natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det fremgår af forelæggelsesdommen, at der i Frankrig kun er et laboratorium, nemlig Laboratoire d'essai d'agrément (herefter benævnt »LEA«), som er bemyndiget til at gennemføre undersøgelser af andre væsentlige krav end de sikkerhedskrav, som gælder for terminaludstyr.
According to the national court's judgment, only one laboratory in France, namely the Laboratoire d'Essai et d'Agrément (hereinafter 'the LEA') has been authorized to carry out tests relating to essential requirements other than the safety of terminal equipment.
LEA er en del af et forskningscenter, Centre national d'études des télécommunications (CNET), et videnskabeligt organ, som selv er tilknyttet den offentlige institution France Télécom, der er ansvarlig for det offentlige telekommunikationsnet og afsætningen af terminaludstyr.
The LEA is part of the Centre National d'Etudes des Télécommunications (CNET), a scientific body attached to France Télécom, the public establishment which operates the public telecommunications network and markets terminal equipment.
Det bemærkes desuden, at LEA er blevet udpeget af den franske regering til at foretage de forsøg, som vedrører procedurerne i artikel 9 i Rådets direktiv 91/263/EØF af 29. april 1991 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om teleterminaludstyr samt gensidig anerkendelse af udstyrets overensstemmelse.
Two typeapproval procedures, namely 'type examination' and 'certification' are possible. However, only the first procedure, which is at issue in this case, requires the involvement oftest laboratories.
I forbindelse med denne procedure skal ansøgeren i henhold til dekretets bestemmelser fremlægge en række oplysninger og dokumenter for direktoratet for den almindelige ordning vedrørende det produkt, der søges typegodkendelse for.
Under that procedure applicants have to lodge with the Direction de la Réglementation Générale a file containing a series of information and documents relating to the product for which typeapproval is requested.
Oplysningerne skal i givet fald omfatte resultaterne af prøver, som er foretaget af et laboratorium, der er udpeget af en kompetent myndighed i Frankrig eller i en anden medlemsstat.
The file may contain, where available, the results of tests carried out by a laboratory designated by the competent authority in France or in another Member State.
88/301 har således til formål at udelukke enhver risiko for interessekonflikt mellem på den ene side det organ, som er ansvarlig for formaliseringen af de tekniske specifikationer, for kontrol med deres anvendelse og udstedelsen af typegodkendelserne, og på den anden side de virksomheder, som sælger goder eller tilbyder tjenesteydelser på telekommunikationsområdet.
The requirement of independence laid down by Article 6 of Directive 88/301 therefore seeks to eliminate any risk of a conflict of interests between, on the one hand, the regulatory authority responsible for drawing up the technical specifications, monitoring their application and granting typeapproval and, on the other hand, undertakings offering goods or services in the telecommunications sector.
Denne konstatering afkræftes ikke af den argumentation, som den franske regering og de civile parter i hovedsagen har fremført, og hvorefter nævnte rådsdirektiv 91/263, for så vidt angår prøvningslaboratorierne, fastlægger betingelserne for anvendelsen af princippet om uafhængighed som indeholdt i artikel 6 i direktiv 88/301.
in one Member State by facilitating the reciprocal recognition of type-approvals through the definition of common technical specifications, whilst the Commission directive sets out to forestall the potential detrimental consequences in terms of competition of partiality of the body responsible for testing for conformity with a view to the grant of type-approval.
I henhold hertil skulle LEA opfylde kriterierne om upartiskhed, uafhængighed og selvstændighed, som angivet i den europæiske standard EN-45001 om de generelle kriterier for prøvningslaboratoriers virksomhed, som er vedtaget af Den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN/Cenelec).
Moreover, a subsequent directive with a different purpose cannot be taken into account in order to interpret Article 6 of Commission Directive 88/301.
Det er ubestridt, at ifølge den franske lovgivning er den offentlige myndigheds kontrol med anvendelsen af tekniske specifikationer hovedsagelig baseret på prøveresultater.
It is uncontested that, under the French legislation, the public authority monitors the application of technical specifications essentially on the basis of test results.
Disse udgør en bestanddel af den procedure, som har til formål at sikre, at terminaludstyret er i overensstemmelse med de tekniske specifikationer.
Those results form an integral part of the operation designed to assess whether terminal equipment complies with the technical specifications.
Det er ligeledes ubestridt, at prøvningerne udføres af et laboratorium, som er tilknyttet en erhvervsdrivende virksomhed, her France Télécom, som selv sælger terminaludstyr.
