natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sag T­ 135/89 Tjenestemandssag
A. Before the Court of Justice
Sag'C-22/90 Frankrig mod Kommissionen Annul lat ion af Kommissionens beslutning 89/627/EØF af 15. november 1989 om afslutning af medlemsstaternes regnskaber vedrørende udgifter, der er finansieret af EUGFL, Garantisektionen, for regnskabsåret 1987 - overskridelse af den samlede garanti for leverancer af mælk til mejerier for mejeriåret 1986/1987. Processprog: fransk.
France ν Commission Application for the annulment of Commission Decision 89/627/EEC of 15 November 1989 on the clearance of the accounts presented by the Member States in respect of the expenditure for 1987 of the Guarantee Section of the European Agricultural Guidance and Guarantee Fund - Exceeding of the total guaranteed quantity for deliveries of dairy milk for the year 1986/1987.
Sag C-23/90 Tyskland mod Kommissionen Annul lat ion af Kommissionens beslutning 89/627/EØF af 15. november 1989 om afslutning af medlemsstaternes regnskaber vedrørende udgifter, der er finansieret af EUGFL, Garantisektionen, for regnskabsåret 1987 - bevis for indførsel til Libanon af et parti oksekød - bevisværdien af et dokument udstedt af de libanesiske toldmyndigheder.
Germany ν Commission Application for the annulment of Commission Decision 89/627/EEC of 15 November 1989 on the clearance of the accounts presented by the Member States in respect of the expenditure for 1987 of the Guarantee Section of the European Agricultural Guidance and Guarantee Fund - Proof of the importation into Lebanon of a consignment of beef -Authenticity of a document from the Lebanese customs authorities.
Processprog: tysk.
Case C-24/90
Processprog: dansk.
Case C-26/90
Sag C-29/90 Kommissionen mod Grækenland Traktatbrud - tilsidesættelse af Rådets direktiv 76/768/EØF af 27. juli 1976 om harmonisering af de i medlemsstaterne gældende ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser om kosmetiske midlers sammensætning - fremlæggelse før markedsføringen af et produkt af en erklæring samt dokumentation med visse oplysninger.
Hauptzollamt Hamburg-Jonas ν Wünsche Handelsgesel1 schaft (Reference for a preliminary ruling) Bundesfinanzhof Interpretation and validity of Article 1 of Commission Regulation (EEC) No. 796/81 of 27 March 1981 and Article 1 of Commission Regulation (EEC) No. 1755/81 of 30 June 1981 adopting protective measures applicable, respectively, to imports of preserved mushrooms and preserved cultivated mushrooms - Preventive, compensatory or penalizing character of the "additional amount^, to be levied on imports exceeding the specified quantities.
Processprog: græsk.
Language of the case: German.
Sag C-30/90 Kommissionen mod Det Forenede Kongerige Traktatbrud - EØF-Traktatens artikel 30 - national lovgivning vedrørende tvangslicenser med det formål at fremme den indenlandske produktion og formindske importen fra andre medlemsstater.
(Reference for a preliminary ruling) Tribunal Administratif de Dijon Validity of Council Regulation (EEC) No. 989/84 of 31 March 1984 and of Commission Regulations (EEC) No. 1925/84 of 5 July 1984, (EEC) No. 2222/85 of 31 July 1985, (EEC) No. 2077/66 of 30 June 1966 and (EEC) No. 2160/87 of 22 July 1987 - Community aid for the production of processed goods fixed for the years 1984/85 to 1987/88 - Tomato processing -Abatement.
Fortolkning af artiklerne 2 og 4 i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring -retsstillingen for en kvinde, der har opgivet sin erhvervsmæssige beskæftigelse for at passe sine børn.
Elsie Rita Johnson ν Chief Adjudication Officer (Reference for a preliminary ruling) Social Security Commissioners Interpretation of Articles 2 and 4 of Council Directive 79/7/EEC of 19 December 1978 on the progressive implementation of the principle of equal treatment for men and women in matters of social security - Position of a woman who has ceased to work in order to look after her children.
