natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Desuden er den på ingen måde uoprettelig, da appellanterne ikke har godtgjort, at den er af varig og strukturel karakter og derfor ikke kan erstattes økonomisk.
Furthermore, that damage is by no means irreparable, because the appellants have not shown that it is permanent and structural and cannot therefore be remedied by financial means.
For så vidt angår den skade, selskabsdeltagerne hævdes at lide, fordi de skal stille midler til rådighed for virksomheden for at undgå en likvidation, er der ifølge Kommissionen tale om en normal disposition, der desuden er af rent økonomisk karakter.
With respect to the alleged damage to members because of the need to make funds available to the undertaking in order to prevent its entry into liquidation, that is a normal pattern of events and, moreover, a purely financial matter.
Under alle omstændigheder kan appellanterne ikke påberåbe sig en skade, som tredjemand risikerer at lide, med henblik på at godtgøre, at deres begæring er uopsættelig (kendelse af 4.5.1964, sag 12/64 R, Ley mod Kommis sionen, Rec. 1965, s. 175, på s. 176).
In any event, according to the Commission, the appellants are not entitled to rely on the risk of damage to a third party in order to establish the urgency of their application (order in Case 12/64 R Ley v Commission [1965] ECR 132).
Hvad angår det andet anbringende har Kommissionen gjort gældende, at Rettens præsident med rette tog hensyn til selskabsdeltagernes — i det konkrete tilfælde
As regards the second plea, the Commission contends that the President of the Court of First Instance quite properly took into account the possibilities open to
W. Henss' — muligheder for at bistå selskaberne med henblik på at fremskaffe en bankgaranti.
HFB V COMMISSION members — in the present case, Mr Henss — to assist the companies in providing a bank guarantee.
40 Den har i denne forbindelse henvist til kendelsen af 7. marts 1995 i sagen Transacciones Marítimas m.fl. mod Kommissionen (sag C-12/95 P, Sml. I, s. 467, præmis 12), hvori der ved afgørelsen af, om en virksomhed kunne stille en bankgaranti, ikke blev sondret mellem virksomhedens aktionærer og den koncern, virksomheden var en del af.
40 On that point, the Commission refers to the order in Case C-12/95 P Transacciones Marítimas and Others v Commission [1995] ECR I-467, paragraph 12, in which no distinction was made, when assessing an undertaking's ability to provide a bank guarantee, between its shareholders, on the one hand, and the group of undertakings to which it belonged, on the other.
41 Kommissionen har erindret om, at der kun under ganske særlige omstændigheder kan dispenseres fra pligten til at stille en bankgaranti, og anført, at selskabsdeltagerne, indtil bøden måtte blive ophævet eller nedsat, må acceptere alle de ulemper, der følger af, at selskabet er blevet pålagt bøden, navnlig såfremt de ønsker, at selskabet fortsætter sine aktiviteter på trods af denne byrde.
41 Emphasising that the obligation to provide a bank guarantee can be waived only in exceptional circumstances, the Commission maintains that until such time as the fine is cancelled or reduced, the members must be prepared to bear all the difficulties arising as a result of the company having to sustain the financial burden entailed by payment of the fine, especially when they wish the company nonetheless to continue in business.
Dette er så meget mere berettiget, som de kan have draget fordel af den adfærd i strid med konkurrencereglerne, der har ført til bøden.
The fact that those members may themselves have benefited from the anti-competitive conduct which gave rise to the fine lends added justification to that approach.
Det er derfor uden betydning, om selskabsdeltagerne er fysiske eller juridiske personer, og om de udøver virk somhed for egen regning.
It is therefore not important to know whether the members are natural or legal persons, or whether or not they are engaged in commercial business on their own account.
Kommissionen har bestridt, at dette synspunkt fører til forskelsbehandling af virksomhederne på grundlag af deres struktur, eftersom ledelsen, selv når aktionærkredsen er meget stor eller ofte ændrer sig, kan indkalde til generalforsamling for at holde afstemning om en passende kapitalforhøjelse.
The Commission denies that this approach entails discrimination as between undertakings according to their structure since, even where there are very many shareholders or where the identity of shareholders often changes, the directors can call a general assembly to endorse an appropriate increase in capital.
Desuden har Rettens præsident i det foreliggende tilfælde ikke taget hensyn til appellanternes selskabsdeltagere generelt, men til W. Henss som hovedejer, der kontrollerer alle appellanterne og derfor kan træffe de relevante beslutninger alene.
