natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Måling af parametre vedrørende drift: i) kontinuerlig måling og registrering af gassernes temperatur i det område, hvor de i artikel 4, stk. 1, opstillede krav er opfyldt ii) passende efterprøvning, mindst én gang efter en eventuel tilpasning af anlægget og under alle omstændigheder inden den 1. december 1995, af røggassens opholdstid ved mindstetemperaturen på 850 °C, som fastsat i artikel 4, stk. 1, og under de for anlægget mest ugunstige driftsforhold.
(ii) the reference time of the combustion gases at the minimum temperature of 850° C specified in Article 4 (1), under the most
Resultaterne af de i stk. 1 omhandlede målinger henføres til følgende betingelser: temperatur 273 K, tryk 101,3 kPa, 11% oxygen eller 9% CO2, tør gas.
— temperature 273 K, pressure 101.3 kPa, 11% oxygen or 9% CO2, dry gas.
De kan dog i tilfælde af anvendelse af artikel 3, stk. 2, henføres til følgende betingelser: temperatur 273 K, tryk 101,3 kPa, 17% oxygen, tør gas.
— temperature 273 K, pressure 101.3 kPa, 17% oxygen, dry gas.
Alle måleresultater registreres, bearbejdes og fremlægges, således at myndighederne i henhold til de nærmere bestemmelser, som de har fastlagt, kan efterprøve, om kravene overholdes.
All the measurement results shall be recorded, processed and presented in an appropriate fashion so that the competent authorities can verify compliance with the conditions laid down, in accordance with procedures to be decided upon by those authorities.
Procedurerne samt metoderne for og udstyret til prøveudtagning og måling, der anvendes for at opfylde de i stk. 1 fastsatte betingelser, såvel som prøveudtagnings- eller målesteder, skal forudgodkendes af de kompetente myndigheder.
The sampling and measurement procedures, methods and equipment used to satisfy the obligations imposed by paragraph 1 and the location of the sampling or measurement points shall require the prior approval of the competent authorities.
For så vidt angår rensningsanordningerne fastsætter myndighederne det maksimalt tilladte tidsrum for teknisk set uundgåelige driftsstop, hvorunder udledningernes indhold af luftforurenende stoffer, som disse anordninger skal reducere, overskrider de fastsatte grænseværdier. I tilfælde af driftsstop i rensningsanordningerne skal driftslederen nedsætte eller indstille driften af anlægget så hurtigt, som det er gennemførligt, og det indtil den normale drift kan genoprettes.
The competent authorities shall lay down the maximum permissible period of any technically unavoidable stoppages of the purification devices during which the concentrations in the discharges into the air of the substances which these devices are intended to reduce exceed the limit values laid down.
Udledningernes indhold af støv i de i første afsnit nævnte tidsrum må under ingen omstændigheder overstige 600 mg/Nm3, og alle de øvrige betingelser, navnlig forbrændingsbetingelserne, skal overholdes.
The dust content of the discharges shall under no circumstances exceed 600 mg/nm3during the periods referred to in the preceding subparagraph and all the other conditions, in particular the combustion conditions, shall be complied with.
Med forbehold af bestemmelser vedrørende forretningshemmeligheder skal oplysninger om de forpligtelser, der i henhold til dette direktiv pålægges for så vidt angår bestående forbrændingsanlæg, og om resultaterne af de i artikel 5 og 6 foreskrevne kontrolmålinger stilles til rådighed for offentligheden, i henhold til hensigtsmæssige fremgangsmåder og nærmere bestemmelser, der fastlægges af de kompetente myndigheder.
In accordance with appropriate procedures and in the form decided upon by the competent authorities, information on the obligations imposed in respect of existing incineration plants pursuant to this Directive and on the results of the controls provided for in Articles 5 and 6 shall be made available to the public, subject to respect of provisions applicable in respect of commercial secrecy.
