natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Efter sin ægtefælles død kunne fru Cabanis-Issarte fra 1. april 1978 gøre krav på en selvstændig ret til »pension for ugifte personer« i henhold til AOW.
As regards the latter period, the SVB suggested that Mrs Cabanis-Issarte should pay voluntary
tilbagevenden til Frankrig (15.7.1969) og indtil fru Cabanis-Issartis fyldte 65. år (13.5.1974).
Regulation No 1408/71 apply, some applying solely to workers.
Ved afgørelse af 7. juli 1980 fastsatte SVB bidraget for denne frivillige forsikring til den maksimale sats i henhold til artikel 2, stk. 1, i kongelig anordning af 24. februar 1961.
That provision is not however applicable to a national of the Netherlands whose contribution, under Article 2(2) of the 1961 Royal Decree, is lower.
Fru Cabanis-Issarte kræver at være omfattet af ligebehandlingsprincipppet i artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 1408/71 med henblik på fastsættelsen af bidragssatsen for en frivillig forsikringsperiode, der er tilbagelagt i henhold til nederlandsk lovgivning, og som skal supplere en obligatorisk forsikringsperiode, der er tilbagelagt i henhold til samme lovgivning.
Mrs Cabanis-Issarte asks for the principle of equal treatment laid down in Article 3(1) of Regulation No 1408/71 to be applied in the determination of the rate of contribution for a period of voluntary insurance completed under Netherlands legislation and intended to supplement a period of compulsory insurance completed under the same legislation.
Fru Cabanis-Issarte indbragte SVb's afgørelse om at fastsætte de bidrag, der skulle betales i henhold til den frivillig forsikring, til den maksimale bidragssats for Raad van Beroep, Amsterdam.
Mrs Cabanis-Issarte appealed to the Raad van Beroep, Amsterdam, against the SVB's decision fixing at the maximum rate the amount of the contributions which she was to pay for voluntary insurance.
Det bemærkes imidlertid, at artikel 3, stk. 1, tillægger »personer, der er bosat på en medlemsstats område«, og som er omfattet af bestemmelserne i forordning nr. 1408/71 ret til ligebehandling ved anvendelse af medlemsstaternes lovgivninger om social sikring, uden at der i bestemmelsen sondres mellem, om den pågældende er arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende, henholdsvis en sådan persons familiemedlem eller efterladte ægtefælle.
Subject to the spedai provisions of Regulation No 1408/71, Article 3(1) grants to «persons resident in the territory of one of the Member States» and to whom the regulation applies the right to equal treatment as regards application of the social security legislation of the Member States, without drawing any distinction between workers, members of workers' families or their surviving spouses.
Den forelæggende rets første spørgsmål går i det væsentlige ud på, om artikel 2 og 3 i forordning nr. 1408/71 skal fortolkes således, at en vandrende arbejdstagers efterladte ægtefælle kan påberåbe sig dem med henblik på fastsættelsen af bidragssatsen for en frivillig forsikringsperiode, som er tilbagelagt i henhold til den medlemsstats alderspensionsordning, på hvis område arbejdstageren har haft beskæftigelse.
By its first question the national court seeks in essence to ascertain whether Articles 2 and 3 of Regulation No 1408/71 are to be interpreted as meaning that they may be relied on by the surviving spouse of a migrant worker for the purpose of determining the rate of contribution in relation to a period of voluntary insurance completed under the oldage pension scheme of the Member State in which the worker was employed.
Det følger af fast retspraksis siden dommen af 23. november 1976, at en arbejdstagers familiemedlemmer i henhold til artikel 2 i forordning nr. 1408/71 kun kan gøre krav på afledte rettigheder, dvs. rettigheder som er erhvervet i egenskab af en arbejdstagers familiemedlem.
It has been settled case-law since the judgment in Case 40/76 Kermaschek ν Bundesanstalt für Arbeit [1976] ECR 1669 that the only rights which the members of a worker's family can claim under Article 2 of Regulation No 1408/71 are derived rights, that is to say those acquired through their status as a member of a worker's family.
