natgillin/translations-raw huggingface dataset:
»1) Artikel 1, lura b), andet afsnit, i Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler skal fortolkes således, at lovgiver har sondret mellem på den ene side almenhedens behov, dog ikke på det erhvervs- eller forretningsmæssige område, og på den anden side almenhedens behov på det erhvervs- eller forretningsmæssige område.
The second subparagraph of Article 1(b) of Council Directive 92/50/EEC of 18 June 1992 relating to the coordination of procedures f or the award of public service contracts must be interpreted as meaning that the legislature drew a distinction between needs in the general interest not having an industrial or commercial character and needs in the general interest having an industrial or commercial character.
Begrebet almenhedens behov, dog ikke på det erhvervs- eller forretningsmæssige område, udelukker ikke behov, som ligeledes imødekommes eller kunne imødekommes af private virksomheder.
The term "needs in the general interest, not having an industrial or commercial character" does not exclude needs which are or can be satisfied by private undertakings as well
Spørgsmålet, om der er tale om et offentligretligt organ, afhænger ikke af, hvilket omfang 'wiødekommelsen af almenhedens behov, dog ikke på det erhvervs- euer forretningsmæssige område, har inden for det pågældende organs virksomhed.
The status of a body governed by public law is not dependent on the relative importance, within its business as a whole, of the meeting of needs in the general interest not having an industrial or commercial character.
Det er ugeledes uden betydning, at den erhvervsmæssige virksomhed udøves af en særskilt juridisk person, som tilhører samme gruppe eller 'koncern' som dette.
It is likewise immaterial that commercial activities may be carried out by a separate legal person forming part of the same group or concern as it.
4) Artikel 1, litra b), andet afsnit, i direktiv 92/50 skal fortolkes således, at spørgsmålet, om der er tale om almenhedens behov, dog ikke på det erhvervs- eller forretningsmæssige område, skal vurderes objektivt, således at det herved er uden betydning, hvilken retlig form de bestemmelser har, hvori disse behov omhandles.·
The second subparagraph of Article 1(b) of Directive 92/50 must be interpreted as meaning that the existence or absence of needs in the general interest not having an industrial or commercial character must be appraised objectively, the legal form of the provisions in which those needs are mentioned being immaterial in that respect.'
Generaladvokat A La Pergola fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 19. februar 1998.
return for its activities, is not a service contract within the meaning of Council Directive 92/50/EEC of 18 June 1992 relating to the coordination of procedures for the award of public service contracts.
En enhed af den omhandlede art er endvidere et offentligretligt organ som forudsat i direktiv 92/50/EØF.«
An entity of the type described above is also a body governed by public law within the meaning of Directive 92/50/EEC'.
Præjudiciel »Socialpolitik — tilnærmelse af lovgivningerne — overførsel af virksomheder — varetagelse af arbejdstagernes rettigheder — direktiv 77/187/EØF — anvendelsesområde — overførsel af en virksomhed i frivillig likvidation« (Anden Afdeling) repræsentant tilknyttet selskabets kontor i Erpent.
Preliminary ruling (Social policy — Harmonisation of laws — Transfers of undertakings — Safeguarding of workers' rights — Directive 77¡187IEEC ~ Scope — Transfer of an undertaking in voluntary liquidation) (Second Chamber)
Ved dom af 11. december 1996 har Cour du travail de Bruxelles forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af Rådets direktiv 77/187/EØF af 14. februar 1977 (herefter »direktivet«).
By judgment of 11 December 1996, the Cour du Travail de Bruxelles (Higher Labour Court, Brussels) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Council Directive 77/187/EEC of 14 February 1977 (hereinafter 'the Directive').
Spørgsmålet er blevet rejst under en sag mellem Wilfried Sanders, der er repræsentant, og Europièces SA i likvidation.
transferred part of its stock and equipment to Automotive Industries Holding Company SA (hereinafter 'Automotive Industries'); that not all of Europièces' business had been transferred to Automotive Industries; and that, as from 24 August, Mr Sanders would have to carry on his activities on behalf of the liquidation in the Brussels office under the direct orders of the liquidator's representative.
Sagen drejer sig om udbetaling af en fratrædelsesgodtgørelse og andre godtgørelser.
That question was raised in proceedings between Mr Sanders, a sales representative, and Europièces SA, a company in liquidation, relating to the payment of compensation under various heads, including compensation in lieu of notice.
