natgillin/translations-raw huggingface dataset:
17 Ved afgørelse nr. 18 af 24. maj 1997 (herefter »afgørelsen«) tildelte kommunalbestyrelsen i Viano AGAC kontrakt om varmeforsyning og drift af varmeforsy-
17 By Decision No 18 of 24 May 1997 ('the Decision'), the municipal council of Viano conferred on AGAC the management of the heating service for a
Denne afgørelse blev ikke truffet efter gennemførelse af en udbudsprocedure.
That decision was not preceded by any invitation to tender.
18 AGAC's opgave består mere specielt i at drive og vedligeholde varmeanlæg i de pågældende kommunale bygninger og herved at foretage de fornødne forbedringer og levere brændsel.
18 The task of AGAC lies, specifically, in the area of the operation and maintenance of the heating installations of the municipal buildings in question, including any necessary repairs and improvements, and the supply of fuel.
19 AGAC's vederlag blev fastsat til 122 mio. ITL for tidsrummet 1. juni 1997 — 31. maj 1998.
19 The remuneration of AGAC was fixed at ITL 122 million for the period from 1 June 1997 to 31 May 1998.
Prisen for brændsel udgjorde 86 mio. af dette beløb og prisen for drift og vedligeholdelse af anlæggene 36 mio.
Of that amount, the value of the fuel supplied represents 86 million and the cost of operation and maintenance of the installations represents 36 million.
Ifølge afgørelsens artikel 2 er AGAC ved udløbet af den første kontraktperiode på et år forpligtet til at fortsætte sine leveringer i yderligere tre år efter anmodning fra Viano kommune og efter tilpasning af de i afgørelsen fastsatte vilkår.
20 Under Article 2 of the Decision, at the expiry of the initial one-year period, AGAC undertakes to continue providing the service for a further period of three years, at the request of the Municipality of Viano, following modification of the conditions set out in the Decision.
Leveringskontrakten kan også senere forlænges.
Provision is also made for a subsequent extension.
21 Teckal er en privat virksomhed, der er aktiv i opvarmningssektoren.
21 Teckal is a private company operating in the area of heating services.
Den forsyner herved private kunder og offentlige institutioner med brændselsolie, som den forinden har indkøbt hos producenterne.
In particular, it supplies heating oil to individuals and public bodies, purchasing it beforehand from producer undertakings.
Den vedligeholder desuden varme anlæg, der drives med brændselsolie eller gas.
It also services oil- and gas-operated heating installations.
TECKAL kommune skulle have anvendt fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige aftaler i overensstemmelse med fællesskabsbestemmelserne.
TECKAL followed the tendering procedures for public contracts required under Community legislation.
Den forelæggende ret finder det vanskeligt at afgøre, om det er direktiv 92/50 eller direktiv 93/36, der finder anvendelse, og mener, at den ifølge begge direktiver gældende mindsteværdi på 200 000 ECU under alle omstændigheder er overskredet.
The national court, which is uncertain as to whether Directive 92/50 or Directive 93/36 is applicable, takes the view that, in any event, the application threshold of ECU 200 000 laid down in both directives was exceeded.
Den nationale ret er på baggrund af den blandede karakter af den opgave, AGAC har fået pålagt, og som dels omfatter forskellige tjenesteydelser, dels levering af brændsel, nået til det resultat, at den ikke kan udelukke, at artikel 6 i direktiv 92/50 finder anvendelse.
In view of the twofold nature of the task entrusted to AGAC, which consists, first, in providing a variety of services, and, second, in supplying fuel, the national court formed the view that it could not discount the applicability of Article 6 of Directive 92/50.
Tribunale amministrativo regionale har på baggrund heraf udsat sagen og anmodet Domstolen om at fortolke artikel 6 i direktiv 92/50 »på baggrund af de i grundene omtalte synspunkter«.
