natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Spørgsmålene er blevet stillet under en sag mellem Travel Vac SL (herefter »Travel Vac«), Valencia, og Antelm Sanchis, som har bopæl i Valencia. Sagen drejer sig om, hvorvidt Antelm Sanchis har ret til at træde tilbage fra en aftale, der var indgået mellem de to parter, og hvorefter Antelm Sanchis erhvervede en brugsret til en fast ejendom på timeshare-basis, som også omfattede et vist antal tjenesteydelser.
Those questions have been referred in proceedings between Travel-Vac, S.L. (hereinafter Travel Vac'), a company having its registered office in Valencia, and Mr Antelm Sanchis, who resides in Valencia, concerning Mr Antelm Sanchis' right to renounce the effects of his undertaking under a contract concluded with Travel Vac under the terms of which Mr Antelm Sanchis acquired a right to use immoveable
tjenesteydelser, hvis værdi er højere end værdien af brugsretten til den faste ejendom.
It decided to refer six questions to the Court for a preliminary ruling.
Selv om timeshare-aftaler er omhandlet i direktiv 94/47, er dette ikke til hinder for, at en aftale, der indeholder et timeshare-element, også kan være omfattet af direktiv 85/577, såfremt betingelserne for anvendelsen af sidstnævnte direktiv i øvrigt er opfyldt.
According to Article 1(1), first indent, of Directive 85/577, a contract is covered by that directive if it is concluded during an excursion organised by the trader away from his business premises.
Med det fjerde spørgsmål ønsker den nationale ret nærmere bestemt oplyst, om det er tilstrækkeligt til, at forbrugeren kan udøve sin ret til at træde tilbage fra aftalen, jf. artikel 5, stk. 1, i direktiv 85/577, at aftalen er indgået under omstændigheder som de i direktivets artikel 1 beskrevne, eller om det desuden skal godtgøres, at forbrugeren er blevet påvirket eller manipuleret af den erhvervsdrivende.
By its first and second questions, which must be considered together, the national court is asking essentially whether Directive 85/577 applies to a contract for the purchase of a right to use immoveable property on a time-share basis and for the provision of services whose value is higher than that of the right to use the immoveable property.
Med det femte spørgsmål ønsker den nationale ret nærmere bestemt oplyst, om direktiv 85/577 er til hinder for, at en medlemsstat vedtager bestemmelser, hvorefter der med hensyn til den i direktivets artikel 5, stk. 1, omhandlede meddelelse om, at forbrugeren træder tilbage fra aftalen, ikke gælder nogen formkrav.
Whilst it is true that time-share contracts are covered by Directive 94/47, this does not preclude a contract having a time-share element from being covered by Directive 85/577 if the conditions for the application of that directive are otherwise fulfilled.
Det sjette spørgsmål
The fifth question
Ingen af de to direktiver indeholder bestemmelser, som udelukker, at det andet direktiv kan finde anvendelse.
Neither directive contains provisions ruling out the application of the other.
I øvrigt ville det være i strid med formålet med direktiv 85/577 at fortolke det således, at beskyttelse i henhold til direktivet ville være udelukket, blot fordi en aftale i princippet er omfattet af direktiv 94/47.
Moreover, it would defeat the object of Directive 85/577 to interpret it as meaning that the protection it provides is excluded solely because a contract generally falls under Directive 94/47.
En sådan fortolkning ville indebære, at forbrugerne ikke var omfattet af beskyttelsesbestemmelserne i direktiv 85/577, selv hvis aftalen var indgået uden for et fast forretningssted.
Such an interpretation would deprive consumers of the protection of Directive 85/577 even when the contract was concluded away from business premises.
Med det sjette spørgsmål ønsker den nationale ret nærmere bestemt oplyst, om direktiv 85/577 er til hinder for, at en aftale indeholder en bestemmelse, hvorefter forbrugeren skal betale et fast beløb som godtgørelse for den skade, der forvoldes den erhvervsdrivende, blot fordi forbrugeren har udøvet sin ret til at træde tilbage fra aftalen.
By its sixth question, the national court is asking essentially whether Directive 85/577 precludes the inclusion in a contract of a clause requiring payment by the consumer of a lump sum for damage caused to the trader for the sole reason that he has exercised his right of renunciation.
