natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Domstolen tilføjede imidlertid umiddelbart herefter, at det kun er »i tilfælde af, at skatteyderen eller Riksskatteverket anlægger sag til prøvelse af en forhåndsbesked, at den ret, der behandler sagen, i traktatens artikel 177's forstand kan anses for at udøve dømmende myndig hed6med det formål at kontrollere lov ligheden af en afgørelse om beskatning af en skatteyder« (præmis 18).
That being said, the Court nevertheless immediately added that 'it is only where the taxpayer or the Riksskatteverket brings an action challenging a preliminary decision that the court or tribunal, before which the matter is thus brought, could, for the purposes of Article 177 of the Treaty, be regarded as performing a judicial function 6 with the object of reviewing the legality of an act determining a taxpayer's assessment to tax' (paragraph 18).
5 — Sag C-134/97, Sml. I, s. 7023, præmis 16, 17 og 18.
5 — Case C-134/97 Victoria Film [1998] ECR I-7023, para graphs 16 to 18.
6 — Min fremhævelse.
6 — My emphasis.
3 — Dom af 19.10.1995, sag C-111/94, Job Centre I, Sml. I, s. 3361.
3 — Judgment in Case C-l 11/94 Job Centre I [1995] ECR 1-3361.
X OG Y fuldstændig overbevisende, fordi den inde bærer en ændring af den nationale rets rolle — mener jeg ikke, at det fremgår af omstændighederne i den foreliggende sag, at den er fiktiv og konstrueret med det formål at opnå, at Domstolen tager stilling til, om de svenske bestemmelser er forene lige med fællesskabsretten.
X AND Y V RIKSSKATTEVERKET the case I have just cited altogether con vincing in so far as it redefines the role of the national court — I do not think that the facts in the present case suggest that the dispute is a fictitious one, artificially created to obtain a ruling from the Court on the compatibility of the Swedish rules with Community law.
Forholdet er, at parterne har forelagt Skatterättsnämnden tre spørgsmål — om tre forskellige transaktioner vedrørende selskabsforholdene — og at de derefter har bestridt den bebyrdende forhåndsbesked ved at indbringe den for den eneste retsinstans, der har kompetence til at efterprøve forhåndsbeskedens lovlighed. Der er dermed tale om en reel tvist, som verserer for Regeringsrätten.
The parties submitted three questions to the Skatterättsnämnden on three company operations and subsequently brought an appeal against the preliminary decision, which is detrimental to them, before the only judicial body with jurisdiction to determine its legality.
Sagsøgerne har en interesse i at opnå en afgørelse, som er til deres fordel, således at de for skatteårene 1997-1999 kan opnå, at deres koncernbidrag tillægges den skattemæssige virkning, som de ellers ikke vil kunne opnå.
The applicants are seeking a ruling in their favour so that they may benefit in the tax years 1997-1999 from fiscal effects from which they would otherwise be debarred.
Denne konstatering — med hensyn til at Regeringsrätten må betragtes som en domstol, når den efterprøver lovligheden af Skatterättsnämnden's afgørelser — er imidlertid ikke tilstrækkelig til, at det kan fastslås, at den præjudicielle anmodning kan antages til realitetsbehandling.
The conclusion that the Regeringsrätten is to be regarded as a 'court or tribunal' when it is called upon to review the legality of the decisions delivered by the Skatter ättsnämnden is not however sufficient rea son for holding the reference for a preliminary ruling to be admissible.
Det skal også efterprøves, om Domstolen anmodes om at træffe afgørelse om fortolkningen af fællesskabsretten i en reel, og ikke kun hypotetisk, tvist.
It must also be determined whether the Court is being asked to rule on the interpretation of Community law in the context of a real dispute, not a purely hypothetical one.
Som bekendt har Dom stolen ved flere lejligheder fundet, at den, for at afgøre, om den har haft den fornødne kompetence, har kunnet foretage en bedømmelse af de omstændigheder, hvor under sagen er anlagt ved den nationale ret.
The Court has occasionally considered that, in order to determine whether it has jurisdiction, it may examine the conditions in which the case has been referred to it by the national court.
I Foglia-sagen 7udtalte Domstolen bl.a., at »artikel 177 ikke tillægger Domstolen som opgave at udøve responderende virksom hed vedrørende generelle eller hypotetiske spørgsmål, men at bidrage til justitsforvaltningen i medlemsstaterne.
In its judgment in Foglia v Novello, 7 in particular, the Court observed that 'the duty assigned to the Court by Article 177 is not that of delivering advisory opinions on general or hypothetical questions but of assisting in the administration of justice in the Member States.