Hovedsagen
Community legislation
Siden den 15. februar 1974 havde Wilfried Sanders været ansat af Europièces som
On 13 August 1993, the liquidator of Europièces informed Mr Sanders that Europièces had
Denne havde ifølge det oplyste afslået tilbuddet.
liquidators and determine their powers.
For så vidt angår hovedsagen bemærkes, at frivillig likvidation i det væsentlige svarer til retslig likvidation, bortset fra, at beslutningen om selskabets likvidation, udnævnelse af likvidatorer og fastlæggelse af deres beføjelser træffes af selskabets generalforsamling og ikke af retten.
Thus it would seem that, at least in some procedural respects, voluntary liquidation has even less in common with insolvency than winding up by the court.
Efter en brevveksling sendte Sanders den 18. oktober 1993 en skrivelse til likvidator, hvori han anførte, at han måtte konstatere, at hans kontrakt som repræsentant var blevet ophævet ensidigt eller i hvert fald var blevet opsagt.
Secondly, it is necessary to establish whether Article 3(1) of the Directive precludes a worker employed by the transferor at the date of the transfer of the undertaking from objecting to the transfer of his contract of employment or employment relationship to the transferee.
I det mindste for så vidt angår visse af de nærmere regler er der således større forskel mellem frivillig likvidation og konkurs end mellem retslig likvidation og konkurs.
In the light of the foregoing, it should be noted that the reasons which led the Court to hold in Dethier Équipement that the Directive can apply to transfers that occur while an undertaking is being wound up by the court are all the more pertinent where the undertaking transferred is being wound up voluntarily.
Det præjudicielle spørgsmål
Whether there is a transfer within the meaning of the Directive
Henset hertil må det bemærkes, at de grunde, der i dommen i sagen Dethier Équipement førte til, at Domstolen fastslog, at direktivet finder anvendelse på overførsler, der sker under en retslig likvidationsprocedure, så meget desto mere gør sig gældende, såfremt den overførte virksomhed er i frivillig likvidation.
The worker's right to object to the transfer of his contract of employment or employment relationship
Spørgsmålet, om en arbejdstager kan modsætte sig, at hans arbejdskontrakt eller arbejdsforhold overgår til erhververen
The first point to note in this regard is that the Directive does not apply to the transfer of an undertaking, business or part of a business in the course of insolvency proceedings.
Med spørgsmålet ønskes det for det første oplyst, om direktivets artikel 1, stk. 1, skal fortolkes således, at direktivet finder anvendelse, såfremt et selskab i frivillig likvidation helt eller delvis overfører sine aktiver til et andet selskab, der efterfølgende udsteder ordrer til en arbejdstager, som ifølge selskabet i likvidation skal efterkomme dem.
The protection which the Directive is intended to guarantee is redundant where the person concerned decides of his own accord not to continue the employment relationship with the new employer after the transfer.
Den af direktivet tilsigtede beskyttelse er formålsløs, når den pågældende, efter en beslutning, som han har truffet efter eget frit valg, ikke fortsætter arbejdsforholdet hos den nye indehaver efter overførslen.
It appears from the order for reference that draft contracts of employment were submitted to various members of staff, including Mr Sanders who declined to enter into them.
Spørgsmålet, om der foreligger en overførsel i direktivets forstand
The Court found in Dethier Équipement of 12 March 1998 that the Directive applies in the event of the transfer of an undertaking which is being wound up by the court if the undertaking continues to trade.
Det fremgår af forelæggelsesdommen, at der var blevet fremsat tilbud om ansættelse til visse ansatte, herunder sagsøgeren, men at denne afslog tilbuddet.
In particular, it observed that where the undertaking continues to trade while it is being wound up by the court, continuity of the business is assured when the undertaking is transferred.
Hertil bemærkes først, at direktivet ikke finder anvendelse på overførsel af en virksomhed, en bedrift eller en del af en bedrift i forbindelse med en konkursbehandling.
There is accordingly no justification for depriving the employees of the rights which the Directive guarantees them on the conditions it lays down.
Ifølge det oplyste meddelte likvidator endvidere sagsøgeren, at det ikke var hensigten ensidigt at ændre hans stilling, men at han på grund af omstændighederne og kravene i lovgivningen måtte tildeles andre arbejdsopgaver.
In addition, the liquidator would appear to have informed Mr Sanders that the intention was not to change his duties unilaterally, but that circumstances and legal requirements made it necessary to allocate other tasks to him.