Processprog: engelsk.
Language of the case: English.
Sag C-32/90 Kommissionen mod Italien Traktatbrud - tilsidesættelse af EØF-Traktatens artikler 5 og 189 og af artikel 3, stk. 1, i Rådets direktiv 79/112/EØF af 18. december 1978 om tilnarmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler bestemt til den endelige forbruger samt om reklame for sådanne levnedsmidler. Processprog: italiensk.
Commission ν Italy Failure of a Member State to fulfil its obligations - Infringement of Articles 5 and 189 of the EEC Treaty and of Article 3 (1) of Council Directive 79/112/EEC of 18 December 1978 on the approximation of the laws of the Member States relating to the labelling, presentation and advertising of foodstuffs for sale to the ultimate consumer.
Sag C-33/90 Kommissionen mod Italien Traktatbrud - tilsidesættelse af EØF-Traktatens artikel 5, af artiklerne 5 og 6 i Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald og af artiklerne 6 og 12 i Rådets direktiv 78/319/EØF af 20. marts 1978 om giftigt og farligt affald. Processprog: italiensk.
Commission ν Italy Failure of a Member State to fulfil its obligations - Infringement of Article 5 of the EEC Treaty, of Articles 5 and 6 of Council Directive 75/442/EEC of 15 July 1975 on waste, and of Articles 6 and 12 of Council Directive 78/319/EEC of 20 March 1978 on toxic and dangerous waste.
B. For Retten 1 Første Instans
B. Before the Court of First Instance
ARBEJDET VED DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS DOMSTOL*) Ugen 5.­9. marts 1990 nr. 6/90
Week of 5 to 9 March 1990
(Præjudiciel) "Frie varebevægelser - bevis for en vares fællesskabskarakter" (Fjerde Afdeling)
Case C-117/88: Trend-Moden Textilhandels GmbH v Hauptzollamt Emmerich -7 March 1990 (Preliminary ruling) (Free movement of goods - Proof of Community status of goods) (Fourth Chamber)
Ved kendelse af 5. marts 1988, indgået til Domstolen den 14. april 1988/ havde Finanzgericht Düsseldorf stillet et præjudicielt spørgsmål vedrerende fortolkningen dels af EØF-Traktatens artikel 9, stk. 2, dels af artikel 1, stk. 4, og artikel 9 i Rådets forordning nr. 222/77 om fællesskabsforsendelse.
By order of 5 March 1988 which was lodged at the Court on 14 April 1988, the Finanzgericht Düsseldorf referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 9 (2) of the EEC Treaty and Articles 1 (4) and 9 of Council Regulation (EEC) No. 222/77 on Community transit.
Spørgsmålet var blevet rejst under en retssag mellem selskabet Trend-Moden, der handler med tekstiler, og Hauptzollamt Emmerich.
That question was raised in proceedings between Trend-Moden, a company trading in textiles, and the Hauptzollamt Emmerich.
Det fremgik af sagen, at Trend-Moden havde indført tekstilvarer fra Nederlandene til Forbundsrepublikken Tyskland uden toldberigtigelse.
It appeared from the file that Trend-Moden had imported textiles from the Netherlands to the Federal Republic of Germany without paying duty.
Hauptzollamt havde krævet 29.890,90 DM betalt i told med den begrundelse, at Trend-Moden ikke havde fremlagt forsendelsesdokumenter til bevis for, at de under sagen omhandlede varer opfyldte betingelserne i EØF-Traktatens artikel 9, stk. 2.
The Hauptzollamt required the payment of DM 29 890.90 in respect of entry duties on the ground that Trend-Moden had not submitted consignment documents to prove that the goods in question satisfied the conditions laid down in Article 9 (2) of the EEC Treaty.
