natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Storhertugdømmet Luxembourg (Kongeriget Belgien) har ikke overholdt sine forpligtelser i henhold til EØF­Traktatens artikler 95 og 96, idet det ved opkrævningen af punktafgiften af Øl ved import og ved godtgørelsen af punktafgiften af Øl ved eksport sætter det svind, der opstår under fremstillingen fra urten til det endelige produkt, til en sats, der overstiger svindet i visse luxembourgske (belgiske) bryggerier.
By using, for the purposes of levying duty on imports and refunds of duty on exports of beer, a rate of wastage incurred between the wort and the finished product which exceeds that of certain Luxembourg (Belgian) breweries, the Grand Duchy of Luxembourg (the Kingdom of Belgium) has failed to fulfil its obligations under Articles 95 and 96 of the EEC Treaty.
Storhertugdømmet Luxembourg (Kongeriget Belgien) betaler sagens omkostninger."
The Grand Duchy of Luxembourg (Kingdom of Belgium) is ordered to pay the costs."
Generaladvokat F.G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse for Domstolens plenum den 28. februar 1991.
Mr Advocate General F.G. Jacobs delivered his opinion at the sitting of the full court on 28 February 1991.
2. statuere, at Belgien og Luxembourg har tilsidesat deres forpligtelser i henhold til Traktatens artikel 96 ved at beregne det beløb, der skal godtgøres i punktafgift, når indenlandsk fremstillet Øl eksporteres til andre medlemsstater, på grundlag af et formodet svind på 10% ved omdannelsen af varm urt til Øl;
Declare that by assessing excise duty on domestically produced beer on the basis of the amount of hot wort and by assessing duty on beer imported from other Member States on the basis of the volume of the end-product, increased by a flat-rate figure of 5% to arrive at the
(Tredje Afdeling) "Fri bevægelighed for personer - social sikring - anerkendelse af uarbejdsdygtighed" (Præjudiciel)
- 4 notional amount of hot wort used to produce the imported beer, Belgium and Luxembourg have failed to fulfil their obligations under Article 95 of the Treaty;
Ved dom af 18. oktober 1989, indgået til Domstolen den 6. november s.å, havde Arrondissementsrechtbank Amsterdam stillet to præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 51, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 574/72 af 21. marts 1972 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71.
Declare that, by calculating the amount of excise duty to be reimbursed when domestically-produced beer is exported to other Member States on the basis of an assumption that 10% is lost in converting the hot wort into beer, Belgium and Luxembourg have failed to fulfil their obligations under Article 96 of the Treaty;
Når den institution, som skal udbetale en invaliditetsydelse, anvender sin kompetence i henhold til artikel 51, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 574/72 af 21. marts 1972 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere og deres familiemedlemmer, som flytter inden for Fællesskabet, til at lade den ydelsesberettigede, som er bosat i en anden medlemsstat, undersøge af en af den selv udpeget læge, kan den pågældende være forpligtet til at begive sig til den kompetente institutions medlemsstat på betingelse af, at den kompetente institution afholder udgifterne til rejse og ophold i forbindelse dermed, og at den pågældende er i stand til at foretage rejsen, uden at det skader hans helbred.
By judgment of 18 October 1989, received at the Court on 6 November 1989, the Arrondissementsrechtbank te Amsterdam referred two questions to the Court for a preliminary ruling on the interpretation of Article 51 (1) of Regulation (EEC) No. 574/72 of the Council fixing the procedure for implementing Regulation (EEC) No. 1408/71.
Såfremt den institution, der er beliggende på den pågældendes opholdseller bopælssted, har konstateret, at denne er ude af stand til at foretage rejsen, er der dog intet til hinder for, at den institution, som skal udbetale ydelsen, eller den instans, som udøver kompetencen til lægeundersøgelse, fastslår denne faktiske tilstand på stedet."
Those questions were raised in proceedings between the abovementioned parties in relation to the decision of the Gemeenschappelijke Medische Dienst to request Mr Martinez, a Spaniard living in Spain and since 1980 in receipt of an invalidity pension under Netherlands law, to submit himself in the Netherlands to an examination to be carried out by two doctors chosen by the said institution in order to check his state of health.
Generaladvokat J. Mischo fremsatte forslag til afgørelse den 12. december 1990.
Mr Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Third Chamber on 12 December 1990.
