skyldtes overgangen til den fælles markedsordning.
The Court dismissed a number of actions seeking the annulment either ofdecisions not addressed to the applicants or of measures of a legislative nature.
Efter en undersøgelse af sagen bekræftede Retten Kommissionens opfattelse og frifandt denne.
Such certification is provided for by Article 5 of Council Regulation (EEC) No 2950/83 of 17 October 1983 on the implementation of Decision 83/5I6/EECon the tasks of the European Social Fund (OJ Ig83 L 28g,p.1).
I sin dom af 12. oktober 1999 i sagen Conserve Italia mod Kommissionen (sag T-216/96, Sml.
from its notification to the applicant or, in the absence thereof, from the day onwhich it came to the applicant's knowledge, as the case may be.
Retten fandt, at den omstændighed, at støttemodtageren ikke overholdt sin forpligtelse til ikke at igangsætte arbejdet, før Kommissionen havde modtaget støtteansøgningen, at selskabet ikke gav Kommissionen meddelelse herom, og at det som svar på Kommissionens anmodning om oplysninger fremsendte en kopi, som ikke var i overensstemmelse med den originale salgskontrakt for en maskine, som var omfattet af det støttede projekt, udgjorde en sådan tilsidesættelse.
In CAS Succhi di Fruttav Commission,cited above, the Court took the view that a reasonable period for requesting thefull text of the contested decision had "long since elapsed", as a period of threemonths separated the date on which, at the latest,the contested decision had cometo the applicant's knowledge and the date on which it received a copy of thatdecision in proceedings for interim measures before the President of the Court.
I dommen af 14. oktober 1999 i sagen CAS Succhi di Frutta mod Kommissionen (forenede sager T-191/96 og T-106/97, Sml.
In particular, a naturalor legal person must demonstratea personal interest in the annulment of thecontested measure.
II, s. 3181) fandt Retten, at Kommissionen havde tilsidesat betingelserne i licitationsbekendtgørelsen i henhold til Kommissionens forordning (EF) nr. 228/96 af 7. februar 1996 om levering af frugtsaft og marmelade til befolkningerne i Armenien og Aserbajdsjan samt principperne om gennemsigtighed og ligebehandling ved at give tilslagsmodtageren tilladelse til som betaling for leveringen at trække et produkt tilbage, der var forskelligt fra det i denne forordning fastsatte.
'Toscano' of the name as a protected geographical indication was dismissed as inadmissible because the producers did not have a legal interest in bringing theproceedings (Unione provinciale degli agricoltori di Firenze and Others v Commission).
Retten fandt, at Domstolens praksis vedrørende indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter også kunne anvendes i den foreliggende sag, og udtalte, at Kommissionen var forpligtet til klart at angive licitationens genstand og betingelser i licitationsbekendtgørelsen og til strengt at overholde de angivne betingelser for at sikre, at alle tilbudsgivere har lige chancer ved formuleringen af deres tilbud.
The Court found, first, that they used, for the marketing of theirproducts, names other than the name which had been registered for the purposesof Regulation (EEC) No 2081192 27 and, second, that their right to submit anapplication for registration of the names in question as designations of origin orgeographical indications remained unimpaired so that the maintenance in force of Regulation No 644198could in no way affect their interests.
Kommissionen kunne navnlig ikke efterfølgende ændre licitationsbetingelserne og i særdeleshed ikke betingelserne vedrørende det bud, der skulle afgives på en måde, der ikke var åbnet mulighed for i selve licitationsbekendtgørelsen, uden at tilsidesætte princippet om gennemsigtighed.
The action was for the annulment of Commission Regulation (EC) No 1IO7196 af L2June 1996 on the registration of geographical indications and designations oforigin under the procedure laid down in Article L7 of Regulation No 2081192,, inso far as it registered the names "Turrön de Jijona" and "Turrön de Alicante" as a 1
Retten fastslog på grundlag af Domstolens praksis, at denne dom medførte en retlig forpligtelse for Fællesskabets kompetente institutioner til at træffe de nødvendige foranstaltninger til afhjælpning af det retsstridige forhold.
The Court found, first, that the contestedregulation was, by nature and by virtue of its sphere of application, of alegislative nature and did not constitute a decision within the meaning of thefourth paragraph of Article 189 of the EC Treaty - it applied to objectivelydetermined situations and produced its legal effects with respect to categories ofpersons envisagedin the abstract,namely any undertaking which manufactured a product having objectively defined characteristics.