Det står fast, at fru Cabanis-Issarte i sin egenskab af efterladt ægtefælle til en vandrende arbejdstager i henhold til artikel 2, stk. 1 i forordning nr. 1408/71 er omfattet af forordningens personelle anvendelsesområde, dernæst at den alderspension, som SVB udbetalter til fru Cabanis-Issarte, henhører under sikringsgrenen »ydelser ved alderdom«, som er nævnt i artikel 4, stk. 1, litra c) i forordning nr. 1408/71 og endelig, at der ikke er nogen bestemmelse i forordningen, navnlig i afsnit III, kapitel 3 »Alderdom og dødsfald (pensioner)«, der indeholder særlige bestemmelser for forskellige kategorier af ydelser, som udelukker, at artikel 3, stk. 1, anvendes til fordel for en arbejdstagers efterladte ægtefælle med hensyn til betingelserne for tildeling af en pension baseret på frivillige bidrag.
It is common ground, first, that, in accordance with Article 2(1), Mrs Cabanis-Issarte, as the surviving spouse of a migrant worker, is a person covered by Regulation No 1408/71, that the oldage pension paid to her by the SVB comes within the «old-age benefits» branch referred to in Article 4(l)(c) of that regulation and, lastly, that no provision of the Regulation, in particular of Title ΙΠ, Chapter 3 «Old age and death (pensions)», which contains special provisions for various classes ofbenefit, excludes application of Article 3(1), concerning the conditions governing the grant to the surviving spouse of a worker of an oldage pension based on voluntary contributions.
Det følger af det foregående, at fru Cabanis-Issarte opfylder betingelser for, at artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 1408/71 finder anvendelse på hende.
It follows that Mrs Cabanis-Issarte satisfies the conditions for application of Article 3(1) of Regulation No 1408/71 to her.
I denne forbindelse bemærkes, at artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 1408/71 som afgrænser den af forordningen omfattede personkreds, angår to klart adskilte persongrupper: arbejdstagerne og selvstændige erhvervsdrivende på den ene side og deres familiemedlemmer og efterladte på den anden side.
Article 2(1) of Regulation No 1408/71, which defines the persons covered by the regulation, refers to two clearly distinct categories of persons: workers, on the one hand, and members of their families and their survivors, on the other. In order to fall within the scope of the regulation, the former must be nationals of a Member State, or stateless persons or refugees residing within the territory of one of the Member States.
Det bemærkes imidlertid, at Domstolen i en række domme, som er afsagt efter Kermaschekdommen, har antaget, at et medlem af en vandrende arbejdstagers familie ikke under henvisning til artikel 2 og 3 i forordning nr. 1408/71 kan gøre krav på, under ligebehandling med indlændinge, at få tildelt en social
However, in several judgments subsequent to Kermaschek, cited above, the Court has held that a member of a migrant worker's family could not rely on Articles 2 and 3 of Regulation No 1408/71 to claim, on grounds of equal treatment with nationals of the host State, a social security benefit provided for by the legislation of that State since the benefit in question was granted as a right in person and not by reason of the beneficiary's status as a member of a worker's family.
Sondringen mellem på den ene side arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende og på den anden side deres familiemedlemmer eller efterladte er afgørende for det personelle anvendelsesområde for en lang række bestemmelser i forordning nr. 1408/71, hvoraf
The distinction drawn between workers and members of their families or survivors determines the persons to whom many of the provisions of
sikringsydelse i henhold til opholdsstatens lovgivning, fordi den udbetales i kraft af en selvstændig ret og ikke på grund af den pågældendes status som familiemedlem til en arbejdstager.
Since, therefore, the distinction drawn between rights in person and derived rights renders the fundamental rule of equal treatment inapplicable to the surviving spouse of a migrant worker, the rule in Kermaschek should be limited.
Dommens tidsmæssige virkning
The temporal effect of this judgment
Men hvis en arbejdstagers ægtefælle, som, efter at have ledsaget denne til en anden medlemssstat, beslutter sig for at vende tilbage til sin hjemstat enten sammen med denne eller efter hans død, ikke kunne påberåbe sig reglen om ligebehandling med hensyn til udbetaling af visse ydelser i henhold til den seneste beskæftigelsesstats lovgivning, ville det have negative indvirkninger på arbejdstagernes og selvstændige erhvervsdrivendes frie bevægelighed.
The impossibility for a worker's spouse who, having accompanied the worker to another Member State, decides to return to bis or her State of origin with the worker or after the worker's death, to rely on the equal treatment rule in relation to the grant of certain benefits provided for by the legislation of the last State of employment would adversely affect freedom of movement for workers, which forms the context for the Community rules on coordination of national social security laws.