Når en aftale som den, der omtvistes i hovedsagen, ikke alene vedrører brugsret til en fast ejendom på timeshare-basis, men også levering af særskilte tjenesteydelser, hvis værdi er højere end værdien af brugsretten til den faste ejendom, er en sådan aftale ikke omfattet af udelukkelsesbestemmelsen i artikel 3, stk. 2, litra a), i direktiv 85/577.
Since a contract like that at issue in the main proceedings does not only concern the right to use a time-share apartment, but also concerns the provision of separate services of a value higher than that of the right to use the property, that contract is not covered by the exception provided for in Article 3(2)(a) of Directive 85/577.
Med det tredje spørgsmål ønsker den nationale ret nærmere bestemt oplyst, om en aftale skal anses for at være indgået under en udflugt arrangeret af den erhvervsdrivende uden for dennes faste forretningssted, jf. artikel 1, stk. 1, i direktiv 85/577, såfremt aftalen er underskrevet i et kompleks bestående af ferielejligheder på timeshare-basis, der ligger i en by, hvortil forbrugeren blev inviteret, og som ikke er den by, hvor den erhvervsdrivende har hjemsted.
By its third question, the national court asks essentially whether a contract can be considered to have been concluded during an excursion organised by the trader away from his business premises within the meaning of Article 1(1) of Directive 85/577 if it was signed at a tourist complex of time-share apartments located in a town to which the consumer was invited and
Ganske vist henvises der i artikel 7 i direktiv 85/577 til national lovgivning med hensyn til bestemmelsen af retsvirkningerne af denne fortrydelsesret, navnlig med hensyn til tilbagebetaling af indbetalte beløb for varer eller tjenesteydelser samt returnering af de modtagne varer. Den nævnte bestemmelse omhandler imidlertid ikke spørgsmålet om godtgørelse i tilfælde af, at forbrugeren har udøvet sin fortrydelsesret, men kun de retsvirkninger af en sådan tilbagetræden i relation til parterne, der i den pågældende lovgivning måtte være fastsat med hensyn til tilbagebetaling eller returnering af indbetalte beløb eller allerede foretagne leverancer.
Whilst Article 7 of Directive 85/577 refers to national laws to govern the legal effects of renunciation, particularly as regards the reimbursement of payments for goods or services provided and the return of goods received, that provision does not concern payment of compensation for exercise of the right of renunciation, but only the effects of renunciation on the parties, for which provision may be made in those laws, as regards the reimbursement or return of payments or goods already supplied.
Det fjerde spørgsmål
The Court ruled:
•1) Rådets direktiv 85/577/EØF af 20. december 1985 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler indgået uden for fast forretningssted finder anvendelse på en aftale om brugsret til fast ejendom på timeshare-basis og om levering af tjenesteydelser, hvis værdi er højere end værdien af brugsretten til den faste ejendom.
Council Directive 85/577/EEC of 20 December 1985 to protect the consumer in respect of contracts negotiated away from business premises applies to a contract relating to the acquisition of a right to use immoveable property on a time-share basis and to the provision of services whose value is higher titan that of the right to use the immoveable property.
3) Forbrugeren kan udøve sin ret til at træde tilbage fra aftalen, jf. artikel 5, stk 1, i direktiv 85/577, såfremt aftalen er indgået under omstændigheder som de i direktivets artikel 1 beskrevne, uden at det skal godtgøres, at forbrugeren er blevet påvirket etter manipuleret af den erhvervsdrivende.
The consumer can exercise his right of renunciation under Article 5(1) of Directive 85/577 where the contract has been concluded in circumstances such as those described in Article 1 of that directive, without there being any need to prove that the consumer was influenced or manipulated by the trader.
Generaladvokat S. Alber fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Tredje Afdeling) den 26. november 1998.
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the Third Chamber on 26 November 1998.
Sag C-340/96 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland Miljø- og forbrugerbeskyttelse
Case C-340/96 Commission of the European Communities ν United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland Environment and consumers
80/778/EØF—drikkevand
(Failure to fulß obligations - Directive 80/778/EEC consumption — Rules designed to ensure implementation (Fifth Chamber) undertakings contained in the Act constituted a failure to enforce the standards of the Directive.