Domstolen savner således kompetence til at besvare fortolkningsspørgsmål, der stilles i forbindelse med processuelle arrangementer, som parterne har konstrueret med henblik på at formå Domstolen til at tage stilling til nærmere bestemte problemer i fællesskabs retten, og som ikke er udtryk for et objektivt behov i forbindelse med løsningen af en retstvist« (præmis 18) 8.
It accordingly does not have jurisdiction to reply to questions of interpretation which are submitted to it within the framework of procedural devices arranged by the parties in order to induce the Court to give its views on certain problems of Community law which do not correspond to an objec tive requirement inherent in the resolution of a dispute' (paragraph 18).
Domstolen har hermed villet begrænse mulighederne for misbrug af den præjudicielle forelæggelsesprocedure, hvorved den kunne blive udsat for at skulle træffe afgørelse i for bindelse med arrangementer, som parterne har konstrueret.
8 The Court intended, in this way, to limit the opportunities for abuse of the preliminary-ruling procedure whereby it might be induced to deliver rulings on artificial cases arranged by the parties.
Når dette er sagt — og med den til føjelse, at jeg ikke anser den løsning, der blev benyttet i Foglia-sagen, for at være
That being established — and incidentally I do not find the conclusion reached in
Jeg mener også, at betingelsen om, at en afgørelse fra Domstolen er nødvendig for at kunne afgøre den sag, der verserer for den forelæggende ret, er opfyldt.
I consider that the condition is also met that a ruling by the Court must be necessary in order to decide the dispute before the national court.
Jeg mener ikke, at det i det foreliggende tilfælde må fastslås, at de betingelser, som Domstolen indtil nu har opstillet for at anse de spørgsmål, en national ret har forelagt, for at savne enhver forbindelse med sagens realitet eller genstand, er opfyldt9.
I do not think there is any reason to consider that the present case exhibits the features that have in the past led the Court to take the view that the question referred by the national court was manifestly irrelevant.
Det fremgår således af forelæggelseskendelsen, at den nationale ret er forpligtet til at anvende regler, der sandsynligvis er i strid med fællesskabsrettens bestemmelser, og
9 It is clear from the order for reference that the national court finds that it is having to apply rules which are probably contrary to provisions of
8 — Jf. også dom af 16.7.1992, sag C-83/91, Meilicke, Sml. I, s. 48/1, præmis 26-32.
8 — See also judgment in Case C-83/91 Meilicke [1992] ECR I-4871, paragraphs 26 to 32.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT SAGGIO — SAG C-200/98 den forelæggende ret ønsker oplyst, hvor dan Domstolen vil fortolke disse bestem melser, for at kunne afgøre, hvilke regler der skal bringes i anvendelse i sagen.
OPINION OF MR SAGGIO — CASE C-200/98
Det resultat, Domstolen når frem til, vil være bindende for skattemyndigheden, og det vil få direkte indvirkning på selskabernes for mueforhold og på størrelsen af den skat, de skal betale.
The Court's answer, which will be binding on the tax authorities, will have a direct effect on the applicants' assets and the amount of tax they are required to pay.
På denne baggrund vil jeg mene, at Domstolen bør antage de spørgsmål, der er forelagt af Regeringsrätten, til realitetsbehandling. handling.
In the light of the foregoing considerations, I therefore take the view that the Court should hold the questions referred to it by the Regeringsrätten to be admissible.
koncernbidrag kun tillægges skattemæssig virkning, hvis de finder sted mellem sven ske selskaber eller ydes til selskaber, som er hjemmehørende i Sverige, men som kontrolleres af udenlandske selskaber, der har hjemsted i en anden medlemsstat, med hvilken Sverige har indgået en dobbeltbeskatningsoverenskomst, som indeholder en ikke-diskrimineringsklausul.
rules under which, in the case of intragroup transfers, there is a fiscal effect only if the transfers are made between Swedish companies or to companies established in Sweden but owned by other foreign com panies established in another State with which Sweden has concluded a doubletaxation agreement containing a non-discrimination clause.
Når koncernbidragene derimod ydes til selskaber, der ikke fuldt ud ejes af svenske selskaber, men tillige af udenlandske datterselskaber med hjemsted i mere end en stat, kan koncernbidrag ikke tillægges skattemæssig virk ning, selv ikke hvis Sverige har indgået en dobbeltbeskatningsoverenskomst med hver af staterne.
Where, on the contrary, the transfers are made to companies not owned wholly by Swedish companies but also by foreign subsidiaries established in a number of States, there can be no fiscal effect even if Sweden has concluded a doubletaxation agreement with each of those States.