Furthermore, in the present case, the President of the Court of First Instance did not take into account the applicants' members in general but rather Mr Henss in particular, as the principal owner who controls all the applicants and may therefore take the relevant decisions alone.
For så vidt angår appellanternes tredje anbringende vedrørende bevisbyrden for uopsættelighed, der påhviler den person, der fremsætter en begæring om
As regards the third plea, which concerns the standard of proof to be met by applicants for interim relief when seeking to establish urgency, the Commission
Kommissionen har herved for det første henvist til artikel 104, stk. 2, i Rettens procesreglement, hvorefter en begæring om foreløbige forholdsregler skal angive »de omstændigheder, der medfører uopsættelighed«. Kun for så vidt angår »de faktiske og retlige grunde« til den begærede foreløbige forholdsregel kræves det i henhold til denne bestemmelse, at de skal være af en sådan karakter, at forholdsreglen »umiddelbart« forekommer berettiget.
The Commission points out first that under Article 104(2) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, an application for interim measures must specify 'the circumstances giving rise to urgency' ; establishment of a prima facie case is mentioned only in relation to the 'pleas of fact and law' which form the basis of the claim that the provisional measures sought ought to be granted.
Endvidere fremgår det ifølge Kommissionen af fast retspraksis, at sagsøgeren skal godtgøre, at der foreligger uopsættelighed, således at Fællesskabets retsinstanser i sager om foreløbige forholdsregler kan træffe afgørelse »med fuldt kendskab til sagen« (kendelse af 3.4.1992, sag C-35/92 P-R, Parlamentet mod Frederiksen, Sml. I, s. 2399, præmis 21).
Secondly, the Commission contends that according to settled caselaw, the applicant must establish urgency so that the court hearing the application for interim relief can arrive at its decision 'with full knowledge of the facts' (order in Case C-35/92 P-R Parliament ν Frederiksen [1992] ECR I-2399, paragraph 21).
Denne løsning, der er i overensstemmelse med de almindelige regler om fordeling af bevisbyrden, er så meget mere berettiget i det foreliggende tilfælde, som der kun under ganske særlige omstændigheder kan dispenseres fra kravet om en bankgaranti.
That approach, which is consistent with the general rules governing the distribution of the evidentiary burden, is justified in the present case a fortiori because the obligation to provide a bank guarantee may be waived only in exceptional circumstances.
Kommissionen har endelig anerkendt, at der ikke med henblik på at bevise en begærings uopsættelighed kræves en absolut vished for, at den påberåbte skade vil indtræde.
Lastly, the Commission acknowledges that, in order to prove the urgency of an application, it is not necessary to establish with absolute certainty that the damage relied upon will materialise.
Det er således tilstrækkeligt, at det godtgøres, at et tab er truende nært, men dette ændrer intet ved appellanternes bevisbyrde, idet de fuldt ud skal bevise de faktiske omstændigheder, der menes at give grundlag for de pågældende forudsigelser.
However, although it is enough, therefore, to establish the imminence of the damage, the standard of proof to be met by applicants is not thereby mitigated, inasmuch as they must still produce full proof of the facts on which their claims are based.
Kommissionen har på den baggrund konkluderet, at de i forbindelse med det tredje anbringende fremsatte argumenter, der vedrører de grunde, der er anført i
The Commission concludes that the arguments put forward in support of the third plea in law, concerning the grounds set out in the order under appeal in the
HFB M.FL. MOD KOMMISSIONEN kendelsen under undersøgelsen af de faktiske omstændigheder, i realiteten vedrører bedømmelsen af disse faktiske omstændigheder og må afvises i appelsagen.
HFB V COMMISSION context of the successive examination of the facts, in reality concern the evaluation of those facts and are therefore inadmissible in the context of an appeal.
I relation til det fjerde anbringende, hvorefter den appellerede kendelse skal være baseret på konstateringer, der er i modstrid med de for Retten fremlagte sagsakter, har Kommissionen anført, at betalingerne i februar 1999 i den i den appellerede kendelses præmis 30 nævnte korte sagkyndige erklæring alene omtales som forehavender.
As regards the fourth plea in law, alleging that the order under appeal is based on findings inconsistent with the documents before the Court of First Instance, the Commission points out that in the auditor's report referred to in paragraph 30 of the order, the February 1999 payments merely represented planned expenditure.
