natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Artikel 46, stk. 2, litra a), skal fortolkes således, at der ved beregningen af det teoretiske pensionsbeløb skal tages hensyn til alle de forsikringsperioder, der er tilbagelagt i de forskellige medlemsstater, herunder fiktive forsikringsperioder.
Article 46(2)(a) must be interpreted as providing, for the purpose of calculating the theoretical pension, for the insurance periods completed in the different Member States, including the notional insurance periods, to be taken into account.
Artikel 46, stk. 2, litra b), skal fortolkes således, at det faktiske beløb skal beregnes under hensyntagen til de fiktive perioder, der ligger forud for forsikringsbegivenhedens indtræden.
Article 46(b) must be interpreted as meaning that the actual amount must be calculated taking account of the notional periods ante-dating the materialization of the risk.
Når sammenlægningen af perioder svarer til det største antal forsikringsperioder, der kræves for at have ret til fuld pension i den første medlemsstat uden tillæg af andre forsikringsperioder, som er tilbagelagt i andre medlemsstater, skal der alligevel foretages en forholdsmæssig beregning.
Where the aggregate period is equal to the maximum number of years' insurance required for entitlement to the full pension in the first Member State without the addition of other periods of insurance completed in other Member States, apportionment is nevertheless applicable.
Når en enkelt institution udbetaler den selvstændige ydelse, jf. artikel 46, stk. 1, i forordning nr. 1408/71, skal alene denne institution nedsætte sin ydelse i henhold til artiklens stk. 3, andet afsnit; nedsættelsen skal foretages ved at reducere den selvstændige ydelse med størrelsen af de ydelser, der beregnes i henhold til artiklens stk. 1 og 2, for så vidt som de overstiger den i stk. 3, første afsnit, fastsatte øvre grænse."
Where only one institution provides an independent benefit within the meaning of Article 46(1) of Regulation No 1408/71, only that institution must reduce its benefit under the second subparagraph of Article 46(3); it must effect that reduction by deducting from the independent benefit the amount by which the sum of the benefits calculated in accordance with Article 46(1) and (2) exceeds the ceiling referred to in the first subparagraph of Article 46(3)."
Sag C-54/90: Wedde1 & Co BV mod Kommissionen 18.2.92 "En fællesskabsinstitutions afgørelse om ikke at tillade en tjenestemand at afgive forklaring for en national ret" (Domstolens plenum) Akt. 6/92
Case C-54/90 Weddel & Co BV ν Commission - 18 February 1992 (Refusal by a Community institution to permit an official to give evidence in national proceedings) (Full Court)
Selskabet Weddel havde anlagt sag ved Arrondissementsrechtbank, Haag, med påstand om, at Produktschap - det nederlandske organ, der er ansvarligt for udstedelse af importlicenser for oksekød fra USA og Canada, jf. forordning (EØF) nr. 3928/86 - tilpligtes at betale erstatning for det tab, selskabet hævder at have lidt som følge af afslaget på dets ansøgninger om licenser ud over den disponible mængde.
Regulation (EEC) No 3928/86, in respect of the damage which Weddel claimed to have suffered by reason of the refusal of its requests for certificates in excess of the quantity of meat available.
Ifølge selskabet havde Produktschap oplyst, at der ikke bestod nogen øvre grænse for ansøgningerne, og således havde tilskyndet selskabet til at indgive ansøgninger, der oversteg det disponible kontingent.
Weddel claimed that the Produktschap had assured it that applications were not subject to a maximum ceiling and that it had accordingly led Weddel to submit applications in excess of the quantity available.
Produktschap anførte heroverfor, at en tjenestemand fra Kommissionen halvofficielt havde afgivet forsikring om, at der ikke bestod nogen øvre grænse.
The Produktschap declared for its part that it had been officially assured by a Commission official that there was no maximum ceiling for licence applications.
Weddel anmodede Kommissionen om at give den pågældende tjenestemand tilladelse til at afgive vidneforklaring vedrørende de oplysninger, han havde meddelt Produktschap, men ved skrivelse af 12. januar 1990 afslog Kommissionen denne anmodning.
Following a request by the applicant that the official concerned should give evidence concerning the information which he had given to the Produktschap, the Commission, by letter of 12 January 1990, informed the applicant of its refusal to grant such permission.
Til støtte for påstanden gjorde sagsøgeren gældende, at Kommissionen ikke havde godtgjort, at det var i Fællesskabernes interesse, jf. tjenestemandsvedtægtens artikel 19, at give afslag på anmodningen om at tillade tjenestemanden at afgive forklaring.
