natgillin/translations-raw huggingface dataset:
En anden fremgangsmade er at beslutte, at eftersom der er klart tilstrækkelig vitamin E­tilførsel med kosten som den indtages, bør anbefalingen baseres på, hvad der almindeligvis tilføres.
A second approach is to decide that since the diet as consumed is clearly adequate with respect to vitamin E, the recommendation should be based on current intakes.
I velstående samfund synes de fleste mennesker imidlertid at indtage mere vitamin E end de behøver for at opretholde åbenbar biokemisk normalitet.
In prosperous societies, however, most people seem to ingest more vitamin E than they need to maintain apparent biochemical normality.
I en nylig undersøgelse af britiske voksne '°, af hvilke over 99% havde acceptable tochopherol : kolesterol­forhold, viste syv­dages vægtede kostoptegnelser (eksklusive vitamintilskud), at 2,5­ og 97,5­centil­indtagelsen hos en gruppe på 1.087 mænd var 3,5 og 19,5 mg α­tocopherol­ækvivalent pr. dag og 2,5 og 15,2 mg pr. dag hos en gruppe pä 1.110 kvinder.
In the recent survey of British adults10, of which over 99% had acceptable serum tocopherolxholesterol ratios, seven-day weighed dietary records (excluding vitamin supplements) showed that the 2.5 and 97.5 centile intakes of a group of 1,087 males were 3.5 and 19.5 mg α-tocopherol equivalents per day, and of a group of 1,110 females 2.5 and 15.2 mg per day.
En anden, tilsyneladende mere logisk fremgangsmade er, at afgive anbefalinger om kostens vitamin E­indhold i forhold til PUFA­indtagelscn med kosten.
Another apparently more logical approach is to make dietary recommendations for vitamin E in terms of the dietary PUFA intake.
Der er imidlertid ikke almindelig enighed om, hvad forholdet mg a­tochopherol : g PUFA bør være, men omkring 0,4 synes at være tilstrækkeligt i normal amerikansk kost ' '­12.
There is however no general agreement about what the ratio mg α-tocopherol equivalents:g PUFA should be, but about 0.4 seems adequate in a normal American diet 'i·'2.
Endvidere foreligger der dokumentation for, at der er behov for betydelige mængder vitamin E, selv ved indtagelse af meget lave mængder PUFA 9.
Furthermore there is evidence that even on a very low intake of PUFA, a substantial amount of vitamin E is still needed9.
Det er blevet hævdet, at langt større vitamin E­tilførsel end hvad der normal betragtes som afgørende nødvendigt, ville hæve < X­tochopherol­koncentrationen i plasma og dermed være sundhedsmæssigt fordelagtig. Dokumentationen herfor er endnu ikke tilstrækkelig overbevisende, og del er endnu mindre sikkert, hvor store de effektive daglige tilførsler eventuelt skulle være. Pastanden bør fortsat vurderes efterhånden som resultaterne al' yderligere arbejde, herunder ­ forhåbentlig ­ interventionsforsøg, publiceres. Hvis det viser sig at være rigligt, kunne der opstå el problem ved sondringen mellem ægte ernæringsbehov og brugen af næringsstoffer som forebyggende lægemidler '3.
Suggestions have been made that intakes of vitamin E in amounts much larger than normally considered essential would raise plasma α-tocopherol concentrations and have health benefits. The evidence for this is as yet insufficiently convincing, and there is even less certainty on what the effective daily amounts might be.
Børn og spædbørn (6-11 m)
Children and infants
Kost indeholdende 0,4 g oc­iochopherol­ækvivaleni pr. g PUFA synes at være hensigtsmæssig for børn.
A diet containing 0.4 mg α-tocopherol equivalents per g PUFA seems adequate for children.
Del er rimeligt at antage, al der ligesom hos voksne er et vist grundlæggende behov for vilamin E ved kost med lavt PUFA­indhold, men det foreligger ikke oplyst, hvor stor en mængde, der ville være nødvendig.
It is reasonable to assume that as in adults there is some basic requirement for vitamin E on a diet very low in PUFA, but there is no information about what the amount might be.