Der foreligger i øvrigt ingen oplysninger om, hvor de anvendte midler er kommet fra, eller om de pågældende betalingers reelle virkninger for de i den korte sagkyndige erklæring angivne tal, som viste situationen pr. 31. december 1998.
Moreover, no indication was given as to the source of the funds used or the real effects of those payments on the figures quoted in the auditor's report, which gave the position as at 31 December 1998.
Appellanternes argumentation går således ud på at anfægte den bedømmelse af de faktiske omstændigheder, som Rettens præsident har foretaget i første instans.
Thus, in effect the appellants' arguments challenge the assessment of the facts made by the President of the Court of First Instance.
Da parternes skriftlige indlæg indeholder alle de oplysninger, der er nødvendige for, at der kan træffes afgørelse vedrørende appellen, er det ufornødent, at parterne afgiver mundtlige indlæg.
Since the parties' written observations contain all the information necessary in order to decide the appeal, there is no need to hear oral argument from them.
Indledningsvis bemærkes, at i henhold til artikel 225 EF og artikel 51 i EF-statutten for Domstolen er appellen begrænset til retsspørgsmål og skal støttes på, at Retten savner kompetence, at der er begået rettergangsfejl, som krænker appellantens interesser, eller at Retten har tilsidesat fællesskabsretten.
50 It should be noted at the outset that under Article 225 EC and Article 51 of the EC Statute of the Court of Justice, appeals are to be limited to points of law and lie on the grounds of lack of competence of the Court of First Instance, a breach of procedure before it which adversely affects the interests of the appellant or an infringement of Community law by the Court of First Instance.
51 Det er således alene Retten, der er kompetent til dels at fastlægge de faktiske omstændigheder i sagen, medmindre den indholdsmæssige urigtighed af dens konstateringer måtte følge af de akter, den har fået forelagt i sagen, dels at tage stilling til disse faktiske omstændigheder.
51 The Court of First Instance has exclusive jurisdiction to establish the facts, save where a substantive inaccuracy in its findings is apparent from the documents submitted to it, and to appraise those facts.
Endvidere bemærkes, at Domstolen under en appel principielt ikke har kompetence til at undersøge de beviser, Retten har lagt til grund ved fastlæggelsen eller vurderingen af faktum.
Moreover, the Court of Justice does not in principle have jurisdiction to examine evidence which the Court of First Instance has accepted in support of its findings or assessment of the facts.
Når de almindelige retsgrundsætninger vedrørende bevisbyrde såvel som de processuelle regler for fremlæggelse af bevis er blevet iagttaget, har alene Retten kompetence til at afgøre, hvilken bevisværdi der skal tillægges de oplysninger, den har fået forelagt (jf. kendelse af 25.6.1998, sag C-159/98 P(R), De Nederlandske Antiller mod Rådet, Sml. I, s. 4147, præmis 68).
Where the general principles of law and rules of procedure governing the burden of proof and the taking of evidence have been observed, it is for the Court of First Instance alone to assess the weight to be attributed to the evidence produced (Case C-159/98 P(R) Netherlands Antilles ν Council [1998] ECR 1-4147, paragraph 68).
Det skal i denne sag først bemærkes, at de fire anbringender, appellanterne har fremført til støtte for appellen, er nært forbundet med hinanden.
In the present case, it should first be noted that the four pleas in law relied upon by the appellants are closely linked.
De vedrører nemlig de forskellige forhold, som Rettens præsident samlet tog hensyn til i den appellerede kendelse, for på grundlag heraf at konkludere, at appellanterne ikke havde ført tilstrækkeligt bevis for begæringens uopsættelighed.
They focus on the various factors which, taken together, form the basis of the conclusion reached by the President of the Court of First Instance in the order under appeal that the applicants had failed to establish sufficiently the urgency of their application.
Desuden bemærkes med henblik på vurderingen af de pågældende anbringender, hvorved appellanterne har anfægtet den vurdering af spørgsmålet om uopsættelighed, som er foretaget i den appellerede kendelse, at Rettens præsident har foretaget denne vurdering i den helt særlige sammenhæng, at der var tale om en anmodning om fritagelse for forpligtelsen til at stille en bankgaranti som betingelse for, at en bøde, som Kommissionen havde pålagt, ikke straks blev inddrevet.