Regeringsrätten ønsker med andre ord oplyst, om forbuddet mod samtidig anvendelse af flere dobbeltbeskatningsoverenskomster, som Sverige har ind gået med andre medlemsstater, er foreneligt med fællesskabsretten.
The Regeringsrätten is there fore seeking to ascertain whether the pro hibition on the simultaneous application of two or more doubletaxation agreements concluded by Sweden with other Member States is compatible with Community law.
Med hensyn til sagens realitet må det konstateres, at den forelæggende ret — ganske vist i form af ét enkelt spørgsmål — reelt anmoder om en afgørelse fra Dom stolen om fortolkningen af traktatens bestemmelser dels om selskabers etableringsret (traktatens artikel 52 og 58), dels om kapitalbevægelser (traktatens artikel 73 B og 73 D).
Turning now to the substance, it should be noted first that the national court, albeit in the form of a single question, is really seeking clarification from the Court on the interpretation of Treaty rules relating, on the one hand, to freedom to establish companies (Articles 52 and 58 of the Treaty) and, on the other, to free movement of capital (Articles 73b and 73d of the Treaty).
Jeg skal derfor i det følgende tage stilling til spørgsmålet ud fra hver af disse to situationer.
I shall therefore consider the question from both points of view.
Med den første del af spørgsmålet ønsker den forelæggende ret oplyst, om bestemmelserne om etableringsfriheden er til hinder for nationale retsregler, hvorefter
By the first part of the question, the national court is seeking to ascertain whether the provisions on freedom of establish ment preclude the application of national
Jeg vil mene, at spørgsmålet — for at give den forelæggende ret et fuldstændigt svar — bør udvides, således at Domstolen kan tage stilling til, om fællesskabsbestemmelserne om etableringsfriheden principielt er til hinder for de svenske retsregler på dette område, dvs. uafhængigt af, om der er indgået dobbeltbeskatningsoverenskomster.
I take the view that, in order to provide the national court with a full answer, the question should be extended to allow the Court to examine whether the Community provisions on freedom of establishment preclude the rules contained in the Swedish legislation in principle, that is to say irrespective of whether or not there is a doubletaxation agreement.
Der bør således tages stilling til, om de påberåbte traktatbestemmelser er til hinder for en lovgivning i en medlemsstat, der indebærer, at et moderselskab ikke kan yde koncernbidrag med skattemæssig virkning, når det modtagende selskab kontrolleres af
It should there fore be considered whether the abovementioned articles of the Treaty preclude legis lation of a Member State under which a parent company cannot benefit from fiscal effects if the company to which a transfer is
ifølge deres ordlyd skal sikre national behandling i modtagelsesmedlemsstaten, indebærer de samtidig et forbud mod, at oprindelsesstaten forhindrer, at en af dens statsborgere etablerer sig i en anden med lemsstat, eller at et selskab, som er stiftet i overensstemmelse med dens lovgivning, og som i øvrigt er omfattet af definitionen i artikel 58, gør det11. Princippet om etableringsfrihed har dermed betydning i to retninger.
concerning freedom of establishment are directed mainly to ensuring that foreign nationals and companies are treated in the host Member State in the same way as nationals of that State, they also prohibit the Member State of origin from hindering the establishment in another Member State of one of its nationals or of a company incorporated under its legislation which comes within the definition contained in Article 58 of the Treaty.
Det tager sigte på, at de pågæl dende skal være omfattet af de gældende regler i etableringsstaten, men det er des uden til hinder for, at oprindelsesstaten lægger hindringer i vejen for, at en af dens egne statsborgere eller et selskab, der er stiftet efter dens egen lovgivning, etablerer sig i en anden medlemsstat.
11 Thus the principle of freedom of establishment has a dual purpose: to ensure that foreign nation als and companies are treated in the host Member State in the same way as nationals of that State and to prevent the Member State of origin from hindering the establish ment in another Member State of one of its nationals or of a company incorporated under its legislation.
I denne henseende har Domstolen flere gange haft lejlighed til at fastslå, at selv om direkte beskatning — når der ikke er udstedt fællesskabsbestemmelser om har monisering af de nationale lovgivninger — hører under medlemsstaternes kompetence, skal medlemsstaterne dog under alle omstændigheder overholde fællesskabsret ten under udøvelsen af deres kompetence.
In that connection, the Court has pointed out on a number of occasions that, although it is true that, in the absence of Community provisions for the harmonisation of national legislation, questions relating to direct taxation are a matter for the Member States, they must nevertheless exercise their powers consistently with Community law.