»Traktatbrudssøgsmål—direktiv af vandkvalitetsnormer* (Femte Afdeling)
By application lodged at the Court Registry on 15 October 1996, the Commission of the European Communities brought an action in which it seeks a declaration that:
Efter en yderligere brevveksling mellem Det Forenede Kongerige og Kommissionen, bl.a. om de vandforsyningsområder, for hvilke der stadig gælder tilsagn, og efter et sidste møde mellem parterne besluttede Kommissionen at anlægge nærværende søgsmål.
After several exchanges of correspondence between the Commission and the United Kingdom concerning, inter alia, the water supply zones in which undertakings were still outstanding, and a final meeting between the two parties to the proceedings, the Commission decided to bring the present action.
ved at acceptere tilsagn og dermed undlade at håndhæve Rådets direktiv 80/778/EØF af 15. juli 1980 (herefter »direktivet«) over for vandforsyningsselskaberne, og
by failing, by the acceptance of undertakings, to enforce compliance by water companies with the requirements of Council Directive 80^778/EEC of 15 July 1980 (hereinafter 'the Directive') and
Det skal indledningsvis præciseres, at Kommissionen i retsmødet for Domstolen har anført, at søgsmålet alene vedrører Det Forenede Kongeriges manglende overholdelse af direktivet i England og Wales.
It should be noted at the outset that the Commission indicated during the hearing before the Court that its action concerned exclusively the United Kingdom's failure to comply with the Directive in England and Wales.
ved således at undlade at sikre, at den vandkvalitet, som leveres i forskellige dele af Det Forenede Kongerige, overholder kravene i direktivet, eftersom de tilladte maksimale koncentrationer for flere af direktivets parametre overskrides.
The general ground of complaint alleging failure to comply effectively with the Directive by failing, thereby, to ensure that the quality of water supplied in several parts of the United Kingdom conforms to the requirements of that Directive in that maximum admissible concentrations for several parameters in the Directive are exceeded, the United Kingdom has failed to fulfil its obligations under the EC Treaty.
Det er Kommissionens opfattelse, at den systematiske anvendelse af tilsagnsordningen ikke er en tilfredsstillende metode til sikring af, at direktivet anvendes fuldt ud.
The Commission takes the view that the systematic recourse to the mechanism of undertakings does not constitute a satisfactory way in which to ensure full implementation of the Directive.
Efter at have modtaget talrige klager vedrørende Det Forenede Kongeriges manglende opfyldelse af dets forpligtelser i henhold til direktivet fremsendte Kommissionen en åbningsskrivelse af 26. september 1991 til Det Forenede Kongeriges regering, hvori den anmodede regeringen om at fremkomme med sine bemærkninger vedrørende de påståede overtrædelser.
Having received numerous complaints alleging failure by the United Kingdom to comply with its obligations under the Directive, the Commission, by letter of 26 September 1991, gave the United Kingdom Government formal notice to submit its observations on the various alleged infringements.
Det bemærkes, at medlemsstaterne skal skabe en præcis lovramme for det område, der er tale om, for at sikre, at direktiver anvendes fuldt ud. Dette er imidlertid ikke tilfældet for så vidt angår den tilsagnsordning, som er genstand for nærværende sag.
It must be pointed out that Member States must, in order to secure the full implementation of directives in law and not only in fact, establish a specific legal framework in the area in question.
Klagepunktet vedrørende manglende adgang til domstolsprøvelse
The ground of complaint relating to the lack of a judicial remedy
Da Kommissionen ikke anså svaret fra Det Forenede Kongeriges regering for tilfredsstillende, fremsendte Kommissionen den 18. juni 1993 en begrundet udtalelse, og anmodede medlemsstaten om at træffe de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme den begrundede udtalelse inden for en frist på to måneder.
Since it considered the reply by the United Kingdom Government to be unsatisfactory, the Commission addressed to it, on 18 June 1993, a reasoned opinion and requested the United Kingdom to take the necessary measures to comply with that reasoned opinion within two months.
Det Forenede Kongerige har bestridt, at dette klagepunkt kan antages til realitetsbehandling, da det hverken er blevet fremsat i åbningsskrivelsen eller i den begrundede udtalelse.
The United Kingdom challenges the admissibility of this submission on the ground that it was not set out in the letter of formal notice or in the reasoned opinion.
I sit svar af 21. september 1993 anerkendte Det Forenede Kongerige, at visse parametre, der definerede vandkvaliteten, som omhandlet af direktivet, ikke var blevet overholdt, og at dette stadig gjaldt i visse tilfælde.