Det ville nemlig være i strid med disse bestemmelsers formål og ånd at fratage en vandrende arbejdstagers eller selvstændig erhvervsdrivendes ægtefælle eller efterladte fordelen ved forbuddet mod forskelsbehandling ved udbetaling af ydelser ved alderdom, som den pågældende ville have kunnet gøre krav på, under ligebehandling med indlændinge, såfremt han var forblevet i opholdsstaten.
It would run counter to the purpose and spirit of those rules to deprive the spouse or survivor of a migrant worker of the benefit of application of the principle prohibiting discrimination in the calculation of oldage benefits which the spouse or survivor would have been able to claim, on the same conditions as nationals, if he or she had remained in the host State.
Såvel SVB som de medlemsstater, der har afgivet indlæg for Domstolen, er af den opfattelse, at såfremt Domstolen måtte revidere sin praksis, som den kommer til udtryk i Kermaschekdommen, bør de tidsmæssige virkninger af dommen begrænses.
Both the SVB and the Governments of the Member States which have submitted written observations to the Court submit that, in the event of a departure from the Kermaschek line of authority, the temporal effects of the judgment should be limited.
Der er i denne forbindelse i det væsentlige blevet henvist til de alvorlige følger, som dommen ville få for finansieringen af de sociale sikringsordninger, og til, at der er tale om en radikal ændring af retspraksis.
In this regard, reference has been made to the serious consequences which the judgment would entail for the funding of social security schemes and the radical change involved in such a departure from precedent.
Desuden må det fastslås, at sondringen mellem selvstændige rettigheder og afledte rettigheder, som Domstolen har anvendt, kan have til følge, at der gøres indgreb i det grundlæggende krav i fællesskabsretsordenen, som den ensartede anvendelse af disse regler udgør, ved at gøre deres anvendelighed på borgerne afhængig af, om der i henhold til den nationale lovgivning, der gælder for de pågældende ydelser, er tale om en
Furthermore, the distinction between rights in person and derived rights which the Court drew in the judgments cited in paragraph 29 above may undermine the fundamental Community law requirement that its rules should be applied uniformly, by making their applicability to individuals depend on whether the national law relating to the benefits in question treats the rights concerned as rights in person or as derived rights, in the fight of specific features of the
Selv om de medlemsstater, der har afgivet indlæg, ikke har været i stand til, serv tilnærmelsesvis, at vurdere de økonomiske følger af det svar, der er givet på det første spørgsmål, forhindrer tvingende retssikkerhedshensyn, at retsforhold, som er blevet endeligt afsluttet i overensstemmelse med Domstolens tidligere praksis, hvis rækkevidde begrænses ved denne dom, på ny anfægtes.
Although the Governments of the Member States which have submitted written observations have not been in a position to assess, even in approximate terms, the financial consequences of the ruling given in reply to the first question, overriding considerations of legal certainty preclude legal situations being called into question which have been definitively settled in accordance with the Court's previous case-law, whose scope is limited by this judgment
Artikel 2 og 3 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983, skal fortolkes således, at de kan påberåbes af en vandrende arbejdstagers efterladte ægtefælle med henblik på fastsættelsen af bidragssatsen for en frivillig forsikringsperiode, der er tilbagelagt i henhold til den medlemsstats alderspensionsordning, på hvis område arbejdstageren har udøvet sin beskæftigelse.
This judgment may not be relied on in support of claims concerning benefits relating to periods prior to the date of delivery of the judgment, except by persons who have, prior to that date, initiated proceedings or raised an equivalent claim.*
Generaladvokat G. Tesauro fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenumi den 29. februar 1996.
Advocate General G. Tesauro delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 29 February 1996.
Han foreslog Domstolen følgende besvarelse:
He proposed that the Court reply as follows:
»1) Artikel 2, stk. 1, og artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 1408/71 skal fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for en national ordning, der på grund af bopælen nægter famiæliemedlemmer til og/eller efterladte efter en arbejdstager i denne ordnings forstand ret til præmienedsættelser, som ydes til nationale statsborgere inden for rammerne af den frivillige forsikring.
Article 3(1) of Regulation (EEC) No 1408/71 is to be interpreted as not precluding the application of national legislation which restricts the right to a reduction in contributions paid under a voluntary insurance scheme to nationals and persons who are workers within the meaning of the regulation.
