natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det forudses, at verdens samlede forbrug af lægemidler vil stige med 36% eller mere inden år 2000; størstedelen af denne stigning vil skyldes fremkomsten af nye produkter, som er afledt af bioteknologi.
World pharmaceutical consumption is predicted to rise on present trends by 36% or more by the year 2000. Most of this growth will be fuelled by the uptake of new products derived from biotechnology.
Beskæftigelsen inden for lægemiddelsektoren
Employment in the pharmaceutical sector
Lægemiddelindustrien beskæftiger direkte nærved en halv million personer i Fællesskabet, deraf 62.000 højt kvalificerede personer inden for forskningen.
The pharmaceutical industry employs almost half a mUlion people directly within the EC.
Skabelsen af nye arbejdspladser har været betydelig inden for denne sektor indtil for nylig.
It needs many highly skilled staff, and employs 62,000 people in research.
I løbet af de sidste 12 år er arbejdsstyrken steget jævnt inden for lægemiddelindustrien med 2,4% årligt i gennemsnit mellem 1981 og 1992.
Despite the recession, the pharmaceutical industry has been expanding its workforce between 1981 and 1992, by an average of 2.4% per year.
Det ser imidlertid ud til, at denne tendens er vendt efter 1993.
Since the beginning of 1993, however, this trend has gone into reverse.
For første gang i 20 år er beskæftigelsen inden for lægemiddelindustrien ikke steget i 1993, men tværtimod gået tilbage med 1,4%.
For the first time in 20 years the total employment in the pharmaceutical industry did not increase in 1993, but rather decreased by 1.4%.
Der er allerede blevet givet meddelelse om, at der vil komme endnu større nedskæringer i antallet af arbejdspladser, og dette vil blive gennemført i løbet af de kommende år.
Furthermore even more important reductions of the workforce have already been announced and wiU take place through the coming years.
I løbet af tre år (1993-1995) vil 27.000 arbejdspladser således kunne gå tabt inden for den europæiske lægemiddelindustri.
Thus, within three years (1993-1995), nearly 27,000 jobs could be lost in the European pharmaceutical industry.
En ikke uvæsentlig del af de tabte arbejdspladser skyldes lukning af forsknings- eller produktionscentre.
A substantial part of the lay-off stems from the closing of research or manufacturing sites, or delocalizations.
Et andet foruroligende tegn er antallet af investeringer, som ikke gennemføres.
Equally worrying is the importance of disinvestment.
Rere virksomheder har definitivt opgivet at udvikle eller skabe nye forsknings- eller fabrikationscentre.
Several companies have definitely abandoned plans to develop or to establish new research or manufacturing units.
I løbet af de kommende är vil Fællesskabets lægemiddelindustri sandsynligvis ikke længere være i stand til at skabe 5-10.000 nye arbejdspladser årligt, som det tidligere var tilfældet
One must therefore take into account the fact that, over the next years, the European pharmaceutical industry will not be able to create 5,000 to 10,000 new jobs a year, as in each of the last years.
Nye perspektiver og omstrukturering af lægemiddelindustrien
New approaches and the restructuring of the pharmaceutical industry
Ved siden af de dominerende multinationale selskaber er der mange selskaber af middelstørrelse, hvis aktiviteter ikke foregår på verdensplan, men som alligevel er internationale.
Besides the dominant multinational firms, there are many medium-sized companies whose activities are not worldwide but are nonetheless international.
De udnytter bade produkter, som er fremkommet ved deres egen forskning, og produkter, som de har fået overdraget på licens.
They exploit both the products of their own research and other companies' products under licence.
En lang række lokale, små virksomheder, som nogle gange indtager en interessant teknologisk niche, skal også med i billedet af lægemiddelindustrien.
A large number of small local companies, some working in promising specialised fields, complete die fabric of the pharmaceutical industry.
I Japan og i endnu højere grad i USA skyldes en stor del af innovationen, især inden for bioteknologi og genteknik, en dynamisk indsats fra de små og mellemstore virksomheder, som mere eller mindre er uafhængige af de store medicinalselskaber.
In Japan, and even more so in the USA, much innovation, particularly in the biotechnology and genetic engineering fields, stems from the dynamism of small and medium-sized enterprises which are more or less independent of large pharmaceutical groups.
I Europa er de små og mellemstore virksomheder derimod i modsætning til situationen i Japan og især i USA generelt specialiseret inden for traditionelle produktioner.