Disse institutioner skal i så fald træffe de nødvendige foranstaltninger til opfyldelse af den præjudicielle dom på samme måde som ved en dom i medfør af EF-traktatens artikel 176 (nu artikel 233 EF), hvorved en fællesskabsinstitutions retsakt annulleres, eller dens undladelse kendes i strid med traktaten.
Second, the Court recalledthat it was conceivable that a provision of a legislative nature could be of individual concern to natural or legal persons where it affected them by reasonof certain attributes which were peculiar to them or by reason of factualcircumstances which differentiated them from all other persons and by virtue ofthese factors distinguishedthem individually just as in the case of the addressee of a decision (Case C-309/89 Codorniu v Council U9941 ECR I-1853).
Retten præciserede dog i denne forbindelse, at institutionerne ikke blot skal træffe de nødvendige lovgivnings- eller administrative foranstaltninger, men også erstatte det tab, som er forvoldt på grund af det retsstridige forhold, forudsat betingelserne i artikel 215, stk. 2, EF er opfyldt, nemlig at der begået en tjenestefejl, at der er forvoldt et tab, og at der er årsagsforbindelse.
However, that was not the case here. The Court held that the applicants' use for manyyears of the names "Jijona" and "Alicante" when marketing the "tourons" they manufactured did not distinguishthem individually as the applicant had beenin Codorniu v Council, since that undertaking, unlike the applicants, had beenprevented by the legislative provision regulating the use of a designation from using a trade mark which it had registered and used for a long period.
Retten fandt således, at Kommissionen burde have truffet foranstaltninger til at yde sagsøgeren erstatning, da betingelserne for, at Fællesskabet ifaldt ansvar uden for kontraktforhold, var opfyldt. Da de nødvendige foranstaltninger ikke var truffet, annullerede Retten Kommissionens beslutning om afslag på at træffe foranstaltninger til opfyldelse af Domstolens dom.
Theapplicants had not shown that the use of the geographical names in respect of which they claimed rights sternmedfrom a similar specific right which they hadacquired at national or Community level before the adoption of the contestedregulation and which had been adversely affected by that regulation.
Den Europæiske Socialfond (ESF) deltager i finansieringen af foranstaltninger vedrørende erhvervsuddannelse og erhvervsvejledning, hvis gennemførelse de pågældende medlemsstater indestår for.
The Court made a similar assessment in CSR P a m p ry I v Commission, where acider producer which, for a number of years, had marketed cider under variousnames including the indication "Pays d'Auge" contested a regulation registeringas a protected designation of origin the names "Pays d'Auge/Paysd'Auge-Cambremer".
Såfremt det økonomiske tilskud ikke anvendes på de betingelser, der er fastsat i ESF's beslutning om godkendelse, er det foreskrevet i de gældende bestemmelser, at Kommissionen kan suspendere, nedsætte eller ophæve dette tilskud.
The Court also found that Regulation No 208ll92 did notlay down specific procedural guarantees,at Community level, for the benefit ofindividuals, so that the admissibility of the action could not be assessed in the light of such guarantees.
Det er netop sådanne kommissionsbeslutninger om nedsættelse af økonomiske tilskud ydet af ESF til portugisiske selskaber, Retten har skullet træffe afgørelse om (dom af 16.9.1999, sag T-182/96, Partex mod Kommissionen, Sml.
While the Court declared the actions brought by Area Cova and others to beinadmissible in its orders in those two cases, it recalled some of the instances inwhich measures of a legislative nature could be of individual concern, within themeaningof the judgment in Codorniu v Council, to applicants other than tradeassociations.
Rådets forordning (EØF) nr. 857/74 af 31.3.1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i forordning nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk og mejeriprodukter (EFT L 90, s. 13).
Second, the fact that a person intervenes in some wayor other in the procedure leading to the adoption of a Community measure is not
Henset til en række begivenheder fandt Retten, at hvert af de processuelle trin, der gik forud for vedtagelsen af den anfægtede beslutning, havde fundet sted inden for en rimelig frist.
C-358/89 ExtrametIndustrie v Council Il99Il ECR I-2501. Since the applicantsfailed to show that they were in any of those situations 28 and their other arguments were rejected, the Court held that they did not have standing tochallenge the legality of the regulations at issue, These orders also reiterated theconditions in which trade associations are entitled to bring actions on the basis of Article I73 of the EC Treaty.
Det skal frem for alt fremhæves, at dommen delvis annullerede den anfægtede beslutning på grund af utilstrækkelig begrundelse. Under henvisning til dommen af 12. januar 1995 i sagen Branco mod Kommissionen (sag T-85/94, Sml.
