natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Denne forpligtelse skal på samme måde som alle bestemmelser i den pågældende forordning fortolkes i lyset af dens ordlyd og sammenhængen og formålene med forordningen'". ningen'".
Like all provisions of the Regulation they must be interpreted in the light of their wording and the context and aims of the rules concerned.'"
Ved dom af 24. september 1991, indgået til Domstolen den 29. november s.a., havde Tribunal de paix, Luxembourg, forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 7, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 857/84.
By judgment of 24 September 1991, received at the Court on 29 November 1991, the Tribunal de Paix (Magistrates Court) referred a question to the Court for a preliminary ruling on the interpretation of Article 7(2) of Council Regulation (EEC) No 857/84.
Spørgsmålet var rejst under en tvist mellem Victor Hendel, som er indehaver af en landbrugsbedrift, og Association agricole Luxlait, og vedrørte beregningen af tillægsafgiften i det tilfælde, hvor der skiftes opkøber i løbet af produktionsåret.
The question was raised in proceedings between Mr Hendel, a farmer, and the Association Agricole Luxlait in relation to the calculation of the additional levy where there was a change of purchaser during the marketing year.
"Artikel 7, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 857/84 af 31. marts 1984 om almindelige regler for anvendelsen af den i artikel 5c i for ordning (EØF) nr. 804/68 omhandlede afgift på mælk og mejeriprodukter skal fortolkes således, at når der skiftes opkøber i løbet af produktionsåret, skal den individuelle referencemængde for producenten, som er tildelt af den første opkøber for det løbende produktionsår, for deles mellem de successive opkøbere på en sådan måde, at den for den første opkøbers vedkommende svarer til de mængder, han faktisk har fået leveret, og for den anden opkøbers vedkommende til producentens årlige referencemængde fratrukket de mængder, som er leveret den første opkøber.
"Article 7(2) of Council Regulation (EEC) No 857/84 of 31 March 1984 adopting general rules for the application of the levy referred to in Article 5c of Regulation (EEC) No 804/68 in the milk and milk products sector is to be interpreted as meaning that the producer's individual reference quantity, attributed by the first purchaser for the current year, is to be apportioned, if during that year he changes purchaser, between the successive purchasers so as to correspond in the case of the first purchaser to the quantity actually delivered to it and in the case of the second to the producer's annual reference quantity less the quantity delivered to the first purchaser.
Det foreligger derfor kun en overskridelse af den individuelle referencemængde, såfremt producenten, uanset om han har været tilsluttet den ene eller den anden opkøber, har haft en større produktion end den individuelle referencemængde, som han har fået tildelt for det løbende produktionsår."
Consequently, the producer exceeds his individual reference quantity only if and in so far as, regardless of his attachment to either purchaser, his production exceeds the individual reference quantity attributed to him for the current year."
Generaladvokat M. Darmon fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Tredie Afdelinal den 3. februar 1993.
Mr Advocate General Darmon delivered his Opinion at the sitting of the Third Chamber on 3 February 1993.
"Ved anvendelsen af formel B i henhold til ordningen om tillægsafgift på mælk, som blev indført ved artikel 5c i forordning (EØF) nr. 856/84, er den producent, som inden for en periode på tolv måneder skifter opkøber, kun pligtig at betale tillægsafgift, såfremt ban i årets løb har overskredet den ham tildelte referencemængde.
"Under Formula Β of the additional milk levy scheme set out by Article 5c of Regulation (EEC) No 856/84 the producer who changes purchaser during the period of 12 months can be required to pay the additional levy only if he has exceeded during the course of the year the reference quantity allocated to him.
I så fald fordeles mængden mellem de successive opkøbere på en sådan måde, at den for den første opkøbers vedkommende svarer til de mængder, han faktisk har fået leveret, og for den anden opkøbers vedkommende til producentens årlige referencemængde fratrukket de mængder, som er leveret den første opkøber."
For that purpose quantity is divided between the successive purchasers so that it is equal as regards the first to the quantities actually delivered to him and as regards the second to the producer's annual reference quantity reduced by the quantities delivered to the first purchaser."
(Præjudiciel) "Tillægsafgift på mælk - fedtindhold i mælk" (Tredje Afdeling)
Case C-120/92: F. Schultz ν Hauptzollamt Heilbronn Preliminary ruling (Additional milk levy - Fat content of the milk) (Third Chamber)
Ved kendelse af 23. marts 1992, indgået til Domstolen den 15. april s.a., havde Finanzgericht Baden-Württemberg forelagt to spørgsmål vedrørende for tolkningen og gyldigheden af artikel 12, stk. 1, første og andet afsnit, andet led, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1546/88.