In Europe, by contrast SMEs generally concentrate on traditional production, contrary to the situation observed in Japan and especially in the US.
Dette gør de europæiske firmaer mere sårbare på længere sigt, idet hele innovationspotentialet ikke udnyttes fuldt ud. Denne form for firmaer råder imidlertid over en menneskelig kapital og en ekspertise, som de bør kunne udnytte på en mere tilfredsstillende måde.
This ultimately exposes the vulnerability of the fabric of European industry since the totality of innovative potential is not fully exploited.
Hvis disse små og mellemstore virksomheder i højere grad får adgang til forskning på fællesskabsplan og nationalt, vil deres fleksibilitet kunne udnyttes bedre inden for innoverende nicheproduktioner.
Given a better access to research at both national and European level, the flexibility of these SMEs could be an important advantage in niche innovation.
Der skal ligeledes tages hensyn til visse nye tendenser, herunder bla. udviklingen af produkter, der anvendes til selvmedicinering.
It is also important to take into account some new trends and particularly the development of products for selfmedication.
Omsætningen af disse produkter varierer meget fra land til land (mellem 8% og 17% i 1992 ifølge AESGP/IMS).
The turnover for self-medication varies greatly from one country to another (representing between 8% and 17% of the market in 1992 according to AESGP/IMS).
Dette markedssegment har haft en gennemsnitlig vækst på 9,9% siden 1987, og efterspørgslen efter disse produkter forventes at stige i de kommende år.
This segment of the market has experienced an average growth rate of 9.9% since 1987, and the demand for these products Is likely to increase in future years.
Dette bekræftes af, at visse store medicinalfirmaer udvikler deres produkter i dette markedssegment, for i visse tilfælde at imødekomme en ændring i patientemes adfærd.
This has been confirmed by the fact that many large pharmaceutical companies are now developing their products for this segment of the market in order to respond in certain cases, to the change in behaviour of patients.
Fællesskabet har for nylig vedtaget direktiver om fornuftig anvendelse af lægemidler, som bla. vil give en fælles lovramme for disse lægemidler. Reklame for disse produkter over for offentligheden sker på de betingelser, der er fastsat i fællesskabslovgivningen (direktiv 92/28/EØF).
The Community has recently adopted directives on the rational use of medicinal products which supply a common regulatory framework for these medicines which are advertised to the public in accordance with the conditions set out in Community legislation (directive 92/28/EEC).
I visse lande har samarbejdet mellem selskaber, f.eks. i form af fælles markedsføring (co-marketing) og investeringer, som store multinationale selskaber har godkendt, i forsknings-, udviklings- og/eller fabrikationsenheder, skabt grundlag for, at der har kunnet vokse en industri med lokal forskning op, som derpå er i stand til at gøre sig gældende pä verdensmarkedet.
In some countries, collaboration between firms, e.g. through co-marketing ventures and investment by major multinationals in local research and development and/or manufacturing units, has helped to hatch a local research industry later able to position itself on world markets.
Det tekniske samarbejde mellem forskningsvirksomheder på verdensplan og lokale enheder, som er tættere på det pågældende markeds kultur, fører ofte til handelsaftaler eller oprettelse af fælles datterselskaber (joint ventures), hvilket giver mulighed for udvikling i en avanceret sektor, som de pågældende lande ellers ville være udelukket fra, fordi de ikke selv kunne bidrage med den nødvendige viden (knowhow).
Technical collaboration between world class research companies and local undertakings closer to the culture of their markets often results in marketing agreements, or in more elaborate joint venture research programmes, which provide development opportunities in a growth industry from which these countries would be excluded without the contribution of know-how essential to a successful start-up.
Den europæiske lægemiddelindustris profil har naturligvis ikke ændret sig radikalt i 1993, idet der stadig er mange foranstaltninger til gennemførelse af det indre marked der mangler at træde i kraft inden for denne sektor.
The European pharmaceutical industry's structure was not of course, radically changed by the advent of the single market in 1993. Indeed, several measures which were adopted in view of the completion of the internal market still have to come into effect in this sector.
Der vil kunne indtræde dybtgående ændringer inden år 2000, og det er op til erhvervslivet at forberede sig herpå.
Nonetheless, significant changes could occur by the year 2000, and it is up to industrialists to prepare for them.