I praksis synes der ikke at være grund lil bekymring, eftersom der ikke foreligger dokumentation for vitamin E­mangel hos børn med normalt stofskifte.
In practice, there seems no cause for concern, as there is no evidence of E deficiency in metabolically normal children.
Modermælkserstatning indeholder altid tilstrækkelige mængder vitamin E.
Infant formulae always contain adequate amounts of vitamin E.
Da der aldrig er rapporteret om vitamin E­mangel under graviditet og amning, selv ikke ved ret lave tilførsler '4, afgives ingen anbefalinger om tilskud.
Since vitamin E deficiency has never been reported during pregnancy and lactation, even on quite low intakes14, no recommendations for supplementation are made.
Sammenfatning af forslag
Summary of proposals
Eftersom vitamin E­behovel afhænger af den mængde PUFA, der tilføres med kosten, og mængden af PUFA med kosten varierer kraftigt fra individ til individ, er det uhensigtsmæssigt at fastlægge en enkelt PRI­værdi, som ville opfylde det kendte ernæringsmæssige behov hos praktisk lall alle sunde individer, da denne ville være vildledende og alt for høj for de fleste medlemmer af gruppen.
As the vitamin E requirement depends on the dietary PUFA intake, and dietary PUFA intakes vary greatly between individuals, it is inexpedient to set a single PRI value that would meet the known nutrient needs of practically all healthy persons as this would be misleadingly far too large for most of the group.
Tilsvarende synes det heller ikke at være særlig fornuftigt at fastlægge et gennemsnitsbehov.
Similarly there seems little merit in giving an average requirement.
Det er ikke dokumenteret, at dette niveau kan være utilstrækkeligt for nogen, forudsat at værdien ikke falder under 4 mg/d for voksne mænd og 3 mg/d for voksne kvinder (på grund af deres mindre legemsstørrelse har kvinder en mindre mængde PUFA i de væv, der har behov for beskyttelse).
There is no evidence that this level would be inadequate for anyone, provided the value did not fall below 4 mg/d for adult men and 3 mg/d for adult women (because of their smaller body size, women would have less PUFA in their tissues needing protection).
Store tilførsler er normalt uskadelige, men bør ikke overstige 2.000 mg a­tochopherol­ækvivalent pr. dag.
Large doses are usually harmless, but should not exceed 2,000 mg α-tocopherol equivalents per day.
Der tages i disse anbefalinger ikke hensyn til pästäede sundhedsmæssige fordele ved meget rigelige vitamin E­tilførsler.
Claims that very generous intakes of vitamin E have beneficial effects on health are not being taken into account in making the present recommendations.
Vitamin K-aktivitet udvises af en række stoffer, som indeholder 2-methyl-l,4-naftokinon-strukturcn. De omfatter bl. a. fyllokinon (hovedkilden med kosten), som forekommer i planter, og menakinoner, som syntetiseres af bakterier '.
Vitamin K activity is shown by a number of compounds containing the 2-methyl-l,4-naphthoquinone structure.
Kendskabet til vitamin Ks fysiologi er haltet bagefter kendskabet til de øvrige fedtopløselige vitaminers, hovedsagelig pä grund af vanskelighederne ved at kvantificere de forskellige former.
Knowledge of the physiology of vitamin K has lagged behind that of the other fatsoluble vitamins mainly because of the difficulty of quantifying the various forms.
De bedste kilder med kosten er grønbladede grøntsager.
The best dietary sources are green leafy vegetables.
Langt mere begrænsede, men ikke desto mindre signifikante mængder optræder i andre levnedsmidler al" både vegetabilsk og animalsk oprindelse '.
Much smaller but nevertheless significant amounts are found in other foodstuffs of both plant and animal origin '.
Det er uvist i hvilkel omfang tarmens bakterier leverer vitamin K til legemet2
It is uncertain to what extent the intestinal bacteria contribute vitamin K to the
Vitamin K optages rimelig godt i tyndtarmen, men derimod dårligt i tyktarmen.
Vitamin K is reasonably well absorbed from the small intestine, but only poorly from the colon.
Som for alle fedtopløselige vitaminer afhænger dels optagelse i betydelige mængder af normal produktion af galdesyrer og pankreasenzymer. Den fremmes al' fedi i kosten.