By order of 23 March 1992, received at the Court on 15 April 1992, the Finanzgericht Baden-Württemberg referred two questions to the Court on the interpretation and validity of the first subparagraph of Article 12(1) and the second indent of the second subparagraph of Article 12(1) of Commission Regulation (EEC) No 1546/88.
Artikel 12, stk. 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1546/88 af 3. juni 1988 om gennemførelsesbestemmelserne for den tillægsafgift, der er omhandlet i artikel 5 C i forordning (EØF) nr. 804/68, som ændret ved Kommissionens forordning nr. 1033/89 af 20. april 1989, skal fortolkes således, at en medlemsstat ved fastlæggelsen af det fedtindhold i mælk, der skal anses for repræsentativt, kun kan tage hensyn til de anvendelsesperioder for tillægsafgiftsordningen, der udtrykkeligt fremgår af bestemmelsen.
"(1) Article 12(1) of Commission Regulation (EEC) No 1546/88 of 3 June 1988 laying down detailed rules for the application of the additional levy referred to in Article 5c of Regulation (EEC) No 804/68, as amended by Commission Regulation (EEC) No 1033/89 of 20 April 1989 is to be interpreted as meaning that in order to determine the fat content of the milk to be regarded as representative the Member State may rely only on the periods of application of the additional levy scheme expressly provided for in that provision.
Gennemgangen af artikel 12, stk. 1, andet afsnit, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 1546/88 af 3. juni 1988, som ændret ved Kommissionens forordning nr 1033/89 af 20. april 1989, har intet frembragt, som kan rejse tvivl om dens gyldighed."
Consideration of the second subparagraph of Article 12(1) of Commission Regulation (EEC) No 1546/88 of 3 June 1988, as amended by Commission Regulation No 1033/89 of 20 April 1989, has disclosed nothing capable of affecting the validity of that provision."
Generaladvokat W. Van Gerven fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet den 19. mai 1993.
Mr Advocate General Van Gerven delivered his Opinion at the sitting of the Court on 19 May 1993.
Artikel 12, stk. 1, første afsnit og andet afsnit, andet led, i for ordning (EØF) nr. 1546/88, som ændret ved artikel 1 i forordning (EØF) nr. 1033/89, kan ikke fortolkes således, at det er tilladt at bestemme det fedtindhold, der skal anses for repræsentativt, ved at anvende en anden anvendelsesperiode end den første eller den anden anvendelsesperiode for tillægsafgiftsordningen.
The first subparagraph of Article 12(1) and the second indent of the second subparagraph of Article 12(1) of Regulation (EEC) No 1546/88, as amended by Article 1 of Regulation (EEC) No 1033/89 cannot be interpreted as meaning that it allows the fat content which has to be regarded as representative to be determined on the basis of a period for application other than the first or second period of application of the additional levy scheme.
Gennemgangen af den nævnte artikel 12, stk. 1 og 2, - i lyset af de omstændigheder, der er anført i forelæggelseskendelsen - har ikke frembragt forhold eller omstændigheder, der kan rejse tvivl om gyldigheden af den pågældende lovgivning."
Consideration of the first and second subparagraphs of Article 12(1) in the light of the circumstances set out in the order of reference has disclosed no facts or circumstances capable of affecting the validity of the regulation in question."
Ved kendelse afsagt den 19. december 1991, indgået til Domstolen den 3. februar 1992, havde Sozialgericht Reutlingen forelagt et P^J^icielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 9, artikel 10, stk. 2, og artikel 13, stk. 2, litra d), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71.
By order of 19 December 1991, received at the Court on 3 February 1992, the Sozialgericht Reutlingen (Social Court Reutlingen) referred a question to the Court on the interpretation of Articles 9, 10(2) and 13(2)(d) of Council Regulation (EEC) No 1408/71.
Dette spørgsmål var rejst under en sag, som sagsøgeren, ^r er fransk statsborger, havde anlagt mod BfA, fordi denne havde afslået at tilbagebetale de tvungne bidrag, hun havde indbetalt til den lovbestemte pensionsforsikringsordning i perioden 1973-1977, hvor hun var beskæftiget i Tyskland. land.