It must be remembered that the letter of formal notice from the Commission to the Member State and then the reasoned opinion issued by the Commission delimit the subject-matter of the dispute, which thus cannot thereafter be extended.
Det Forenede Kongerige anerkendte endvidere, at direktivet pålagde det at kontrollere, at alt drikkevand til enhver tid overholdt direktivets krav.
The opportunity for the State concerned to be able to submit its observations, even if it chooses not to avail itself thereof,
Det bemærkes, at Kommissionens åbningsskrivelse til medlemsstaten og dens efterfølgende begrundede udtalelse afgrænser sagens genstand, som derefter ikke kan udvides.
In its reply of 21 September 1993, the United Kingdom acknowledged that breaches of individual standards for certain of the waterquality parameters in the Directive had occurred and were in some cases still occurring.
Den pågældende medlemsstats mulighed for at
On the other hand, the United Kingdom Government did not in any way accept the Commission's contention that the system of
tillægge borgerne rettigheder, skal medlemsstaterne fastsætte de bestemmelser, der er nødvendige for at sikre en retslig beskyttelse af indehaverne af sådanne rettigheder.
create rights for individuals, it is indeed the case that Member States must lay down the provisions necessary to ensure that the persons entitled to exercise those rights enjoy judicial protection.
Det er først i stævningen, at Kommissionen har gjort gældende, at Det Forenede Kongerige ikke har givet adgang til domstolsbeskyttelse af indehaverne af de rettigheder, der følger af direktivet.
Consequently, the reasoned opinion and the proceedings brought by the Commission must be based on the same complaints as those set out in the letter of formal notice initiating the prelitigation procedure.
fremsætte bemærkninger udgør, selv om medlemsstaten ikke ønsker at udnytte sin adgang hertil, dog en i traktaten hjemlet væsentlig garanti, hvis opfyldelse er et væsentligt formkrav til sikring af, at den procedure, hvorved det fastslås, at en medlemsstat har begået et traktatbrud, afvikles behørigt Følgelig skal Kommissionens begrundede udtalelse og dens stævning hvile på de samme klagepunkter som i åbningsskrivelsen, der indledteden administrative procedure.
However, it was only in its application to the Court that the Commission charged the United Kingdom with not providing effective judicial protection for persons entitled to exercise the rights deriving from the Directive.
Det er korrekt, at såfremt et direktiv tilsigter at
Where, in particular, a directive is intended to
I øvrigtfrifindes Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
Dismisses the remainder of the application;
Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland betaler sagens omkostninger.*
Orders the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland to pay the costs.'
Generaladvokat J. Mischo fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling) den 15. september 1998.
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 15 September 1998.
Han foreslog, at de af Kommissionen i stævningen nedlagte påstande blev taget til følge, og at Domstolen således fastslog, at
He proposed that the Court uphold the Commission's application in the terms in which it had been made and declare that:
1) det som følge af sin accept af forsikringer har undladt at pålægge vandforsyningsselskaberne at efterkomme Rådets direktiv 80/777/EØF af 15. juli 1980 om kvaliteten af drikkevand, og
(1) by failing, by the acceptance of undertakings, to enforce compliance by water companies with the requirements of Council Directive 80/778/EEC of 15 July 1980 relating to the quality of water intended for human consumption, and
2) det således ikke har sikret, at den vandkvalitet, som leveres i forskellige dele af Det Forenede Kongerige, er i overensstemmelse med kravene i direktivet, eftersom de tilladte maksimale koncentrationer for flere af direktivets parametre overskrides.«
(2) by failing, thereby, to ensure that the quality of water supplied in several parts of the United Kingdom conforms to the requirements ofthat directive, in that maximum admissible concentrations for several parameters in the Directive are exceeded, the United Kingdom has failed to fulfil its obligations under the Treaty.
Han foreslog ligeledes, at Det Forenede Kongerige blev pålagt at betale sagens omkostninger.
He further proposed that the Court order the United Kingdom to pay the costs.
Sag C-28/94 Kongeriget Nederlandene / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Landbrug
Case C-28/94 Kingdom of the Netherlands ν Commission of the European Communities Agriculture
•EUGFL — afslutning (Sjette Afdeling)
(EAGGF — Clearance of accounts — 1990 financial year — Butter) (Sixth Chamber)
Under disse omstændigheder har den ved den anfægtede beslutning korrigeret den opgørelse, som Kongeriget Nederlandene fremlagde, med et beløb på 82 656 019 NLG.
