natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den regionale vandforsyningstjeneste havde ikke ret til at forlange, at vandforsyningsvirksomhederne refunderede de betalinger, der var foretaget inden for rammerne af vandforsyningsaftalen (artikel 22 i GWB. sammen med artikel 138 i BGB; artikel 22. stk. 4 og 5. artikel 103 i GWB; artikel 82 sammen med artikel 134 i BGB).
The regional water distribution body is not entitled to ask water distribution firms to reimburse payments made under the water supply contract (Section 22 of the GWB in conjunction with Article 138 of the Civil Code; Sections 22(4) and (5) and 103 of the GWB; Article 82 EC read in conjunction with Article 134 of the Civil Code).
Den kontrakt om tjenesteydelser, der var indgået med »Duales System« om etablering og drift af et system til indsamling og sortering af brugt industriemballage udgør en overtrædelse af artikel 1 i GWB og artikel 81 .
The services contract concluded in connection with the Duales System for the setting-up and operation of a system for collecting and sorting waste commercial packaging infringes Section 1 of the GWB and Article 81 EC.
Intet påbud om. at forsikringsselskabet, når det stiller erstatningskørctøjer til rådighed, ophører med at fakturere sine tjenesteydelser pá grundlag af egne prislister, da sagsøgeren ikke er direkteberørt.
No injunction can be granted against an insurer which, in respect of replacements for crashed vehicles, charges for its services on the basis of its own price lists, as the applicant is not subject to the legal provision in question.
Førsteinstansretten i Düsseldorf, dom af 29.04.1998, re-f.: 12 O (Kart) 95/97 P-057/97 Langnese-Iglo GmbH, Hamburg Kioland GmbH & Co. KG. Mühlheim u.a Tilskyndelse til kontraktbrud fra sagsøgtes side; denne havde fået kioskindchavernc til at ophæve deres kontrakt, idet han med urette hævdede, at de kontrakter, de havde indgået med sagsøgeren, var i strid med konkurrenceretten (artikel 1 i den tyske lov om illoyal konkurrence — UWG: artikel 81 og 82 lovdekret 1984. 83).
DuÈsseldorf Regional Court, judgment of 29 April 1998, 12 O (Kart) 95/97 P-057/97 Langnese-Iglo GmbH, Hamburg Kioland GmbH & Co. KG. MuÈhlheim, and others Incitation to breach of contract by the defendant, who had caused kiosque operators to terminate their contract by wrongly stating that the contracts they had concluded with the defendant infringed competition law (Article 1 of the German law on unfair competition Ð UWG; Articles 81 and 82 EC; Commission Regulation No 83/1984).
10 Førsteinstansretten i München I. dom af 29.04.1998. réf.: 7 HKO 17070/96 29.04.1998 HEL A Kosmetik Handels GmbH & Co. Parfumerie KG; München Calvin Klein Cosmetic Vertriebs GmbH. Wiesbaden Sagsøgeren havde ret til at få leveret kosmetikprodukter på grundlag af den aftale om levering af kosmetik til lager, der sædvanligvis blev indgået mellem sagsøgte og detailhandlerne (artikel 81. stk. 1. sammen med artikel 823. stk. 2. og artikel 249. første punktum, i BGB).
A Kosmetik Handels GmbH & Co. ParfuÈmerie KG; Munich Calvin Klein Cosmetic Vertriebs GmbH, Wiesbaden The applicant has a right to be supplied with cosmetic products under the warehouse supply contract habitually concluded between the defendant and retailers (Article 81(1) EC read in conjunction with Article 823(2) and the first sentence of Article 249 of the Civil Code).
Hverken artikel 82 eller artikel 26, stk. 2. i GWB giver sagsøgeren ret til at indtage pladsen som tjenesteyder (»into-plane«) eller præsentere sig som leverandør af groundhandlingtjenester i München Lufthavn.
Neither Article 82 EC nor Section 26(2) of the GWB authorises the applicant to replace a provider of `into-plane' services or to act as an additional provider of handling services at Munich airport.