In those circumstances, the Tribunale Amministrativo Regionale stayed proceed ings and requested the Court to interpret Article 6 of Directive 92/50 'from the points of view set out in the grounds of this judgment'.
AGAC og den østrigske regering har anført, at den præjudicielle anmodning skal afvises.
AGAC and the Austrian Government contend that the question submitted for preliminary ruling is inadmissible.
AGAC har i første række gjort gældende, at den i hovedsagen omhandlede kontraktsum er lavere end det i direktiv 92/50 og 93/36 fastsatte mindstebeløb.
AGAC submits, first, that the amount of the contract at issue in the main proceedings is below the threshold laid down in Directives 92/50 and 93/36.
For det første skal købesummen for brændsel fratrækkes i aftalens anslåede værdi, for så vidt som AGAC, der selv er en ordregivende myndighed,
The price of fuel, it argues, should be deducted from the estimated amount of the contract, inasmuch as AGAC, being itself a contracting authority, acquires its stock of fuels through public tendering
For det andet er der ikke tale om en aftale på ubestemt tid.
Furthermore, the contract in question is not one of indeterminate duration.
AGAC har dernæst anført, at den præjudicielle anmodning reelt drejer sig om en fortolkning af national ret.
Second, AGAC contends that the request for a preliminary ruling concerns in reality the interpretation of national law.
Den forelæggende ret anmoder nemlig Domstolen om at fortolke forskellige bestemmelser i national ret for derigennem at kunne afgøre, om undtagelsen i artikel 6 i direktiv 92/50 finder anvendelse.
The national court is in fact asking the Court to interpret certain provisions of national law to enable it to determine whether the exception under Article 6 of Directive 92/50 applies.
Den østrigske regering har på sin side gjort gældende, at den præjudicielle anmodning skal afvises, idet den ikke indeholder noget præjudicielt spørgsmål.
For its part, the Austrian Government submits that the request for a preliminary ruling is inadmissible on the ground that it does not contain any question.
Når der er tale om reglerne om offentlige kontrakter, har det særlig stor betydning, at spørgsmålene er præcist formuleret.
In the area of the law relating to public contracts, it is particularly important that questions should be precisely formulated.
For så vidt angår afgørelsen af, om værdien af den i hovedsagen omhandlede kontrakt overskrider tærskelværdien i henhold til direktiv 92/50 og 93/36, bemærkes det, at ifølge traktatens artikel 177, som er baseret på en klar adskillelse mellem de nationale retters og Domstolens funktioner, har Domstolen alene kompetence til at træffe afgørelse vedrørende fortolkningen og gyldigheden af en EF-forskrift på grundlag af de faktiske omstændigheder, sådan som de er beskrevet af den nationale ret (jf. navnlig dom af 2.6.1994, sag C-30/93, AC-ATEL Electronics Vertriebs, Smi. I, s. 2305, præmis 16).
As regards, first of all, the question whether the value of the contract in question exceeds the threshold laid down in Directives 92/50 and 93/36, it should be borne in mind that Article 177 of the Treaty is based on a clear separation of functions between the national courts and the Court of Justice, which means that, when ruling on the interpretation or validity of Community provisions, the Court of Justice is empowered to do so only on the basis of the facts which the national court puts before it (see, in particular, Case C-30/93 AC-ATEL Electronics Vertriebs v Hauptzollamt München-Mitte [1994] ECR I-2305, paragraph 16).
Det tilkommer derfor ikke Domstolen, men den nationale ret at fastslå de faktiske omstændigheder, der har givet anledning til sagen, og at fastslå, hvilke konsekvenser de har for den afgørelse, som retten skal træffe (AC-ATEL Electronics Vertriebs-dommen, præmis 17).
In that context, it is not for the Court of Justice but for the national court to ascertain the facts which have given rise to the dispute and to establish the consequences which they have for the judgment which it is required to deliver (AC-ATEL Electronics Vertriebs, cited above, paragraph 17).