Fællesskabets foranstaltninger vil lette de omstruktureringer og rationaliseringer, som skal gøre det muligt for den europæiske lægemiddelindustri at forbedre konkurrenceevnen.
Community initiatives will facilitate the restructuring and rationalisations which should allow the EC pharmaceutical industry to become more competitive.
For det første og helt uafhængigt af ethvert specifikt initiativ fra Fællesskabets side er den sædvanlige ramme for firmaemes aktiviteter ændret fuldstændigt som følge af den hurtige stigning i udgifterne til forskning og udvikling inden for lægemiddelsektoren, fremkomsten af ny teknologi som bioteknologi, og den internationale tendens til en større koncentration af de finansielle midler og af produktionen.
Firstly, and independently of any specific initiative by the Community, the structure within which pharmaceutical companies are used to working has been profoundly shaken by the soaring cost of pharmaceutical research and development, the emergence of new technologies such as biotechnology, the international trend towards greater concentration of capital and the means of production.
Opdelingen af de nationale markeder har ført til en spredning af produktionscentrene, hvilket er en væsentlig årsag til spild.
The fragmentation of national markets had led to a dispersion of production sites, and is a considerable source of waste.
De europæiske selskaber har endnu ikke alle fuldstændigt integreret de muligheder, som Fællesskabets nye retsbestemmelser indebærer, i deres strategi.
Some European companies have yet to take full account in their business strategies of the potential offered by the Community's new regulatory framework.
Selv om der er et meget stort antal virksomheder inden for lægemiddelindustrien, har de store multinationale selskaber trods alt hver især en dominerende del af en eller flere af de mange delmarkeder, som udgøres af de forskellige behandlingsområder.
Although a great number of enterprises are active in the pharmaceutical industry, large multinational firms are each pre-eminent in one or more of the many market segments constituted by diverse therapeutic indications.
Det forventes, at man i løbet af de kommende år vil kunne iagttage en tendens til en tilnærmelse eller til fusioner mellem de store virksomheder, som stadig oftere også vil komme til at omfatte europæiske firmaer.
Consequently, the trend for large companies to link up or merge is likely to gather pace and to sweep up European firms ever more frequendy.
Sammenhængen mellem det offentlige sundhedsvæsen og sygesikringen
The context: public health and social security
Samtidig med at det er Fællesskabets opgave at sikre og styrke den europæiske medicinalindustris konkurrenceevne, skal der ved udvælgelsen af de midler, der skal anvendes til løsning af denne opgave, tages hensyn til de særlige forhold der gør sig gældende for denne industri.
Thus, the Community has to maintain and to reinforce the competitiveness of the European pharmaceutical industry.
Dels spiller dens produkter en væsentlig rolle i forbindelse med den offentlige sundhed, dels påvirker den måde, lægemiddelforbruget finansieres på, meget direkte medlemsstaternes offentlige sygesikringsbudgetter.
However Community initiatives in this field must take into account the specificity of this industry - on the one hand because pharmaceutical products play a key role in the context of pubUc health; - on the other hand because the manner in which the consumption of these products is financed has a direct impact on the social security budgets of the Member States.
Det er under hensyntagen til disse to forhold, den offentlige sundhed og den offentlige sygesikring, at en europæisk lægemiddelpolitik skal fastlægges, uden at der er tale om at bringe medlemsstatemes kompetence på dette område i fare.
The Community pharmaceutical policy must be inserted in this twofold context: public health and social security, although there could be no question of challenging the Members States' competence in this field.
Lægemidler og det offentliges sundhedspolitik
Medicinal products and public health policy
Hvad angår folkesundheden har Maastricht-traktaten (artikel 129 i EF-traktaten) givet Fællesskabet mandat til »at bidrage til virkeliggørelsen af et højt sundhedsbeskyttelsesniveau ved at fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne og om nødvendigt støtte deres indsats«.
In the field of pubUc health, Article 129 of the Maastricht Treaty provides that 'the Community shall contribute towards ensuring a high level of human health protection by encouraging cooperation between the Member States and, if necessary, lending support to their action'.
Dette indebærer bla., at Fællesskabet skal forbedre indsamlingen og udvekslingen af oplysninger på sundhedsområdet, styrke de fælles net og projekter og fremme udvekslingen af erfaringer og ekspertise.
This implies that the Community should improve the collection and exchange of data in the field of public health, strengthen networks and joint projects and promote the exchange of experience and expertise.