Under disse omstændigheder tilkommer det den forelæggende ret at undersøge baggrunden for, at arbejdstageren afslog den arbejdskontrakt, han havde fået tilbudt, og at fastslå, om den tilbudte arbejdskontrakt medførte en væsentlig ændring af arbejdsvilkårene til skade for ham.
So far as this case is concerned, it must be borne in mind that voluntary liquidation is essentially similar to winding up by the court, save for the fact that it falls to the shareholders in general meeting, and not to the court, to take the decision to wind up the company, appoint the
Domstolen udtalte i dom af 12. marts 198 i sagen Dethier Équipement, at direktivet finder anvendelse på overførsel af en virksomhed i retslig likvidation, når virksomhedens aktiviteter videreføres.
That being so, it is for the national court to examine the reasons why the employee refused the contract of employment offered to him and to determine whether that contract involved a substantial change in working conditions to his detriment.
•1) Artikel 1, stk. 1, i Rådets direktiv 77/187/EØF af 14. februar 1977 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder, bedrifter eller dele af bedrifter skal fortolkes således, at direktivet finder anvendelse, såfremt et selskab i frivillig likvidation helt eller delvis overfører sine aktiver til et andet selskab, der efterfølgende udsteder ordrer til en arbejdstager, som ifølge selskabet i likvidation skal efterkomme dem.
Artide 3(1) of Directive 77/187/EEC does not preclude a worker employed by the transferor at the date of the transfer of an undertaking from objecting to the transfer of his contract of employment or employment relationship to the transferee, provided he decides to do so of his own accord.
Det tilkommer den forelæggende ret at fastslå, om den af erhververen tilbudte arbejdskontrakt medfører en væsentlig ændring af arbejdsvilkårene til skade for arbejdstageren.
It is for the national court to determine whether the contract of employment proposed by the transferee involves a substantial change in working conditions to the detriment of the worker.
Er dette tilfældet, skal medlemsstaterne i henhold til direktivets artikel 4, stk 2, foreskrive, at arbejdsgiveren er ansvarlig for ophævehen.«
If it does, Article 4(2) of the directive requires Member States to provide that the employer is to be considered responsible for the termination'
Generaladvokat G. Cosmas fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Anden Afdeling) den 7. maj 1998.
Advocate General G. Cosmas delivered his Opinion at the sitting of the Second Chamber on 7 May 1998.
»Rådets direktiv 77/187/EØF af 14. februar 1977 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af virksomheder, bedrifter eller dele af bedrifter finder anvendelse i et tilfælde, hvor et selskab i frivillig likvidation overfører sine aktiver til et andet selskab, forudsat selskabets virksomhed fortsættes.«
'Council Directive 77/187/EEC of 14 February 1977 on the approximation of the laws of the Member States relating to the safeguarding of employees' rights in the event of transfers of undertakings, businesses or parts of businesses is applicable in the case of a transfer made by a company in voluntary liquidation, subject only to the condition that the undertaking's activity continues to be carried on.'
Præjudiciel »Rådets forordninger (EØF) nr. 1785/81 og nr. 2225/86 — støtte til afsætning af rørsukker produceret i OSD — begrebet raffinaderi« (Fjerde Afdeling)
Preliminary ruling (Council Regulations (EEC) Nos 1785/81 and 2225/86 Aid for the marketing of cane sugar produced in the French overseas departments — Concept of refinery) (Fourth Chamber)
1981 og af Rådets forordning (EØF) nr. 2225/86 af 15. juli 1986 om fastsættelse af foranstaltninger til afsætning af sukker produceret i de franske oversøiske områder og
Those questions were raised in proceedings between Sucreries et Raffineries d'Erstein SA and the Fonds d'Intervention et de Régularisation du Marché du Sucre, the public body responsible in France for the management of the markets in the sugar sector, concerning the payment of aid, provided for by Community legislation, for the refining of cane sugar produced in the French overseas departments.
Ved dom af 12. juni 1996 har Tribunal administratif de Paris stillet en række præjudicielle spørgsmål om fortolkningen af Rådets forordning (EØF) nr. 1785/81 af 30. juni
By judgment of 12 June 1996, the Tribunal Administratif (Administrative Court), Paris, referred to the Court for a preliminary ruling a number of questions on the interpretation of Council Regulation (EEC) No 1785/81 of 30 June 1981 and Council Regulation (EEC) No 2225/86 of 15 July 1986 laying down measures for the marketing of sugar produced in the French overseas departments and for the equalisation of the price conditions with preferential raw sugar.