Den i artikel 81, stk. 1, omhandlede beskyttelse sammenholdt med artikel 825 i BGB. garanterer ikke en leveringsret den tyske højesteret afsagde kendelse om relevansen af et løfte om aftale for retten til at få leveret kosmetikprodukter til lager (artikel 26. stk. 2. sammenholdt med artikel 35 i GWB).
The protection provided by Article 81(1) EC read in conjunction with Article 823 of the Civil Code does not guarantee a right of supply. The Federal Court of Justice delivered judgment on the relevance of precontractual conduct to a right to be supplied with cosmetic products (Section 26(2) read in conjunction with Section 35 of the GWB).
13 Højesteret, dom af 12.05.1998. réf.: KZR 25/96 P-061/95 Zentral-Droguerie Meldinger GmbH. München Biotherm Kosmetik GmbH, Bonn
13 Federal Court of Justice, judgment of 12 May 1998, KZR 25/96 P-061/95 Zentral-Droguerie Meidinger GmbH, Munich Biotherm Kosmetik GmbH, Bonn
Den i artikel 81. stk. 1, omhandlede beskyttelse sammenholdt med artikel 823 i BGB garanterer ikke en leveringsret: heller ikke artikel 26. stk. 2. sammenholdt med artikel 35 i GWB. giver sagsøgeren ret til at få leveret, da han ikke var kontraktligt bundet til at aftage et produktsortiment og/eller et mærkevaresortiment.
The protection provided by Article 81(1) EC read in conjunction with Article 823 of the Civil Code does not guarantee a right of supply; similarly, Section 26(2) read in conjunction with Section 35 of the GWB does not give the applicant the right to be supplied as he is not dependent on a particular range of products and/or leading manufacturers.
Den i artikel 81. stk. 1. omhandlede beskyttelse sammenholdt med artikel 823 i BGB. garanterer ikke en leveringsret højesteret har udtalt sig om relevansen af et løfte om aftale for retten til at få leveret kosmetikprodukter til lager (artikel 26. stk. 2. sammenholdt med artikel 35 i GWB).
The protection provided by Article 81(1) read in conjunction with Article 823 of the Civil Code does not guarantee a right of supply; the Federal Court of Justice delivered judgment on the relevance of precontractual conduct to the right to be supplied with cosmetic products (Section 26(2) read in conjunction with Section 35 of the GWB).
London/GB; 2 VIAG Interkom GmbH & Co. 1. Deutsche Telekom AG Bonn; 2. ATLAS Deutschland Domstolen fastslog, at de sagsøgte, hvis fælles virksomhed. »Global One«, havde påbegyndt sineforretninger før ikrafttrædelsen af Kommissionens afgørelse om fritagelse, skulle betale skade serstatning til sagsøgerne (artikel 81).
VIAG Interkom GmbH & Co. 1. Deutsche Telekom AG Bonn; 2. ATLAS Deutschland The defendants, whose joint venture `Global One' had started trading before the Commission exemption decisions entered into force, were ordered to pay compensation to the applicants (Article 81 EC).
Sagsøgeren kunne ikke kræve en nedsættelse af de priser på elektricitet, der var fastsat på hing sigt ved aftale med sagsøgte, efter at denne havde tilbagekøbt det lokale elektricitetsfordclingsanlæg (artikel 26. stk. 2. og artikel 35 i GWB. artikel 81. 82 og 86).
The applicant may not obtain a reduction in longterm electricity prices agreed with the defendant after the acquisition of the local electricity distributor by the latter (Sections 26(2) and 35 of the GWB, Articles 81, 82 and 86 EC).
17 Appeldomstolen i Düsseldorf, dom af 11.08.1998. réf.: U (Kart) 3/98 P-042/98 Hetzel GmbH & Co. KG. Rudersberg-Steinenberg Duales System Deutschland GmbH. Köln Erklæring om gyldighed af en licensaftale, ifølge hvilken der skal betales for anvendelsen af »green points«, også for emballage, som ikke sælges til private eller til små virksomheder (artikel 26, stk. 2, i GWB. artikel 81).