Moreover, it is important to bear in mind, when assessing the merits of these pleas challenging the appraisal of urgency in the order under appeal, that the President of the Court of First Instance made that appraisal in the very specific context of an application seeking waiver of the obligation to provide a bank guarantee as a condition for postponing recovery of a fine imposed by the Commission.
Som Rettens præsident med rette har fastslået i den appellerede kendelses præmis 17, kan en sådan anmodning kun imødekommes, såfremt der foreligger ganske særlige omstændigheder (jf. kendelse af 6.5.1982, sag 107/82 R, AEG mod Kommissionen, Sml. s. 1549, præmis 6, af 7.5.1982, sag 86/82 R, Hasselblad mod Kommissionen, Sml. s. 1555, præmis 3, af 15.3.1983, sag 234/82 R, Fernere di Roè Volciano mod Kommissionen, Sml. s. 725, præmis 5 og 6, og af 24.9.1986, sag 213/86 R, Montedipe mod Kommissionen, Sml.
As was rightly emphasised in paragraph 17 of the order under appeal, such an application may be granted only in exceptional circumstances (orders in Case 107/82 R AEG v Commission [1982] ECR 1549, paragraph 6; Case 86/82 R Hasselblad v Commission [1982] ECR 1555, paragraph 3; Case 234/82 R Ferriere di Roè Volciano v Commission [1983] ECR 725, paragraphs 5 and 6; and Case 213/86 R Montedipe v Commission [1986] ECR 2623, paragraph 22). Express provision is made in the Rules of Procedure of both the Court of Justice
I relation til det første anbringende, hvorved appellanterne kritiserer det forhold, at Rettens præsident ikke anså det for en alvorlig og uoprettelig skade, at der er risiko for, at de må indgive konkursbegæring, skal det understreges, at en situation, hvor en virksomhed er tvunget til at indgive konkursbegæring, kan udgøre en alvorlig og uoprettelig skade, når henses til de hermed forbundne risici for selve virksomhedens eksistens og de betydelige konsekvenser, som en konkursbehandling har, og som forhindrer virksomheden i at fungere normalt.
With respect to the first plea, by which the appellants challenge the failure of the President of the Court of First Instance to regard as serious and irreparable damage the risk that they might have to apply for commencement of bankruptcy proceedings, it should be noted that a situation in which an undertaking is compelled to seek liquidation may indeed constitute serious and irreparable damage, since the very existence of the undertaking would thereby be placed in jeopardy, and given the serious consequences to which such proceedings give rise, hindering normal operations.
En sådan bedømmelse skal imidlertid foretages konkret under hensyn til de faktiske og retlige omstændigheder i det enkelte tilfælde.
However, such an assessment must be carried out on a case-by-case basis, having regard to the facts of each case and the legal issues involved.
Det fremgår af den appellerede kendelse, at Rettens præsident ganske vist ikke anså det for helt udelukket, at tilvejebringelsen af en bankgaranti kan medføre, at appellanterne bliver tvunget til at indgive konkursbegæring, men at betydningen af dette forhold dog blev relativeret i kendelsen.
It is clear from the order under appeal that the President of the Court of First Instance, while not entirely discounting the possibility that the applicant might be forced into liquidation as a result of having to provide a bank .guarantee, nevertheless took the view that the importance of this was relative.
Rettens præsident fastslog nemlig, at de vanskeligheder, appellanterne henviste til, i det væsentlige skyldtes et likviditetsunderskud, og det understreges i den appellerede kendelses præmis 34, at vanskeligheder af denne karakter ikke nødvendigvis medfører, at virksomheden må likvideres, hvilket bekræftes af en undersøgelse af de relevante nationale retssystemer.
Indeed he found that the applicants' purported difficulties stemmed essentially from the fact that they were experiencing a cash-flow deficit and, as was pointed out in paragraph 34 of the order under appeal, that difficulties of that nature do not necessarily cause an undertaking to be placed in liquidation, a view which was confirmed upon examination of the applicable national law.
Denne bedømmelse af de faktiske omstændigheder fra Rettens præsidents side kan ikke umiddelbart anfægtes under en appelsag.
The appraisal of the facts made on an application for interim relief cannot be directly challenged in the context of an appeal.
Med deres andet anbringende kritiserer appellanterne det forhold, at Rettens præsident tog hensyn til W. Henss' eventuelle muligheder for at bistå dem med henblik på at fremskaffe en bankgaranti.