Han foreslog følgende afgørelse:
He proposed:
Den institution, der skal udbetale en invaliditetsydelse - eller den instans, der er kompetent til at foretage den lægelige kontrol - kan, når den efter at have modtaget rapporten fra den pågældendes opholds- eller bopælsland gør brug af kompetencen i henhold til artikel 51, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 574/72 til at lade modtageren af en invaliditetsydelse undersøge af en af den selv udpeget læge, opfordre modtageren af denne ydelse til at begive sig fra bopæls- eller opholdsmedlemsstaten til den medlemsstat, hvor den institution, der skal udbetale ydelsen, er beliggende, for der at lade sig lægeundersøge.
The institution responsible for paying an invalidity benefit or the competent authority for conducting a medical examination, may, where after obtaining a report from the institution of the country where the person concerned is staying or residing it invokes the power given by Article 51 (1) of Regulation (EEC) No. 574/72 to have the recipient of an invalidity benefit examined by a doctor of its choice, require the recipient to travel from the Member State of residence or stay to the Member State of the institution responsible for payment in order to submit himself to medical examination.
Modtageren af ydelsen er forpligtet til at efterkomme denne opfordring på betingelse af, at det godtgøres, at han er i stand til at foretage rejsen uden at skade sit helbred, og at rejse- og opholdsudgifterne ikke påhviler ham.
The recipient must comply providing it is established that he is fit to travel without harm to his health and that he does not have to bear the travel and other expenses.
Det skal fastslås i modtagerens bopæls- eller opholdsland, om han er i stand til at foretage rejsen."
The recipient's fitness to travel must be determined in his country of residence or stay."
Sag C-348/89: Mecanarte - Metalúrgica da Lagoa Lda mod Hovedtoldkontoret i Porto
Case C-348/89: Mecanarte - Metalúrgica da Lagoa Lda ν Chefe do Serviço da Conferencia final da Alfandega do Porto - 27 June 1991 (Third Chamber) (Free movement of goods - Postclearance - Recovery of customs duties) (Preliminary ruling)
(Tredje Afdeling) "Frie varebevægelser - Efteropkrævning af told" (Præjudiciel)
By order of 16 October 1989, received at the Court on 14 November
Ved kendelse af 16. oktober 1989, indgået til Domstolen den 14. november s.a., havde Tribunal Fiscai Aduaneiro do Porto forelagt Domstolen otte præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen og gyldigheden af artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 1697/79 samt vedrørende fortolkningen af artikel 4 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1573/80.
1989, the Tribunal Fiscal Aduaneiro do Porto referred eight questions to the Court for a preliminary ruling on the interpretation and validity of Article 5 (2) of Council Regulation (EEC) No. 1697/79 and the interpretation of Article 4 of Commission Regulation (EEC) No. 1573/80.
Domstolen fastslog, at Tribunal Fiscai Aduaneiro do Porto med disse spørgsmål bl.a. rejste to særskilte problemer vedrørende anvendelsen af EØF-Traktatens artikel 177:
The questions from the Tribunal Fiscal Aduaneioro do Porto raise, inter alia, two separate problems on the terms for applying Article 177 of the EEC Treaty:
- det første problem var, om en retsinstans i en medlemsstat, som konstaterer, at en national bestemmelse er forfatningsstridig, er afskåret fra at forelægge Domstolen spørgsmål vedrørende fællesskabsrettens fortolkning eller gyldighed, fordi retsinstansen efter denne konstatering har pligt til at forelægge sagen for medlemsstatens forfatningsdomstol;
The first is whether the national court which finds that a national provision is unconstitutional is barred from referring questions concerning the interpretation or validity of Community law to the Court of Justice because its finding must be referred to the constitutional court;
- det andet problem var, om en retsinstans i en medlemsstat kan undlade at foretage en præjudiciel forelæggelse, for så vidt som den nationale retsorden foreskriver retsmidler til afhjælpning af mangler ved en national retsforskrift.
The second is whether the national court may forego a reference for a preliminary ruling to this Court in so far as the national law contains means for remedying the defects of a national provision.
Domstolen fastslog med hensyn til det første problem, at den tilsigtede virkning med den ordning, der er indført ved Traktatens artikel 177, samt fællesskabsrettens effektivitet vil blive bragt i fare, såfremt forelæggelsespligt for vedkommende forfatningsdomstol kan afskære den nationale retsinstans, som behandler en tvist, der er reguleret af fællesskabsretten, fra at udøve den mulighed, der er tildelt den ved Traktatens artikel 177, for at forelægge Domstolen spørgsmål vedrørende fortolkningen eller gyldigheden af fællesskabsretten med henblik på at kunne afgøre, om en national retsforskrift er forenelig hermed.