Heraf følger, at foranstaltninger, som har til formål at begrænse eller indskrænke fysiske eller juridiske personers frie bevægelighed, eller som foreskriver en diskriminerende skattemæssig behandling, i princippet er omfattet af anvendelsesområdet for traktatens artikel 52.
It follows that measures designed to limit or restrict the free move ment of natural or legal persons or prescribing discriminatory treatment in tax matters fall in principle within the ambit of Article 52 of the Treaty.
Den ret til frit at etablere sig, som en anden medlemsstats statsborgere har i henhold til traktaten, og som indebærer adgang til at optage og udøve selvstændig erhvervsvirksomhed på de vil kår, som i etableringsmedlemsstatens lov givning er fastsat for landets egne stats borgere, omfatter i henhold til traktatens artikel 58 en ret for selskaber, som er stiftet i overensstemmelse med en medlemsstats lovgivning, og hvis vedtægtsmæssige hjemsted, hovedkontor eller hovedvirksomhed er beliggende inden for Fællesskabet, til at udøve virksomhed i den pågældende med lemsstat gennem en filial eller et agentur10.
The freedom of establishment which the Treaty grants to nationals of another Member State and which entails the right for them to take up and pursue activities of selfemployed per sons under the conditions laid down for its own nationals by the law of the Member State where such establishment is effected, includes, pursuant to Article 58 of the Treaty, the right of companies or firms formed in accordance with the law of a Member State and having their registered office, central administration or principal place of business within the Community, to pursue their activities in the Member State concerned through a branch or agency. 10
Det skal endvidere bemærkes, at Dom stolen ved flere lejligheder har fremhævet, at etableringsfriheden er et af Fællesskabets grundlæggende principper, og at reglerne om etableringsfriheden tillægger adressaterne absolutte rettigheder, som kun kan begrænses, hvis interesser, der anses for at være af højere rang, kræver det, herunder hensynet til den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller den offentlige sundhed (EF-traktatens artikel 56, efter ændring nu artikel 46 EF).
It should also be noted that the Court has pointed out on a number of occasions that freedom of establishment constitutes one of the fundamental principles of the Community and the provisions in which it is enshrined confer unconditional rights which can be restricted only on grounds of overriding general interest such as public policy, public security or public health (Article 56 of the EC Treaty, now, after amendment, Article 46 EC).
Kun tvingende og ekstraordinære omstændigheder kan begrunde nationale lovgivninger, der er diskriminerende.
Only in such compelling and exceptional circumstances can discriminatory national legislation be justified.
Rent økonomiske hensyn som tab af skatteprovenu eller bekæmpelse af skattesvig kan ikke tjene som begrundelse for restriktioner for en grundlæg-
Considerations of a purely eco nomic nature, such as loss of tax revenue or the risk of tax evasion, cannot justify
10 —Dom af 28.1.1986, sag 270/83, Kommissionen mod Frankrig, Sml. s. 273, præmis 18, og af 16.7.1998, sag C-264/96, ICI, Sml. I, s. 4695, præmis 20.
10—Judgments in Case 270/83 Commission v France [1986] ECR 273, paragraph 18, and Case C-264/96 ICI [1998] ECR I-4695, paragraph 20.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT SAGGIO — SAG C-200/98 gende rettighed, der er sikret ved traktaten 12.
OPINION OF MR SAGGIO — CASE C-200/98 restrictions on a fundamental right guaranteed by the Treaty.
På denne baggrund skal der herefter kun tages stilling til, om de svenske regler indebærer restriktioner for etableringsfriheden, og — i bekræftende fald — om disse restriktioner kan være begrundede i hen hold til EF-traktatens artikel 46.
Bearing the foregoing considerations in mind, all that now remains to be deter mined is whether the Swedish rules entail restrictions on freedom of establishment and, if so, whether the restrictions can be justified in the light of Article 56 of the Treaty.
De svenske regler indebærer en restriktion for svenske selskabers etableringsret »udadtil«, idet reglerne kan afholde sel skaberne fra at have datterselskaber i andre medlemsstater.
The Swedish rules constitute a restriction on Swedish companies' right of esta blishment abroad in that they discourage those companies from having subsidiaries established in other Member States.
Der er ganske vist intet til hinder for, at et svensk selskab udøver sin virksomhed gennem datterselskaber i andre medlemsstater, men reglerne om koncernbidrag er en klar hindring for etableringsfriheden, idet et svensk selskab, der ønsker at yde koncernbidrag til et datterselskab, der også er hjemmehørende i Sverige, ikke kan gøre det med skattemæssig virkning, hvis datterselskabet kontrolleres i fælles skab af det svenske selskab og andre selskaber, der er etableret i flere andre medlemsstater.