It is also uncontested that those tests are carried out by a laboratory attached to an economic operator, namely France Télécom, which itself markets terminal equipment.
Direktøren for LEA er i øvrigt ansat af France Télécom, hvilket den franske regering har erkendt under retsmødet.
Moreover, the director of the LEA is a servant of France Télécom, as the French Government acknowledged at the hearing.
Under disse omstændigheder kan et laboratorium som LEA ikke anses for at være uafhængigt som omhandlet i artikel 6 i direktiv 88/301. Laboratoriets medvirken i godkendelsesproceduren er følgelig ikke forenelig med denne bestemmelse.
In those circumstances, a laboratory such as the LEA cannot be regarded as being independent within the meaning of Article 6 of Directive 88/301.
Som Kommissionen har anført, er baggrunden for Rådets direktiv 91/263 forskellig fra baggrunden for Kommissionens direktiv 88/301.
That conclusion is not invalidated by the argument put forward by the French Government and the civil parties to the main proceedings to the effect that Council Directive 91/263, cited above, specifies the conditions for the application of the principle of independence laid down by Article 6 of Directive 88/301, as far as test laboratories are concerned.
Rådets direktiv har til formål at begrænse gentagelser af procedurerne, når der allerede er blevet opnået godkendelse i én medlemsstat, idet direktivet letter den gensidige anerkendelse af godkendelser ved at definere fælles tekniske specifikationer, mens Kommissionens direktiv har til formål at hindre de skader, som ud fra et konkurrencemæssigt synspunkt kan opstå, hvis et organ, som skal gennemføre overensstemmelsesprøvninger med henblik på udstedelse af godkendelse, ikke er uafhængigt.
They argue that the LEA satisfies the criteria of impartiality, independence and integrity laid down by European Standard EN-45001 specifying the general criteria for the operation of test laboratories adopted by the Common European Organization for Standardization (CEN/Cenelec), which Directive 91/263 requires compliance with.
Generaladvokat G. Tesauro fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 6. juni 1995.
The Council directive aims at reducing repetitions of procedures once typeapproval has been obtained
»Artikel 6 i Kommissionens direktiv 88/301/EØF af 16. maj 1988 om konkurrence på teleterminalmarkederne er til hinder for nationale bestemmelser, der under strafansvar forbyder erhvervsdrivende at fremstille, indføre, oplagre med henblik på salg, sælge, forhandle eller reklamere for terminaludstyr, medmindre de ved fremlæggelse af en typegodkendelsesat tes t eller ethvert andet dokument, der betragtes som ligestillet hermed, godtgør, at udstyret opfylder visse væsentlige krav, navnlig vedrørende brugernes sikkerhed og telekommunikationsnettets driftssikkerhed, når det ikke over for erhvervsdrivende, der udbyder varer eller tjenesteydelser på telekommunikationsområdet, garanteres, at det laboratorium, der har til opgave at kontrollere, om udstyret opfylder de tekniske specifikationer, er uafhængigt.«
'Article 6 of Commission Directive 88/301/EEC of 16 May 1988 on competition in the markets in telecommunications terminal equipment must be interpreted as meaning that it precludes the application of national rules which prohibit economic agents from, and penalize them for, manufacturing, importing, stocking for sale, marketing, distributing or advertising terminal equipment without furnishing proof, in the form of a typeapproval certificate or other document regarded as equivalent, that such equipment conforms to certain essential requirements relating in particular to the safety of users and the proper functioning of the network, even though there is no guarantee that all the bodies taking part in the typeapproval procedure, including the laboratories responsible for monitoring the conformity of the said equipment with the technical specifications, are independent from economic operators offering goods and services in the telecommunications sector.'
Præjudiciel »Sociale bestemmelser inden for vejtransport (Første Afdeling) øvrige bestemmelser af hensyn til lastens sikkerhed.
Preliminary ruling (Social legislation relating to road transport — Exceptions for reasons of safety) (First Chamber) question on the interpretation of Article 12 of Council Regulation (EEC) No 3820/85.
Ved dom af 10. juni 1994, indgået til Domstolen den 19. august 1994, har Crown Court, Bolton, i medfør af EF-traktatens artikel 177 forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 12 i Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 af 20. december 1985.
By order of 10 June 1994, received at the Court on 19 August 1994, the Crown Court, Bolton, referred to the Court for a preliminary ruling a
føreren og dennes arbejdsgiver, inden kørslen påbegyndes, kunne aftale ikke at efterkomme forordningen.