As regards the first question, it is to be remembered that the object of the system established by Article 177 of the Treaty as well as the effectiveness of Community law would be threatened if the fact that there was a mandatory appeal to the constitutional court could prevent the national court before which the proceedings concerned with Community law were pending from exercising the power given it by Article 177 of the Treaty to refer questions on the interpretation or validity of Community law to the Court of Justice to enable it to determine whether or not a national rule is compatible with Community law.
Domstolen fastslog med hensyn til det andet problem, at ifølge Domstolens faste Draksis råder de nationale retsinstanser over et skøn mht om det er nødvendigt at afgøre et EF-retligt spørgsmål, før der afsiges dom, samt at dette skøn også omfatter spørgsmålet om, på hvilket trin af sagens behandling, der bør forelægges Domstolen et præjudicielt spørgsmål.
As regards the second question, according to established case-law national courts have a wide discretion as to whether a decision on a point of Community law is necessary to enable them to give judgment and that discretion also extends to the question of the stage of the proceedings at which there should be a reference to the Court for a preliminary ruling.
Domstolen besvarede de præjudicielle spørgsmål således:
The Court held:
- 7 - forkerte oplysninger, der er meddelt af de kompetente myndigheder, og som binder disse.
- 7 laid down in clearance recovery of import duties when the conditions Article 5 (2) have been fulfilled;
Artikel 5, stk. 2, første afsnit, in fine, i forordning (EØF) nr. 1697/79 skal fortolkes således, at det finder anvendelse på den situation, hvor debitor har opfyldt alle de krav, der er fastsat i fællesskabsbestemmelserne om toldangivelse og i nationale bestemmelser, der i givet fald supplerer eller gennemfører dem, også selv om debitor i god tro har meddelt unøjagtige eller ufuldstændige oplysninger til de kompetente myndigheder, såfremt disse oplysninger er de eneste, som han med rimelighed kunne have kendskab til eller indhente.
The last part of the first subparagraph of Article 5 (2) of Regulation No. 1697/79 must be interpreted as meaning that it applies to the situation in which the person liable has fulfilled all the requirements 1 aid down by both the Community rules on customs declarations and any national rules which supplement or implement them, even if he supplied, in good faith, inaccurate or incomplete i nformati on to the competent national authorities, provided that that i nformati on is the only information which he could reasonably have knowledge of or obtain;
Den kompetence, som er tildelt Kommissionen ved artikel 4 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1573/80 af 20. juni 1980 om gennemførelsesbestemmelserne til artikel 5, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 1697/79, omfatter kun afgørelser om ikke at foretage efteropkrævning af afgifter på 2.000 ecus eller derover, og dette gælder endog, selv om der foreligger en begrundet ansøgning indgivet af debitor mod en afgørelse om efteropkrævning, der er truffet af de kompetente nationale myndigheder.
The power conferred on the Commission by Article 4 of Commission Regulation (EEC) No. 1573/80 of 20 June 1980 laying down provisions for the implementation of Article 5 (2) of Regulation No. 1697/79 covers only decisions to refrain from taking action for postclearance recovery where the amount of the duties involved is equal to or greater than 2000 ECU, even where a person liable has submitted a reasoned request against a decision to recover made by the competent national authorities;
Når debitor indgiver en ansøgning om, at der ikke foretages efteropkrævning af import- eller eksportafgifter, påhviler det de nationale myndigheder at træffe afgørelse om denne ansøgning, og det påhviler dem kun at forelægge sagen for Kommissionen, når de ikke påtænker at efteropkræve afgifter på 2.000 ecus eller derover.
When the person liable submits a request that action for post el earance recovery of import duties or export duties should not be taken, it is for the national authorities to take a decision on that request and it is not incumbent upon them to refer the case for consideration by the Commission unless they intend not to recover an amount of duties equal to or greater than 2000 ECU;
En retsinstans i en medlemsstat, som behandler en tvist vedrørende fællesskabsretten, og som konstaterer, at en national bestemmelse er forfatningsstridig, er ikke afskåret fra eller fritaget for den i EØF-Traktatens artikel 177 foreskrevne mulighed for eller forpligtelse til at forelægge Domstolen spørgsmål vedrørende fortolkningen eller gyldigheden af fællesskabsretten som følge af den omstændighed, at den efter denne konstatering har pligt til at forelægge sagen for medlemsstatens forfatningsdomstol.