Hauptzollamt indtog konkret det standpunkt, at de indførte varers fællesskabskarakter ikke kunne anses for gyldigt bevist ved nogle erklæringer og anden dokumentation, som Trend-Moden havde fremlagt, og hvori selskabets nederlandske leverandør angav, at de omhandlede varer havde oprindelse i EF eller var i fri omsætning dér.
In particular it refused to recognize as valid proof of the Community status of the imported goods the declarations and documents submitted by Trend-Moden in which its Netherlands supplier certified that the goods in question originated in the Community and were in free circulation there.
Ifølge Hauptzollamt fulgte det af Rådets førnævnte forordning nr. 222/77, at beviset herfor kun kan føres ved forsendelsesdokument T2 eller T2L.
The Hauptzollamt considered that under Council Regulation No. 222/77 such evidence could be provided only by means of transit document T2 or T2L.
Den nationale domstol ønskede fastslået, om EØF-Traktatens artikel 9, stk. 2, skal fortolkes således, at bestemmelsen selv umiddelbart hjemler, at en vares fællesskabskarakter kan godtgøres ved enhver form for bevis; i bekræftende fald måtte bestemmelserne i forordning nr. 222/77 anses for ugyldige, for så vidt som disse bestemmelser ikke anerkender andre bevismidler end det nævnte forsendelsesdokument.
The national court asked whether Article 9 (2) of the EEC Treaty should be interpreted as directly authorizing the Community status of goods to be proved by any evidence, which render the provisions of Regulation No. 222/77 invalid in so far as they prohibited any proof other than aforesaid transit document.
Domstolen bemærkede indledningsvis, at Traktatens artikler 9 og 10 ikke indeholder nogen forskrift om bevismidlerne eller bevisbyrden, når der er spørgsmål om en vares fællesskabskarakter.
In that regard the Court stated first of all that Articles 9 and 10 of the Treaty gave no indication as regards the proof of or the burden of proving the Community status of goods.
Bestemmelserne henskyder reguleringen af disse forhold til den afledte fællesskabsret.
They left these questions to be determined under secondary Community law.
Domstolen understregede endvidere, at det fremgår af bestemmelserne i den førnævnte forordning nr. 222/77 og i Kommissionens forordning nr. 223/77 om gennemførelsesbestemmelser vedrørende fællesskabsforsendelse og regler om forenkling af denne, at beviset for en vares fællesskabskarakter, medmindre andet er bestemt, udelukkende kan føres ved hjælp af T2- eller T2L-dokumentet.
The Court then emphasized that it was clear from the provisions of Regulation No. 222/77 and of Commission Regulation No. 223/77 implementing and simplifying the Community transit procedure that subject to specified exception the sole means of proving the Community status of goods was the T2 or T2L document.
Domstolen fastslog endelig, at de omtvistede bestemmelser legitimeres ved deres formil, nemlig at lette varetransporten Inden for Fællesskabet ved at forenkle og harmonisere formaliteterne ved overskridelse af de Indre grænser.
Lastly, the Court stated that the rules in question were justified by their objective, which was to facilitate the transport of goods in the Community by simplifying and standardizing the formalities to be carried out when internal frontiers were crossed.
Dette hensyn til at lette varebevægelserne over Fællesskabets Indre grænser er et af fællesmarkedets grundprincipper, og en ordning, hvorefter den erhvervsdrivende - hvem bevisbyrden normalt må påhvile - gives adgang til ensartede og enkle midler til at bevise varernes fællesskabskarakter, hvorved disse beviser ydermere tillades ført også efter overskridelsen af gransen, ligger derfor inden for rammerne af denne målsætning og kan således ikke betragtes som stridende mod EØF-Traktatens artikler 9 og 10.
Since this need to facilitate the movement of goods across internal Community frontiers was one of the basic principles of the Community market, the introduction, as regards the trader who should normally be responsible for providing proof, of uniform and simple means of proving the Community status of goods, combined with the possibility of producing such proof even after the frontier was crossed, was within the framework of that purpose and therefore should not be considered contrary to Articles 9 and 10 of the EEC Treaty.