Det må antages, at via anvendelse af støtteordningen er et raffinaderi, bortset fra de fastsatte undtagelser, et anlæg, som alene raffinerer råsukker af sukkerrør.
In its questions, the national court is asking, in substance, whether, in an industrial complex that includes installations which first process sugar beet and extract the sugar-bearing liquids, and installations which then convert into white sugar the liquids and syrups in question, which are enriched by the addition of raw cane sugar from the French overseas departments, the latter installations can be regarded, for the processing of raw cane sugar from the French overseas departments, either permanently or intermittently, as a 'production unit' or as a 'refinery' within the meaning of the third subparagraph of Article 9(4) of Regulation No 1785/81, as amended by Council Regulation (EEC) No 1482/85 of 23 May 1985.
Disse spørgsmål er blevet rejst under en tvist mellem Sucreries et Raffineries d'Erstein SA og Fonds d'intervention et de régularisation du marché du sucre, en offentlig institution i Frankrig for forvaltning af markederne for sukker; tvisten vedrører støtte i henhold til fællesskabsbestemmelser til raffinering af rørsukker produceret i de franske oversøiske departementer (herefter »OSD«).
with the production of sugar from beet, that the cost structure of those two types of production is markedly different, that the processing of cane for the purpose of extracting raw sugars and syrups is undertaken in the French overseas departments and, finally, that the Community has some traditional refineries specialising exclusively in the production of sugar from cane, the supply needs of which, as is clear from Article 37 of Regulation No 1785/81, as amended by Council Regulation (EC) No 1101/95 of 24 April 1995, serve to calculate the volume and distribution of Community aid.
Den nationale rets spørgsmål går nærmere bestemt ud på, om man i et industrielt kompleks, som omfatter installationer, der modtager og forarbejder roer til sukker og udvinder sukkersaften deraf, og
Thus the aid system in question must be deemed to be based on the interdependence and balance between the production of raw cane sugar in the French overseas departments and the refining of such sugar in the European regions of the Community, in that outlets for raw cane sugar can be ensured in the long term to the extent that supplies to specialised refineries can also be guaranteed.
- installationer, som efterfølgende forarbejder den pågældende saft og sirup til hvidt sukker, som beriges ved tilsætning af råsukker af sukkerrør hidrørende fra OSD,
Erstein submits that the definition of the term refinery in the third subparagraph of Article 9(4) covers any installation or production unit which possesses the equipment required for refining, that is to say for converting into white sugar, raw sugar or syrups produced prior to the crystallising stage.
Det bemærkes, at produktionen af rørsukker i Fællesskabet er ubetydelig i forhold til produktionen af sukker fremstillet af sukkerroer, at omkostningsstrukturen for disse to produktionstyper er væsentligt forskellig, at med henblik på udvindingen af råsukker og sirup af sukkerrør sker i OSD, og endelig at der i Fællesskabet findes traditionelle raffinaderier, som udelukkende er specialiseret i produktion af sukker fremstillet af sukkerrør, hvis forsyningsbehov, som det følger af artikel 37 i forordning nr. 1785/81 som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1101/95 af 24. april 1995, tjener til beregning af fællesskabsstøttens størrelse og fordeling.
In the light of those considerations, it must be concluded that a production unit, that is to say an industrial plant which functions independently and without any link with any other unit, whose sole activity consists in refining raw sugar and syrups extracted from cane, constitutes a refinery within the meaning of the third subparagraph of Article 9(4) of Regulation No 1785/81, as amended by Regulation No 1482/85.
Det må derfor antages, at den pågældende støtteordning er baseret på den indbyrdes afhængighed og ligevægt mellem produktionen af råsukker af sukkerrør i OSD og dets raffinering i Fællesskabets europæiske områder i den forstand, at afsætningen af råsukker af sukkerrør kan sikres på lang sigt, i det omfang forsyningen af de specialiserede raffinaderier ligeledes kan sikres.