Like all fatsoluble vitamins its absorption in substantial amounts depends upon normal production of bile acids and pancreatic enzymes.
Ved malabsorplionssyndromer er optagelsen fra kosten meget ringe '.
In malabsorption syndromes uptake from the diet is very poor '.
Der lagres kun lidt vitamin K i legemel, og der synes at være en ret hurtig omsætning, sä det er nødvendigt med uafbrudte tilførsler med kosten.
There is little storage of vitamin K in the body and there appears to be a fairly rapid turnover, so a continual supply is necessary in the diet.
De mest velkendte af disse proteiner er prothrombin og mindst fem andre, som er involveret i blodets koagulering.
The best known such proteins are prothrombin and at least five other proteins involved in blood clotting.
Nyere undersøgelser har vist, at der fordres vitamin K til biosyntesen al' en række andre proteiner, som indeholder g-karhoxyglutaminsyre, herunder især af' osteocalcin i knoglerne3
More recent work has shown that a number of other proteins containing γ-carboxyglutamic acid require vitamin K for their biosynthesis, notably osteocalcin in bone3.
Der er ikke rapporteret andre tegn på mangel hidrørende fra utilstrækkelig produktion af andre vitamin K-afhængige proteiner.
No deficiency signs have been reported as a result of inadequate production of other vitamin K-dependent proteins.
De kliniske træk kan variere fra let kontusion til livstruende blødning.
Clinical features may range from mild bruising to severe lifethreatening haemorrhage.
Mangel kan optræde hos spædbørn som fødes med lave reserver og uden tarmflora, eftersom modermælk ikke er en god kilde til vitaminet
Deficiency can occur in infants, who are bom with low reserves and no gut flora, as breast milk is not a good source of the vitamin.
Klinisk vitamin K­mangcl ses aldrig efter de første la levemåneder, undtagen som en konsekvens af sygdom , I", eks. malabsorption, brug al' vitamin K­antagonister som antikoaguleringsmidler, langtidsbehandling med visse antibiotika, parenteralernæring uden vitamin Κ 4.
Clinical vitamin K deficiency is never seen after the first few months of life, except as a consequence of disease states, e.g. malabsorption, the use of vitamin K antagonists as anticoagulant drugs, long-term treatment with some antibiotics, parenteral nutrition without vitamin K4.
Der er ikke rapporteret negativ effekt af store orale tilførsler vitamin Κ 5.
No adverse signs have ever been reported from large oral doses of vitamin K5.
Menadion, et syntetisk vandopløseligt slof med vitamin K­aktivitet, kan fremkalde hæmolytisk anæmi, hyperbiliruhinanæmi og kernicterus hos nyfødte; disse er ikke udtryk for
Menadione, a synthetic water-soluble compound with vitamin K activity, may induce haemolytic anaemia, hyperbilirubinaemia and kernicterus in the newborn; these are not manifestations of hypervitaminosis K, but are side effects of an unphysiological form5.
Det er ikke let at skønne over menneskets behov på grund af vanskeligheden ved at fremkalde vitamin K­mangcl hos normale forsøgspersoner. Vitamin K­status er sædvanligvis blevet anslået ud fra plasmakoncentrationen af' prothrombin, målt fra koaguleringstiden under standardiserede vilkår (prothrombin­tid).
It is not easy to estimate human requirements because of the difficulty of inducing vitamin K deficiency in normal subjects.
Nye, mere følsomme metoder anvendes nu til at måle nedsal aktiviiet hos vitamin K­afhængige koaguleringsfaktorer, lavere koncentrationer al" vilamin K i serum samt nedsat udskillelse i urinen af g­karboxyglutaminsyref'.
New more sensitive procedures are now being used to measure decreased activity of vitamin K-dependent clotting factors, lowered serum concentration of vitamin K and decreased urinary excretion of γ-carboxyglutamic acid6.