By their second plea in law, the appellants complain that the President of the Court of First Instance took into account the ways in which Mr Henss could have assisted them in providing a bank guarantee.
61 Det bemærkes i denne forbindelse, at det fremgår af fast retspraksis, at der ved vurderingen af, om en virksomhed kan stille en bankgaranti, skal tages hensyn til den koncern, som virksomheden indgår i (jf. kendelsen i sagen Hasselblad mod Kommissionen, præmis 4), og navnlig til de ressourcer, denne koncern som helhed råder over (jf. kendelsen i sagen Transacciones Marítimas m.fl. mod Kommissionen, præmis 12).
61 On that point, it is settled law that in order to assess whether an undertaking is in a position to provide a bank guarantee, regard must be had to the group of undertakings to which it belongs {Hasselblad, cited above, paragraph 4) and, in particular, to the resources available to that group as a whole (Transacciones Marítimas, cited above, paragraph 12).
Dette synspunkt bygger på, at den berørte virksomheds objektive interesser ikke er selvstændige i forhold til interesserne for de personer, fysiske eller juridiske, som kontrollerer virksomheden, og at spørgsmålet om, hvorvidt den påståede skade er alvorlig og uoprettelig, skal afgøres i relation til den koncern, de pågældende personer udgør.
That approach is based on the idea that the objective interests of the undertaking concerned are not wholly distinct from those of the natural or legal persons which control it and that the serious and irreparable nature of the damage alleged must therefore be appraised at the level of the group comprising those persons.
Disse sammenfaldende interesser begrunder navnlig, at den berørte virksomheds interesse i at overleve ikke vurderes uafhængigt i forhold til den interesse, som de, der kontrollerer den, har i dens fortsatte beståen.
In particular, the fact that interests thus overlap is justification for not assessing the undertaking's interest in its own survival separately from the controlling group's interest in seeing it survive.
Det er de samme overvejelser, der begrunder, at skaden for en sammenslutning af virksomheder i en lignende situation vurderes under hensyntagen til medlem-
On the same grounds, it is proper in a comparable situation for the damage to an association of undertakings to be assessed having regard to the financial situation
HFB M.FL. MOD KOMMISSIONEN mernes økonomiske situation, når sammenslutningens objektive interesser ikke er selvstændige i forhold til interesserne for de virksomheder, der er medlemmer af den (jf. kendelse af 14.10.1996, sag C-268/96 P(R), SCK og FNK mod Kommissionen, Sml. I, s. 4971, præmis 35-38).
HFB V COMMISSION of its members, where the objective interests of the association are not independent of those of the member undertakings (order in Case C-268/96 P(R) SCK and FNK v Commission [1996] ECR I-4971, paragraphs 35 to 38).
Det forekommer derfor irrelevant, at den person, der i sin egenskab af hovedejer af virksomhederne kontrollerer disse — som i det foreliggende tilfælde — er en fysisk person, som ikke selv udgør en virksomhed.
It seems, therefore, that no importance is to be attributed to the fact that — as in the present case — the person who controls the undertakings by virtue of being their principal owner is a natural person who is not himself an undertaking.
Appellanterne kan heller ikke med føje gøre gældende, at det ræsonnement, Rettens præsident har anlagt, udgør forskelsbehandling af virksomhederne, alt efter om deres aktionærer er kendte eller ej.
Nor is there any foundation to the appellants' argument that the reasoning adopted by the President of the Court of First Instance amounts to discrimination as between undertakings, depending on whether or not their shareholders can be identified.
Vurderingen af, om den påståede skade er alvorlig og uoprettelig, skal foretages under hensyntagen til de særlige omstændigheder i hver enkelt sag og ikke generelt på grundlag af abstrakte kategorier.
The assessment of the serious and irreparable nature of the damage alleged must be carried out having regard to the circumstances of the individual case rather than in a general way on the basis of abstract categories.
En virksomhed, i relation til hvilken det er godtgjort, at den kontrolleres af andre personer, er i en særlig situation, som derfor skal tages i betragtning i en sag om foreløbige forholdsregler.
An undertaking found to be controlled by other persons is in a special situation which the court hearing an application for interim relief must take into account.
Appellanternes tredje anbringende vedrører deres bevisbyrde for, at uopsættelighedsbetingelsen er opfyldt.
The third plea concerns the standard of proof to be met by the applicants at first instance in order to establish that the condition of urgency is satisfied.