Before a journey commences, neither drivers nor employers are in a position to say whether that condition will be fulfilled.
Det bemærkes endelig, at forordningen har til formål at forbedre færdselssikkerheden.
On 21 April 1994 Rochdale Magistrates' Court convicted Mr Bird of offences involving infringements of Articles 6 and 7 of the Regulation.
Forordningens strenge begrænsning af køretiden er begrundet i dette hensyn. Dette formål ville imidlertid ikke blive tilgodeset, såfremt det var tilladt føreren at fravige forordningen allerede, inden kørslen påbegyndes.
Mr Bird, who was employed by a haulage company, had driven his vehicle for over ten hours between two daily rest periods on 13 October 1992 and for more than four and a half hours without a break on 6 November 1992.
Det tilkommer endvidere føreren at vurdere, om det er nødvendigt at fravige forordningen.
With a view to attaining that objective, the Regulation imposes strict limits on driving periods.
Bestemmelsen omfatter alene tilfælde, hvor det under kørslen viser sig umuligt at overholde forordningen, og som ikke havde kunnet forudses.
That aim would not be respected if drivers were allowed to derogate from the Regulation even before the journey commenced.
Ifølge artikel 12 er undtagelser endvidere kun tilladt på betingelse af, at det er foreneligt med færdselssikkerheden.
Mr Bird appealed, arguing that Article 12 of the Regulation allowed planned derogations from the other provisions of the Regulation in order to ensure the safety of the load.
Inden kørslen påbegyndes, er det umuligt for førere og arbejdsgivere at afgøre, om denne betingelse er opfyldt.
Whilst it is true, as the appellant in the main proceedings points out, that Regulation No 3820/85 seeks to give a degree of flexibility to the provisions of Regulation (EEC) No 543/69 of the Council of 25 March 1969, it is none the less clear from the first recital in its preamble that the legislature did not wish to undermine the objectives of the previous regulation.
Selv om det er korrekt, som appellanten i hovedsagen har anført, at forordning nr. 3820/85 har til formål at gøre reglerne i Rådets forordning (EØF) nr. 543/69 af 25. marts 1969 mere fleksible, fremgår det imidlertid klart af forordningens første betragtning, at man ved udstedelsen af forordningen ikke har haft til hensigt at begrænse den tidligere forordnings målsætning.
The essence of the question raised by the national court is whether Article 12 of the Regulation authorizes a driver to derogate from the provisions of Articles 6, 7 or 8 of the Regulation for reasons known before the journey was commenced.
Domstolen besvarede det forelagte spørgsmål således:
It must be stressed that Article 12 of the Regulation forms part of Section VII, entitled 'Exceptions', which follows a set of very detailed provisions regulating driving and rest periods.
»Artikel 12 i Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 af 20. december 1985 om harmonisering af visse bestemmelser på det sociale område inden for vejtransport, tillader ikke, at en fører fraviger bestemmelserne i forordningens artikel 6, 7 eller 8 af grunde, der var kendt, inden kørslen blev påbegyndt.·
The Court has already held, with regard to social provisions in the field of road transport, that derogations are not to be interpreted in such a way as to extend their effects beyond what is necessary to safeguard the interests which they seek to secure.
Generaladvokat P. Léger fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet ("Første Afdeling) den 14. september 1995.
In the present case, the derogation provided for in Article 12 is intended to ensure the safety of persons, of the vehicle and of its load.
Han foreslog Domstolen følgende besvarelse:
Only the driver enjoys the possibility of derogating from the Regulation.
»I henhold til artikel 12 i Rådets forordning (EØF) nr. 3820/85 af 20. december 1985 om harmonisering af bestemmelser på det sociale område inden for vejtransport kan føreren kun fravige forordningens bestemmelser i tilfælde af force majeure, og føreren kan således ikke støtte ret på adgangen til fravigelse, hvis han inden påbegyndelsen af kørslen havde forudset at skulle fravige bestemmelserne i forordningens artikel 6, 7 eller 8.«
That provision does not, therefore, extend to the driver's employer — as would be the case if the driver and his employer were able to agree before the journey commenced not to comply with the Regulation.
af overdragelige
The Court ruled:
Præjudiciel »Fælles markedsordning for fåre-, gede- og oksekød — tildeling præmierettigheder til producenter — godtgørelse til jordejere« (Tredje Afdeling) at de omhandlede forordninger alene giver medlemsstaterne mulighed for at træffe foranstaltninger til løsning af de problemer, der kan opstå for ejerne på grund af kvoteoverførsler eller andre handlinger med samme virkning, og at der i denne henseende er truffet de nødvendige foranstaltninger.