A national court hearing proceedings concerning Community law which declares a provision of national law unconstitutional does not lose the right or escape the obligation under Article 177 of the EEC Treaty to refer questions to the Court of Justice on the interpretation or validity of Community law by reason of the fact that that deci arati on is subject to a mandatory appeal to the constitutional court.
"a) Artikel 5, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 1697/79 skal fortolkes således, at den giver de nationale myndigheder en kompetence til at træffe afgørelse, som afhænger af efterprøvelsen af de betingelser, der gælder for ikke-efteropkrævning;
It is for the national court, pursuant to the second paragraph of Article 177 of the EEC Treaty, to decide whether the questions of law raised by the dispute before it are relevant, whether a prel i minary ruling is necessary for it to be able to give
Sag C-49/88: AL-Jubail Fertilizer Company (SANAD) m.fl. mod Rådet for De Europeiske Fællesskaber
Mr Advocate General G. Tesauro delivered his Opinion at the sitting of the Third Chamber on 6 February 1991.
(Sjette Afdeling) "Handelspolitik - annullationssØgsmål vedrørende Rådets forordning (EØF) nr. 3339/87 af 4. november 1987 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af urinstof med oprindelse i Libyen og Saudi-Arabien"
"(a) Article 5 (2) of Council Regulation (EEC) No. 1697/79 must be interpreted as meaning that it gives the competent national authorities power to decide, subject to checking the conditions, whether to proceed to recover;
Ved stævning indgivet den 16. februar 1988 havde de saudiarabiske selskaber SAMAD og SAFCO, som producerer urinstof i Saudi-Arabien, anlagt sag med påstand om annullation af artikel 1 i Rådets forordning (EØF) nr. 3339/87, hvorved der indførtes en endelig antidumpingtold på 40% af prisen på importen af urinstof med oprindelse i Libyen og Saudi-Arabien, i det omfang den finder anvendelse på de sagsøgende selskaber.
The term "error" in Article 5 (2) of the Regulation covers any kind of error committed by the competent authorities apart from those caused by incorrect statements made by the person liable even if he has acted in good faith. By virtue of the same provision both the authorities responsible for the recovery and those in the exporting Member State must be regarded as the "competent authorities" responsible for the error.
Til støtte for deres påstand gjorde sagsøgerne flere anbringender gældende, bl.a. at deres ret til kontradiktion var blevet tilsidesat.
Under Article 4 of Commission Regulation (EEC) No. 1573/80 the national authorities are required to submit to the Commission only decisions not to take action to recover amounts equal to or greater than ECU 2 000.
Domstolen bemærkede indledningsvis, at grundrettighederne ifølge fast praksis hører til de almindelige grundsætninger, som Domstolen skal beskytte.
By an application lodged on 16 February 1988 SAMAD and SAFCO, companies incorporated under Saudi law, which manufacture urea in Saudi Arabia, brought an action for a declaration that Article 1 of Council Regulation (EEC) No. 3339/87 imposing a definitive anti-dumping duty on imports of urea originating in Libya and Saudi Arabia was void in so far as it applied to the applicants.
Fortolkningen af de omhandlede bestemmelser skal derfor bl.a. ske under hensyn til kravene i forbindelse med kontradiktionsprincippet; et princip hvis grundlæggende karakter Domstolen ved flere lejligheder har understreget.
In support of their application, the applicants rely on several submissions including denial of the applicants' right to a fair hearing.
Med hensyn til kontradiktionsprincippet understregede Domstolen, at Fællesskabets institutioner skal være særlig omhyggelige i deres sagsbehandling, idet de gældende regler på deres nuværende udviklingstrin ikke indeholder alle de processuelle garantier til beskyttelse af borgeren, som måtte findes i visse nationale retssystemer.
It should be added that, common to the right to a fair hearing, any action taken by the Community institutions must be all the more scrupulous in view of the fact that, as they stand at present, the rules in question do not provide all the procedural guarantees for the protection of the individual which may exist in certain national legal systems.
På grundlag af sagens oplysninger kunne man imidlertid ikke gå ud fra, at Fællesskabets institutioner har stillet alle de oplysninger til rådighed for sagsøgerne, som ville have gjort det muligt for dem effektivt at forsvare deres interesser.