I et forsøg indtog unge, sunde forsøgspersoner kost fra hvilken levnedsmidler med højt vitamin K­indhold var blevet fjernet, som gav ca. 50 μg fyllokinon/d. Blodkoagulering virkede normal, men der var tegn på, at biosyntese al" prothrombin ikke var optimal, og der var et fald i udskillelsen af" g­karboxyglutaminsyre. Tilskud al' 50 μg fyllokinon/d gengav disse indikatorer deres normalværdi7.
In one experiment young healthy subjects consumed a diet, from which foods rich in vitamin K had been removed, to give approximately 50 μg phylloquinone/d. Blood clotting appeared normal, but there were signs that prothrombin biosynthesis was not optimal, and there was a decrease in γ-carboxyglutamic acid excretion.
Disse resultater er i overensstemmelse med tidligere undersøgelser, som viser, at
These findings are consistent with earlier work indicating that the requirement for
I betragtning af vanskelighederne ved at fremkalde vitamin K­mangel i sunde forsøgspersoner, problemet med at overvåge vilamin K­status nøjagtigt og pålideligt, usikkerheden omkring hvor meget der eventuelt tilvejebringes af tarmens bakterier samt mangelen på præcise værdier for den mængde vitamin Κ fra kosten, der er nødvendig for netop at opretholde normal funktion, besluttede Komitéen ikke at udarbejde en anbefaling for vitamin K. En tilførsel på 1 μg pr. kg legemsvægt pr. dag synes at være tilstrækkelig, og vil være sikret med normal, blandet kost.
Considering the difficulty of inducing vitamin K deficiency in healthy subjects, the problem of monitoring vitamin K status sensitively and reliably, the uncertainty of how much might be supplied by intestinal bacteria and the lack of accurate values for the amount of dietary K just sufficient to maintain normal function, the Committee decided to make no recommendation for vitamin K. An intake of 1 μg per kg body weight per day appears adequate and would be provided by a normal mixed diet.
Voksne mænd indeholder omkring 1,2 kg calcium (d.v.s.
The adult male contains approximately 1.2 kg calcium (i.e. 1.52 % of the body weight), about 99 % of which is in the skeleton and the teeth; the residual 1 % is distributed between soft tissues (0.6 %) and the extracellular fluid (ECF) (0.06 %) including plasma (0.03 %).
1,5-2% al" legemsvægten), af hvilket ca. 99% er indeholdt i skelet og tænder; den resterende 1% er fordelt mellem blødt væv (0,6%) og ekstracellulær væske (ECF) (0,06%), herunder plasma (0,03%).
The intracellular concentration of calcium ranges from 15 mmol/kg in muscle and platelets to as little as 0.02 mmol/kg in erythrocytes.
Den intracellulære calciumkoncentration varierer fra 15 mmol/kg i muskler og blodplader til så lidt som 0,02 mmol/kg i erythrocytes Calciumkoncentrationen i plasma og ECF er på 2,0-2,5 mmol/1; heraf er ca. 10% bundet i komplekser med citrat, phosphat, bicarbonat, og 45% er bundet til cirkulerende proteiner, hvoral" 80-90% er bundet til albumin.
Plasma and ECF calcium concentrations are 2.0-2.5 mmol/L; of this approximately 10 % is complexed with citrate, phosphate, bicarbonate, and 45 % is bound to circulating proteins of which 80-90 % is bound to albumin.
Omkring 45% optræder som frie calciumioner - delte er den funktionelt aktive pulje, og den udgør langl mere end fri calciums intracellulære aktivitet, som kun er omkring 0,1 mmol/1 '·2.
About 45 % is present as free calcium ions - this is the functionally active pool, and it is far in excess of the intracellular activity of free calcium, which is only about 0.1 μπιοΙ/L '2.
Calcium spiller en vigtig regulerende rolle; tusind-l'old-gradienten mellem ekstra- og intracellulære calciumion koncentrationer er afgørende for overførsel af signaler og -amplifikation mellem cellerne.
Calcium has an important regulatory role; the thousand fold gradient between extraand intracellular ionic calcium concentrations is fundamental to cellular signal transduction and amplification.
Fremkaldt tilstrømning al" calcium udløser og aktiverer en række forskellige fysiske og metaboliske begivenheder i cellerne, så som enzymaktivering, muskelsammentrækning, neurotransmission, vesikulær sekretion, cellulær aggregation og transformation samt celledeling.
