natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Til forskel for de virksomheder, der var inddraget i den sag, som gav anledning til dommen i sagen Terres rouges m.fl. mod Kommissionen, lider sagsøgerne i denne sag som ovenfor forklaret tab som følge af den anfægtede forordning.
In the present case, unlike the undertakings concerned in the case which gave rise to the judgment in Terres Rouges and Others v Commission, cited above, the applicants, as explained above, suffer the injurious consequences of the contested regulation.
De rammes af de ugunstige konkurrencevilkår, som udgør en tilsidesættelse af artikel II og
They suffer the disadvantages of the unfavourable competitive
XVII i den almindelige overenskomst om handel med tjenesteydelser (GATT), og deres situation forværres på grund af den ordning med »kvoter pr. land«, der blev pålagt Ecuador ved forordning nr. 2362/98.
VAN PARYS AND OTHERS V COMMISSION conditions which amount to an infringement of Articles II and XVII of the General Agreement on Trade in Services (GATS) and their situation is exacerbated by the existence of the 'quota by country' system imposed on Ecuador by Regulation No 2362/98.
Sagsøgerne har for det tredje gjort gældende, at de ikke har noget andet effektivt retsmiddel for de nationale domstole.
The applicants claim, third, that they do not have any other legal remedy before the national courts.
De har ganske vist anlagt annullationssøgsmål ved Belgiens Conseil d'État til prøvelse af den kompetente belgiske myndigheds beslutning om tildeling af importlicenser for første kvartal 1999.
They have, admittedly, brought an action for annulment before the Belgian Conseil d'État (Council of State) contesting the decision on the award of import licences taken by the competent Belgian authority with regard to the first quarter of 1999.
Da den anfægtede forordning imidlertid bestemmer, at der ansøges om og tildeles importlicenser for hvert kvartal, er de nødsaget til at anlægge en sådan sag til prøvelse af hver enkelt beslutning om tildeling.
However, they would need to commence such proceedings against each award decision, as the contested regulation provides that import licences are to be applied for and allocated for each quarter.
De har tilføjet, at deres situation ikke kan sammenlignes med situationen i den sag, der gav anledning til dommen i sagen Kahn Scheepvaart mod Kommissionen, da deres interesser, til forskel fra sagsøgeren i den nævnte sag, er umiddelbart berørt af den anfægtede forordning.
They add that their situation is not comparable to that in point in the case which gave rise to the judgment in Kahn Scheepvaart ν Commission, cited above, because, unlike the applicant in that case, their interests are directly affected by the contested regulation.
Endelig har sagsøgerne anført, at de er umiddelbart berørt af den anfægtede forordning, da denne forordning ikke giver medlemsstaterne noget skøn, når de bestemmer, hvilke importlicenser der skal tildeles de erhvervsdrivende inden for rammerne af den fælles markedsordning for bananer.
Last, the applicants submit that they are directly concerned by the contested regulation, since that regulation does not leave any discretion to the Member States when they determine the import licences to be awarded to operators in the context of the common organisation of the banana market.
37 Traktatens artikel 173, stk. 4, giver private ret til at anfægte beslutninger, som, skønt de er udfærdiget i form af en forordning, berører den umiddelbart og individuelt.
The fourth paragraph of Article 173 of the Treaty gives individuals the right to challenge any decision which, although in the form of a regulation, is of direct and individual concern to them.
Formålet med denne bestemmelse er især at forhindre, at fælles-
The particular purpose of that provision is, in
En retsakt er almengyldig, hvis den finder anvendelse på objektivt bestemte situationer og har retsvirkninger for abstrakt fastlagte persongrupper (Domstolens dom af 6.10.1982, sag 307/81, Alusuisse Italia mod Rådet og Kommissionen, Sml. s. 3463, præmis 9, og af 2.4.1998, sag C-321/95 P, Greenpeace Council m.fl. mod Kommissionen, Sml. I, s. 1651, præmis 27 og 28, samt kendelsen i sagen Kik mod Rådet og Kommissionen, præmis 35).
An act has general application if it applies to objectively determined situations and entails legal effects for categories of persons regarded generally and in the abstract (Case 307/81 Alusuisse Italia v Council and Commission [1982] ECR 3463, paragraph 9, Case C-321/95 P Greenpeace Council and Others v Commission [1998] ECR 1-1651, paragraphs 27 and 28; order in Kik v Council and Commission, cited above, paragraph 35).