That question was raised in proceedings brought by the plaintiff, a French national, against the decision of the BfA refusing to reimburse him the compulsory contributions paid as statutory pension insurance between 1973 and 1977 when the person concerned was employed in Germany.
"Artikel 3, artikel 9, artikel 10, stk. 2, og artikel 13, stk 2, litra d), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selv stændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der nytter inden for Fællesskabet, som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983, er ikke til hinder for, at lovgivningen i en medlemsstat, hvorefter en arbejdstager har krav på refusion af sine bidrag til en tvungen forsikring, såfremt han er omfattet af den særlige tjenestemandspensionsordning i denne stat, udelukker en arbejdstager, der bliver offentligt ansat i en anden medlemsstat, tra en sådan refusion."
"Articles 3, 9, 10(2) and 13(2)(d) of Regulation (EEC) No 1408/71 of the Council of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to self-employed persons and to members ot their families moving within the Community, in the version thereof resulting from Council Regulation (EEC) No 2001/83 of 2 June 1983, do not prohibit the legislation of a Member State which provides for the reimbursement of contributions paid by employed persons in respect of compulsory insurance as members of a special social security scheme tor civil servants in that State from excluding such reimbursement where the employee enters the civil service of another Member State.
Generaladvokat F. G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i Femte Afdeling den ??- anril 1993.
Mr Advocate General Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Court on 22 April 1993.
Generaladvokaten foreslog Domstolen at besvare det forelagte spørgsmål således:
He was of the opinion that the Court should reply as follows:
"En medlemsstat er ikke i henhold til artikel 3, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 1408/71 om anvendelse af de sociale sikringsordninger pá arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, forpligtet til at tilbagebetale de obligatoriske socialsikringsbidrag, der er betalt af en arbejdstager, som senere er beskæftiget på en anden medlemsstats område, hvor han er omfattet af en særlig tjenestemandsforsikring samtidig med, at han bevarer retten til at tegne en frivillig forsikring i den første medlemsstat, uanset at en person, der har betalt de samme bidrag i henhold til den første medlemsstats lovgivning og senere ansættes som tjenestemand i denne stat, har krav på tilbagebetaling af sine bidrag."
"Article 3(1) of Council Regulation (EEC) No 1408/71 on the application of social security schemes to employed persons, to self-employed persons and to members of their families moving within the Community, does not require a Member State to reimburse compulsory social security contributions made by a person who subsequently takes up a position in another Member State in which he is covered by a special scheme for
Sag C-334/92: T. Wagner Miret mod Fondo de garantía salarial
Case C-334/92: T. Magner Miret ν Fondo de Garantía Salarial
(Præjudiciel) "Direktiv om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens - anvendelsesområde - garantiinstitution" (Femte Afdeling)
(Directive relating to the protection of employees in the event of the insolvency of their employer - Scope - Guarantee institution) (Fifth Chamber)
Ved kendelse af 31. juli 1992, registreret den 4. august s.a., havde Tribunal Superior de Justicia de Cataluña forelagt præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af Rådets direktiv 80/987/EØF.
By order of 31 July 1992, registered at the Court on 4 August 1992, the Tribunal Superior de Justicia de Cataluña referred questions to the Court for a preliminary ruling on the interpretation of Council Directive 80/987/EEC.
Spørgsmålene var stillet under en sag, hvor sagsøgeren, der var medlem af direktionen i en virksomhed, der var erklæret insolvent, havde nedlagt påstand om, at Fondo de garantía salarial udbetalte hans løntilgodehavende.
Those questions were raised in proceedings in which the plaintiff, a member of the management of an undertaking which had become insolvent, sought payment of arrears of salary from the Fondo de Garantía Salarial.
De to første spørgsmål
The first two questions
Med de to første spørgsmål ønskede den nationale retsinstans oplyst, om direktionsmedlemmer kan udelukkes fra anvendelsesområdet for direktivet om arbejdsgiveres insolvens, når de ikke er omtalt i afsnit I i bilaget til direktivet.
The Court observed that in the first two questions the national court was asking whether members of the management could be excluded from the scope of the directive on insolvency of employers since they were not included in Section 1 of the annex to the directive.
Domstolen bemærkede først, at direktivet om arbejdsgiveres insolvens til sigter at omfatte alle de kategorier af arbejdstagere, der er defineret som sådanne i en medlemsstats nationale retsregler, bortset fra dem, der er opregnet i bilaget til direktivet.