An induced influx of calcium triggers and activates a variety of cellular physical and metabolic events such as enzyme activation, muscle contraction, neurotransmission, vesicular secretion, cellular aggregation, transformation and cell division.
Selvom der optages noget calcium i den distale del al" tyndtarmen, optages det meste proximalt via en carrier-medierel proces og gennem diffusion, som kan være paracellulær.
Although some calcium is absorbed in the distal bowel most is taken up in the proximal intestine via a carriermediated pathway and by diffusion which may be paracellular.
Den førstnævnte involverer et calciumbindende protein, som fører calcium gennem entcrocyten til den baso-laterale membran, hvor det drives ud af Ca-Mg ATPase.
The former involves a calcium-binding protein which transfers the element across the enterocyte to the baso-lateral membrane where it is extruded by Ca-Mg ATPase.
När calciumbehovet stiger, stiger de cirkulerende koncentrationer af calcitriol (1,25-dihydroxychoIecalcifcrol), og regulerer den carrier-afliængige optagelse af calcium opad.
When calcium requirements are increased, circulating concentrations of calcitriol (1,25-dihydroxycholecalciferol) increase, upregulating the carrier-dependent absorption of calcium.
På den anden side fremmes tilgængeligheden i lumen og optagelsen af stoffet af lactose, phosphatidsyre, aminosyrer, sucrose samt øget intraluminal pH 3.
On the other hand the luminal availability and absorption of the element is enhanced by lactose, phosphatidic acid, amino acids, sucrose, and increased intraluminal pH 3.
Calciumudskillelse foregår via både mave-tarmkanalen og nyrerne.
Calcium excretion occurs via both the gastrointestinal tract and the kidneys.
Urinens calciumindhold er tæt forbundet med indtagelse af stoffet med kosten.
The urinary content of calcium is related closely to the dietary intake of the element.
Op til 97% af det calcium, der filtreres i nyrernes glomerulus, kan genoptages.
Up to 97 % of the calcium entering the renal glomerular filtrate can be reabsorbed.
De resterende 3% kan udgøre et "obligatorisk" tab al" calcium i urinen, som betragtes som i høj grad bestemmende for calciumhehovet.
The remaining 3 % may represent an 'obligatory' urinary loss of calcium which is considered as a significant determinant of calcium requirements.
Calciumtabct fra urinen stiger med stigende indtagelse af natrium og protein; den sidstnævnte effekt kan imidlertid udlignes af den ledsagende høje phosphortilførscl i proteinkildeme.
Urinary calcium loss rises with increasing intakes of sodium and protein; however the latter effect may be offset by the accompanying high phosphorus intakes in the protein sources.
Calcium-homeostasen kontrollerer og beskytter den for metabolismen afgørende vigtige, plasmapulje af ioniseret calcium ved pä én gang at modificere dets optagelse, udskillelse i nyrerne og omsætning i den mohiliserbare pulje i knoglerne.
Calcium homoeostasis controls and protects the metabolically vital plasma pool of ionised calcium by simultaneously modifying its absorption, renal excretion and turnover in the mobilisable pool in bone.
De væsentligste regulatorer af disse processer er parathyroidhormon, calcitonin og calcitrol4.
The principal regulators of these processes are parathyroid hormone, calcitonin, and calcitriol4.
I starten finder denne udsondring sled ved øget produktion i cellerne af selve hormonet, men ved kronisk hypocalcæmi bærer parathyroid hyperplasi den øgede hormonudsondring.
Initially this increased secretion is effected by increased cellular production of the hormone itself but with chronic hypocalcaemia parathyroid hyperplasia sustains the increased secretion of hormone.
Paralhyroidhormon øger nyrernes udskillelse al' phosphat og tilbageholdelse af' calcium.
Parathyroid hormone increases renal excretion of phosphate and retention of calcium.
Del stimulerer også 1 a-hydroxyleringen al" calcidiol (25OH kolecalciferol) til calcitriol; derved påvirker del indirekte tarmens oplagelse af calcium.