Forordning nr. 2362/98, som er affattet i generelle og abstrakte vendinger, har til formål at fastsætte gennemførelsesbestemmelserne til forordning nr. 404/93, som ændret ved forordning nr. 1637/98 af 20. juli 1998, for så vidt angår ordningen for indførsel af bananer til Fællesskabet.
The purpose of Regulation No 2362/98, which is drafted in general and abstract terms, is to lay down detailed rules for the implementation of Regulation No 404/93, as amended by Regulation No 1637/98 of 20 July 1998, cited above, in regard to the arrangements for importing bananas into the Community.
Der er altså tale om en generel retsakt, som finder anvendelse på en situation, der er objektivt bestemt, og som har retsvirkninger over for persongrupper, der er defineret generelt og abstrakt, nemlig samtlige traditionelle erhvervsdrivende og de nye erhvervsdrivende, der ønsker at påbegynde handelsvirksomhed i banansektoren.
It is therefore a legislative measure in that it applies to an objectively determined situation and has legal effects on categories of persons regarded generally and in the abstract, that is to say, all the traditional operators and new operators who wish to carry on business activities in the bananas sector.
Det er imidlertid ikke udelukket, at bestemmelser i en retsakt, som gælder for de berørte erhvervsdrivende i almindelighed, under visse omstændigheder kan berøre nogle af dem individuelt (jf. dommen i sagen Extramet Industrie mod Rådet, præmis 13, og dommen i sagen Codorniu mod Rådet, præmis 19). Under
None the less, in certain circumstances a provision in a legislative measure may be of individual concern to certain of the economic operators concerned (Case C-358/89 Extramet Industrie v Council, cited above, paragraph 13, and Codorniu v Council, cited above, paragraph 19).
VAN PARYS M.FL. MOD KOMMISSIONEN sådanne omstændigheder vil en fællesskabsretsakt på én gang have karakter af en generel retsakt og i forhold til visse erhvervsdrivende have karakter af en beslutning (jf. Rettens dom af 13.12.1995, forenede sager T-481/91 og T-484/93, Exporteurs in Levende Varkens m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 2941, præmis 50).
VAN PARYS AND OTHERS V COMMISSION measure may be of a legislative nature and, at the same time, vis-à-vis some of the economic operators concerned, in the nature of a decision (Joined Cases T-481/93 and T-484/93 Vereniging van Exporteurs in Levende Varkens and Others ν Commission [1995] ECR 11-2941, paragraph 50).
41 På baggrund af denne retspraksis må det undersøges, om sagsøgerne i dette tilfælde er individuelt berørt af forordning nr. 2362/98.
41 In the light of that line of decisions, it is necessary to determine whether in the present case the applicants are individually concerned by Regulation No 2362/98.
Sagsøgerne har i denne forbindelse for det første gjort gældende, at de befinder sig i en særlig situation, fordi de tilhører en lukket kreds af erhvervsdrivende, hvis sammensætning Kommissionen for det første kendte, da den udstedte den anfægtede forordning, og hvis situation den for det andet skulle tage hensyn til.
The applicants submit, first, that they are in a special situation by reason of the fact that they are part of a closed group of economic operators; the Commission was aware of its composition when it adopted the contested regulation and of the situation which it had to take into account.
Det følger af Domstolens og Rettens faste praksis, at en retsakt ikke mister sin almengyldighed og dermed sin karakter af forordning, fordi det er muligt mere eller mindre præcist at fastlægge antallet eller endog identiteten af de retssubjekter, som retsakten på et givet tidspunkt finder anvendelse på, når det
As the Court of Justice and the Court of First Instance have consistently held, the general scope and hence the legislative nature of a measure are not called in question by the fact that it is possible to determine the number or even the identity of the persons to whom it applies at a given moment with a greater or
I det foreliggende tilfælde har samtlige traditionelle erhvervsdrivende samt de nye erhvervsdrivende, som opfylder de stillede betingelser, alle ret til at ansøge om licenser til import af bananer med oprindelse i lande, som har fået tildelt en del af toldkontingentet.
In the present case, all traditional operators and new operators who satisfy the necessary conditions were entitled to apply for import licences for bananas originating in the countries to which part of the tariff quota was allocated.
Det følger heraf, at sagsøgerne, der er traditionelle erhvervsdrivende, netop er berørt af de pågældende bestemmelser på grundlag af objektive omstændigheder, som er fastlagt i den anfægtede forordning, og som er relevante i forhold til dennes formål.
Consequently, the applicants, traditional operators, are affected by the provisions in question precisely by virtue of a situation objectively determined by the contested regulation in relation to the objective of that regulation.