The applicant, in support of its application, claimed that the Commission had failed to establish that the interests of the Communities, within the meaning of Article 19 of the Staff Regulations of Officials of the European Communities, required that permission for the official to give evidence should be refused.
Domstolen udtalte, at Kommissionens eneste argument vedrørende Fællesskabernes interesser er argumentet om hensigtsmæssig forvaltning af de fælles markedsordninger.
The Court pointed out in that regard that the Commission's only argument relating to the interests of the Communities was that which concerned the proper administration of the common organizations of the market.
Domstolen tilføjede, at da formålet med den ønskede vidneforklaring alene var at afgøre, om tjenestemanden havde oplyst Produktschap om en bestemt fortolkning af en landbrugsforordning, kan en sådan forklaring under de foreliggende omstændigheder ikke skade de forbindelser, Kommissionens tjenestegrene skal opretholde med de nationale forvaltningsmyndigheder og derfor heller ikke hindre en hensigtsmæssig forvaltning af de fælles markedsordninger.
In view of the fact that the evidence requested was intended solely to help ascertain whether the official had provided the Produktschap with a certain interpretation of a Community regulation dealing with agriculture, the provision of such evidence was not in the circumstances of the case of such a kind as to impair the relations which the Commission was required to maintain with national authorities and was for that reason unlikely to compromise the proper administration of the common organizations of the market.
Kommissionens afgørelse af 12. januar 1990 om ikke at tillade en af sine tjenestemænd at afgive vidneforklaring for Arrondissementsrechtbank, Haag, annulleres.
The decision of 12 January 1990 whereby the Commission refused to permit one of its officials to give evidence before the Arrondissementsrechtbank, The Hague, is annulled.
Generaladvokat Walter Van Gerven fremsatte forslag til afgørelse i Domstolens plenum den 28. november 1991
Mr Advocate General Van Gerven delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 28 November 1991
Generaladvokatens forslag lød således:
He concluded as follows:
"På grundlag af det anførte er det min opfattelse, at Kommissionens begrundelse for at nægte at give sit samtykke er utilstrækkelig, idet Kommissionen i den anfægtede afgørelse ikke har fremført omstændigheder, der er forbundet med 'Fællesskabernes interesser', således som det kræves i artikel 19 i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber.
"On the basis of the foregoing considerations I come to the conclusion that the Commission did not give an adequate statement of reasons for the refusal of permission to give evidence, since in the contested decision it invoked no ground relating to the 'interests of the Communities', as required by Article 19 of the Staff Regulations of Officials of the European Communities.
De omstændigheder, Kommissionen efterfølgende har fremført i svarskriftet, kan heller ikke begrundes ud fra sådanne interesser for Fællesskaberne.
Moreover, the grounds subsequently advanced by the Commission in its defence do not relate to any such Community interest.
Under alle omstændigheder er afgørelsen således utilstrækkeligt begrundet, og den må efter min opfattelse annulleres. I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, bør Kommissionen betale sagens omkostninger."
Therefore, the decision was based in any event on inadequate reasoning and must be annulled by the Court.
FORSLAG TIL AFGØRELSE
Before the Court of Justice
Anmodning om præjudiciel afgørelse - Tribunal administratif de Paris - gyldigheden af NB 2 i "Notits vedrørende import- og eksportlicenser for landbrugsprodukter, herunder licenser med forudfastsættelse" (EFT C 52 af 11. marts 1981, s. 2) - beregning af restitutionen - nærmere regler om omregning af et forudfastsat beløb, udtrykt i national valuta, til eksportmedlemsstatens valuta.
Reference for a preliminary ruling - Tribunal Administratif de Paris (Administrative Court, Paris) - Validity of Note 2 to the "Notice on Import and Export Licences and Advance-fixing Certificates for Agricultural Products" (Official Journal C 52 of 11 March 1981, p. 2) - Calculation of the refund - Method of conversion of an amount, fixed in advance and expressed in national currency, into the currency of the Member State of exportation.
Generaladvokat Walter Van Gerven fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (F.ierde Afdeling) den 20. februar 1992.
Mr Advocate General Van Gerven delivered his Opinion at the sitting of the Fourth Chamber on 20 February 1992.