31 Selv om det er korrekt, at metoden for beregning af en aftales værdi er beskrevet i fællesskabsbestemmelserne, nemlig i artikel 7 i direktiv 92/50 og artikel 5 i
31 While it is true, therefore, that the method for calculating the amount of the contract is defined in the Community provisions, that is to say, Article 7 of
TECKAL direktiv 93/36, hvis fortolkning den nationale ret eventuelt kan gøre til genstand for præjudicielle spørgsmål, er det alligevel den nationale ret, som det efter kompetencefordelingen i traktatens artikel 177 tilkommer at anvende de fælles skabsretlige bestemmelser på det konkrete tilfælde.
Directive 92/50 and Article 5 of Directive 93/36, on the interpretation of which the national court may, if necessary, submit questions for a preliminary ruling, it is, none the less, by virtue of the division of functions provided for by Article 177 of the Treaty, for the national court to apply the rules of Community law to a specific case.
En sådan anvendelse kan nemlig ikke finde sted uden en samlet vurdering af sagens faktiske omstændighe der (jf. dom af 8.2.1990, sag C-320/88, Shipping and Forwarding Enterprise Safe, Sml. I, s. 285, præmis 11).
No such application is possible without a comprehensive appraisal of the facts of the case (see Case C-320/88 Staatssecretaris van Financiën v Shipping and Forwarding Enterprise Safe [1990] I-285, paragraph 11).
Heraf følger, at Domstolen ikke kan sætte sin vurdering vedrørende beregning af kontraktens værdi i stedet for den forelæggende rets og på grundlag heraf fastslå, at den præjudicielle sag skal afvises.
It follows that the Court cannot substitute its own appraisal in regard to the calculation of the value of the contract for that of the national court and conclude, on the basis of its appraisal, that the reference for a preliminary ruling is inadmissible.
Dernæst bemærkes, at Domstolen inden for rammerne af traktatens artikel 177 hverken har kompetence til at udtale sig om fortolkningen af bestemmelser i nationale love eller administrative forskrifter eller om disses forenelighed med fællesskabsretten.
Next, it must be pointed out that in the context of Article 177 of the Treaty the Court has no jurisdiction to rule either on the interpretation of provisions of national laws or regulations or on their conformity with Community law.
Den kan dog forsyne den nationale retsinstans med alle de fortolkningselementer vedrørende fællesskabsretten, som kan sætte retten i stand til at løse det forelagte juridiske problem (dom af 4.5.1993, sag C-17/92, Distribuidores Cinematográficos, Smi. I, s. 2239, præmis 8).
It may, however, supply the national court with an interpretation of Community law that will enable that court to resolve the legal problem before it (Case C-17/92 Federación de Distribuidores Cinematográficos v Spanish State [1993] ECR I-2239, paragraph 8).
Endelig er det i Domstolens faste praksis fastslået, at Domstolen, såfremt den har fået forelagt upræcist affattede spørgsmål, af det materiale, der er fremlagt af den nationale ret, og af akterne i hovedsagen, kan udlede de fællesskabsretlige elementer, som det under hensyn til sagens genstand er nødvendigt at fortolke
Finally, according to settled caselaw, it is for the Court alone, where questions are formulated imprecisely, to extract from all the information provided by the national court and from the documents in the main proceedings) the points of Community law which require interpretation, having regard to the subjectmatter of those proceedings (Case 251/83 Haug-Adrion v Frankfurter Versicherungs-AG [1984] ECR 4277, paragraph 9, and Case C-168/95 Arcaro [1996] ECR I-4705, paragraph 21).
Det må på baggrund af de oplysninger, som forelæggelseskendelsen indeholder, fastslås, at den nationale ret nærmere bestemt spørger, om fællesskabsrettens
In the light of the information contained in the order for reference, the national court must be understood to be asking, essentially, whether the provisions of
Den præjudicielle sag skal derfor admitteres.