Præjudiciel »Ligebehandling af mænd og kvinder — afskedigelse af en transseksuel« (Domstolens plenum) meddelte Ρ institutionens rektor, S, at han havde til hensigt at gennemgå et kønsskifte.
Preliminary ruling (Equal treatment for men and women — Dismissal of a transsexual) (Full Court) year after being taken on, P. informed S., the Director of Studies, Chief Executive and Financial Director of the establishment, of the intention to undergo gender reassignment
Ved kendelse af 11. januar 1994 har Industrial Tribunal, Truro, forelagt to præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af Rådets direktiv 76/207/EØF.
By order of 11 January 1994, the Industrial Tribunal, Truro, referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Council Directive 76/207/EEC of 9 February 1976 on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to employment, vocational training and promotion, and working conditions (OJ 1976 L 39, p. 40 hereinafter «the directive»).
Spørgsmålene er blevet rejst under en sag anlagt af Ρ mod S og Cornwall County Council.
Those questions were raised in proceedings brought by P. against S. and Cornwall County Council.
I begyndelsen af september 1992 modtog P, der på det tidspunkt havde gennemgået en kirurgisk behandling af mindre omfang, meddelelse om, at han var afskediget med virkning fra 31. december 1992.
P. brought an action against S. and the County Council before the Industrial Tribunal on the ground that she had been the victim of sex discrimination.
Den endelige operation fandt sted, før afskedigelsen trådte i kraft, men efter at den var blevet varslet.
S. and the County Council maintained that the reason for her dismissal was redundancy.
Ρ var ansat i en ledende stilling ved en uddannelsesinstitution, der på det for sagen relevante tidspunkt blev drevet af Cornwall County Council, som var den lokale forvaltningsmyndighed.
P., the applicant in the main proceedings, used to work as a manager in an educational establishment operated at the material time by Cornwall County Council (hereinafter «the County Council»), the competent administrative authority for the area.
Et år efter sin ansættelse
In early April 1992, a
Ρ anlagde ved Industrial Tribunal sag mod S og Cornwall County Council med påstand om, at hun havde været udsat for forskelsbehandling på
It appears from the order for reference that the true reason for the dismissal was P.'s proposal to
Som Domstolen allerede adskillige gange har fastslået, er det i øvrigt en af menneskets grundlæggende rettigheder, som Domstolen skal sikre overholdt, ikke at blive udsat for forskelsbehandling på grundlag af køn.
undergo gender reassignment, although there actuallywas redundancywithin the establishment
Det fremgår af forelæggelseskendelsen, at selv om der rent faktisk var for mange ansatte i institutionen, var den reelle årsag til afskedigelsen P's planer om at gennemgå et kønsskifte.
The Industrial Tribunal's two questions, which may appropriately be considered together, must therefore be construed as asking whether, having regard to the purpose of the directive, Article 5(1) precludes dismissal of a transsexual for a reason related to his or her gender reassignment
Under disse omstændigheder kan direktivets anvendelsesområde ikke skulle indskrænkes til blot at omfatte forskelsbehandling, som følger af, at den pågældende tilhører det ene eller det andet køn.
Accordingly, the scope of the directive cannot be confined simply to discrimination based on the fact that a person is of one or other sex.
Når henses til direktivets formål og karakteren af de rettigheder, det skal beskytte, må direktivet også finder anvendelse på den forskelsbehandling, der — som i dette tilfælde -udspringer af den pågældendes kønsskifte.
In view of its purpose and the nature of the rights which it seeks to safeguard, the scope of the directive is also such as to apply to discrimination arising, as in this case, from the gender reassignment of the person concerned.
De to præjudicielle spørgsmål, som skal undersøges samlet, må forstås således, at det ønskes oplyst, om artikel 5, stk. 1, når henses til direktivets formål, er til hinder for afskedigelsen af en transseksuel på grundlag af vedkommendes kønsskifte.
The principle of equal treatment «for men and women» to which the directive refers in its title, preamble and provisions means, as Articles 2(1) and 3(1) in particular indicate, that there should be «no discrimination whatsoever on grounds of sex».
En sådan forskelsbehandling finder nemlig væsentligst, hvis ikke udelukkende, sted på grundlag af den pågældendes køn.
Thus, the directive is simply the expression, in the relevant field, of the principle of equality, which is one of the fundamental principles of Community law.