The Court observed that the directive on insolvency of employers was intended to apply to all classes of employees defined as such by the national law of a Member State apart from those listed in the annex thereto.
I medfør af direktivets artikel 1, stk. 2, havde Kongeriget Spanien anmodet om, at tjenestefolk, der er ansat af en fysisk person, blev udelukket fra direktivet.
The Court observed that in the exercise of the option provided for by Article 1(2) of the directive the Kingdom of Spain had sought the exclusion of domestic servants employed by a natural person.
Udelukkelsen fremgår af afsnit I i bilaget til direktivet om arbejdsgiveres insolvens, som ændret, som følge af Spaniens tiltrædelse, ved direktiv 87/164 af 2. marts 1987.
That exclusion was contained in Section I of the annex to the directive on the insolvency of employers, as amended by reason of the accession of the Kingdom of Spain by Directive 87/164 of 2 March 1987.
Kongeriget Spanien havde derimod ikke anmodet om, at kategorien direktionsmedlemmer blev nævnt i bilagets afsnit I.
On the other hand the Kingdom of Spain had not requested that the class management staff should be mentioned in Section I to the annex.
Det tredje spørgsmål
Third question
Domstolen bemærkede hertil først, at medlemsstaterne ikke i henhold til direktivet om arbejdsgiveres insolvens er forpligtet til at oprette én garantiinstitution for alle kategorier af arbejdstagere og således at lade direktionsmedlemmer være omfattet af den garantiinstitution, der er oprettet for de øvrige kategorier af arbejdstagere.
The Court considered that with its third question the national court was asking whether management staff had, under the directive on the insolvency of employers, the right to claim payment of arrears of salary from the guarantee
Det skøn, medlemsstaterne således har, måtte føre til, at direktionsmedlemmer ikke kan påberåbe sig direktivet til støtte for et krav om udbetaling af løntilgodehavender over for den garantiinstitution, der er oprettet for de øvrige kategorier af arbejdstagere.
The Court stressed that the directive on the insolvency of employers did not require Member States to create a single guarantee institution for all classes of employees and consequently to make management staff dependent on the guarantee institution set up for other classes of employees.
Ved fortolkningen og anvendelsen af national ret, fortsatte Domstolen, må de nationale retsinstanser gå ud fra, at staten har haft til hensigt fuldt ud at gennemføre de forpligtelser, der følger af direktivet.
From the discretion given to Member States it was to be concluded that management staff could not rely on the directive to claim payment of arrears of salary from the guarantee institution set up for other classes of empioyees.
Ved anvendelsen af nationale retsforskrifter, hvad enten de er ældre eller yngre end direktivet, er den nationale retsinstans, der skal fortolke det, forpligtet til i videst muligt omfang at fortolke dem i lyset af direktivets ordlyd og formål og at fremkalde det med direktivet tilsigtede resultat, og således handle i overensstemmelse med traktatens artikel 189, stk. 3.
In applying national law, whether the provisions in question were adopted before or after the directive, the national court called upon to interpret it is required to do so, as far as possible, in the light of the wording and the purpose of the directive in order to achieve the result pursued by the latter and thereby comply with the third paragraph of Article 189 of the Treaty.
Domstolen bemærkede afslutningsvis, at det syntes at fremgå af forelæggelseskendelsen, at de nationale bestemmelser ikke kan fortolkes på en måde, der er i overensstemmelse med direktivet om arbejdsgiveres insolvens, og at de således ikke sikrer, at direktionsmedlemmer er omfattet af de garantier, der er fastsat i direktivet.
it appeared to the Court from the order of reference that the national provisions were not capable of being interpreted as complying with the directive on the insolvency of employers and thus did not give management staff the benefit of the guarantees for which it provided.
I så fald er medlemsstaten forpligtet til at erstatte det tab, direktionsmedlemmer lider som følge af den manglende gennemførelse af direktivet.
If that was so the Member State concerned was required to make good the damage suffered by the management staff by reason of the failure to comply with the directive in relation thereto.
Rådets direktiv 80/987/EØF af 20. oktober 1980 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om beskyttelse af retstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens, som ændret ved Rådets direktiv 87/164/EØF af 2. marts 1987, når de i national ret er betegnet som arbejdstagere, og de ikke er omtalt i afsnit I i bilaget til direktivet. tivet.