•Article 12 of Council Regulation (EEC) No 3820/85 of 20 December 1985 on the harmonization of certain social legislation relating to road transport does not authorize a driver to derogate from the provisions of Articles 6, 7 or 8 of the Regulation for reasons known before the journey was commenced.'
Ved kendelse af 12. januar 1994, indgået til Domstolen den 28. januar s.a., har High Court of Justice, Queen's Bench Division, Divisional Court, i medfør af EF-traktatens artikel 177 forelagt fem præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen og gyldigheden af artikel 13 og 15 i Kommissionen forordning (EØF) nr. 3567/92 af 10. december 1992 om gennemførelsesbestemmelser for individuelle lofter, nationale reserver og overdragelse af de rettigheder, der er fastsat i Rådets forordning (EØF) nr. 3013/89 om den fælles markedsordning for fåre- og gedekød (EFT L 362, s. 41, herefter benævnt »forordning nr. 3567/92«), samt artikel 39 og 55 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3886/92 af 23. december 1992 om gennemførelsesbestemmelser for de præmieordninger, der er fastsat i Rådets forordning (EØF) nr. 805/68 om den fælles markedsordning for oksekød, og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 1244/82 og (EØF) nr. 714/89 (EFT L 391, s. 20, herefter benævnt »forordning nr. 3886/92«).
'Article 12 of Council Regulation (EEC) No 3820/85 of 20 December 1985 on the harmonization of certain social legislation relating to road transport allows a driver to depart from the provisions of that regulation only in cases of force majeure, and does not therefore allow a driver to rely upon it where he has planned to depart from the provisions of Articles 6, 7 or 8 of the regulation prior to the commencement of the journey.'
Spørgsmålene er blevet rejst under en sag, som Country Landowners Association har anlagt til retlig prøvelse af den ordning, hvorved de førnævnte forordninger er gennemført ved Statutory Instrument 1993 nr. 1626 Agriculture — Sheep Annual Premium and Suckler Cow Premium Regulations 1993.
Case C-38/94 The Queen ν Minister of Agriculture, Fisheries and Food, ex parte: Country Landowners Association Agriculture
Der er således ved artikel 13 i forordning nr. 3567/92 og artikel 39 i forordning nr. 3886/92 pålagt medlemsstaterne pligt til at indføre en ordning for godtgørelse af det tab, som er opstået af denne grund, hvilket Det Forenede Kongerige ikke har gjort.
Preliminary ruling (Common organization of the markets in sheepmeat and goatmeat and in beef and veal — Grant of transferable premium rights to producers — Compensation for landowners) (Third Chamber)
Det fremgår således af Domstolens dom af 24. marts 1994, sag C-2/92, Bostock (Sml.
(EEC) No 3886/92 laying down detailed rules for the application of Council Regulation (EEC) No 805/68.
I, s. 955), at fordele, såsom referencemængder, der tildeles i henhold til en fælles markedsordning, ikke kan betragtes som en ret, der stammer fra de pågældendes ejendom eller erhvervsmæssige virksomhed, hvorfor tildelingen eller overførslen af sådanne fordele ikke kan medføre pligt for nogen af parterne i forpagtningsaftalen til at betale godtgørelse. Del samme gælder for så vidt angår de individuelle
The questions were raised upon an application by the Country Landowners' Association ('CLA') for judicial review of the way in which Statutory Instrument 1993 No 1626 Agriculture (the Sheep Annual Premium and Suckler Cow Premium
kvoter, som den tildelte præmie ydes på grundlag af, og som i medfør af den gældende ordning er knyttet til forpagteren/producenten.
Regulations 1993) had implemented regulations mentioned above.
gennemførelse af ordningen, og til de nationale regler vedrørende retsforholdet mellem forpagteren og bortforpagteren.
caused by the introduction of the new premium system.
Disse regler udgør en konkret gennemførelse af traktatens artikel 5 og medfører ikke i sig selv nogen forpligtelse for medlemsstaterne til at indføre en ordning for godtgørelse for det tab, som forvoldes ejerne ved gennemførelsen af de pågældende kvoteordninger.
Article 13 of Regulation No 3567/92 and Article 39 of Regulation No 3886/92 thus require the Member States to introduce a compensation mechanism for the losses so arising, which the United Kingdom has failed to do.