The reference for a preliminary ruling must therefore be declared admissible.
Det fremgår af forelæggelseskendelsen, at Viano kommune ved én enkelt afgørelse har givet AGAC i opdrag både at præstere forskellige tjenesteydelser og at levere visse varer.
It is clear from the order for reference that the Municipality of Viano entrusted to AGAC, by a single measure, both the provision of certain services and the supply of certain products.
Det står desuden fast, at værdien af de varer, det drejer sig om, er større end værdien af tjenesteydelserne.
It is also common ground that the value of those products is greater than that of the services.
Det kan modsætningsvis af artikel 2 i direktiv 92/50 sluttes, at såfremt en offentlig aftale omfatter både varer som omhandlet i direktiv 93/36 og tjenesteydelser som omhandlet i direktiv 92/50, falder den ind under bestem melserne i direktiv 93/36, hvis værdien af de i aftalen omhandlede varer overstiger værdien af de tjenesteydelser, aftalen vedrører.
It follows a contrario from Article 2 of Directive 92/50 that, if a public contract relates both to products within the meaning of Directive 93/36 and to services within the meaning of Directive 92/50, it will fall within the scope of Directive 93/36 if the value of the products covered by the contract exceeds that of the services.
Med henblik på at give den nationale ret, som har forelagt spørgsmålet, den fornødne vejledning, kan Domstolen inddrage EF-regler, som den nationale ret ikke har henvist til i spørgsmålet (jf. dom af 20.3.1986, sag 35/85, Tissier, Sml.
In order to provide a satisfactory answer to the national court which has referred a question to it, the Court of Justice may deem it necessary to consider provisions of Community law to which the national court has not referred in its question
40 Heraf følger, at det er bestemmelserne i direktiv 93/36, og ikke artikel 6 i direktiv 92/50, der skal fortolkes, for at give en fortolkning af fællesskabsretten, der er relevant for den nationale ret.
40 It follows that, in order to provide an interpretation of Community law which will be of assistance to the national court in this case, it is necessary to interpret the provisions of Directive 93/36, not Article 6 of Directive 92/50.
41 Ved afgørelsen af, om den omstændighed, at en lokal myndighed overdrager til et konsortium, som myndigheden selv deltager i, at levere varer, må medføre gennemførelse af en udbudsprocedure som omhandlet i direktiv 93/36, må det undersøges, om denne kontrakt udgør et offentligt indkøb.
41 In order to determine whether the fact that a local authority entrusts the supply of products to a consortium in which it has a holding must give rise to a tendering procedure as provided for under Directive 93/36, it is necessary to consider whether the assignment of that task constitutes a public supply contract.
I bekræftende fald, og såfremt den anslåede værdi af kontrakten eksklusive moms andrager eller overstiger 200 000 ECU, finder direktiv 93/36 anvendelse.
If that is the case, and if the estimated amount of the contract, without value added tax, is equal to or greater than ECU 200 000, Directive 93/36 will apply.
Det er herved ikke afgørende, om vareleverandøren er en ordregivende myndighed.
Whether the supplier is or is not a contracting authority is not conclusive in this regard.
Det må nemlig fastslås, at de eneste lovlige undtagelser fra anvendelsesområdet for direktiv 93/36 er dem, der udtømmende og udtrykkeligt er opregnet i direktivet (jf. for så vidt angår direktiv 77/62, dom af 17.11.1993, sag C-71/92, Kommissionen mod Spanien, Sml. I, s. 5923, præmis 10).
It should be pointed out that the only permitted exceptions to the application of Directive 93/36 are those which are exhaustively and expressly mentioned therein (see, with reference to Directive 77/62, Case C-71/92 Commission v Spain [1993] ECR I-5923, paragraph 10).
Direktiv 93/36 indeholder imidlertid ikke en til artikel 6 i direktiv 92/50 svarende bestemmelse, hvorefter offentlige kontrakter, som tildeles et organ, der selv er en ordregivende myndighed, på visse betingelser falder uden for direktivets anvendelsesområde.