Domstolen besvarede det forelagte spørgsmål således:
The Court ruled as follows:
"Gennemgangen af det forelagte spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af Rådets forordning nr. 222/77 og Kommissionens forordning nr. 223/77, for så vidt som disse forordninger ikke - medmindre andet er bestemt - åbner mulighed for at godtgøre en vares fællesskabskarakter over for bestemmelsesmedlemsstatens toldmyndigheder ved hjælp af andre bevismidler end T2- eller T2L-forsendelsesdokumen-terne."
"Consideration of the question raised has disclosed no factor of such a kind as to make it appear that the exclusion by Council Regulation (EEC) No. 222/77 and Commission Regulation (EEC) No. 223/77, subject to specified exceptions, of the possibility of establishing the Community status of goods with the customs authorities of the Member State for which the goods are intended by means of any evidence other than transit documents T2 or T2L, affects the validity of the said regulations".
Generaladvokat Marco Darmon fremsatte forslag til afgørelse den 9. november a r
Mr Advocate General Darmon delivered his Opinion at the sitting on 9 November 1989.
Han foreslog følgende besvarelse: "EØF-Traktatens artikel 9, stk. 2, skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke er til hinder for en ordning, hvorefter varers fællesskabskarakter kun tillades bevist ved fremlæggelse af de dokumenter vedrørende intern fællesskabsforsendelse, der omhandles i artikel 39 i Rådets forordning nr. 222/77 af 13. december 1976 vedrørende fællesskabsforsendelse, henholdsvis fremlæggelse af de dokumenter, der omhandles i artiklerne 69 og 70 i Kommissionens forordning nr. 223/77 af 22. december 1976 om gennemførelsesbestemmelser vedrørende fællesskabsforsendelse og regler om forenkling af denne".
By judgments of 13 June 1988, which were received at the Court Registry on 27 June 1988, the Cour d'Appel [Court of Appeal], Versailles, referred two questions to the Court of Justice for a preliminary ruling on the interpretation of Council Regulations Nos. 2849/79, 3589/82 and 3762/83 on the importation of textile products originating in developing countries.
Disse spørgsmål var blevet rejst under fem retssager, hvorunder de franske toldmyndigheder havde indstævnet en række importører for Tribunal correction­nel de Nanterre som tiltalt for at have afgivet urigtige anmeldelser eller udvist uredeligt forhold i forbindelse med indførsel, hvorved de dels havde tilsidesat gældende restriktioner, dels unddraget sig betaling af told, moms og andre afgifter i forbindelse med indførsel i 1983 af campingtelte med oprindelse i Sydkorea.
Those questions were raised in five disputes in which the French customs authorities summoned several importers to appear before the Tribunal Correctionnel [Criminal Court], Nanterre, on a charge of having made false declarations or engaged in fraudulent practices in respect of imports arising out of imports of camping tents originating in South Korea carried out in 1983, the effect of which was to evade restrictive measures and payment of customs duties, value added tax and other taxes.
Hovedsagerne udviste det fælles træk, at de førnævnte fællesskabsforordninger foreskriver kvantitative begrænsninger samt lofter. For campingtelte var disse begrænsninger og lofter angivet i vagt.
The disputes which are the subject-matter of the main proceedings arose from the fact that the above-mentioned Community regulations laid down quantitative limits and ceilings.
De tiltalte i hovedsagerne gjorde gældende, at den omhandlede importordning er et led i multifiberarrangementet, og at det afgørende derfor var de pågældende tekstilvarers vægt, derimod ikke vægten af tilbehør, der ikke er af tekstil. Den nationale domstol Ønskede herefter klarlagt, om man ved beregningen af den for importkvoten og importtolden relevante vægt skal medregne de tilbehØrsgen­ stande, der normalt følger med tekstilbestanddelen af et campingtelt, nemlig teltstænger, teltpløkke, barduner m.m.