The Court concluded in Boehringer Ingelheim Vetmedica and C.H. BoehringerSohn v Commission that the first applicant was individually concerned by the Commission regulation whose annulment it sought.
II, s. 45) fandt Retten, at i en situation som den foreliggende, hvor Kommissionen blot godkendte et forslag fra en medlemsstat om at nedsætte det tilskud, der oprindelig var bevilget, kunne Kommissionens beslutning anses for at være tilstrækkeligt begrundet i henhold til traktatens artikel 190, når enten begrundelsen for at nedsætte tilskuddet klart fremgik af beslutningen, eller når der i beslutningen tilstrækkeligt tydeligt blev henvist til en retsakt fra de kompetente nationale myndigheder i den pågældende medlemsstat, i hvilken myndighederne klart havde redegjort for grundene til at nedsætte tilskuddet.
2e In order to reach thisconclusion, the Court, after stating that the contested measure did not amount toa decision within the meaning of Article 189 of the EC Treaty, found that theapplicant had established the existence of a series of factors resulting in aparticular situation which, as regards the measure in question, differentiated itfrom all other traders.
Når det fremgår af sagen, at Kommissionens beslutning ikke på noget punkt adskiller sig fra de nationale myndigheders retsakter, er det tilladt at antage, at deres indhold er gjort til en del af begrundelsen for Kommissionens beslutning, i det mindste i det omfang, hvori tilskudsmodtageren har kunnet få kendskab hertil. Retten fastslog imidlertid i sagen, at disse betingelser ikke var opfyldt med hensyn til flere nedsættelser af de beløb, sagsøgeren havde anmodet om i sin anmodning om udbetaling af saldobeløbet.
The Court noted in this connection that the contestedregulation was adopted after a formal request by the applicant for a maximumresidue limit to be fixed for a chemical compound, on the basis of the file whichit had submitted in accordance with Regulation No 237719A.
Som fastsat i artikel 5 i Rådets forordning (EØF) nr. 2950/83 af 17.10.1983 om gennemførelse af Rådets afgørelse 83/516/EØF om Den Europæiske Socialfonds opgaver (EFT L 289, s. 1).
1)(Case T-194l95); and (ii) Commission Regulation (EC) No 2565/95 of 30 October 1995 concerning thestopping of fishing for Greenland halibut by vessels flying the flag of a Member State (OJ 1995 L 262, p. 27) (CaseT-12196).
Hvad angår begyndelsestidspunktet for fristen bestemmer EF-traktatens artikel 173, stk. 5, at fristen på to måneder26for anlæggelse af annullationssøgsmål begynder at løbe enten fra offentliggørelsen af retsakten, fra meddelelsen af denne for klageren eller, i mangel heraf, fra den dag, hvor klageren fik kendskab til retsakten.
The first action challenging a decision of one of the Boards of Appeal of the Office for Harmonisation in the Internal Market ("the Office") was lodged on 6October 1998.
Det er således kun i tilfælde af, at der ikke er sket offentliggørelse af retsakten, eller at den ikke er blevet meddelt klageren, at fristen begynder at løbe fra den dag, da klageren fik kendskab til retsakten.
On 8 July 1999 the Court gave judgment in that case (Case T-163198 Procter & Gamble v OHIM (Baby-Dry), not yet reported in the ECR; under appeal, Case C-383/99P).
I den forbindelse gælder det i henhold til fast retspraksis, at anmodningen om den fulde ordlyd af den pågældende retsakt skal fremsættes inden en rimelig frist fra den dag, hvor den pågældende person har fået kendskab til retsaktens eksistens.
The action arose from a decision of the Board of Appeal dismissingthe appeal brought by the applicant against the refusal of the examinerto registerthe term "Baby-Dry" for "disposable diapers made out of paper or cellulose" and"diapers made out of textile", on the ground that that term was not capable ofconstituting a Community trade mark.
Selv om begrebet søgsmålsinteresse ikke udtrykkeligt er nævnt i EF-traktatens artikel 173, udgør det en betingelse for, at et annullationssøgsmål kan antages til realitetsbehandling.
On the other hand, the Court found that the Board of Appeal had beenwrong todeclare that one of the applicant's lines of argument was inadmissible.
Nærmere bestemt må en fysisk eller juridisk person godtgøre, at vedkommende har en personlig interesse i, at den anfægtede retsakt annulleres.
The Courtheld that it followed from the provisions and the scheme of Regulation No 40/94that it was not open to the Board of Appeal simply to reject the line of argument,as it had done in this instance, solely on the ground that it had not been raisedbefore the examiner.