Directive 93/36 does not contain any provision comparable to Article 6 of Directive 92/50, which excludes from its scope public contracts awarded, under certain conditions, to contracting authorities.
I øvrigt skal det bemærkes, at dette forhold ikke begrænser forpligtelsen for ordregivende myndigheder af sidstnævnte art til selv at anvende de udbudsprocedurer, der er fastlagt i direktiv 93/36.
It should also be noted that this finding does not affect the obligation on those contracting authorities to apply in turn the tendering procedures laid down in Directive 93/36.
Viano kommune er som lokal myndighed en ordregivende myndighed som omhandlet i artikel 1, litra b), i direktiv 93/36.
In its capacity as a local authority, the Municipality of Viano is a contracting authority within the meaning of Article 1(b) of Directive 93/36.
Det tilkommer derfor den nationale ret at fastslå, om forbindelsen mellem kommunen og AGAC også opfylder de andre betingelser ifølge direktiv 93/36, for at der kan være tale om en offentlig indkøbsaftale.
It is therefore a matter for the national court to ascertain whether the relationship between the Municipality of Viano and AGAC also meets the other conditions which Directive 93/36 lays down for a public supply contract.
En sådan aftale foreligger efter artikel 1, litra a), i direktiv 93/36, når der er tale om en gensidigt bebyrdende aftale, som er indgået skriftligt, og som vedrører bl.a. køb af varer.
That will, in accordance with Article 1(a) of Directive 93/36, be the case if the contract in question is a contract for pecuniary interest, concluded in writing, involving, inter alia, the purchase of products.
Det er i den foreliggende sag ubestridt, at AGAC leverer varer, nemlig brændsel, til Viano kommune mod betaling.
It is common ground in the present case that AGAC supplies products, namely fuel, to the Municipality of Viano in return for payment of a price.
For så vidt angår spørgsmålet, om der foreligger en aftale, må den nationale ret undersøge, om der er indgået en aftale mellem to forskellige personer.
As to whether there is a contract, the national court must determine whether there has been an agreement between two separate persons.
50 Det er herved efter artikel 1, litra a), i direktiv 93/36 principielt tilstrækkeligt, at aftalen er blevet indgået mellem på den ene side en lokal myndighed og på den anden side en fra denne myndighed juridisk forskellig person.
In that regard, in accordance with Article 1(a) of Directive 93/36, it is, in principle, sufficient if the contract was concluded between, on the one hand, a local authority and, on the other, a person legally distinct from that local authority.
Forholdet vil alene kunne bedømmes anderledes, såfremt den lokale myndighed både underkaster den pågældende person en kontrol, der svarer til den kontrol, den fører med sine egne tjenestegrene, og den pågældende person udfører hovedparten af sin virksomhed sammen med den eller de lokale myndigheder, den ejes af.
The position can be otherwise only in the case where the local authority exercises over the person concerned a control which is similar to that which it exercises over its own departments and, at the same time, that person carries out the essential part of its activities'with the controlling local authority or authorities.
51 Det præjudicielle spørgsmål skal derfor besvares således, at direktiv 93/36 finder anvendelse, når en ordregivende myndighed som f.eks. en lokal myndighed ønsker skriftligt med en fra den formelt forskellig institution, som også selvstændigt i forhold til den træffer beslutninger, at indgå en gensidigt
51 The answer to the question must therefore be that Directive 93/36 is applicable in the case where a contracting authority, such as a local authority, plans to conclude in writing, with an entity which is formally distinct from it and
TECKAL bebyrdende aftale om levering af varer, hvorved det er uden betydning, om denne institution selv er en ordregivende myndighed.
TECKAL independent of it in regard to decisionmaking, a contract for pecuniary interest for the supply of products, whether or not that entity is itself a contracting authority.