Although there is nothing to prevent a Swedish company from pursuing its activities with the assistance of subsidiaries established in various Member States, the rules on intragroup transfers constitute an obvious obstacle to freedom of establish ment in that a Swedish company wishing to make transfers to a subsidiary also esta blished in Sweden cannot benefit from fiscal effects if the transferee is owned by that company together with other companies established in two or more other Member States.
Denne behandling viser sig at være diskriminerende, for så vidt som det er nødvendigt for, at koncernbidragene kan ydes med skattemæssig virkning, at de involverede selskaber er svenske, eller at de selskaber, der er indehavere af kapitalandele i selskaberne, har deres hjemsted i én enkelt anden medlemsstat, der har indgået en dobbeltbeskatningsoverenskomst med Sverige.
That treatment is clearly discrimi natory inasmuch as it is an essential condition for the granting of fiscal effect that the companies concerned be Swedish or that the companies owning shares in them be established in only one other State with which Sweden has concluded a double-taxation agreement.
I denne forbindelse må det straks konstateres, at betingelsen i henhold til de svenske regler om, at det modtagende selskabs aktier fuldt ud skal indehaves af svenske selskaber, for at koncernbidrag kan tillægges skattemæssig virkning i henhold til SIL, uden videre forekommer at være diskriminerende.
In that connection, it should first be observed that the requirement imposed by the Swedish rules, to the effect that the shares in the transferee must be wholly owned by Swedish companies if a transfer is to be treated as having fiscal effect under the terms of the SIL, appears on the face of it to be discriminatory.
På grund af denne betin gelse er det udelukket at tillægge koncernbidrag skattemæssig virkning, når de finder sted mellem et svensk selskab og datterselskaber, som, selv delvis, kontrol leres af andre selskaber, der har hjemsted i en anden medlemsstat.
That requirement precludes fiscal effect in cases where transfers are made between a Swedish company and companies even partly owned by other companies established in another Member State.
Den omstændighed, at koncernbidragene alligevel kan tillægges skattemæssig virkning, når der er indgået dobbeltbeskatningsoverenskomster, kan ikke have betydning, da rækkevidden af traktatens artikel 52 ikke kan afhænge af, om der er indgået dobbeltbeskatningsoverenskomster.
The fact that the fiscal effect never theless applies in cases where a doubletaxation agreement has been concluded is irrelevant, since the scope of Article 52 of the Treaty cannot depend on the existence of such agreements; indeed, precisely on the subject of doubletaxation agreements, the Court has held that 'the rights conferred by Article 52 of the Treaty are unconditional and a Member State cannot make respect for them subject to the contents of an agreement concluded with another Member State.
Restriktionen kan heller ikke begrundes i de undtagelser fra etableringsfriheden, der er hjemlet i traktaten. Den kan ikke
Moreover, the restriction in question cannot be justified in the light of any of the derogations from freedom of establishment
12 — Dom af 25.7.1991, sag C-288/89, Gouda, Sml. I, s. 4007, og af 14.11.1995, sag C-484/93, Svensson og Gustavsson,
12—Judgments in Case C-288/89 Gouda [1991] 1-4007 and Case C-484/93 Svensson [1995] ECR I-3955.
13 — Dommen i sagen Kommissionen mod Frankrig, jf. ovenfor i fodnote 10, præmis 26.
13 — Case 270/83 Commission v France, cited above, paragraph 26.
X OG Y medlemsstat, med hvilken Sverige har ind gået en dobbeltbeskatningsoverenskomst.
Member State with which Sweden has concluded a doubletaxation agreement.
Frie kapitalbevægelser være begrundet i varetagelsen af de hensyn, der tvingende er foreskrevet i traktatens artikel 56, dvs. hensynet til den offentlige orden, den offentlige sikkerhed eller den offentlige sundhed.
Free movement of capital permitted under the Treaty. It cannot be explained on the ground of protecting any of the overriding interests envisaged in Article 56, namely public policy, public security or public health.
Uanset dette må det — da der er tale om diskriminerende bestemmelser — være tilstrækkeligt at gentage, at »EØFtraktatens artikel 52 [ikke] hjemler... mulighed for af denne grund at fravige det grundlæggende princip om etableringsfri hed«14.
As to the risk of tax evasion, the Swedish Government itself admitted in the course of the oral proce dure that this is not a consideration in cases where the parent company to which the fiscal effect applies is established in Sweden.