Retten fastslog for det første, at disse olivenolieproducenter i forbindelse med markedsføringen af deres produkter anvendte andre betegnelser end den, der var blevet registreret ved forordning (EØF) nr. 2081/9227, og for det andet, at sagsøgernes mulighed for at indgive ansøgning om registrering af de omhandlede benævnelser som oprindelsesbetegnelser eller geografiske betegnelser ikke var antastet, således
Finally, this judgment makes it clear that it is not for the Court, in an actionchallenging a decision of a Board of Appeal, to rule on a claim concerning thepossible application of a provision of Regulation No 40194 (in this instance Article 7(3), which relates to establishing whether a trade mark has becomedistinctive after the use which has been made of it) where the merits of the claimhave not been considered bv the Office.
Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14.7.1992 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler (EFT L 208, s. 1).
The first concerns the extent of the freedom of expression enjoyed by Communityofficials (Joined CasesT-34196 and T-163196 Connolly v Commission U9991
at opretholdelsen af den anfægtede forordning ikke på nogen måde berørte deres interesser.
ECR-SC II-463; under appeal, Case C-274199P).
Retten fandt for det første, at den anfægtede forordning efter sin art og rækkevidde var en almengyldig retsakt og ikke en beslutning i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i EF-traktatens artikel 189, stk. 4.
Mr Connolly, a Commissionofficial who held the post of Head of Unit in the Directorate-General for Economic and Financial Affairs, published a book during a period of leave takenon personal grounds.
I denne forbindelse fastslog den, at bestemmelserne finder anvendelse på objektivt bestemte situationer og har retsvirkninger for abstrakt fastlagte persongrupper, nemlig virksomheder, der fremstiller et produkt, der har visse objektivt bestemte kendetegn.
On his return to work, he was subject to disciplinaryproceedings for infringement of the obligations imposed by the StaffRegulationsof Officials of the European Communities.
For det andet bemærkede Retten, at det ikke er udelukket, at en bestemmelse, som har almengyldig karakter, kan berøre en fysisk eller juridisk person individuelt, når den pågældende rammes på grund af visse egenskaber, som er særlige for den pågældende, eller på grund af en faktisk situation, der adskiller ham fra alle andre og derved individualiserer ham på lignende måde som en beslutnings adressat (Domstolens dom af 18.5.1994, sag C-309/89, Codorniu mod Rådet, Sml. I, s. 1853). Dette var imidlertid ikke tilfældet i den foreliggende sag.
Those proceedings resulted in hisbeing removed from his post, in particular because he had failed to ask forpermission to publish his work, whose content, according to the Commission, wasprejudicial to the realisationof economic and monetary union, which he had thetask of bringing about, and to the institution's image and reputation. In addition,his conduct as a whole was considered to have harmedthe dignity of his post.
Retten fandt, at benyttelsen gennem flere år af betegnelserne Jijona og Alicante i forbindelse med salget af de turrons, sagsøgerne fremstillede, ikke individualiserede dem som det sagsøgende selskab i den sag, der gav anledning til dommen i sagen Codorniu mod Rådet, eftersom dette selskab til forskel fra sagsøgerne havde været hindret af en almengyldig bestemmelse om anvendelsen af en betegnelse / at benytte det ordmærke, som selskabet havde registreret og benyttet igennem en lang periode.
Next, it held that freedom of expression,a fundamental right also enjoyed by Community officials, had not been infringed. The provision requiring an officialto abstainfrom any action and, in particular, any public expression of opinionwhich might reflect on his position (Article 12 of the Staff Regulations)did notconstitute a bar to the freedom of expression of officials, but placed reasonablelimits on the exercise of that right in the interests of the service.
Retten præciserede i den forbindelse, at sagsøgerne ikke havde godtgjort, at brugen af de geografiske betegnelser, de benyttede, fulgte af en lignende særlig rettighed, som de havde erhvervet på nationalt plan eller fællesskabsniveau inden vedtagelsen af den anfægtede forordning, og som denne forordning havde gjort indgreb i.
The Court alsoreferred to the aims pursued by Article LZ of the Staff Regulations, namely toensure a dignified image in keepingwith the particularly correct and respectablebehaviour one was entitled to expect from members of an international civilservice and to preservethe loyalty of officials to the institution employing them, loyalty which was all the more vital where the official had a high grade.
Retten foretog en lignende bedømmelse i kendelsen i sagen CSR Pampryl mod Kommissionen, som opstod som følge af, at en cider-producent, der igennem flere år havde foretaget sin markedsføring under forskellige betegnelser indeholdende benævnelsen Pays d'Auge, anfægtede en forordning om
The Courtpointed out that such permission could be refused only where publication wasliable to prejudice the interests of the Communities, and that the assessment of theinstitution concerned was subject to review by the Community judicature.
registrering af betegnelserne Pays d'Auge/Pays d'Auge-Cambremer.