It also stimulates the 1 a-hydroxylation of calcidiol (25-OH cholecalciferol) to calcitriol; thereby having an indirect effect on the intestinal absorption of calcium.
Parathyroidhormon kan også påvirke entcrocyten direkte.
Parathyroid hormone may also have a direct effect on the enterocyte.
Hormonet øger omsætningen i knogler og frigørelsen al'calcium fra de frit udskiftelige calcium puljer.
The hormone increases bone turnover and the release of calcium from the freely exchangeable calcium pools.
Dette sker i første omgang via overflade-oslcocytcrnc og på langt sigt ved forøgelse al" antallet al" grundlæggende mullicelleenheder (BMU), som formidler og koordinerer knogleomsælningen.
It does this first via the surface osteocytes and in the long term by increasing the number of basic multicellular units (BMU) which mediate and coordinate bone turnover.
Calcitriol stimulerer tarmens optagelse al'calcium ved at øge enterocyt-produktionen af calciumbindende protein.
Calcitriol stimulates intestinal calcium uptake by increasing the enterocytic production of calcium-binding protein.
Det fremkalder også modning af osteoblaster, hvorved calcificeringen al' knoglematricen stimuleres, samlidig med at hæmning af produktionen al' parathyroidhormon medfører, al knogle-resorptionen blokeres.
It also induces the maturation of osteoblasts thereby stimulating calcification of bone matrix, whilst simultaneously blocking bone resorption by inhibiting parathyroid hormone production.
Calcitonin udsondres af skjoldbruskkirtlens C-ccllcr som reaktion på høj ioniseret calciumaktivitet i plasma, som stoffet reducerer ved at øge nyrernes udskillelse al' calcium og sænke den ostcoklastiske aktivitet.
Calcitonin is secreted by the thyroid C cells in response to high plasma ionised calcium activity, which it reduces by increasing the renal excretion of calcium and reducing osteoclastic activity.
Andre hormoner, inklusive kvindelige kønshormoner, mineralcorticoider, skjoldbruskhormoner og parathyroidhormonrelateret protein påvirker skeletmineraliseringen og metaboliseringen al'calcium direkte eller indirekte via BMU, men den præcise mekanisme er ikke klarlagt
Other hormones including the female sex hormones, mineralocorticoids, the thyroid hormones, and parathyroid hormone-related protein have a direct or indirect effect via the BMU on skeletal mineralisation and calcium metabolism but the precise mechanisms are not clear.
Akut calciummangel på grund af kosten forekommer sjældent, undtagen hos spædbørn, som tilføres modermælkserstatning med uhensigtsmæssigt lavt calcium : phosphorforhold.
Acute calcium deficiency arising from dietary origin is rare, the exception being young infants fed infant formulas with an inappropriately low calcium:phosphorus ratio.
Den manifesterer sig som muskelsvaghed og tetani som følge af reduceret ECF ioniseret calcium-aktivitet.
The features are muscular weakness and tetany resulting from reduced ECF ionised calcium activity.
Således optræder karakteristika ved calciummangel ofte i forbindelse med alvorlig systemisk alkalose, hvor der er nedsat forekomst af ioniseret calcium.
Thus features of calcium deficiency are commonly seen in severe systemic alkalosis in which ionised calcium levels are reduced.
Kronisk calciummangel fører til nedsættelse al" knogledensiteten hos børn, og kan bidrage til forhøjet frakturhyppighed; det kan diskuteres, hvorvidt det også medfører retarderet vækst hos børn.
Chronic calcium deficiency causes a reduction in bone density in children and may contribute to an increased fracture rate; it is debatable whether or not it causes growth retardation in children.
Tilsvarende er det heller ikke klart, hvilken og hvor stor en rolle utilstrækkelig calciumtilførsel spiller i osteoporoses patogenese.
Similarly the role and importance of an inadequate calcium intake in the pathogenesis of osteoporosis is not clear.
Hensigtsmæssig knogledannelse afhænger af mange næringsstoffer, og tilsvarende er osteoporoses ætiologi formentlig betinget af flere faktorer4.
Adequate bone formation depends on many nutrients and similarly the aetiology of osteoporosis is probably multifactorial4. It is uncertain that current calcium intakes play a major role