52 De udgifter, der er afholdt af den italienske, den belgiske, den franske, og den østrigske regering samt af Kommissionen, som har afgivet indlæg for Domstolen, kan ikke erstattes.
2 The costs incurred by the Italian, Belgian, French and Austrian Governments and by the Commission, which have submitted observations to the Court, are not recoverable.
DOMSTOLEN (Femte Afdeling) vedrørende det spørgsmål, der er forelagt af Tribunale amministrativo regionale per l'EmiliaRomagna ved kendelse af 10. marts 1998, for ret:
THE COURT (Fifth Chamber), in answer to the question referred to it by the Tribunale Amministrativo Regionale per l'Emilia-Romagna by order of 10 March 1998, hereby rules:
Rådets direktiv 93/36/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne ved offentlige indkøb finder anvendelse, når en ordregivende myndighed
Council Directive 93/36/EEC of 14 June 1993 coordinating procedures for the award of public supply contracts is applicable in the case where a contracting
Sag C-151/98 P
Case C-151/98 P
Pharos SA mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
Pharos SA v Commission of the European Communities
»Appel — veterinærmedicinske præparater — somatosalm — fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer — Reguleringsudvalget — manglende udtalelse — frist til forelæggelse for Rådet«
(Appeal — Veterinary medicinal products — Somatosalm — Procedure for setting maximum residue limits — Adaptation Committee — Failure to deliver opinion — Deadline for proposing measures to the Council)
Forslag til afgørelse fra generaladvokat J. Mischo fremsat den 20. maj 1999 1-8159 Domstolens dom (Femte Afdeling) af 18. november 1999 1-8176
Opinion of Advocate General Mischo delivered on 20 May 1999 Judgment of the Court (Fifth Chamber), 18 November 1999
Landbrug — ensartet lovgivning — maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærmedicinske præparater i animalske levnedsmidler — fremgangsmade for fast sættelse — forordning nr. 2377/90 — Kommissionens pligter — rækkevidde [Rådets forordning nr. 2377/90, art. 8, stk. 3, litra b)]
Agriculture — Uniform laws — Maximum residue limits of veterinary medicinal products in foodstuffs of animal origin — Procedure for establishing such limits — Regulation No 2377/90 — Obligations of the Commission — Scope (Council Regulation No 2377/90, Art. 8(3)(b))
Det fremgår såvel af ordlyden af som af sammenhængen og formålet med artikel 8, stk. 3, litra b), i forordning nr. 2377/90 om en fælles fremgangsmåde for fastsættelse af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærmedicinske præparater i animalske levnedsmidler, at den ikke præcist fastsætter den frist, inden for hvilken
It is clear from the context and aims of Article 8(3)(b) of Regulation No 2377/90 laying down a Community procedure for the establishment of maximum residue limits of veterinary medicinal products in foodstuffs of animal origin that it does not
Derimod har fællesskabslovgiver, ved at anvende udtrykket »straks«, og ved at pålægge Kommissionen at handle hurtigt, overladt denne et vist spillerum.
On the con trary, in using the expression 'without delay', the Community legislature, whilst requiring the Commission to act swiftly, allowed it a certain degree of latitude.
Tillige bør Kommissionen indrømmes ret til, når den er stillet over for et indviklet og følsomt sagskompleks, at anmode om en yderligere udtalelse fra Udvalget for Veterinærmedicinske Præparater, uanset at for ordning nr. 2377/90 intet siger om dette spørgsmål.
Moreover, where the Commission is con fronted with a case which is highly complex and sensitive, it must be accorded the right to seek a further opinion from the Com mittee for Veterinary Medicinal Products, even though Regulation No 2377/90 is silent on that point.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT JEAN MISCHO fremsat den 20. maj 1999 * for restkoncentrationer (herefter »MRL« ).
OPINION OF ADVOCATE GENERAL MISCHO delivered on 20 May 1999 * inafter 'MRL').