Article 58 of the Staff Regulations essentially provides that pregnantwomen are entitled to 16 weeks' leave.
Retten fandt, at forordning nr. 2081/92 ikke fastsatte specifikke processuelle garantier for borgerne på fællesskabsniveau, hvorfor spørgsmålet om, hvorvidt sagen kunne antages til realitetsbehandling, ikke kunne bedømmes på grundlag af sådanne garantier.
In its judgment, the Court held that theinterpretation under which the leave entitlement provided for by Article 58 isexpressly reserved to women is not contrary to the principle of equal treatmentfor men and women.
I de kendelser, der blev afsagt i sagerne anlagt af Area Cova m.fl., fik Retten, selv om den afviste sagerne, anledning til at erindre om visse situationer, hvor sagsøgere, som ikke er erhvervssammenslutninger, kan være individuelt berørt af en almengyldig retsakt i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i dommen i sagen Codorniu mod Rådet.
The Court also held that Article 58 of the Staff Regulations does not disadvantagewomen: it does not prohibit the mother from working for a period of 16 weekssince she may, subject to certain conditions, resumework before the expiry ofthat period.
Dette kan for det første være tilfældet, såfremt der findes en højere retsregel, som pålægger udstederen af den anfægtede retsakt at tage hensyn til sagsøgerens særlige situation.
The third judgment laid down that it is possible to obtain a refund of that part ofpension rights transferred to the Community scheme which is not taken intoconsideration in the calculation of the years of pensionable service (udgment of
Retten fremhævede endelig, at de økonomiske virkninger, som den anfægtede forordning havde haft for sagsøgerne, ikke kunne individualisere dem, eftersom de ikke befandt sig i en faktisk situation, som svarede til den meget specielle situation, den sagsøgende virksomhed i sagen, der gav anledning til Domstolens dom af 16. maj 1991 i sagen Extramet Industri mod Rådet (sag C358/89, Sml. I, s. 2501), befandt sig i.
Court held that, in the absence of expressprovisions in the Staff Regulations, the Council cannot require, solely on the basis of the principle of solidarity,that any surplus which may result from the transfer of pension rights acquired undernational pension schemes be paid into the Community budget. The plea allegingthat the Communities were unjustly enriched was upheld and the contesteddecisions were annulled.
I kendelserne erindredes om, under hvilke betingelser erhvervssammenslutninger kan anlægge sag i medfør af EF-traktatens artikel 173.
Applications for interim relief in staff cases and in competition cases 30
Sagsøgerne i sagen var nogle spanske rederier, der anfægtede dels Rådets forordning (EF) nr. 1761/95 af 29.6.1995, som for anden gang ændrede forordning (EF) nr. 3366/94 om fastsættelse for 1995 af foranstaltninger til bevarelse og forvaltning af fiskeressourcerne i det regulerede område, der er defineret i konventionen om det fremtidige multilaterale samarbejde vedrørende fiskeriet i det nordvestlige Atlanterhav (EFT L 171, s. 1) (sag T-194/95), dels Kommissionens forordning (EF) nr. 2565/95 af 30.10.1995 om indstilling af fiskeri efter hellefisk fra fartøjer, som fører en medlemsstats flag (EFT L 262, s. 27) (sag T-12/96).
These applications were lodged in connection with Commission decisions imposing fines for breach of competitionrules: see,in particular, the orders of 21 June 1999 in CaseT-56/99 R Marlines v Commission,not yet reported in the ECR; of 9 July 1999 in CaseT-9/99 R HFB Holding and Others v Commission, not yet reported in the ECR (the appeal against that order was dismissed by order of the President of the Court
For at nå til konklusionen om, at Boehringer Ingelheim Vetmedica (dommen Boehringer Ingelheim Vetmedica og C. H. Boehringer Sohn mod Rådet og Kommissionen) var individuelt berørt af den kommissionsforordning, som blev påstået annulleret29, fandt Retten — efter at have fastslået, at den anfægtede retsakt ikke var en beslutning i EF-traktatens artikel 189's forstand — at sagsøgeren havde bevist, at der forelå omstændigheder, der udgjorde en særlig situation, som adskilte denne fra alle andre erhvervsdrivende i forhold til den anfægtede foranstaltning.
accountedfor 40% and 20% respectively of the applications lodged in 1999.However, three orders made in other fields are dealt with here.