Kommissionen har allerede fastlagt en række prioriterede områder, som vil blive omhandlet i flerårige programmer for Fællesskabets indsats.
The Commission has identified already certain priority fields which will be the subject of pluriannual Community action programmes.
Som foreslået af Kommissionen i meddelelse af 24. november 1993 (KOM(93) 559) er rygraden i Fællesskabets strategi på sundhedsområdet at bidrage til at fremme den enkelte europæiske borgers evne til at beskytte og forbedre sit eget helbred ved at forsyne ham med de nødvendige oplysninger.
As proposed by the Commission in its Communication of 24 November 1993 (COM(93) 559), the Community strategy in the field of public health will aim essentially at fostering the ability of each European citizen to protect and to promote its own health by supplying him with the necessary information in this respect.
Denne strategi indebærer udvikling af nye former for præventiv medicin samt andre former for forebyggelse i forbindelse med hygiejne og levevis.
This strategy requires the development of new forms of preventive medicine as well as other forms of prevention linked with hygiene and life styles.
Den omfatter også en styrkelse af medicinalindustriens evne til på en billigere måde at levere terapeutiske og diagnostiske midler og nye vacciner.
It also implies a strengthening of the pharmaceutical industry's ability to supply therapeutic and diagnostic means at the best cost.
Kun en effektiv og konkurrencedygtig europæisk industri vil kunne yde et væsentligt bidrag til bekæmpelsen af mange sygdomme, som lægevidenskabens udvikling endnu ikke har kunnet udrydde, hvadenten der er tale om sygdomme, der rammer mange i de udviklede lande eller i lande i den tredje verden, eller sjældne sygdomme.
Only if it is effective and competitive wiU the EC industry be able to significandy contribute to the struggle against the many diseases not yet mastered by medical progress, be it diseases which are very common in developed countries or in the third world, or indeed so-called rare diseases.
Lægevidenskabens og behandlingens fremskridt har ydet et væsentligt bidrag til, at dødeligheden er faldet, at levetiden er blevet større, og at de store sygdomme er gået tilbage.
Progress in medicine and therapeutics has helped greatiy to reduce mortality, prolong life and eliminate major diseases.
De største succeser er opnået inden for områder med forebyggelse af mange alvorlige sygdomme (bla. sygdomme, der rammer børn), via vaccination (hundegalskab, tyfus, tuberkulose, difteri, stivkrampe, kighoste, polio, kolera) eller bekæmpelse af infektionssygdomme Obla via antibiotika).
The most spectacular successes have been the prevention of many scourges (including childhood diseases), through vaccination (rabies, typhoid, tuberculosis, diphtheria tetanus, whooping cough, poliomyelitis and cholera) and antiinfectious treatments, such as antibiotics.
Desuden er der opnået nye og store resultater inden for behandlingen af hjerte-karsygdomme og i kræftbehandlingen.
Moreover, new and important progress has been made in the treatment of cardio-vascular diseases and cancer.
Visse sygdomme har man kun en delvis forklaring på og der opstår nye sygdomme, eller man får kendskab til dem, efterhånden som ny viden kommer til.
We have only partial answers to some, and new ones appear, or are identified, as knowledge progresses.
Inden for det store område, som omfatter de kroniske-degenerative sygdomme, som er det område, der hårdest belaster udgifterne til sundhedsvæsenet, er der stadig ikke fundet effektive og helbredende behandlingsformer.
We still lack effective treatments and cures in the important field of chronic degenerative diseases, which impose the heaviest burden on public health spending.
Der er stadigvæk store forskningsområder, som ikke er undersøgt inden for områder som immunologi, tropesygdomme, AIDS og genetiske sygdomme.
Wide fields of investigation are still opening up to researchers in the fields of immunobiology, tropical diseases, AIDS and gene therapy.
Disse forskningsområder er særligt usikre og sårbare, idet man sjældent på forhånd kan være sikker på, at der opnås et resultat, eller at investeringerne bliver dækket.
These fields are particularly exposed and vulnerable, because success, or even a return on investment is rarely assured.