Medlemsstaterne træffer de fornødne foranstaltninger til, at myndighederne efterprøver, om bestående forbrændingsanlæg overholder kravene i henhold til dette direktiv.
Member States shall take the necessary measures to ensure that compliance with the conditions imposed on existing incineration plants pursuant to this Directive is verified by the competent authorilies.
Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv inden den 1. december 1990. De underretter straks Kommissionen herom.
Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive by 1 December 1990.
MEDDELELSE TIL RÅDET OG PARLAMENTET FRA KOMMISSIONEN fjV EF-STRATEGI FOR AFFALDSFORVALTNING'
COMMUNICATION from the Commission to the Council and to Parliament
DET FØRSTE STRATEGISKE HOVEDPUNKT: FOREBYGGELSE A. Teknologibaseret forebyggelse B. Produktbaseret forebyggelse
FIRST STRATEGIC GUIDELINE: PREVENTION A. Prevention by technologies B. Prevention by products
ANDET HOVEDPUNKT: GENANVENDELSE
SECOND GUIDELINE: RECYCLING AND REUSE
FJERDE HOVEDPUNKT: REGULERING AF TRANSPORTEN AF AFFALD
FOURTH GUIDELINE: REGULATION OF TRANSPORT
FEMTE HOVEDPUNKT: UDBREDENDE FORANSTALTNINGER
FIFTH GUIDELINE: REMEDIAL ACTION
AFFALDSFORVALTNING I ET FÆLLESSKAB UDEN INDRE GRÆNSER
WASTE MANAGEMENT IN A COMMUNITY WITHOUT INTERNAL FRONTIERS
Strategien for Affaldsforvaltning opstiller principper, politiske målsætninger og foranstaltninger, som Kommissionen har til hensigt at følge ved udarbejdelsen af forslag til lovgivning og andre aktiviteter i de følgende år.
The Waste Management Strategy sets out principles, policy objectives, and actions which the Commission intends to follow in developing proposals for legislation and other activities in subsequent years.
Der er tale om en hensigtserklæring, som følgelig ikke er bindende, hverken for Kommissionen eller for medlemsstaterne.
It is a statement of intent, and therefore not legally binding on the Commission or the Member States.
Den blev godkendt af Rådet ved dets Resolution af 7. maj 1990 om affaldspolitik (EFT C 122, 18. 5. 1990, s. 2). (Red)
It was endorsed by the Council in its resolution of 7 May 1990 on waste policy (OJ C 122, 18.5.1990, p. 2).
EN EF-STRATEGI FOR AFFALDSFORVALTNING
A COMMUNITY STRATEGY FOR WASTE MANAGEMENT
Affaldsforvaltning indebærer en række specifikke og relativt komplekse problemer. Affald er en potentiel forureningskilde, men kan ligeledes være en "sekundær" naturressource.
The problems to which waste gives rise are both specific and relatively complex: waste is not only a potential source of pollution but can also constitute 'secondary' natural resources.
Myndighedernes indsats på affaldsområdet henhører således under miljøpolitikken, men også under andre områder, f.eks. den økonomiske politik, forsknings-og teknologipolitikken og forbrugerpolitikken.
Action required of the authorities in relation to waste therefore concerns environment policy but is relevant to other policies as well, in particular economic, technology and consumer-affairs policies.
I denne forbindelse rejser der sig en række spørgsmål med hensyn til valget af bortskaffelsesmetoder og reglerne for affaldets bevægelser på det fremtidige indre marked.
In this context questions arise concerning preferred disposal rates and the rules governing the movements of waste as the internal market opens up.
Af bortskaffelsesmulighederne skal først og fremmest nævnes genanvendelse, forbrænding og deponering på losseplads.
The main disposal rates are recycling, incineration and landfill.
Valget af bortskaffelsesmetode har direkte konsekvenser af økonomisk og miljømæssig art.