There is nothing in the documents before the Court to show that the Community institutions discharged their duty to place at the applicants' disposal all the information which would have enabled them effectively to defend their interests.
Med hensyn til sagsøgernes anmodninger om, at der blev foretaget en justering for forskelle i de solgte mængder og for handelsniveau, bemærkede Domstolen således, at Rådet til støtte for sine klagepunkter kun havde henvist til en intern rapport udarbejdet af Kommissionens tjenestemænd efter kontrolbesøg i Saudi-Arabien, samt mødereferaterne fra to møder i Bruxelles med sagsøgernes repræsentanter.
With regard to the allowances requested in order to take account of the differences in quantities and levels of trade, the defendant, in support of its contentions, relies solely on an internal mission report drawn up by Commission officials following checks carried out in Saudi Arabia, and on the minutes of two meetings held in Brussels on 22 May and 5 October 1987 with the representatives of the parties in question.
Da det fremgår af sagen, at de i dokumenterne indeholdte oplysninger ikke på anden måde blev bragt til sagsøgernes kundskab, er der så meget mindre grund til at tillægge dem bevisværdi.
Given that the documents before the Court show that the information contained in such internal documents was not brought by other means to the attention of the applicants, there is all the less reason for such documents to be accorded probative value.
Uanset at de Ønskede oplysninger ifølge grundforordningen på området kan gives rent mundtligt, fritager det ikke fællesskabsmyndighederne for pligten til at kunne bevise, at oplysningerne faktisk er blevet meddelt, såfremt det måtte vise sig at være nødvendigt.
Although the information requested may, under the rules in question, be supplied in a purely oral manner, that possibility cannot release the Community authorities from their obligation to ensure that they have evidence enabling them, if necessary, to prove that such information was actually communicated.
For så vidt angår sagsøgernes argumenter om, at Kommissionens sagsbehandling var behæftet med uregelmæssigheder i forbindelse med fastsættelsen af skadetærsklen og beregningen af den justering, som skulle foretages for oplagring, har Rådet hele tiden henvist til en skrivelse, som sagsøgerne anfører aldrig at have modtaget.
With regard to the arguments based on the irregularities committed by the Commission in determining the injury threshold and calculating the allowance for warehousing the defendant constantly referred to a letter which the applicants claim never to have received.
Sagsøgte betaler sagens omkostninger."
The defendant is ordered to pay the costs."
Generaladvokat M. Darmon fremsatte forslag til afgørelse den 7. februar 1991,
Mr Advocate General M. Darmon delivered his Opinion at the hearing of the Sixth Chamber on 7 February 1991.
Hans forslag lød således:
He proposed that:
"Artikel 1 i Rådets forordning (EØF) nr. 3339/87 af 4. november 1987 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af urinstof med oprindelse i Libyen og Saudi-Arabien (EFT L 317 af 7. november 1987, s. 1) annulleres, i det omfang den pålægger selskaberne Al-Jubail Fertilizer Company og Saoudi Arabien Fertilizer Company en antidumpingtold;
"Article 1 of Council Regulation (EEC) No. 3339/87 of 4 November 1987 imposing a definitive anti-dumping duty on imports of urea originating in Libya and Saudi Arabia be declared void in so far as it concerns AL-Jubail Fertilizer Company and Saudi Arabian Fertilizer Company;
Ved kendelse af 26. juli 1989, indgået til Domstolen den 17. november s.a., havde Court of Appeal stillet Domstolen en række præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af artiklerne 7-12a og 21 i konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager.
By order dated 26 July 1989, which was received at the Court on 17 November 1989, the Court of Appeal referred to the Court for a preliminary ruling a number of questions on the interpretation of Articles 7 to 12 (a) and Article 21 of the Convention of 27 September 1968 on Jurisdiction and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters.
OUI, DR og PTI har bestridt den franske rets kompetence og indstævnte NHI for Commercial
The questions arose in proceedings between Overseas Union Insurance Ltd. (hereinafter referred to as "OUI"), Deutsche Ruck UK Reinsurance
Efter at Commercial Court, Queen's Bench Division, havde udsat sagen, indtil den franske ret har efterprøvet sin egen kompetence, har OUI, DR og PTI kæret sagen til Court of Appeal:
When the Commercial Court stayed the proceedings until the French court gave a decision on the question of its jurisdiction in the proceedings pending before it, OUI, Deutsche Ruck and Pine Top appealed to the Court of Appeal.