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 17 September 1998.
Den nederlandske regering har påberåbt sig tre anbringender over for den anfægtede beslutning.
Case C-272/97 Commission of the European Communities ν Federal Republic of Germany Company law
I en betænkning afgivet i april 1989 fastslog Dankert, der var formand for Parlamentets Budgetudvalg, at alt det smør, der blev frembudt for interventionsorganerne i Nederlandene mellem 1982 og 1987, ikke opfyldte betingelserne for intervention, idet smørret var blevet fremstillet efter NIZO-metoden.
(Failure by a Member State to fulfil its obligations — Reasoned opinion — Principle of collegiality — Directive 901605/EEC amending the scope of Directives 78I660IEEC and 83/349/EEC — Annual accounts and consolidated accounts) (Sixth Chamber) within the prescribed period all measures necessary to comply with Council Directive 90/605/EEC of 8 November 1990 amending Directives 78/660/EEC and 83/349/EEC, the
Med sit første anbringende har den nederlandske regering gjort gældende, at den anfægtede beslutning er i strid med artikel 8, stk. 2, i forordning nr. 729/70 samt med artikel 3 og 5 i forordning nr. 283/72.
By application lodged at the Registry of the Court on 28 July 1997, the Commission of the European Communities commenced proceedings for a declaration that, by failing to implement
Indledningsvis bemærkes, at proceduren for afslutning af regnskaber har til formål at sikre, at de bevillinger, der stilles til rådighed for medlemsstaterne, er blevet anvendt under overholdelse af de gældende fællesskabsbestemmelser inden for rammerne af den fælles markedsordning.
On the expiry of the timelimit provided for in Article 3(1) of Directive 90/605, the Commission had received no communication or any other information regarding implementing measures; consequently, on 12 March 1993, it addressed a letter of formal notice to the German Government.
Så længe regnskaberne ikke er behørigt afsluttet, har Kommissionen følgelig i henhold til artikel 2 i forordning nr. 729/70 pligt til at afvise at lade EUGFL finansiere interventionsforanstaltninger til regulering af landbrugsmarkederne, der ikke er blevet gennemført i overensstemmelse med de fællesskabsretlige regler.
In this case there is no reason to draw any conclusions different from those reached by the Court in Case C-191/95 Commission ν Germany, cited above, as regards the availability of the information that the members of the college considered would assist them for the purposes of adopting the decision to issue the reasoned opinion and, consequently, as regards compliance with the principle of collegiality.
Denne forpligtelse falder ikke bort, blot fordi afslutningen af regnskaberne sker efter udløbet af fristen i forordningens artikel 5.
On 2 June 1993 the German Government replied that Directive 90/605 was in the process of being transposed.
Den pålægger medlemsstaterne at træffe de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de af EUGFL finansierede foranstaltninger virkelig er blevet gennemført og på behørig måde.
The German Government acknowledges that it has not adopted specific measures to transpose Directive 90/605. It maintains, nevertheless, that the German legislation complies with large parts of the directive.
Det følger heraf, at Kommissionen i det foreliggende tilfælde, fordi der var indført utilstrækkelige kontrolforanstaltninger, kunne afslå at finansiere udgifterne i forbindelse med interventionsopkøb af smør, som blev oplagret efter den 28. februar 1985, og som blev anmeldt af Kongeriget Nederlandene for regnskabsåret 1987.
Since the Commission subsequently received no communication to indicate that Directive 90/605 had been transposed, it addressed to the Federal Republic of Germany a reasoned opinion on 13 June 1994.
Når Kommissionen fastslår, at der ikke findes tilstrækkelige kontrolordninger, kan den afvise at betale de omhandlede beløb i deres helhed.
Having received no reply from the German Government, the Commission commenced the present action.
Under disse omstændigheder må det fastslås, at Kongeriget Nederlandene ikke kan bebrejde Kommissionen, at den blot har foretaget en skønsmæssig korrektion af en størrelse på 10%.
The German Government contends, principally, that the action is inadmissible because the reasoned opinion of 13 June 1994 was drawn up in breach of the principle of collegiality laid down in Article 163 of the EC Treaty and Article 16 of the Commission's Rules of Procedure.