The choice of priorities will have direct economic and environmental consequences
Dette spørgsmål er så meget vigtigere, som medlemsstaterne for tiden har afvigende holdninger til affaldsforvaltning. Kendsgerningerne viser, at transport af affald mellem medlemsstaterne i de fleste tilfælde er motiveret af økonomiske betragtninger, ofte på bekostning af miljøet.
It follows, given the close interdependence between waste management and a wide range of industrial and commercial activities, that in the absence of a Community concept of waste management, the environment would suffer: and what is more, the completion of the internal market would be put at risk as distortions to competition, unwarranted investment shifts and even market segmentation occurred.
Disse punkter ridses op i nærværende meddelelse, og herved imødekommes bl.a. et ønske fremsat af Europa-Parlamentet så tidligt som i 1984 i den beslutning, der blev truffet efter affæren med affaldstønderne fra Seveso (EFT C 127 af 14. 5. 1984, s. 67).
This is the aim of this communication, which responds, in particular, to the wish expressed by the European Parliament as long ago as 1984 in the resolution it adopted in the wake of the peregrinations of the waste from the Seveso disaster (OJ C 127 of 14 May 1984, p. 67).
Den første række foranstaltninger skal knyttes til de aktioner, der er fastsat i det fjerde handlingsprogram på miljøområdet.
Council1. Nuclear waste is not covered; the problems peculiar to it demand a rather different approach, discussed in a recent communication to the Council2.
Kommissionen agter at fremsætte et direktivforslag herom inden udgangen af 1989.
The Commission will put up a proposal for a Directive before the end of the year.
Det er så godt som umuligt at vurdere omfanget af affald, der frembringes i Fællesskabet, bl.a. fordi medlemsstaterne ikke anvender de samme betegnelser.
It is extremely difficult, if not impossible, to estimate the quantity of waste produced in the Community, particularly because of the lack of a single nomenclature used by the Member States. In a 1987 report3, Parliament's
I en betænkning fra 19873fra Parlamentets miljøudvalg skønnes det samlede omfang at ligge på omkring 2,2 mia tons.
Committee on the Environmemt refers to a total quantity of around 2 200 million tonnes.
Det skønnes, at gennemsnitlig 60% af husholdningsaffaldet i de fleste medlemsstater ender på lossepladsen, 33% forbrændes og ca. 7% komposteres. Derimod genanvendes over 60% af industriaffaldet og 95% af landbrugsaffaldet.
A breakdown of waste by source shows that, on average, in the majority of the Member States 60% of household waste is dumped, 33% is incinerated and some 7% is composted, whereas over 60% of industrial waste and 95% of agricultural waste are reused.
Den mængde affald, der deponeres på lossepladser, er således langt fra ubetydelig og udgør et samfundsøkonomisk tab.
It is clear from these figures that a significant proportion of waste is simply dumped and is a wasted economic asset.
Dette forhold, kombineret med de mængder affald, der· hvert år eksporteres uden for Fællesskabet (affald, der forbrændes og dumpes i havet, og affald, der deponeres på lossepladser i tredjelande), viser klart, at der er behov for flere bortskaffelsesanlæg i Fællesskabet, navnlig forbrændingsanstalter.
It is evident, from this conclusion and the quantity of waste exported each year outside the Community (waste incinerated or dumped at sea or dumped in nonmember countries) that there is a lack of disposal plants within the Community, particularly incineration plants.
Hele rækken af aktiviteter i forbindelse med affaldsbehandling, der omfatter virksomheder for bortskaffelse, behandling, genanvendelse og afsætning af affald, beskæftigede allerede i 1982 over 2 mio mennesker i Fællesskabet og repræsenterede en årlig omsætning på mellem 100 og 200 mia ECU4. Disse tal viser affaldsforvaltningens økonomiske betydning.
The waste treatment sector, which covers the disposal, treatment, recycling and sale of waste, employed over two million people in the Community in 1982 and had an annual turnover of between ECU 100 000 and 200 000 million4.