Since the defendants in the main proceedings argued that the import rules at issue were to be placed in the context of the Mul ti-fibre Agreement and that the decisive characteristic was therefore the weight of the textile products concerned and not that of the accessories made of other materials, the national court sought to ascertain whether account should or should not be taken, in calculating the weight which determines the import quota and customs duties, of the accessories which normally accompany the fabric of a camping tent, namely the poles, pegs, ropes or other accessories.
Domstolen bemærkede først, at der hverken i rådsforordning nr. 3589/82 eller i rådsforordning nr. 3378/82 om anvendelse af generelle toldpræferencer i 1983 for tekstilvarer med oprindelse i udviklingslande findes særlige bestemmelser vedrørende spørgsmålet, om man ved beregningen af teltenes vægt skal medregne tilbehøret.
The Court pointed out first that neither Regulation No. 3589/82 nor Council Regulation No. 3378/82 applying generalized tariff preferences for 1983 to textile products originating in developing countries contained any specific provisions as to whether or not account should be taken of accessories in calculating the weight of tents.
Det fremgår imidlertid ­ fortsatte Domstolen ­ af de nævnte forordningers bestemmelser, at definitionen af et produkt ved gennemførelsen af de kvantitative begrænsninger og af toldpræferencelofterne skal foretages på grundlag af nomenklaturen i Den Fælles Toldtarif såvel som nomenklaturen i Statistisk Varefortegnelse for Fællesskabets Udenrigshandel og for Samhandelen mellem Dets Medlemsstater (NIMEXE).
However, it appeared from the provisions thereof that the definition of a product for the purposes of applying quantitative limits and ceilings for tariff preferences is to be carried out by reference to the nomenclature of the Common Customs Tariff and to the Nomenclature of Goods for External Trade Statistics of the Community and Statistics of Trade between Member States (NIMEXE).
Domstolen bemærkede i denne forbindelse, at det i de almindelige tariferings­bestemmelser vedrørende Den Fælles Toldtarif foreskrives, at blandinger eller sammensatte varer skal tariferes, som om de bestod af det materiale eller den bestanddel, der er karaktergivende, for så vidt udøvelsen af et skøn herover forekommer mulig.
The Court pointed out in that regard that the general rules for the interpretation of the Common Customs Tariff provide that mixtures or compound products should be classified, if possible, according to the substance or article which gives them their essential characteristics.
Domstolen bemærkede endvidere, at et telt generelt ikke blot består af en vævet teltdug, men tillige af tilbehør, såsom teltstanger, telt­
It also observed that a tent is always composed not only of textile material but also of accessories, such as poles, pegs or ropes, without which it would be impossible to put it up or use it.
Domstolen bemærkede endvidere, at Fællesskabet ved forhandlingen af handels­aftalerne om tekstilvarer havde lagt de faktiske importmængder til grund, således som disse fremgår af de håndelsstati sti ske oplysninger, der er baseret på NINEXE­ og toldtarifnomenklaturerne.
The Court added that when the Community negotiated the agreements on trade in textile products, account was taken of the actual volume of imports, as contained in the trade statistics based on NIMEXE and the Common Customs Tariff nomenclature.
Vagten af tilbehørsgenstandene Indgik følgelig i de mängder, som angives i aftalerne med henblik på fastsatteisen af kvoterne.
It follows that the quantities mentioned in the agreements for the fixing of the quotas take account of the weight of the accessories.
Domstolen besvarede det forelagte spørgsmål således:
The Court held that:
"Ved anvendelsen af de kvantitative begrænsninger i henhold til forord­ning nr. 3589/82 og ved anvendelsen af toldpræferencelofterne i forord­ning nr. 3378/82 for telte indført fra Sydkorea skal teltenes vagt beregnes under medregning af deres tilbehør."
"Both for the determination of the quantitative limit under Regulation No. 3589/82 and for the determination of the tariff ceiling under Regulation No. 3378/82, in respect of tents imported from South Korea, the weight of the tents should be calculated including accessories."