17 DuÈsseldorf Higher Regional Court, judgment of 11 August 1998, U (Kart) 3/98 P-042/98 Hetzel GmbH & Co. KG, Rudersberg-Steinenberg Duales System Deutschland GmbH, Cologne Validity of a licensing agreement which provides that use of the `Green Dot' must be subject to payment of a fee, also in the case of packaging not sold to individuals and small firms (Section 26(2) of the GWB, Article 81 EC).
Intet påbud om ophør med fastsættelse al' faste beløb, da sagsøgeren ikke var berørt af samhandelen mellem medlemsstaterne, og sagsøgte ikke udgjorde en virksomhed (artikel 81 og 82, artikel 1004 og 823 i BGB. artikel 1 i den tyske lov om illoyal konkurrence).
No injunction can be granted for breach of Articles 81 and 82 EC in respect of the determining of fixed sums as the applicant is not concerned by trade between Member States and the defendant is not an undertaking (Articles 81 and 82 EC, Articles 1004 and 823 of the German Civil Code, Section 1 of the Law on unfair competition).
19 Appeldomstolen i Düsseldorf, dom af 28.08.1998, réf.: U (Kart) 19/98 P-054/98 Procter & Gamble GmbH. Schwalbach am Taunus AOK Rheinland. Düsseldorf En producent af medicinsk udstyr opnåede, at sygekassernes centrale organisationer ophørte med at fastsætte et fast beløb (artikel 823. stk. 2. og (ved analogi) artikel 1004 i BGB. sammenholdt med artikel 81, stk. 1 og 2. foreløbig afgørelse)
19 DuÈsseldorf Higher Regional Court, judgment of 28 August 1998, U (Kart) 19/98 P-054/98 Procter & Gamble GmbH, Schwalbach am Taunus AOK Rheinland, DuÈsseldorf The medical supplies manufacturer was successful in its action to prevent central sickness insurance funds from determining a fixed amount (Articles 823(2) and 1004 (by analogy) of the Civil Code, read in conjunction with Article 81(1) and (2) EC; injunction).
Sagsøgeren kunne ikke kræve af sygekassernes centrale organisationer (sagsøgte), at de undlod at nedsætte de faste beløb, eftersom sagsøgte ikke havde status af virksomhed, og sagsøgeren ikke var direkte berørt (artikel 81 sammenholdt med artikel 35 i GWB og artikel 823 og 1004 i BGB).
The applicant may not compel central sickness insurance funds (defendant) not to adjust the fixed amount, as the defendant is not an undertaking and the applicant is not statutorily affected (Article 81 EC read in conjunction with Section 35 of the GWB and Articles 823 and 1004 of the Civil Code); leave to appeal.
Domstolenes afgørelser i 1998 havde stor betydning for anvendelsen af konkurrenceretten.
In 1998 the decisions of the courts were of decisive importance to the application of competition law.
En dom afsagt af forfatningsdomstolen (»Verfassungsgerichtshof«) ophævede således en bestemmelse i apotekerloven, som fastsatte en forpligtelse til at afstemme etableringen af nye apoteker efter antallet af indbyggere, med den begrundelse, at en sådan forpligtelse var i strid med retten til fri erhvervsudøvelse.
A judgment by the Constitutional Court (Verfassungsgerichtshof) had the effect of abolishing a provision of the law on pharmacies which regulates the number of new pharmacies according to the number of inhabitants on the ground that the requirement was contrary to the freedom to pursue an occupational activity.
Med denne afgørelse skulle konkurrencen i apotekersektoren blive styrket.
The judgment should lead to greater competition in the pharmacy sector.
Førsteinstansretten (»Landesgericht«) i Korneuburg traf en strafferetlig afgørelse i en sag om bedrageri vedrørende indgåelse af kontrakter om anlægsarbejder og prisaftaler: retten kunne i den konkrete sag dokumentere, at bedrageriet havde forårsaget et direkte tab på flere mio. ATS.