That definition does not therefore cover a refining unit forming part of an industrial complex which also includes a first-stage unit for the extraction of sugar-bearing liquids.
med hensyn til behandlingen af råsukkeret af sukkerrør hidrørende fra OSD permanent eller med mellemrum kan anse de sidstnævnte installationer for et »anlæg« eller for et »raffinaderi« som omhandlet i artikel 9, stk. 4, tredje afsnit, i forordning nr. 1785/81 som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 1482/85 af 23. maj 1985.
The wording of the third subparagraph of Article 9(4) of Regulation No 1785/81 is not entirely unambiguous.
Erstein har anført, at definitionen på raffinaderi i denne sidstnævnte bestemmelse omfatter enhver installation eller anlæg, som råder over det udstyr, der er nødvendigt for at raffinere, dvs. for at forarbejde råsukker eller sirup, som dernæst forarbejdes til hvidt sukker i fast form.
In order to assess its scope and ascertain whether the term 'refinery' within the meaning of the provision in question applies to an industrial site, such as that of Erstein, which converts raw sugar and syrup produced both from beet previously processed on site and from sugar cane, it is therefore necessary to take account of the objective of the rules under consideration.
På grundlag af disse betragtninger må det konkluderes, at et raffinaderi i den betydning, der forudsættes i artikel 9, stk. 4, tredje afsnit, i forordning nr. 1785/81 som ændret ved forordning nr. 1482/85 er et anlæg, dvs. en industriel installation, som fungerer selvstændigt og uden nogen forbindelse med nogen anden enhed, og hvis eneste virksomhed består i raffinering af råsukker og sirup udvundet af sukkerrør.
A refinery, for the purposes of the application of the rules in question, is a production unit which refines exclusively raw cane sugar, subject to the exceptions which those rules provide for.
Det må fastslås, at ordlyden af artikel 9, stk. 4, tredje afsnit, i forordning nr. 1785/81 ikke er utvetydig.
It should be noted that the production of cane sugar in the Community is minute by comparison
For at den pågældende enhed kan betegnes som raffinaderi i den nævnte bestemmelses forstand, skal dens virksomhed desuden permanent være raffinering af råsukker og sirup af sukkerrør og kan ikke også i perioder være raffinering af sukkersaft udvundet af sukkerroer, heller ikke særskilt, da den med fællesskabsbestemmelserne tilsigtede ligevægt og indbyrdes afhængighed mellem produktionen og afsætningen af råsukker af sukkerrør fra OSD og den regelmæssige
Furthermore, for the unit in question to be described as a refinery within the meaning of the aforesaid provision, its activity must at all times be given over to the refining of raw sugar and cane syrups and may not also involve, intermittently, the refining of sugar-bearing liquids obtained from beet, even separately, if it is not to upset the balance and interdependence, which the Community rules seek to achieve, between the production of and outlets for raw cane sugar from the French overseas departments and regular supplies to specialised refineries.
•I et industrielt kompleks, som omfatter installationer, som ι et første produktionsled behandler sukkerroer og udvinder sukkersaft deraf, og installationer, som i et efterfølgende produktionsled forarbejder denne saft og sirup til hvidt sukker, der beriges ved tilsætning af råsukker af sukkerrør hidrørende fra OSD, kan de sidstnævnte installationer, med hensyn til behandlingen af råsukkeret af sukkerrør hidrørende fra OSD, hverken permanent eller i perioder anses for et 'anlæg* eller for et 'raffinaderi' i den betydning, der forudsættes i artikel 9, stk 4, tredje afsnit, i Rådets forordning (EØF) nr. 1785/81 af 30. juni 1981 om den fælles markedsordning for sukker som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 1482/85 af 23. maj 1985.«
'In an industrial complex that includes installations which first process sugar beet and extract the sugar-bearing liquids, and installations which then convert into white sugar the liquids and syrups in question, which are enriched by the addition of raw cane sugar from the French overseas departments, the latter installations cannot be regarded, for the processing of raw cane sugar from the French overseas departments, either permanently or intermittently, as a "production unit" or as a "refinery" within the meaning of the third subparagraph of Article 9(4) of Council Regulation (EEC) No 1785/81 of 30 June 1981 on the common organisation of the markets in the sugar sector, as amended by Council Regulation (EEC) No 1482/85 of 23 May 1985. '
Generaladvokat N. Fennelly fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Fjerde Afdeling) den 19. februar 1998.
Advocate General N. Fennelly delivered his Opinion at the sitting of the Fourth Chamber on 19 February 1998.
Han foreslog heri følgende besvarelse:
He recommended that the Court reply as follows: