natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Domstolen har allerede udtalt, at de meget strenge betingelser, som skal være opfyldt, for at stillinger kan anses for omfattet af undtagelsen i traktatens artikel 48, stk. 4, ikke er opfyldt for så vidt angår lærerkandidater.
As to that argument, the Court has already stated that the very strict conditions which posts must satisfy in order to come within the exception laid down in Article 48(4) of the Treaty are not fulfilled in the case of trainee teachers, in the case of foreign-language assistants or in the case of secondary school teachers.
Af tilsvarende grunde må det samme gælde lærere i underskolen.
For the same reasons, the same applies to primary school teachers.
Storhertugdømmet Luxembourg har for det første gjort gældende, at der skal anlægges en »institutionel« fortolkning af traktatens artikel 48, stk. 4, således at undtagelsen deri skal omfatte alle stillinger, som ifølge national ret henhører under en offentlig myndighed, herunder sådanne stillinger, hvor arbejdet består i rent udførende funktioner eller er af teknisk eller manuel karakter, når blot det udøves for staten eller offentlige kollektive enheder.
The Grand Duchy of Luxembourg submits first of all that Article 48(4) of the Treaty must be interpreted in an 'institutional' sense so that the exception which it lays down should cover all posts which under national law constitute public service posts, including those involving purely executory, technical or manual duties if they are performed for the State or for public authorities.
Det bemærkes hertil blot, at ifølge fast retspraksis skal begrebet offentlig administration i traktatens artikel 48, stk. 4's forstand, fortolkes og anvendes ensartet i hele Fællesskabet og kan
With regard to that argument, it suffices to refer to the Court's settled case-law according to which the concept of public service within the meaning of Article 48(4) of the Treaty requires uniform interpretation and application throughout the Community and cannot therefore be left entirely to the discretion of the Member States.
Denne vurdering kan ikke anfægtes under henvisning til bevarelsen af den nationale identitet i en så speciel befolkningsmæssig situation som den, der forefindes i Storhertugdømmet Luxembourg.
This conclusion cannot be shaken by considerations relating to the preservation of national identity in á demographic situation as specific as that prevailing in the Grand Duchy of Luxembourg.
Selv om bevarelsen af medlemsstaternes nationale identitet udgør et lovligt mål, der respekteres i Fællesskabets retsorden, kan det af Storhertugdømmet anførte hensyn varetages effektivt med andre midler end en generel udelukkelse af andre medlemsstaters statsborgere,
Whilst the preservation of the Member States' national identities is a legitimate aim respected by the Community legal order, the interest pleaded by the Grand Duchy can, even in such particularly sensitive areas as education, still be effectively safeguarded otherwise than by a general exclusion of nationals from other Member States.
selv på særligt følsomme områder, såsom uddannelse. Det bemærkes i den forbindelse, at de andre medlemsstaters statsborgere ganske som statsborgere i Luxembourg skal opfylde samtlige betingelser for ansættelse, herunder betingelserne med hensyn til uddannelse, erfaring og sprogkundskaber.
Member States from all the posts in an area such as education, with the exception of those involving direct or indirect participation in the exercise of powers conferred by public law and duties designed to safeguard the general interests of the State or of other public authorities.
For det femte har den luxembourgske regering henvist til artikel 61 i traktaten om oprettelse af Den Økonomiske Union Benelux (herefter »Benelux-traktaten«) af 3. februar 1958, hvorefter de kontraherende parter bevarer retten til at forbeholde deres egne statsborgere bl.a. offentlige hverv, embeder og stillinger.
the assumption, however, that this provision must indeed be interpreted in the way suggested by the Grand Duchy of Luxembourg.
Det kan i så henseende fastslås, at for så vidt som fællesskabsretten giver statsborgere i de andre medlemsstater adgang til alle stillinger i det offentlige med undtagelse af dem, som indebærer udøvelse af offentlig myndighed, er den foran artikel 61 i Benelux-traktaten, idet dette ganske vist forudsætter, at denne bestemmelse faktisk skal fortolkes som anført af Storhertugdømmet Luxembourg.
Consequently, Article 61 of the Benelux Treaty cannot prevent the alleged breach of obligations from being found.
Bestemmelsen er derfor ikke til hinder for, at det påståede traktatbrud kan fastslås.
Finally, the Grand Duchy of Luxembourg draws attention to its special demographic situation.
For det tredje har Storhertugdømmet Luxembourg påberåbt sig artikel 11, stk. 2, i sin forfatning, hvorefter kun luxembourgere kan ansættes i statens tjeneste, herunder i forsvaret, med undtagelse af særlige tilfælde, der kan fastsættes ved lov.
Thirdly, the Grand Duchy of Luxembourg refers to the second paragraph of Article 11 of its Constitution, according to which only Luxembourg nationals may occupy civil and military posts, save where a Law makes an exception in an individual case.
Det bemærkes hertil blot, at påberåbelsen af bestemmelser i intern ret for at begrænse rækkevidden af de fællesskabsretlige regler ifølge fast retspraksis skader fællesskabsrettens enhed og effektivitet og derfor ikke kan anerkendes.
In reply to that argument it is sufficient to refer to the Court's settled case-law according to which recourse to provisions of the domestic legal systems to restrict the scope of the provisions of Community law would have the effect of impairing the unity and efficacy of that law and consequently cannot be accepted.
Landets meget lille befolkning, det forhold, at tjenestemandsstillinger og stillinger for offentligt ansatte i øvrigt er meget eftertragtede i dette land samt den økonomiske krise indebærer en risiko for at tilskynde til en massiv tilstrømning af arbejdstagere fra de andre medlemsstater, der ville monopolisere de ledige stillinger, hvorved landets fremtid endog kunne bringes i fare. Dette var grunden til, at de stater, der undertegnede EØF-traktaten, den 25. marts 1957 vedtog protokollen vedrørende Storhertugdømmet Luxembourg.
Fourthly, the Grand Duchy of Luxembourg relies on Article 13 of the European Convention on Establishment of 13 December 1955, which provides: 'Any Contracting Party may reserve for its own nationals the exercise of public functions or of occupations connected with national security or defence, or make the exercise of these occupations by aliens subject to special conditions.'
For det fjerde har Storhertugdømmet påberåbt sig artikel 13 i den europæiske bosættelseskonvention af 13. december 1955, hvorefter »en kontraherende part kan forbeholde sine egne statsborgere udøvelsen af offentlige hverv eller virksomhed i forbindelse med statens sikkerhed eller forsvar eller foreskrive særlige betingelser for udlændinges udøvelse af sådan virksomhed«.
In that regard, the Court observes that it is settled case-law that, whilst the first paragraph of Article 234 of the Treaty allows Member States to honour obligations owed to non-Member States under international agreements preceding the Treaty, it does not authorize them to exercise rights under such agreements in intra-Community relations.
Det skal hertil blot bemærkes, at artikel 2 i nævnte protokol gav Storhertugdømmet Luxembourg adgang til at anmode om de særordninger, som var nødvendige af hensyn til dennestats særlige befolkningsmæssige situation, ved vedtagelsen afforordninger til gennemførelse af arbejdstagernes frie bevægelighed.
Fifthly, the Luxembourg Government refers to Article 61 of the Treaty instituting the Benelux Economic Union of 3 February 1958, according to which the Contracting Parties maintain the right to reserve the exercise of, into· alia, official posts, public functions or professions to thenown nationals.
Hertil bemærkes, at ifølge fast retspraksis er det i henhold til traktatens artikel 234, stk. 1, tilladt medlemsstaterne at overholde de forpligtelser over for tredjelande, der følger af internationale aftaler indgået før traktaten, men bestemmelsen giver dem ikke adgang til at gøre rettigheder gældende, der er tillagt dem ved sådanne aftaler,
In so far as it grants nationals of other Member States access to all posts in the public service, except those involving exercise of powers conferred by public law, Community law goes further than Article 61 of the Benelux Treaty, on
Stolhertugdømmet Luxembourg har undladt at opfylde sine forpligtelser i henhold til EØF-traktatens artikel 48 og artikel 1 i Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet, idet det ikke har begrænset kravet om luxembourgsk statsborgerskab til at gælde adgangen tustillinger som tjenestemand eller offentlig ansat, der indebærer en direkte eller indirekte deltagelse i udøvelsen af offentlig myndighed og i de funktioner, som skal sikre statens eller de andre offentlige kollektive enheders almene interesser, inden for områderne forskning, uddannelse, sundhed, transport over land, postvæsen og telekommunikation samt vand-, gas- og elektricitetsforsyning.