"Omregningen af en eksportrestitution, som ydes i ecu inden for rammerne af en løbende hovedlicitation i henhold til Kommissionens forordning (EØF) nr. 2382/84 af 14. august 1984, og som på eksportlicensen er anført i den medlemstats valuta, hvori buddet er indgivet, skal foretages på følgende måde, såfremt licenserne anvendes i en anden medlemsstat og det monetære udligningsbeløb ikke er blevet forudfastsat:
"The conversion of the amount of an export refund granted in ecus in connection with a principal standing invitation to tender under Commission Regulation (EEC) No. 2382/84 of 14 August 1984 and given on the export certificate in the currency of the Member State in which the tender is made, must be made as follows where the certificates are used in another Member State and the monetary compensatory amount has not been fixed in advance: the amount in national currency given on the certificate shall be converted into ecus at the representative rate in force when the amount of the refund was made known;
Anmodning om præjudiciel afgørelse - Cour d'appel d'Aix-en-Provence -fortolkning af artikel 5, nr. 3, og artikel 24 i Bruxelles-konventionen af 27. september 1968 - actio paul i ana - gaveoverdragelse af selve ejendomsretten til en fast ejendom
Reference for a preliminary ruling - Cour d'Appel d'Aix-en-Provence (Court of Appeal, Aix-en-Provence) - Interpretation of Article 5(3) and Article 24 of the Brussels Convention of 27 September 1968 - Action to set aside an agreement made by a debtor for the purpose of defrauding creditors - Gift of immovable property conferring right of disposal alone.
Generaladvokat Claus Gulmann fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling) den 20. februar 1992.
Mr Advocate General Gulmann delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 20 February 1992.
"Et omstødelsessøgsmål som actio pauliana er ikke omfattet af artikel 5, nr. 3, artikel 16, nr. 5, eller artikel 24 i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager."
"An action of revocation such as an action to set aside an agreement made by a debtor for the purpose of defrauding creditors does not fall within the scope of Article 5(3), Article 16(5) or Article 24 of the Convention of 27 September 1968 on Jurisdiction and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters."
Redaktionen afsluttet den 24. februar 1992.
Completed on 24 February 1992.
ARBEJDET VED DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS DOMSTOL
THE PROCEEDINGS OF THE COURT OF JUSTICE AND COURT OF
OG RET I FØRSTE INSTANS 1
FIRST INSTANCE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES *
Ugen 24.-28. februar 1992
Week of 24 to 28 February 1992
Sag C-203/90 Erzeugergemeinschaft Gutshof-Ei GmbH mod Stadt Bühl -Ordnungs- und Sozialamt Landbrug Sag C-357/89 V. J. M. Raul in mod Minister van Onderwijs en Wetenschappen Fri bevægelighed for personer Sag C-3/90 M. J. E. Bernini mod Minister van Onderwijs en Wetenschappen Fri bevægelighed for personer Sag C-280/90 Elisabeth Hacker mod Firma Euro Relais GmbH Domskonventionen Sag C-333/90 Royal Beige mod Robert Joris Tjenestemandsvedtægten
Case C-280/90 Elisabeth Hacker ν Euro Relais GmbH Brussels Convention on Jurisdiction
Landbrug Sag C-377/90 Kommissionen mod Kongeriget Belgien Fri bevægelighed for personer
Case C-377/90 Commission ν Kingdom of Belgium Freedom of movement for persons
Retten af Første Instans
Before the Court of First Instance
T-91/89, T-92/89, T-94/89, T-96/89, T-98/89, T-102/89 og T-104/89: .... 14 BASF m.fl. mod Kommissionen Konkurrence Sag T-19/91 17 Vichy mod Kommissionen Konkurrence
Case T-79/89, T-84/89, T-85/89, T-86/89, T-89/89, T-91/89, T-92/89, T-94/89, T-96/89, T-98/89, T-102/89 BASF and Others ν Commission Competition
Sag C-157/90, C-181/90 og C-189/90
Case T-19/91 Vichy ν Commission Competition
Infortec - Projectos e Consultadoria Lda., Consorgan, Société Cipeke mod Kommissionen Socialpolitik Sag C-360/89 Kommissionen mod Den Italienske Republik Fri bevægelighed for personer Sag C-65/90 Europa-Parlamentet mod Rådet for De Europæiske Fællesskaber
Case C-157/90 Infortec - Pro.iectos e Consultadoria Limitada, Consorgan, and Cipeke Ltda ν Commission Social policy
"Handelsnormer for æg - store pakninger - salgsfremmende oplysninger" (Første Afdeling)
Erzeugergemeinschaft Gutshof-Ei GmbH ν Stadt Bühl - Ordnungs- und Sozialamt - 25 February 1992 (Marketing standards for eggs - Large packs - Statements designed to promote sales) (First Chamber)
Ved kendelse af 20. juni 1990, indgået til Domstolen den 4. juli s.a., havde Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg forelagt tre præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 21 i Rådets forordning (EØF) nr. 2772/75.