Sagsøgerne har for det andet anført, at de befinder sig i en ganske særlig situation på grund af Noboa-koncernens økonomiske situation og dens forbindelser med Ecuador.
The applicants submit, second, that they are in a very special situation on account of the economic situation of the Noboa Group and its links with Ecuador.
På grund af denne situation er de europæiske virksomheder i Noboakoncernen langt mere berørt af den anfægtede forordning end deres konkurrenter, navnlig fordi de varetager 40% af indførslerne af bananer med oprindelse i Ecuador til Fællesskabet.
Because of that situation, the European undertakings in the Noboa Group are much more affected by the contested regulation than their competitors, in particular because they account for 40% of imports of bananas from Ecuador into the Community.
I denne forbindelse skal det først fremhæves, at dette argument fra sagsøgerne indgår i det mere generelle argument om, at den fælles markedsordning for bananer, der blev indført i 1993 ved forordning nr. 404/93, har skabt konkurrencevilkår, der er ugunstige for virksomhederne i Noboakoncernen, og at disse vilkår fortsat består, selv efter de ændringer, der blev foretaget i 1998.
The Court points out, first, that this argument by the applicants is part of their more general argument that the common organisation of the banana markets established in 1993 by Regulation No 404/93 created unfavourable competitive conditions for undertakings in the Noboa Group and that those conditions continue even after the amendments made in 1998.
Domstolen har imidlertid allerede fastslået i dommen af 5. oktober 1994 i sagen Tyskland mod Rådet (sag C-204/93, Sml. I, s. 4973, præmis 73 og 74), at det
The Court of Justice has already held, in its judgment in Case C-280/93 Germany ν Council [1994] ECR I-4973, paragraphs 73 and 74, that the differences in
VAN PARYS M.FL. MOD KOMMISSIONEN fremgik, at den differentierede behandling af de forskellige kategorier af erhvervsdrivende som følge af den fælles markedsordning for bananer stod i sammenhæng med selve formålet med forordning nr. 404/93.
VAN PARYS AND OTHERS V COMMISSION treatment between the categories of operators resulting from the common organisation of the banana markets appeared to be inherent in the very objective of Regulation No 404/93.
Sagsøgerne kan derfor ikke med rette hævde, at en sådan differentieret behandling påvirker dem på en sådan måde, at de individualiseres i betydningen i den i præmis 40 ovenfor nævnte retspraksis.
There is therefore no basis for the applicants' submission that such different treatment affects them in such a way as to differentiate them within the meaning of the case­law cited in paragraph 40 above.
Selv om det desuden er rigtigt, at der er taget hensyn til de økonomiske følger i retspraksis ved behandlingen af spørgsmålet, om sager anlagt af private kan antages til realitetsbehandling, er den omstændighed, at nogle erhvervsdrivende berøres økonomisk i højere grad af en retsakt end deres konkurrenter, ikke tilstrækkelig til, at de kan anses for at være individuelt berørt af denne retsakt.
Moreover, while it is true that economic consequences have been taken into account in the case­law when the admissibility of actions brought by individuals was examined, the fact that certain operators are economically more affected by a measure than their competitors does not suffice for them to be regarded as individually concerned by that measure.
Det kræves, at den pågældende retsakt rammer dem på grund af visse egenskaber, som er særlige for dem, eller en faktisk situation, som adskiller dem fra enhver anden person.
It is necessary that the measure in question affect them on account of certain characteristics which are specific to them or on account of a factual situation which differentiates them from all other persons.
51 Sagsøgerne kan således ikke med rette påberåbe sig Domstolens dom af 21. februar 1984, Allied Corporation m.fl. mod Kommissionen, af 23. maj 1985, Allied Corporation m.fl. mod Rådet og dommen i sagen Extramet Industrie mod Rådet til støtte for deres opfattelse.
51 The judgments of the Court of Justice in Allied Corporation and Others ν Commission‚ Allied Corporation and Others ν Council and Extramet Industrie ν Council‚ all cited above, on which the applicants rely, do not, therefore, support their case.
Domstolens argumentation i disse domme vedrører nemlig en antidumpingprocedure, som er karakteriseret ved et snævert samarbejde mellem Kommissionen og visse erhvervsdrivende, hvilket begrunder, at de sidstnævnte under visse omstændigheder kan være individuelt berørt af de beslutninger, der træffes i denne sammenhæng.
The reasoning of the Court of Justice in those judgments is in the context of an anti­dumping procedure, characterised by close cooperation between the Commission and certain economic operators which justified the view that they could be individually concerned in certain circumstances by decisions taken in that context.