By not restricting the requirement of Luxembourg nationality to access to civil servants' and public employees'posts involving direct or indirect participation in ûte exercise of powers conferred by public law and duties designed to safeguard the general interests of the State or of other public authorities in the public sectors of research, education, health, inland transport, posts and telecommunications, and in tine water, gas and electricity distribution services, the Grand Duchy of Luxembourg has f ailed tofulß its obligations under Article 48 of the EEC Treaty and Article 1 of Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of 15 October 1968 on freedom of movement f or workers wohin the Community;
Generaladvokat P. Léger fremsatte forslae til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 5. marts 1996.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 5 March 1996.
»1) Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EØF-traktatens artikel 48 og artikel 1 og 7 i Rådets forordning (EØF nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet ved ikke for så vidt angår arbejdstagere med statsborgerskab i andre medlemsstater at begrænse kravet om luxembourgsk statsborgerskab som betingelse for ansættelse til kun at omfatte stillinger som tjenestemand eller ansat i den offentlige sektor, som indebærer en direkte eller indirekte deltagelse i udøvelsen af offentlig myndighed og i de funktioner, der skal sikre statens eller andre offentlige kollektive enheders almene interesser, nærmere bestemt inden for områderne forskning, uddannelse, sundhed, transport over land, post og telekommunikation samt vand-, gas- og elektricitetsforsyning.
By not, in relation to nationals of other Member States, limiting the requirement of Luxembourg nationality so as to apply only to posts involving direct or indirect participation in the exercise of powers conferred by public law and functions intended to safeguard the general interests of the State or of other public authorities, in the public sectors of research, teaching, health, inland transport, posts and telecommunications and distribution services for water, gas and electricity, the grand Duchy of Luxembourg has failed to fulfil its obligations under Article 48 of the EEC Treaty and Articles 1 and 7 of Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community.
Sag C-173/94 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Kongeriget Belgien Fri bevægelighed for personer
Case C-173/94 Commission of the European Communities ν Kingdom of Belgium Freedom of movement for persons
»Traktatbrudssøgsmål — fri bevægelighed for personer — ansættelser i den offentlige administration*
(Failure of a Member State to fulfil its obligations — Freedom of movement for persons Employment in the public service) (Full Court) by Article 48(4) of the Treaty.
I sjældne undtagelsestilfælde kunne den belgiske regering dog have fået mulighed for at føre bevis for, at den pågældende stilling har forbindelse med den offentlige forvaltnings særlige virksomhed.
However, in rare, exceptional cases the Belgian Government may show that the post in question is related to the specific activities of the public service.
Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 22. juni 1994 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i medfør af EF-traktatens artikel 169 anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Kongeriget Belgien har undladt at opfylde sine forpligtelser i henhold til EØF-traktatens artikel 48 og artikel 1 og 7 i Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet (EFT 1968 II, s. 467), idet det har opretholdt et krav om belgisk statsborgerskab over for arbejdstagere fra andre medlemsstater som betingelse for adgang til stillinger som tjenestemand eller offentligt ansat i de offentlige institutioner for vand-, gasog elektricitetsforsyning (såsom Compagnie Intercommunale Bruxelloise des Eaux, Vlaamse Maatschappig voor Watervoorziening, Unerg, Sibelgaz m.v.).
By application lodged at the Court on 22 June 1994, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by maintaining a nationality requirement in relation to workers who are nationals of other Member States as regards access to employment as officials or public employees of the public bodies responsible for the distribution of water, gas and electricity (for example, Compagnie Intercommunale Bruxelloise des Eaux, Vlaamse Maatschappij voor Watervoorziening, Unerg, Sibelgaz, etc.), the Kingdom of Belgium had failed to fulfil its obligations under Article 48 of the EEC Treaty and Articles 1 and 7 of Council Regulation (EEC) No 1612/68.