By order of 20 June 1990, received at the Court Registry on 4 July 1990, the Verwaltungsgerichtshof [Higher Administrative Court] Baden-Württemberg referred for a preliminary ruling three questions on the interpretation of Article 21 of Council Regulation (EEC) No 2772/75.
Spørgsmålene var stillet under en sag mellem ovennævnte parter. Sagen drejede sig om, at Stadt Bühl med hjemmel i et cirkulære udstedt af Baden-Württemberg ville nedlægge markedsføringsforbud over for selskabet Gutshof-Ei, såfremt selskabet fortsat påførte angivelsen "Legefrisch" på de store ægpakninger, selskabet forhandlede sine produkter i.
The questions arose in the course of proceedings between the abovementioned parties, concerning a threat on the part of the municipal authorities of Bühl, pursuant to a ministerial decree of the Land Baden-Württemberg, to issue an injunction against Gutshof-Ei GmbH if it continued to display the words "new-laid" on the large packs of eggs which it marketed.
I henhold til de for tiden gældende fællesskabsbestemmelser er det ikke tilladt på pakningerne at påføre salgsfremmende oplysninger, som hentyder til æggenes friskhed, såfremt æggene ikke i overensstemmelse med fællesskabsbestemmelserne er mærket med læggedatoen.
Community law as it stands prohibits the display on packs of statements designed to promote sales which refer to the freshness of the eggs if the eggs in question bear no date of laying indicated in a manner which complies with Community legislation.
Generaladvokat Gui seppe Tesauro fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Første Afdeling) den 13. december 1991
It is for the national courts to determine whether the statements are displayed in a manner likely to lead to confusion with information restricted by Community legislation to a category of quality."
Artikel 21 i forordning (EØF) nr. 2772/75, som ændret ved forordning (EØF) nr. 1831/84, skal fortolkes således, at kun små ægpakninger kan påføres salgsfremmende oplysninger.
Article 21 of Regulation (EEC) No 2772/75, as amended by Regulation (EEC) No 1831/84, must be interpreted as meaning that only small packs of eggs may carry statements designed to promote sales;
Ved artikel 10 i forordning (EØF) nr. 1907/90 er denne mulighed udvidet til også at omfatte store pakninger.
Article 10 of Regulation (EEC) No 1907/90 extends that option to large packs;
Artikel 10 i forordning (EØF) nr. 1907/90 skal fortolkes således, at den hjemler mulighed for, at der på store og små pakninger påføres oplysninger, som direkte eller indirekte henviser til læggedatoen, idet påføreisen af sådanne oplysninger er betinget af, at de regler og forpligtelser, som Kommissionen har fastsat med henblik på at sikre, at de er korrekte, overholdes, og sådanne oplysninger ikke vil kunne fremkalde forvekslinger med de kvalitetsklasser, der er fastsat i fællesskabsbestemmelserne."
Article 10 of Regulation (EEC) No 1907/90 must be interpreted as permitting the display, on both large and small packs, of a statement which refers, directly or indirectly, to the date on which the eggs were laid, provided that the display of such statements complies with the conditions and obligations stipulated by the Commission for the purpose of ensuring their accuracy, and provided that such statements are not likely to cause confusion with the quality categories laid down by Community legislation.
Ved kendelse af 24. november 1989, indgået til Domstolen den 27. november s.a., havde College van Beroep Studiefinanciering stillet syv præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af EØF-Traktatens artikel 7, 48 og 128, samt af Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet.
By order of 24 November 1989, received at the Court Registry on 27 November 1989, the College van Beroep Studiefinanciering referred for a preliminary ruling seven questions on the interpretation of Articles 7, 48 and 128 of the EEC Treaty and on the interpretation of Council Regulation (EEC) No 1612/68 on the freedom of movement for workers within the Community.
Raul in, som er fransk statsborger, bosatte sig i Nederlandene i slutningen af 1985 uden at lade sig registrere hos Vreemdelingendienst (den nederlandske udlændingemyndighed) og uden at få et opholdsbevis.
Mrs Raulin, a French national, came to settle in the Netherlands at the end of 1985 without registering at the office for control of aliens or obtaining a residence permit.
I marts 1986 indgik hun en arbejdsaftale, en såkaldt "oproep contract" (tilkaldeaftale), som hun udførte 60 timers arbejde som servitrice i forbindelse med. Den 1. august 1986 påbegyndte hun et fuldtidsstudie i bildende kunst.
In March 1986 she concluded an employment contract, known as an "oproepcontract", under which she performed sixty hours of service as a waitress. On 1 August 1986, she began a fulltime course in the plastic arts.