2(a) Under Directive 80/987, higher management staff are not entitled to request payment of salary claims by the
2) a) Direktionsmedlemmer har ikke i medfør af direktiv 80/987 ret til udbetaling af løntilgodehavender fra den garantiinstitution, der i henhold til national ret er oprettet for andre kategorier end ar bejdstagere, b) Såfremt national ret, også fortolket i lyset af ovennævnte direktiv, ikke hjemler mulighed for, at direktionsmedlemmer er omfattet af de garantier, der er fastsat i direktivet, kan direktionsmedlemmer kræve erstatning af medlemsstaten for de tab, de har lidt som følge af den manglende gennemførelse af direktivet."
In the event that, even when interpreted in the light of the aforementioned directive, national law does not ensure that higher management staff are covered by the guarantees for which it provides, higher management staff are entitled to ask the State concerned to make good the loss and damage sustained as a result of the failure to implement the directive in their respect."
Lenz fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet for Domstolens plenum den 15. juli 1993.
Mr Advocate General Lenz delivered his Opinion at the sitting of the Court on 15 July 1993.
Han forslog følgende besvarelse:
He proposed that the Court should reply as follows:
Direktiv 80/987/EØF omfatter alle arbejdstagere, bortset fra de kate gorier af arbejdstagere, der er opregnet i bilaget til direktivet.
Directive 80/987/EEC applies to all employees apart from the classes of employees listed in its annex.
Såfremt direktionsmedlemmer i national ret er betegnet som arbejdsta gere, kan de ikke udelukkes fra anvendelsesområdet for direktiv 80/987/EØF, medmindre de er opregnet i bilaget til direktivet.
In so far as national law classifies them as employees management staff cannot be excluded from the scope of Directive 80/987/EEC unless they are mentioned in the annex to the directive.
Opfyldelsen af den i direktiv 80/987/EØF fastsatte garanti over for direktionsmedlemmer kan varetages af det organ, der er kompetent med hensyn til andre arbejdstagere eller af en særlig institution.
The body responsible for the remainder of the employees or a specific institution may be given responsibility for implementation of the guarantee provided for by Directive 80/987/EEC in respect of management staff.
Såfremt der selv ud fra en fortolkning, der er i overensstemmelse med fællesskabsretten, efter national ret ikke er hjemmel til nogen af disse løsninger, tilkommer det den berørte medlemsstat at erstatte det tab, private lider som følge af, at direktiv 80/987/EØF ikke er blevet gennemført."
Where, even on an interpretation consistent with Community law, the national provisions allow neither of those solutions, it is for the Member State concerned to make good the damage caused to individuals by the non-transposition of Directive 80/987/EEC.H
Sag T-20/89 RV: Moritz mod Kommissionen
Case T-20/89 RV: Moritz ν Commission Staff case (Recruitment - Exceptional procedure) (Fifth Chamber)
Tjenestemandssag "Ansættelse - særlig procedure" (Femte Afdeling)
Case T-58/92: Moat ν Commission Staff case (Promotion - Staff report - Belated report) (Fifth Chamber)
Sag T-80/92: Turner mod Kommissionen
16 December 1993
Tjenestemandssag "Placering - forflyttelse ex officio" (Femte Afdeling)
Case T-80/92: Turner ν Commission Staff case (Employment - Compulsory transfer) (Fifth Chamber)
Sag T-91/92: Daemen mod Kommissionen
16 December 1993
"Ansættelse - almindelig udvælgelsesprøve - tilsidesættelse af kravet om anonymitet" (Femte Afdeling)
Case T-91/92: Daemen ν Commission Staff case (Recruitment - Open competition - Disregard of anonymity) (Fifth Chamber)
Sag C-317/92: Kommissionen mod Forbundsrepublikken Tyskland
Case C-317/92: Commission ν Federal Republic of Germany
Traktatbrud - EØF-traktatens artikel 30 ff. - Rådets direktiv 83/189/EØF om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter - nationale regler om seneste anvendelsesdato for medicinske specialiteter og sterile medicinske instrumenter til engangsanvendelse.
Failure of a Member State to fulfil its obligations - Article 30 et seq. of the EEC Treaty - Council Directive 83/189/EEC laying down a procedure for the provision of information in the field of technical standards and regulations -National rules relating to the "use-by date" on proprietary medicinal products and sterile medical instruments intended to be used once only.
Generaladvokat M. Darmon fremsatte forslag til afgørelse den 15. december 1993.
Mr Advocate General Damon delivered his Opinion at the sitting of the Court on 15 December 1993.