Det bliver derfor alt for dyrt at finde frem til en behandling, idet en privat virksomhed ikke tør kaste sig ud i den fornødne forskning, produktionsinvesteringer og vanskelige ansøgningsbestemmelser for at kunne opnå en tilladelse til at markedsføre et sådant produkt. For visse forskningsområder, som den brede offentlighed anser for at være særligt vigtige, såsom kræft, AIDS, muskelsvind og sklerose er det nogenlunde let at få offentlig støtte, men dette er ikke tilfældet for de fleste andre sygdomme.
A whole series of diseases (about 5,000 have been identified) are described as 'orphan', because they are too rare, or because developing a treatment for them would be too costly for a private company to venture investing the time and money needed to research, fulfil marketing authorisation requirements for, and produce such a treatment WhUst state support may be obtained fairly easUy for research in fields which the general public recognises as important e.g. cancer and AIDS, cystic fibrosis and multiple sclerosis, this is not the case for most other such diseases.
Den offentlige sygesikring og udgifterne til lægemidler
Social security and pharmaceutical spending
På baggrund af den økonomisk vanskelige situation og i overgangsfasen henimod den økonomiske og monetære union er alle medlemsstater i stadig stigende grad optaget af at styre de offentlige udgifter til sundhedsvæsenet.
In a difficult economic context and in the transition phase towards Economic and Monetary Union, keeping health care cost under control is of increasing concern for all Member States.
Men en nedskæring af den kollektive finansiering af udgifterne til sundhedsvæsenet (udgjorde mellem 70% og 90% af udgifterne afhængig af medlemsstaten, i 1991) vil kunne medføre store uligheder alhængig af indkomstniveauet med hensyn til adgang til lægebehandling og medicin, på et tidspunkt, hvor europæerne lægger stor vægt på solidaritet i forbindelse med de finansielle risici ved sygdom, som er en væsentlig bestanddel af deres sociale system.
A reduction in the share of health care spending which is collectively financed (between 70% and 90% according to the Member States) could result in important inequalities based on revenue in terms of access to health care and medical care, in a context where European citizens remain, as regards the financial risk involved with disease, deeply attached to the principle of solidarity, which is at the very heart of their social system.
Den samlede stigning i sundhedsudgifterne er en følge af de store tekniske og videnskabelige fremskridt, der har fundet sted, bla. på lægemiddelområdet, men også som følge af befolkningens aldring og den udvidede dækning via den offentlige sygesikring.
The overall increase in health spending is attributable partly to impressive scientific and technical progress particularly in the pharmaceutical field but also to population ageing and to the extension of social security cover.
I 1990 var det offentliges sundhedsudgifter i Europa på 330 mia ECU i henhold til OECD.
OECD figures show that Europe spent ECU 330 biUion on public health in 1990.
Med hensyn til sygebehandling og lægemiddelforbrug i særdeleshed, er de europæiske borgeres forventninger store og har i mange år bygget på princippet om social solidaritet og håbet om en fortsat forbedring af livskvaliteten.
The enormous health care expectations óf European citizens (and hence their pharmaceutical consumption) stem from their deep-rooted belief in social solidarity and hope for continuous improvements in the quality of life.
Lægemidlernes andel af de samlede sundhedsudgifter udgør mellem ca. 10% og mere end 20% afhængig af medlemsstaten (i 1990 i henhold til OECD).
The share of pharmaceutical expenditure in total social security spending ranges from nearly 10% to more than 20% in the Member States (in 1990, according to OECD).
I sygeforsikringens udgifter er lægemidlernes andel relativ lille, ca. 16% i gennemsnit, og der er endda tendens til, at denne andel er faldende i forhold til de stigende hospitalsudgifter.
As a share of health insurance spending, it averages only about 16%, and this share is in relative dechne, compared with rising expenditure on hospital care.
Lægemidler er et vigtigt behandlingsinstrument og har i visse tilfælde et bedre cost­benefit forhold end andre behandlingsformer.
The medicinal product is still the therapeutic tool of choice which in some circumstances achieves a better cost/benefit ratio than other treatments.
De kan bidrage til besparelser inden for andre sundhedssektorer og til at forbedre lægebehandlingen.
It can allow savings to be made in other health sectors, and helps to improve medical care.
Forbruget af lægemidler ligger i de fleste industrialiserede lande på ca 1% af bruttonationalproduktet, men forskellene med hensyn til forbrug samt prisniveauet for lægemidler er meget stort i Europa.
Although in most industrialised countries pharmaceutical consumption accounts for about 1% of gross domestic product, consumption volumes and medicinal product prices still differ widely from one EC Member State to the next.