The Korneuburg Regional Court (Landesgericht) handed down a criminal law decision in a case of fraud in public works contracts and price fixing: it was able to prove that the fraud had caused direct harm amounting to several million schillings.
Ved denne afgørelse blev de gældende sanktioner for svig (indtil 10 års frihedsberøvelse og skade serstatning) ligeledes anvendt på prisaftaler, hvilket indebar en de facto styrkelse af konkurrence retten.
Through the decision, the penalties in force for cases of fraud (up to ten years of imprisonment and payment of damages) were also applied to the price-fixing cartels, thus effectively strengthening competition law.
Anklagemyndigheden i Wien og Korneuburg rejste tiltale mod prisaftaler, der var indgået i forbindelse med indkaldelsen af bud vedrørende anlægsarbejder: en byggevirksomhed, der svigagtigt havde erhvervet eller købt lister over deltagerne i udbuddet, henvendte sig under hånden til potentielle konkurrenter og forhøjede dernæst priserne.
The Vienna and Korneuburg public prosecution departments instituted proceedings against price-fixing cartels created for invitations to tender for public works contracts: a building firm had been illegally obtaining or purchasing lists of tendering firms, approaching potential competitors and the n increasing the prices.
De virksomheder, som ikke blev udvalgt, modtog en avance på 1 % af transaktionens værdi, finansieret ved fiktive fakturaer.
The firms not selected received payments amounting to 1% of the transaction, financed by bogus invoices.
Ved undersøgelser på stedet, som finanspolitiet gennemførte samtidig i mere end 80 virksomheder, — før udløbet af fristen for indgivelse af bud -. blev der fundet dokumenter, der indeholdt navnene på tilbudsgiverne samt den tilbudte pris.
When the financial police carried out on-the-spot investigations simultaneously in over 80 firms, documents were found containing, before the end of the tender deadline, the names of tenderers and the amounts of their bids.
Af andre dokumenter fremgik det. at byggevirksomheden SBG på konkurrerende virksomheders vegne havde beregnet prisen på byggekontrakterne.
Other documents showed that the building firm in question, SBG, had calculated the amount of building bids on behalf of competitors.
I alt 22 personer blev anklaget.
In all, 22 persons were committed to trial.
Direktøren for SBG blev idømt syv års fængsel for bedrageri og en bøde på 30 mio. ATS: såfremt dette beløb ikke blev betalt, kunne han idømmes yderligere et års fængsel.
The director of SBG was sentenced to seven years imprisonment for fraud and was fined ATS 30 million; nonpayment of the fine entails a possible extra year of imprisonment.
Alle de personer, der havde fremsendt lister over bydende, fik en betinget dom på mellem seks og otte måneder for krænkelse af tavshedspligten.
The persons who supplied lists of tenderers were given suspended prison sentences of between six and eight months for breach of confidentiality.
De forskellige domme er endnu ikke eksigible.
None of the sentences has as yet been enforced.
De forurettede kommuner kræver, at tilbudsgiverne tilbagebetaler dem et beløb svarende til det lidte tab:
The injured municipalities demanded repayment of damages by the tenderers; substantial amounts have already been paid.
Anklagemyndigheden har hertil svaret, al ved indgåelse af aftaler mellem virksomheder i forbindelse med udbud vedrørende offentlige kontrakter, er der tale om vildledning af tilbudsgiverne med hensyn til eksistensen af en konkurrencesituation, da følgerne heraf er. at udbuddet kan annulleres, og de pågældende virksomheder som oftest slettes af listen over godkendte entreprenører.
The prosecutor's office replied that, in cases of agreements between firms concerning public contracts, tenderers would be misled into believing that competition existed; if such cartels or agreements became public knowledge, the tendering procedure was cancelled and the firms concerned were usually removed from the list of approved entrepreneurs.
Følgelig er der. i den udstrækning et tab kan dokumenteres, tale om svig. og ophavsmanden kan idømmes en fængselsstraf på op til ti ar.
As a result, to the extent that the existence of injury could be proved, fraud had been committed and the perpetrator was liable to a period of imprisonment of up to 10 years.