I USA indtager affaldsforvaltning fjerdepladsen blandt de erhvervssektorer, der betragtes som de vigtigste for de næste 10 år.
In the United States it occupies fourth place among the economic sectors considered to be most significant in the next ten years.
I Rom-Traktaten, som ændret ved Fællesakten, har miljøpolitikken fået samme rang som Fællesskabets øvrige politikker, og der er opstillet tre formål med Fællesskabets miljøpolitik:
The Treaty of Rome, as amended by the Single European Act, enshrines environment policy among the official policies of the European Community and assigns three objectives to it:
bevare, beskytte og forbedre miljøets kvalitet bidrage til sundhedsbeskyttelse sikre, at naturressourcerne udnyttes rationelt og med omtanke.
to ensure a prudent and rational utilization of natural resources.
I Traktatens artikel 130 R, stk. 2, understreges det, at Fællesskabets miljøpolitik skal bygge på princippet med forebyggende indgreb, udbedring af miljøskader, fortrinsvis ved kilden, samt på forureneren-betaler-princippet.
More specifically, Article 130r(2) of the Treaty lays down that action by the Community relating to the environment shall be based on the principles of preventive action, rectification of environmental damage at source as a priority and the principle that the polluter should pay.
Fællesskabets indsats skal derfor først og fremmest tage sigte på at forebygge affalds opståen, og først derefter på at planlægge genanvendelse og metoder til endelig bortskaffelse.
Accordingly, the European Community must first address itself to preventing waste before considering its (re)use and how it is to be ultimately disposed of.
Grundprincippet for EF's indsats skal under alle omstændigheder være, at affaldets opståen bør undgås, og 'at dets mængde og giftighed mindskes.
In any event, the basic principle of action by the Community must be to avoid waste and reduce its quantity and harmfulness.
I samme artikel 130 R, stk. 2, hedder det til slut, at kravene med hensyn til miljøbeskyttelse (og dermed til affaldsforvaltning) er en vigtig bestanddel af Fællesskabets politik på andre områder.
The last sentence of Article 130r (2) lays down that environmental protection requirements (and hence waste management, which is involved) shall henceforth be a component of the Community's other policies.
I denne sammenhæng kan man ikke fornægte affaldsforvaltningspolitikkens betydning for det indre marked eller, omvendt, den betydning, som gennemførelsen af det indre marked vil få for affaldsforvaltningen.
The mutual impact of waste management policy and the internal market is indisputable.
De foreslåede foranstaltninger bygger på det princip, indeholdt i Traktatens artikel 130 R, stk. 4, at Fællesskabet på miljøområdet handler i det omfang, et mål kan gennemføres bedre på Fællesskabsplan end på rent nationalt plan:
The proposed action is based on the principle set out in Article 130r (4) of the Treaty, that the Community will act only where it is more appropriate for it to act than for the Member States to do so separately:
- når forurening eller gener truer med at overskride de nationale grænser
— because the pollution or nuisance in question may spill over national frontiers;
­ når samordning eller samling af de forskellige landes indsats synes at ville indebære en væsentlig samlet besparelse.
— or because the coordination or combination of national efforts would permit a substantial saving in overall terms.
I Fællesskabets forskellige handlingsprogrammer på miljøområdet er der allerede afstukket en række grundlæggende retningslinjer for Fællesskabets indsats på affaldsforvaltningsområdet.
The European Community's action programmes on the environment have already set out certain basic lines of policy for the Community to act on in relation to waste management.
I det første handlingsprogram (1973­1976) blev der lagt vægt på behovet for at udbedre skaderne på fællesskabsplan, så en række vigtige problemer med affaldsbortskaffelse og konkurrenceforvridninger på affaldsforvaltningsområdet kunne løses.
The first action programme (1973-76) emphasized the need for a remedial approach at Community level to problems of waste disposal which were either on a major scale or caused distortions of competition.