For det første vedrører artikel 5a, stk. 4, litra f), i forordning nr. 3013/89 og artikel 4e, stk. 5, i forordning nr. 805/68 kun de særlige problemer, der er forbundet med overførslen af præmierettigheder, som foretages af producenter, der ikke er ejere af de jorder, hvorpå de udøver deres bedrift, og disse bestemmelser vedrører ikke generelt den værdiforringelse, som skyldes indførelsen af en ny præmieordning.
Secondly, the provisions in question do not require the Member States to provide for a mechanism for compensating detriment to landowners caused by the transfer of premium rights. They are allowed only to adopt measures for resolving particular problems linked to transfers of premium rights and to lay down principles with which those measures must comply.
Under hensyn til besvarelsen af det første spørgsmål må det fjerde spørgsmål begrænses og forstås på den måde, at det ønskes oplyst, om artikel 13 og 15 i forordning nr. 3567/92 samt artikel 39 og 55 i forordning nr. 3886/92 er gyldige på baggrund af henholdsvis artikel 5a, stk. 4, litra f), i forordning nr. 3013/89 og artikel 4c, stk. 5, i forordning nr. 805/68, som udgør retsgrundlaget for disse bestemmelser.
The Minister of Agriculture, Fisheries and Food ('the Minister') considers, however, that the regulations in question only authorize the Member States to adopt measures to resolve problems of landowners resulting from the transfer of quotas or of other actions having equivalent effect, and in that regard the necessary measures were taken.
Det samme gælder for Kommissionens gennemførelsesforordninger.
It is for each Member State to assess the need for such measures.
Ifølge artikel 13 i forordning nr. 3567/92 kan medlemsstaterne nemlig om nødvendigt træffe passende overgangsforanstaltninger »i tilfælde af overdragelse af præmierettigheder«.
By its first three questions the national court asks whether Articles 13 and 15 of Regulation No 3567/92 and Articles 39 and 55 of Regulation No 3886/92 require Member States to introduce a compensation mechanism for the loss suffered by the owners of agricultural land owing to the introduction of a system of premium rights linked to the producers of sheepmeat, goatmeat or beef and veal, in particular where the premium right is transferred by producers who do not own the land on which they farm.
Sådanne overgangsforanstaltninger kan ganske vist ifølge artikel 13, andet punktum, »kun træffes for at afhjælpe vanskeligheder i forbindelse med indførelsen af en ordning med præmierettigheder for producenten«.
As regards Article 15 of Regulation No 3567/92 and Article 55 of Regulation No 3886/92, these provisions merely lay down that the Member States are to adopt all other suitable measures necessary to ensure that the system of individual limits is applied properly and to inform the Commission thereof.
De foranstaltninger, som der sigtes til her, er imidlertid de, som er nævnt i bestemmelsens første punktum, og som udtrykkeligt vedrører de tilfælde, hvor der sker en overdragelse af præmierettigheder.
They give effect to Article 5 of the Treaty and cannot in themselves require a compensation mechanism to be adopted for compensating any detriment suffered by landowners as a result of the introduction of the quota system in question.
Herom bemærkes, at den eneste forskel mellem de omhandlede bestemmelser i henholdsvis Kommissionens gennemførelsesforordninger og Rådets forordninger, som udgør retsgrundlaget herfor, er området for anvendelsen af de foranstaltninger, medlemsstaterne er beføjet til at træffe.
No general principle of law upheld by the Community legal system, in particular, the principle of protection of the right to property, requires that such compensation be paid.
For det andet pålægger de omtvistede bestemmelser ikke medlemsstaterne at indføre en ordning for godtgørelse af det tab, som forvoldes ejere ved overdragelse af præmierettigheder.
Nor can any obligation on the Member States to provide for a compensation mechanism be derived from the regulations relating to the common market organizations in question.
De giver kun medlemsstaterne mulighed for at træffe foranstaltninger til løsning af de særlige problemer, der er forbundet med overførslen af præmierettighederne, og at fastsætte de principper, som skal overholdes ved udstedelsen af sådanne foranstaltninger.
The fourth question seeks to ascertain whether Articles 13 and 15 of Regulation No 3567/92 and Articles 39 and 55 of Regulation No 3886/92 are valid, having regard to Article 5a(4)(f) of Regulation No 3013/89 and Article 4e(5) of Regulation No 805/68 which constitute their respective legal bases.