Generaladvokat F.G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse den 21. november a
Mr Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting on 21 November 1989.
Hans forslag til besvarelse lød som følger: "Ved anvendelsen af de kvantita­tive begrænsninger i henhold til forordning (EØF) nr. 3589/82 og ved anvendel­sen af toldpraferencelofterne i henhold til forordning (EØF) nr. 3378/82 for telte importeret fra Sydkorea skal teltenes vagt beregnes under medregning af tilbehøret, såsom teltstænger og teltpløkke".
"Both for the determination of the quantitative limit under Regulation No. 3589/82 and for the determination of the tariff ceiling under Regulation No. 3378/82, in respect of tents imported from South Korea, the weight of the tents should be calculated including accessories such as tent poles and tent pegs."
(Præjudiciel) "Frie varebevægelser ­ foranstaltninger med tilsvarende virkning ­ forbud i en medlemsstat mod at angive, hvor lange et tilbud står ved magt og varens tidligere pris" (Sjette Afdeling)
That question was raised in the course of proceedings between the CCL and the Belgian public limited liability company GB-INNO-BM, which operates supermarkets in Belgium.
Ved dom af 8. december 1988, indgået til Domstolen den 14. december 1988, havde Storhertugdømmet Luxembourgs Cour de Cassation stillet et praj udicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af EØF­Traktatens artikel 30, artikel 31, stk. 1, og artikel 36.
The Belgian company had publicity leaflets distributed in Luxembourg as well as in Belgium, and the CCL brought proceedings against it before a Luxembourg court, seeking an interim order banning the distribution of those leaflets. The CCL claimed that the publicity contained in the leaflets contravened the Grand-Ducal Regulation of
CCL gjorde gældende, at annonceringen i brochurerne var i strid med den storhertugelige anordning af 23. december 1974 om illoyal konkurrence, hvorefter det i forbindelse med tilbud til nedsat pris hverken må angives, hvor længe tilbuddet står ved magt, eller hvad de tidligere priser var.
23 December 1974 on unfair competition, which provides that offers for sale at reduced prices may neither Indicate the duration of the offer nor refer to previous prices.
Domstolen tog indledningsvis stilling til et anbringende, der fremførtes af CCL såvel som af den tyske og den luxembourgske regering, og hvorved det gjordes gældende, at bestemmelserne i Traktatens artikler 30, 31 og 36 var uden relevans for genstanden for hovedsagen, som angiveligt vedrørte et rent reklameretligt spørgsmål, hvorimod der ikke var spørgsmål om indgreb i varebevægelserne mellem medlemsstaterne. Det anførtes endvidere, at GB-INNO-BM udelukkende sælger sine varer på belgisk område.
The Court examined first of all the argument, put forward by the CCL and the German and Luxembourg Governments, that Articles 30, 31 and 36 of the Treaty were irrelevant to the subject-matter of the proceedings, which related only to commercial advertising and had no bearing on the movement of goods between Member States, and that in any event GB-INNO-BM sold its goods only in Belgium.
Princippet om frie varebevægelser indebærer - navnlig i grænseområderne - at forbrugere med bopæl i én medlemsstat frit kan indrejse på en anden medlemsstats område for dér at foretage indkøb på de samme betingelser som den lokale befolkning.
The Court considered that the free movement of goods implies, particularly in border areas, that consumers residing in one Member State must be able to enter freely into another Member State and make purchases under the same conditions as the local population.
Denne ret for forbrugerne begrænses, såfremt de forholdes adgang til reklamemateriale i Indkøbs landet.
That right was curtailed when consumers were denied access to advertising material available in the country of purchase.
Et forbud mod uddeling af sådanne reklamer må følgelig bedømmes i lyset af Traktatens artikler 30, 31 og 36.
A ban on the distribution of such material fell, therefore, within the scope of Articles 30, 31 and 36 of the Treaty.