I det andet (1977­1981) og det tredje (1982­1986) handlingsprogram indgik affaldsproblematikken i en fællesskabsaktion, der skulle bekæmpe splid og sikre beskyttelse og fornuftig forvaltning af naturressourcerne. De her i udstukne retningslinjer for en affaldsforvaltningspolitik omfattede tre aspekter:
The second action programme (1977-81), like the third (1982-86) placed the problem of waste in the context of action by the Community required to combat waste and to safeguard natural resources while managing them properly.
forebyggelse af affaldsproduktion
waste prevention;
genvinding fra og genanvendelse af affald
waste recycling and reuse;
farefri bortskaffelse af ikke­genanvendelige restprodukter.
safe disposal of non-recoverable residues.
Det hensigtsmæssige i at gennemføre en EF­aktion for affaldsområdet, både med hensyn til lovgivning og økonomiske incitamenter og folkeoplysning, er ligeledes understreget i dette handlingsprogram1.
The desirability of 'multimedia' Community action in relation to waste, with economic incentives and information campaigns as well as regulatory measures, is also emphasized1.
DET FØRSTE STRATEGISKE HOVEDPUNKT: FOREBYGGELSE
FIRST STRATEGIC GUIDELINE: PREVENTION
At forebygge affaldets opståen er hovedaksen i Fællesskabets strategi for affaldsforvaltning.
To prevent waste is undoubtedly the first guideline of European waste management strategy.
Disse initiativer bør fortsættes.
Waste Management Strategy
Der bør endvidere lægges særlig vægt på, at rene teknologier integreres og fremmes inden for rammerne af Fællesskabets politik generelt, i overensstemmelse med artikel 130 R.
To complete this waste reduction approach, bearing in mind that waste arises chiefly at two stages: first, when products are manufactured (industrial waste, etc.) and secondly, after they are used (domestic refuse, etc.), it is proposed that a dual preventive strategy be developed:
Strategi for affaldsforvaltning
These initiatives must be continued:
Forslag til Rådet om, at Fællesskabets miljøaktioner (ACE) til fremme af rene teknologier bliver permanente, og at bevillingerne forhøjes (1990).
Proposal to the Council for the continuation and strengthening on a permanent basis of action by the Community on the environment (ACE) in the field of clean technologies.
Produktbaseret forebyggelse
Prevention by products
Forebyggelse af affalds opståen er også et produktspørgsmål.
Waste prevention is also a matter of products.
Reducering af affald til et minimum på produktplan bør tage udgangspunkt i produkternes indvirkning på miljøet i hele deres "livscyklus".
The minimizing of waste at product level must consist in taking account of the environmental impact of the entire product life cycle.
De produkter, der markedsføres, bør i mindst mulig udstrækning bidrage til at øge affaldsmængden, affaldets skadelighed og forureningsrisikoen i produktionsleddet, i anvendelsesleddet og ved den endelige bortskaffelse.
It must be ensured that products placed on the market make the smallest possible contribution, by their manufacture, use or final disposal, to increasing the amount or harmfulness of waste and pollution hazards.
Dette ønske om at fremme anvendelsen af produkter, som skaber mindre affald, bør både vedrøre dem, der producerer og udvikler forbrugsvarerne, og forbrugerne selv.
The 'clean products' campaign must bring in both the manufacturers and designers of products, and the consumers, the waste makers.
For at give forbrugeren mulighed for at spille sin rolle fuldt ud i denne proces er det vigtigt, at han/hun informeres om varernes økologiske egenskaber med en hensigtsmæssig mærkning.
To enable consumers to play their full part, they must be informed about the ecological characteristics of products and their packaging by appropriate labelling.
Miljømærkning findes allerede i nogle af medlemsstaterne og er til overvejelse i andre.
Ecological labelling schemes already exist in some Member States, and they are being studied in others.