Den belgiske regering bestrider i princippet ikke det påståede traktatbrud.
The Belgian Government does not deny that in principle it is guilty of the alleged breach of obligations.
Regeringen har imidlertid gjort indsigelse mod Kommissionens klagepunkter vedrørende Unerg og Sibelgaz.
However, it rejects the Commission's objections concerning Unerg and Sibelgaz.
Hvad angår Unerg omtaler Kommissionen tilsyneladende i realiteten selskabet Powerful (tidligere Unerg), som er et rent privat selskab, hvormed de offentlige myndigheder ikke fører noget tilsyn.
In the case of Unerg, it would appear that the Commission is actually referring to the company Powerfin (formerly Unerg), a purely private company, over which the public authorities exercise no supervision.
Sibelgaz derimod er en blandet fælleskommunal virksomhed, hvor opfyldelsen af virksomhedens formål er overdraget til et privat selskab, som er deltager i Sibelgaz, og dermed til det pågældende selskabs personale, som de offentlige myndigheder ikke har nogen beføjelser over for.
As for Sibelgaz, it is a mixed société intercommunale whose objects are to be carried out by the associated private company and therefore by that company's staff, over which the public authorities exercise no authority.
Der er således ingen national, regional eller lokal retsregel, hvorved der stilles krav til disse private selskaber om, at det personale, de ansætter, skal have belgisk statsborgerskab.
No national, regional or local rules require those private companies to apply a nationality condition when recruiting their staff.
Det fremgår af sagens akter, at vand-, gas- og elektricitetsforsyning generelt varetages af offentligretlige juridiske personer, der meget ofte indgår et samarbejde med private selskaber.
It appears from the documents before the Court that in Belgium water, gas and electricity is generally distributed by legal entities governed by public law in association, in very many cases, with private companies.
Blandt disse offentligretlige juridiske personer er der dels de »fælleskommunale« virksomheder, såsom Sibelgaz og Compagnie Interkommunale Bruxelloise des Eaux (herefter »CIBE«), dels forsyningsselskaber under tilsyn af de offentlige myndigheder, såsom Vlaamse Maatschappig voor Watervoorziening (herefter »VMW«).
The public legal entities include, first, the sociétés intercommunales, such as Sibelgaz and Compagnie Intercommunale Bruxelloise des Eaux ('CIBE') and, second, the distribution companies subject to the public authorities, such as Vlaamse Maatschappij voor Watervoorziening ('VMW').
Det bemærkes endvidere, at som den belgiske regering har indrømmet, ligger de fleste stillinger inden for områderne vand-, gas- og elektricitetsforsyning langt fra den offentlige forvaltnings særlige virksomhed, idet de ikke indebærer en direkte eller indirekte deltagelse i udøvelsen af offentlig myndighed eller i de funktioner, som skal sikre statens eller de andre offentlige kollektive enheders almene interesser.
In its application, the Commission contends that, in the water, gas and electricity distribution sector, the functions involved in these posts are generally too remote from the specific activities of the public service in order for them to be covered in general by the derogation provided for
I stævningen har Kommissionen gjort gældende, at inden for området vand-, gas- og elektricitetsforsyning ligger arbejdsopgaverne og ansvarsområderne i stillingerne generelt for langt fra den offentlige forvaltnings særlige virksomhed til, at disse stillinger generelt kan anses for omfattet af undtagelsen i traktatens artikel 48,
It must be observed that, as the Belgian Government itself admits, in the water, gas and electricity distribution sectors, the generality of posts are remote from the specific activities of the public service since they involve no direct or indirect participation in the exercise of powers conferred by public law or duties designed to
Den omstændighed, at visse stillinger inden for disse områder eventuelt kan være omfattet af traktatens artikel 48, stk 4, kan ikke begrunde en sådan generel udelukkelse (jf. tillige to domme af dags dato, sag C-473/93, Kommissionen mod Luxembourg, og sag C-290/94, Kommissionen mod Grækenland).