Flere sager, der var indbragt for de nationale (handels)domstole, vedrørte den direkte anvendelse al EF­traktatens artikel 81 og/eller artikel 82 på salgs­ og serviceaftaler om motorkøretøjer.
Several cases before the national (commercial) courts concerned the direct application of Article 81 and/or Article 82 of the EC Treaty to motor vehicle distribution agreements.
Ved afgørelse 40bl65/98 af 30. juni 1998 kendte den østrigske højesteret (»Oberster Gerichtshof«) således for ret. al et leasingselskab, der var medlem af et salgsnet i motorkøretøjssektoren med en markedsandel på over 20 %, og som havde indgået vedligeholdelsesaftaler om ca. 8 000 køretøjer, ikke har en dominerende stilling, for så vidt angår reparation af disse køretøjer, og at en tilbagekaldelse al' ordrer afgivet til en virksomhed, som ikke længere er medlem af salgsnettet. ikke udgør en boykot.
In its Decision 4Ob165/98 of 30 June 1998, the Supreme Court (Oberster Gerichtshof) held that a leasing company belonging to an automotive group with a market share in excess of 20%, which concluded maintenance contracts involving some 8 000 vehicles, did not have a dominant position as regards the repair of its vehicles, and
Også andre sager drejede sig om den direkte anvendelighed af EF­traktatens artikel 81 og 82 (f.eks. OBH 20b237/98 al'24.9.1998.
APPLICATION OF THE COMPETITION RULES IN THE EUROPEAN UNION that the cancellation of orders given to a firm which was no longer a member of the vehicle distribution system did not constitute a boycott.
Sagen drejede sig om. at en monopolvirksomhed havde nægtet at stille et onlineanlæg til registrering af lotto til rådighed for el tobaksudsalg.
The case concerned a firm holding a monopoly which had refused to provide a newsagent with the on-line equipment needed to register lottery tickets.
I en sag. hvor et filmdistributionsselskab med en dominerende stilling nægtede at levere til en bestemt biograf, henvistes der bl.a. til EF­traktatens artikel 82 sammenholdt med princippet om »god forretningsetik« som omhandlet i loven om illoyal konkurrence (40b214/97).
In a case concerning the refusal of a film distribution company in a dominant position to supply a cinema, the reasoning concerned inter alia Article 82 of the EC Treaty, together with the accepted principle of morality within the meaning of the law on unfair competition (4Ob214/97).
Domstolen fastslog, at leveringsnægtelsen i sig selv udgjorde en overtrædelse af loven om illoyal konkurrence.
The court concluded that the refusal to supply was in itself an infringement of the law on unfair competition.
Her skal nævnes to domme afsagt af den franske højesteret (Cour de Cassation), som stadfæster EF­Domstolens retspraksis.
Two judgments delivered by the Court of Cassation, which uphold the case-law of the Court of Justice, are noteworthy.
I den første sag2"" henviste den franske højesteret EF­Domstolens dom af 17. februar 1993 i sagen CAMULRAC og CANCAVA. ifølge hvilken ORGANIC, et organ, der forvalter ordningen vedrørende solidariske arbejdsmarkedsbidrag (CSG), udelukkende varetager en social funktion og dermed ikke er en virksomhed som omhandlet i artikel 81 og 82.
In the first case,260 the Court applied the case-law of the Court of Justice of 17 February 1993 in Camulrac and Cancava, according to which Organic, a body managing the recovery of the social contribution to the solidarity fund (CSG), fulfils a purely social function and is therefore not an undertaking within the meaning of Articles 81 and 82.
I den anden sag stadfæstede2, > lden franske højesteret appeldomstolen i Paris' anvendelse af ·■ tie minimis «­reglen i en sag vedrørende en leverandør af luksusprodukter, hvis vertikale distributions­aftale anfægtedes.
In the second case,261 the Court of Cassation upheld the application by the Paris Court of Appeal of the de minimis rule in proceedings concerning a supplier of luxury products and its vertical distribution agreement.
Den omhandlede leverandør havde kun en markedsandel p/i 0,5%.