Med udsigt til et enhedsmarked er det af primær betydning, at der etableres en EF-ramme på grundlag af økologiske faktorer og parametre, så forbrugerne kan anvende varerne på en økologisk forsvarlig måde, uden at enhedsmarkedets funktion berøres.
In the single market context it is vital to introduce a Community framework for ecological information and parameters so that users/consumers can enjoy the benefits of products in an environmentally benign way without affecting the operation of the single market.
Ved at informere forbrugerne om produkternes kvalitet og deres indvirkning på miljøet (i forbindelse med anvendelse og bortskaffelse) tildeler man disse en aktiv rolle på dette område.
Developing an integral concept of information on both product quality and behaviour in the environment (in use and disposal) will ensure that users/consumers play an operative role.
En sådan global EF-foranstaltning vil åbne mulighed for en økologisk forsvarlig anvendelse af produkterne og ligger på linje med Fællesskabets fremme af en overordnet politik for produktkvalitet.
This integral Community approach will make for the ecologically benign use of products and will mark a stage in Community progress towards a comprehensive policy for product quality.
I betragtning af de offentlige indkøbs store betydning, vil denne sektor kunne spille en væsentlig og eksemplarisk rolle ved, på et ikke-diskriminerende grundlag, at stille økologiske krav ved anskaffelsen af varer.
Public procurement is such a large sector that it can play a crucial leading role. A study will be made of the possibility of writing ecological requirements on a non-discriminatory basis into purchasing specifications.
Hertil vil kunne føjes andre krav til fremme af Fællesskabets prioriteter på andre områder.
Requirements stemming from the priorities of other Community policies could be added.
Forslag om miljøparametre for produkter med henblik på udvikling af en EF-ordning med miljømærkning.
Proposal on ecological parameters for products aimed at the introduction of a Community ecological labelling scheme.
Når affaldet først er opstået, er den bedste måde at mindske eller undgå dets negative indvirkning på miljøet at genanvende det, dvs. lade det genindtræde i det økonomiske kredsløb i ordets egentlige forstand.
Once waste has arisen, the best way of preventing or reducing any adverse impact on the environment is to recycle and/or reuse it; in other words, to bring it back into the economic cycle proper.
Under hensyntagen til miljøkriterierne afhænger valget af bortskaffelsesmetode af en lang række parametre. Bortskaffelse kan enten bestå i genanvendelse eller endelig bortskaffelse.
In compliance with environmental parameters, several criteria will influence the choice of disposal route; the waste could be recycled, or it could be finally eliminated.
Hvis der ikke findes nogen bestemmelser om, hvornår en given metode skal anvendes, afhænger valget i vid udstrækning af omkostningerne.
If there are no rules imposing one or another route, the choice will largely depend on the cost.
De parametre, der styrer genanvendelsesoperationerne, afhænger således hovedsagelig af økonomiske betragtninger. I en global taktik bør man i disse betragtninger ikke udelade de socio-økonomiske og miljømæssige konsekvenser af manglende genanvendelse.
In the choice of the form of reuse, then, the emphasis will be on economic considerations.
Ved vurdering af, om der skal finde genanvendelse sted eller ej, dvs. endelig deponering på losseplads, bør man ikke kun se på de samfundsøkonomiske omkostninger ved affaldet.
Any assessment of not recycling waste, i.e. final disposal by dumping, must not be restricted to the social costs of waste, which are usually difficult to quantify exactly and vary considerably with the nature of the waste.
Disse samfundsøkonomiske omkostninger, som det generelt er vanskeligt at vurdere nøjagtigt, varierer betydeligt alt efter affaldets art. Omkostningerne ved industriprocesserne til behandling og bortskaffelse samt omkostningerne ved de hertil knyttede operationer, såsom indsamling, sortering og transport, de såkaldte eksterne omkostninger, er derimod nemme at vurdere nøjagtigt.
Waste Management Strategy collection, sorting and transport - the external costs - are easily quantifiable.