Ganske vist har Domstolen i dommen i sagen Extramet mod Rådet fremhævet, at Extramet var særligt berørt af den anfægtede forordning, fordi selskabet dels var den vigtigste importør og den endelige forbruger af det produkt, der var genstand for antidumpingforanstaltningen, og dels i meget vidt omfang var økonomisk afhængig af indførslerne af dette produkt.
In its judgment in Extramet ν Council‚ the Court of Justice did, admittedly, state that Extramet was particularly affected by the regulation at issue because of the fact that it was the largest importer and the end­user of the product which was the subject of the anti­dumping measure and also economic­ally dependent, to a large extent, on imports of that product.
I den foreliggende sag er der imidlertid tale om en anden sammenhæng, og sagsøgerne har ikke godtgjort, at de er berørt af den anfægtede forordning under omstændigheder, der ligner dem, som Domstolen har henvist til i den nævnte dom.
However, the context of the present case is different and the applicants cannot claim to be affected by the contested regulation in circumstances that are similar to those referred to by the Court of Justice in that judgment.
De har således ikke godtgjort, at der foreligger en faktisk situation, som adskiller dem fra alle andre i betydningen i denne retspraksis.
Accordingly, they have not shown the existence of a factual situation which differentiates them by reference to any other person within the meaning of the above case­law.
Det følger ligeledes heraf, at sagsøgerne ikke kan hævde, at den omstændighed, at WTO's panel og appelinstans navnlig har henvist til deres situation, kan sidestilles med, at en eksportør kan identificeres i Kommissionens eller Rådets retsakter om indførelse af antidumpingtold.
It also follows that the applicants cannot claim that the fact that the Panel and appeal body of the WTO referred, inter alia, to their situation is comparable to a case where an exporter can be identified in measures of the Commission or Council imposing anti­dumping duties.
Sagsøgerne kan heller ikke påberåbe sig dommen i sagen Terres rouges m.fl. mod Kommissionen.
Likewise, the judgment in Terres Rouges and Others ν Commission, cited above, provides no support for the applicants' case.
Det bemærkes i denne forbindelse, at i den sag, som gav anledning til denne dom, blev søgsmålet afvist.
In the case which gave rise to that judgment, the application was declared inadmissible.
På denne baggrund kan den omstændighed, at Retten i denne sag undersøgte de økonomiske følger af den anfægtede retsakt for sagsøgerne, på ingen måde give grundlag for at konkludere, at den økonomiske virkning, som sagsøgerne påberåber sig i nærværende sag, individualiserer dem i betydningen i den i præmis 40 nævnte retspraksis.
In those circumstances, the fact that the Court examined, in that case, the economic consequences of the contested measure for the applicants provides no grounds for concluding that the economic impact to which the applicants refer in the present case differentiates them within the meaning of the case­law cited in paragraph 40 above.
55 Det følger af samtlige disse betragtninger, og uden at det er nødvendigt at undersøge spørgsmålet, om den anfægtede forordning berører sagsøgerne umiddelbart, at denne ikke berører dem individuelt, og at deres påstand om, at den annulleres, derfor ikke kan realitetsbehandles i henhold til traktatens artikel 173, stk. 4.
55 It follows from all those considerations that the contested regulation is not of individual concern to the applicants and that their application for annulment under the fourth paragraph of Article 173 of the Treaty is inadmissible, and there is no need to deal with the question whether the contested regulation is of direct concern to them.
56 Det følger af det foregående, at sagen må afvises, uden at det er nødvendigt at træffe afgørelse om de begæringer om intervention, som er fremsat af Kongeriget Spanien og Den Franske Republik.
Accordingly, the present application must be dismissed as inadmissible and there is no need to rule on the applications by the Kingdom of Spain and the French Republic for leave to intervene.
Ifølge procesreglementets artikel 87, stk. 2, pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt påstand herom.
Under Article 87(2) of the Rules of Procedure, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party's pleadings.
Da sagsøgerne har tabt sagen, bestemmes, at de bærer omkostningerne solidarisk, herunder de omkostninger, der er afholdt under behandlingen af sagen om foreløbige forholdsregler, i overensstemmelse med Kommissionens påstand.
Since the applicants have been unsuccessful they must be ordered to pay the costs jointly and severally, including the costs of the proceedings for interim relief, as applied for by the defendant.
I henhold til samme reglements artikel 87, stk. 4, bærer medlemsstater og institutioner, der er indtrådt i en sag, deres egne omkostninger.
Under Article 87(4) of the Rules of Procedure, Member States and institutions which have intervened in a dispute are to bear their own costs.