Consequently, the Member State may not generally make all posts in the areas concerned subject to a nationality condition without exceeding the limits of the derogation provided for by Article 48(4) of the Treaty.
Powerfin) bemærkes det, at Kommissionen ikke har godtgjort, at de offentlige myndigheder har beføjelser over for det personale, selskabet ansætter.
As regards Unerg (or Powerful), a private company, the Commission has not established that the public authorities may exercise authority over its staff.
Med hensyn til den blandede fælleskommunale virksomhed Sibelgaz har Kommissionen ikke godtgjort, at gasforsyningen ikke udelukkende forestås af personale, der — både for så vidt angår ansættelse og beskæftigelsesvilkår—henhører under det private selskab, som kommunerne har indgået et samarbejde med inden for Sibelgaz, og som denne offentligretlige juridiske person ikke udøver nogen beføjelser over for.
As regards Sibelgaz, a mixed société intercommunale, the Commission has not established that the activity of gas distribution is not carried out exclusively by staff who, in terms of both recruitment and conditions of employment, are subordinate to the private company associated with the communes forming Sibelgaz and over which that public legal entity has no authority.
For så vidt angår disse må Kongeriget Belgien derfor frifindes.
The application cannot therefore be upheld in regard to those entities.
Med hensyn til det private selskab Unerg (eller
The fact that some posts in those areas may, in some circumstances, be covered by Article 48(4) of the Treaty cannot justify such a general prohibition.
Generaladvokat P. Léger fremsatte forslap til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenuml den 5. marts 1996.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 5 March 1996.
»1) Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EØF-traktatens artikel 48 og artikel 1 og 7 i Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet ved ikke for så vidt angår arbejdstagere med statsborgerskab i andre medlemsstater at begrænse kravet om belgisk statsborgerskab som betingelse for ansættelse til kun at omfatte stillinger, som indebærer en direkte eller indirekte deltage i udøvelsen af offentlig myndighed og i de funktioner, der skal sikre statens eller andre offentlige kollektive enheders almene interesser, nærmere bestemt hvad angår medarbejdere ansat hos offentligretlige juridiske personer, der varetager vand-, gas- og elektricitetsforsyning.
By not, in relation to nationals of other Member States, limiting the requirement of Belgian nationality so as to apply only to access to posts involving direct or indirect participation in the exercise of powers conferred by public law and duties designed to safeguard the general interests of the State or of other public authorities, within the staff of public legal entities in the water, gas and electricity sector, the Kingdom of Belgium has failed to fulfil its obligations under Article 48 of the EEC Treaty and Articles 1 and 7 of Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community.
2) Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.«
The Kingdom of Belgium is ordered to pay the costs.'
Sag C-290/94 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Den Hellenske Republik Fri bevægelighed for personer
Freedom of movement for persons
»Traktatbrudssøgsmål administration* (Domstolens plenum) der i princippet græsk statsborgerskab for at få adgang til ansættelse.
(Failure of a Member State to fulfil its obligations — Freedom of movement f or persons — Employment in the public service) (Full Court) principle required as a qualification for the relevant posts.
I alle tilfælde, hvor der stilles krav om græsk statsborgerskab, er kravet formuleret generelt og uden nogen sondring under hensyn til karakteren af arbejdsopgaverne eller den hierarkiske indplacering af de pågældende stillinger.
In all the cases in which the requirement of Greek nationality is laid down, it is framed in general terms, without any distinction according to the nature of the duties entailed by, or the hierarchical level of, the posts in question.
Det bemærkes hertil, at sagen vedrører områderne forskning, undervisning, sundhed, transport over land, sø- og luftfart, postvæsen, telekommunikation og radio- og tv-selskaber, vand-, gas- og elektricitetsforsyning og endelig musik og opera.
The application concerns the areas of research, education, health, transport by land, sea and air, posts and telecommunications, television broadcasting, water, gas and electricity distribution services and, finally, music As the Greek Government itself admits, the generality of posts in those areas are remote from the specific activities of the public service because they involve no direct or indirect participation in the exercise of powers conferred by public law nor duties designed to safeguard the general interest of the State or other public authorities.