The supplier held a market share amounting to only 0.5%.
Højesteret vurderede, at den omstændighed, at aftalen ikke var blevet anmeldt til Kommissionen, ikke havde følger for dens tilladelighed i henhold til artikel 81.
The Court of Cassation found that the fact that the contract had not been notified to the Commission was not relevant to the lawfulness of the contract under Article 81.
Nationale dommeres afgørelser
Decisions of national courts:
I dom nr. 791 af 11. juli 1998 (vedrørende den af advokaternes nationale råd fastsatte tarif (Consiglio Nazionale Forense), afsagde appeldomstolen i Torino (»Corte d'Appello di Torino«) en kendelse om annullation af en tarif for advokater, som i henhold til loven fastsættes af advokaternes nationale råd og godkendes ved ministerielt dekret, idet den fandtes at være i modstrid med artikel 10 og 81, stk. 1.
In its judgment No 791 of 11 July 1998 (relating to the tariffs of the national Bar Council (Consiglio Nazionale Forense), the Turin Court of Appeal (Corte d'Appello di Torino) annulled the tariff of legal fees which, in accordance with the law, had been drawn up by the Bar Council and approved by Ministerial decree, on the ground that it was contrary to Articles 10 and 81(1).
Appeldomstolen vurderede under henvisning til EF-Domstolens dom af 18. juni 1998 i sag C-35/96.
The Court of Appeal had in particular considered, on the basis of the Court of Justice judgment in Case C-35/96 (Commission v Italian Republic) (customs agents), that the activity of lawyers falls within the concept
Kommissionen vs. Den Italienske Republik (toldklarerere), at advokatvirksomhed henhører under begrebet virksomhed som omhandlet i traktatens artikel 81. stk. 1. og at advokaternes nationale råd må sidestilles med en sammenslutning af virksomheder.
355 of undertaking for the purposes of the application of Article 81(1) of the Treaty and regarded the national Bar Council as an association of undertakings.
Anmodninger om præjudiciel afgørelse
References for preliminary rulings:
I 1998 blev der vedtaget fire anmodninger om præjudiciel afgørelse' ved EF-Domstolen efter traktatens artikel 234 vedrørende foreneligheden med artikel 81.
In 1998, four orders for references to the Court of Justice for preliminary rulings under Article 234 of the EC Treaty were adopted.
82 og 86 af nationale bestemmelser eller virksomhedspraksis2
They concerned the compatibility of national rules or of the conduct of certain firms with Articles 81, 82 and 86 of the Treaty.263
Det er især relevant at nævne en kendelse fra appeldomstolen i Torino, som rejser spørgsmålet om anvendeligheden af artikel 82 på bilfabrikanters praksis vedrørende udøvelse af industriel og intellektuel ophavsret, for så vidt angår egne reservedele.
One of the cases concerned was a question by the Turin Court of Appeal concerning the applicability of Article 82 of the Treaty to motor vehicle manufacturers exercising industrial and intellectual property rights over their own spare parts.
De nederlandske domstole har anvendt EU's konkurrenceret i nedennævnte beslutninger.
The Dutch courts applied Community competition law in the following decisions.
Det skal bemærkes, at også når de anvender den nye konkurrencelov, fortolker de nederlandske dommereartikel 81 øg 82. da den nederlandske lov er udformet efter samme model som ELJ's konkurrenceregler.
It should be noted that, even where the Dutch courts apply the new Competition Act, they interpret Articles 81 and 82 as the Dutch act is based on the Community competition rules.
Foreløbig afgørelse: bestemmelse om konkurrenceforbud i en aftale om overtagelse al' en virksomhed i champignons- og asparges-sektoren ikkc-uforcnelighed med artikel 81, stk. 1; i medfør af artikel 2 i forordning nr. 26 finder artikel 81. stk. I, ikke anvendelse på sådanne aftaler.
Application for interim measures; non-compete clause in a contract for the acquisition of a mushroom and asparagus business; no in compatibility with Article 81(1); under Article 2 of Regulation No 26, Article 81(1) is not applicable to such agreements.