Følgelig bærer Kongeriget Spanien og Den Franske Republik, som er indtrådt i sagen til støtte for Kommissionens påstande i sagen om foreløbige forholdsregler, deres egne omkostninger.
Consequently, the Kingdom of Spain and the French Republic, which intervened in support of the form of order sought by the Commission in the proceedings for interim relief, shall bear their own costs.
RETTEN (Femte Afdeling)
THE COURT OF FIRST INSTANCE (Fifth Chamber) hereby orders:
Således bestemt i Luxembourg den 15. september 1999.
Luxembourg, 15 September 1999.
Sag T-182/96
Case T-182/96
Partex — Companhia Portuguesa de Serviços, SA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
Partex — Companhia Portuguesa de Serviços, SA v Commission of the European Communities
»Socialpolitik — Den Europæiske Socialfond — annullationssøgsmål — nedsættelse af finansielt tilskud — faktisk og regnskabsmæssig attestation — den berørte medlemsstats kompetence i tid — begrundelse — ret til kontradiktion — retsmisbrug — berettiget forventning — beskyttelse af velerhvervede rettigheder — magtfordrejning«
(Social policy — European Social Fund — Application for annulment — Reduction of financial assistance — Certification of facts and accounts — Temporal jurisdiction of the State concerned — Statement of reasons — Rights of defence — Abuse of rights — Legitimate expectations — Protection of acquired rights — Misuse of powers)
Rettens dom (Tredje Afdeling) af 16. september 1999
Judgment of the Court of First Instance (Third Chamber), 16 September 1999
Socialpolitik — Den Europæiske Socialfond — tilskud til finansiering af erhvervsuddannelsesforanstaltninger — medlemsstaternes attestering af den faktiske og regnskabsmæssige rigtighed af anmodningerne om udbetaling af saldobeløbet — rækkevidde
Social policy — European Social Fund — Financial assistance for vocational training — Accuracy of facts and accounts in final payment claims to be certified by the Member States — Scope
(Rådets forordning nr. 2950/83, art. 5, stk. 4; Rådets afgørelse 83/516, art. 2, stk. 2; Kommissionens beslutning 83/673, art. 7)
(Council Regulation No 2950/83, Art. 5(4); Council Decision 83/516, Art. 2(2); Commission Decision 83/673, Art. 7)
Institutionernes retsakter — begrundelse — pligt — rækkevidde — Kommissionens beslutning om efter forslag fra en medlemsstat at nedsætte et tilskud fra Den Europæiske Socialfond til en erhvervsuddannelsesforanstaltning
Acts of the institutions — Statement of reasons — Obligation — Scope — Commission decision reducing, on a proposal from a Member State, assistance from the European Social Fund for vocational training
Socialpolitik — Den Europæiske Socialfond — tilskud til finansiering af erhvervsuddannelsesforanstaltninger — beslutning om at nedsætte et oprindeligt bevilget tilskud — Kommissionens forpligtelse — overholdelse af en rimelig frist
Social policy — European Social Fund — Financial assistance for vocational training — Decision reducing assistance initially granted — Obligations of the Commission — Action to be taken within a reasonable time
Annullationssøgsmål — anbringender — magtfordrejning — begreb
— Fleas in law — Misuse of powers — Meaning
Når en medlemsstat bekræfter den faktiske og regnskabsmæssige rigtighed af oplysningerne i anmodningerne om udbetaling af saldobeløb af tilskud fra Den Europæiske Socialfond, er staten i forhold til Kommissionen ansvarlig for de attesteringer, den foretager.
In so far as a Member State confirms the accuracy of the facts and accounts in final payment claims in respect of a grant of financial assistance from the European Social Fund (ESF), it is responsible to the Commission for the certifications which it submits.
af medlemsstaterne«.
the Member States'.
Der er ikke opstillet nogen tidsmæssige begrænsninger for disse forpligtelser og beføjelser for medlemsstaterne.
Those obligations and powers on the part of the Member States are not limited by any restriction in time.
Når en medlemsstat allerede har attesteret den faktiske og regnskabsmæssige rigtighed af anmodningen om udbetaling af saldobeløb, kan staten derfor stadig ændre sin bedømmelse af anmodningen om udbetaling af saldobeløb, når den bliver bekendt med retsstridige forhold, som der ikke tidligere forelå oplysninger om.
Consequently, where a Member State has already certified the accuracy of the facts and accounts in the final payment claim, it may still alter its assessment of the final pay ment claim if it considers that this contains irregularities which had not been previously detected.