Raul in ansøgte Det Nederlandske Ministerium for Undervisning og Videnskab om studiestøtte, men ansøgningen blev afslået med den begrundelse, at hun ikke kunne ligestilles med en nederlandsk statsborger, fordi hun ikke havde et opholdsbevis.
She applied to the Netherlands Ministry of Education and Science for a grant to fund her studies, but the application was rejected on the ground that she could not be treated as a Netherlands national since she did not hold a residence permit.
Arbejdsbetingelserne for en arbejdstager, som har indgået en "oproep contract", forhindrer ikke, at den pågældende anses for arbejdstager i EØF-Traktatens artikel 48's forstand.
A worker employed under an "oproepcontract" is not precluded by reason of his conditions of employment from being regarded as a worker within the meaning of Article 48 of the EEC Treaty;
Varigheden af det udførte arbejde er en omstændighed, som den nationale ret kan tage i betragtning ved afgørelsen af spørgsmålet, om der reelt og faktisk er udført arbejde, eller om arbejdet tværtimod er af så ringe omfang, at det er marginalt og underordnet.
The duration of the activities pursued by the person concerned is a factor which may be taken into account by the national court when assessing whether they are effective and genuine or whether they are so limited as to be merely marginal and ancillary;
Ved vurderingen af, om en person er arbejdstager, skal der tages hensyn til alle de former for virksomhed, som den pågældende har udført på værtsmedlemsstatens område, men ikke den virksomhed, han har udført andre steder i Fællesskabet.
In assessing whether a person is a worker, account should be taken of all the occupational activities which the person concerned has pursued within the host Member State but not the activities which he has pursued elsewhere within the Community;
En vandrende arbejdstager, som opgiver sit arbejde og påbegynder et fuldtidsstudium, som ikke har forbindelse med den tidligere virksomhed, bevarer ikke sin status af vandrende arbejdstager i EØF-Traktatens artikel 48's forstand, medmindre der er tale om en vandrende arbejdstager, som ufrivilligt er arbejdsløs.
A migrant worker who leaves his employment and begins a course of fulltime study unconnected with his previous occupational activities does not retain his status as a migrant worker for the purposes of Article 48 of the EEC Treaty, except in the case of a migrant worker who becomes involuntarily unemployed;
Traktatens artikel 7, stk. 1, finder anvendelse på en økonomisk støtte, en medlemsstat yder egne statsborgere, for at de kan følge en faglig videreuddannelse, i det omfang støtten skal dække udgifterne til adgangen til uddannelsen.
The first paragraph of Article 7 of the Treaty applies to financial aid granted by a Member State to its own nationals in order to allow them to follow a course of vocational training in so far as that aid is intended to cover the costs of access to the course;
En statsborger i en medlemsstat, som har fået adgang til faglig videreuddannelse i en anden medlemsstat, har i henhold til fællesskabsretten ret til at opholde sig i denne anden medlemsstat for at kunne følge denne uddannelse og så længe, som uddannelsen varer.
A national of a Member State who has been admitted to a course of vocational training in another Member State derives from Community law a right of residence in the second Member State for the purpose of following that course and for the duration thereof.
Opholdsretten kan udøves uafhængigt af, om værtsmedlemsstaten udsteder et opholdsbevis.
That right may be exercised regardless of whether the host Member State has issued a residence permit.
Den pågældende ret til ophold kan dog gøres afhængig af betingelser, som ikke er omfattet af princippet om lige adgang til faglig videreuddannelse.
The right of residence in question may nevertheless be made subject to certain conditions to which the prohibition of discrimination as regards access to vocational training does not apply;
En medlemsstats statsborger kan som vandrende arbejdstager i en anden medlemsstat kun gøre krav på de i artikel 7, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 1612/68 omhandlede fordele, såfremt omfanget af det lønnede arbejde, som udføres iht. arbejdsgiverens anvisninger, ikke er så begrænset, at den ansatte ikke kan blive fortrolig med arbejdet, og/eller arbejdet ikke har eller knapt har nogen økonomisk værdi for arbejdsgiveren.
A national of a Member State can, in his or her capacity as a migrant worker in another Member-State, only claim the advantages to which Article 7 of Regulation (EEC) No 1612/68 refers if the remunerated services he provides under the supervision of an employer are not so small that they do not allow him to become familiar with the work involved and/or are of no, or very little, economic value to the employer.
En længerevarende forpligtelse til at stå til rådighed i medfør af en tilkaldeaftale, er endnu et forhold, som taler for at anse den tilkaldepligtige for arbejdstager.
The compulsory, and more than transient, availability of the person engaged under an "on-call" contract represents an additional factor suggesting the status of a worker.