Såfremt en sådan forskelsbehandling var tilladt, ville den ret til personlig værdighed og frihed, som Domstolen skal beskytte, blive krænket i forhold til den pågældende.
To tolerate such discrimination would be tantamount as regards such a person, to a failure to respect the dignity and freedom to which he or she is entitled, and which the Court has a duty to safeguard.
Direktivet giver således på det pågældende område kun udtryk for det lighedsprincip, som er et af fællesskabsrettens grundlæggende principper.
Moreover, as the Court has repeatedly held, the right not to be discriminated against on grounds of sex is one of the fundamental human rights
»Når henses til formålet med Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår er direktivets artikel 5, stk 1, til hinder for afskedigelse af en transseksuel på grundlag af den pågældendes kønsskifte«
«/n view of the objective pursued by Council Directive 76/207¡EEC of 9 February 1976 on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to employment, vocational training and promotion, and working conditions, Article 5(1) of the directive precludes dismissal of a transsexual for a reason related to a gender reassignment.»
Generaladvokat G. Tesauro fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet ("Domstolens plenum1) den 14. december 1995.
Case C-58/94 Kingdom of the Netherlands / Council of the European Union Law governing the institutions
»Artikel 2, stk. 1, og artikel 5, stk. 1, i Rådets direktiv 76/207/EØF skal fortolkes således, at de forbyder afskedigelse af en transseksuel på grund af kønsskifte.«
(Action for annulment — Rules on public access to Council documents) (Full Court) their nature or form, which are intended to have legal effects.
»Annullationssøgsmål — bestemmelser (Domstolens plenum) gennemførelsesbestemmelser for de i den nævnte adfærdskodeks opregnede principper.
In those circumstances, the Code of Conduct merely foreshadows subsequent decisions intended, unlike the Code, to have legal effects.
Det bemærkes, at annullationssøgsmål efter Domstolens praksis kan anvendes mod enhver af institutionerne vedtagen bestemmelse, som er bestemt til at afføde retsvirkninger, uanset dens karakter eller form.
On 6 December 1993, the Council and the Commission adopted by common agreement on 6 December 1993 the Code of Conduct enumerating the principles governing public access to documents in their possession in which they agreed that each of the two institutions would implement those principles by means of specific regulations before 1 January 1994.
Som det navnlig fremgår af indledningen til og det næstsidste afsnit i den pågældende adfærdskodeks, under overskriften »Gennemførelse«, gengiver kodeksen en aftale mellem Kommissionen og Rådet om de principper, som skal gælde for aktindsigten i de to institutioners dokumenter, samtidig med at institutionerne opfordres til at gennemføre disse principper ved specifikke bestemmelser.
By Decision 93/731, the Council, acting on the basis of Article 151(3) of the EC Treaty, which empowers it to adopt its Rules of Procedure, and Article 22 of its Rules of Procedure, adopted provisions for the implementation of the principles set out in the Code of Conduct
Rådet og Kommissionen nåede den 6. december 1993 til enighed om en adfærdskodeks, hvori de principper, der skal gælde for offentlighedens adgang til de dokumenter, som Kommissionen og Rådet ligger inde med, opregnes, og hvori det fastslås, at Kommissionen og Rådet hver især skal træffe de nødvendige foranstaltninger med henblik på ved specifikke bestemmelser at gennemføre disse principper inden den 1. januar 1994.
The Netherlands Government argues, firstly, that the Council wrongly used, as the legal basis of Decision 93/731, Article 151(3) of the Treaty and Article 22 of its Rules of Procedure, both of which are concerned solely with the Council's internal organization.
Sagen må derfor afvises, for så vidt den retter sig mod denne adfærdskodeks, der blot er en retsakt,
The Netherlands Government argues that the contested decision goes far beyond the sphere of application of the rules on the internal organization and management of the Council and constitutes an act expressly designed to have legal effects vis-à-vis citizens.
Med hjemmel i EF-traktatens artikel 151, stk. 3, hvorefter Rådet selv fastsætter sin forretningsorden, og i den nævnte artikel 22 traf Rådet afgørelse 93/731 med henblik på at vedtage
According to the Court's case-law (see, in particular, Case C-135/93 Spain ν Commission [1995] ECR 1-1651, paragraph 20), an action for annulment must be available in the case of all measures adopted by the institutions, whatever