natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Disse spørgsmål er blevet rejst under en sag mellem Bundeskartellamt (forbundsmonopolmyndigheden) og Volkswagen AG (herefter benævnt »VAG«) og VAG Leasing GmbH (herefter benævnt »VAG Leasing«), som er et datterselskab af VAG, der driver leasing, efter at Bundeskartellamt havde givet disse selskaber påbud om at ophøre med en adfærd, som det fandt stridende mod tysk konkurrenceret.
Those questions were raised in proceedings between the Bundeskartellamt (Federal Cartel Office) and Volkswagen AG ('VAG') and VAG Leasing GmbH ('VAG Leasing'), a subsidiary of VAG primarily engaged in leasing, following an order by the Bundeskartellamt requiring them to desist from conduct which it considered to be contrary to German competition law.
Leasingvirksomhed udgør 18% af VAG's omsætning i Tyskland.
Leasing transactions account for 18% of VAG's national turnover.
VAG Leasing gennemfører efter sine egne oplysninger omkring 80% af den leasing, der finder sted af køretøjer af mærkerne Volkswagen og Audi, hvilket svarer til næsten 20% af det tyske automobilleasingmarked.
VAG Leasing performs approximately 80% of leasing transactions concerning Volkswagen and Audi vehicles, a figure which corresponds to approximately 20% of the German motor vehicle leasing market.
Omkring 400 leasingselskaber driver virksomhed på dette marked, herunder selskaber tilknyttet andre
There are approximately 400 companies operating on that market, including companies affiliated to other manufacturers and undertakings linked to motor vehicle distributors or large credit institutions.
fabrikanter og virksomheder tilknyttet automobilforhandlere eller store kreditinstitutter.
extent and whether they may affect trade between Member States.
For så vidt angår det konkurrencebegrænsende indhold af de omtvistede eneagenturkontrakter bemærkes først, at disse knytter sig til VAG's forhandlerkontrakter, som uden tvivl er i strid med artikel 85, stk. 1, men er fritaget i medfør af forordning nr. 123/85.
As regards the anticompetitive effect of the exclusive agency agreements at issue, it should first be observed that those agreements are an adjunct to the VAG distribution agreements which, it is undisputed, are contrary to Article 85(1) but exempted by Regulation No 123/85.
Det er nemlig i deres egenskab af autoriserede VAG-forhandlere, at forhandlerne er blevet forpligtet til at blive agenter for VAG Leasing.
The dealers have been obliged to become agents of VAG Leasing because they are VAG dealers.
Da Bundeskartellamt fandt, at VAG-forhandlernes eksklusive binding til VAG Leasing retsstridigt begrænsede disse forhandleres samt de uafhængige leasingselskabers erhvervsvirksomhed, forbød det VAG og VAG Leasing at pålægge forhandlerne udelukkende at afslutte leasingkontrakter for VAG Leasing.
The Bundeskartellamt took the view that the exclusive link between VAG dealers and VAG Leasing unfairly impeded the business activity of those dealers and the independent leasing companies and prohibited VAG and VAG Leasing from requiring the dealers to negotiate leasing contracts exclusively for VAG Leasing.
Det forbød endvidere VAG at forbyde sine forhandlere at sælge nye motorkøretøjer til uafhængige leasingselskaber, når disse forhandlere har optrådt som mellemmænd ved afslutningen af leasingkontrakterne.
Furthermore, it prohibited VAG from forbidding its dealers to sell new motor vehicles to independent leasing companies if those dealers had acted as intermediaries in the conclusion of leasing contracts.
Forbuddet mod, at forhandlerne hverver kunder og optræder som mellemmænd for leasingselskaber, der konkurrerer med VAG Leasing, må antages at begrænse disses adgang til at drive leasingvirksomhed med køretøjer af mærkerne Volkswagen og Audi.
The ban on distributors' seeking customers and acting as intermediary for leasing companies competing with VAG Leasing appears to limit their access to leasing transactions concerning vehicles of the Volkswagen and Audi marks.
Disse selskaber kan nemlig ikke anvende den særlige adgang til kontakt med de potentielle kunder, som VAG-forhandlernettet udgør.
Those companies are unable to use the privileged channel of communication with potential customers which the VAG dealer network represents.
Eksklusivitetsbestemmelsen forhindrer VAG-forhandlerne i at opbygge en virksomhed med leasing i eget navn og for egen regning.
Furthermore, the exclusivity clause prevents VAG dealers from developing a leasing business in their own name and for their own account.
Bundeskartellamt støttede sig på § 26, stk. 2, i Gesetz gegen Wettbewerbsbeschränkungen (lov om forbud mod konkurrencebegrænsninger), hvorefter virksomheder, der indtager en dominerende stilling på markedet, ikke retsstridigt — direkte eller indirekte — må udelukke en virksomhed fra forretningsforbindelser, som lignende virksomheder normalt har adgang til.
The Bundeskartellamt based its view on Paragraph 26(2) of the Gesetz gegen Wettbewerbsbeschränkungen (Law against Restraints on Competition, hereinafter 'the GWB'), which prohibits undertakings in a dominant position from unfairly impeding access by an undertaking to business activities normally accessible to undertakings similar to it.
Den nævnte bestemmelse indeholder samme forbud over for virksomheder, som små eller mellemstore virksomheder er afhængige af i deres egenskab af leverandører eller købere af en bestemt slags erhvervsmæssige varer eller tjenesteydelser, såfremt der ikke foreligger et tilstrækkeligt antal rimelige muligheder for at henvende sig til andre virksomheder.
Paragraph 26(2) lays down the same prohibition with respect to undertakings in so far as small and medium-sized businesses depend on them as suppliers of or customers for a certain type of product or commercial service in such a way that a sufficient number of reasonable possibilities do not exist for them to turn to other undertakings.
I betragtning af den lederstilling, som VAG har på det nationale marked for salg af nye biler, og som VAG Leasing har på det nationale marked for automobilleasing, må de omtvistede eneagenturkontrakter antages at have til formål eller i det mindste til følge at begrænse konkurrencen mærkbart.
Having regard to the position of VAG as leader on the national market for the sale of new motor vehicles, and to that of VAG Leasing as leader on the national market for vehicle leasing, it appears that the object or, at least the effect, of the exclusive agency contracts at issue is to restrict competition to an appreciable extent.
Domstolen lægger til grund, at de præjudicielle spørgsmål ligesom i sag C-70/93 vedrører salg af motorkøretøjer til leasingselskaber, hvor der ikke efterfølgende skal ske en overførelse af ejendomsret til leasingtagerne.
As in Case C-70/93, the Court assumes that the national court's questions relate to sales to leasing companies of motor vehicles where there is no intention of subsequently transferring ownership to the lessee.
De to første spørgsmål: anvendelsen af traktatens artikel 85, stk. 1
Questions 1 and 2: application of Article 85(1) of the Treaty
Med de to første spørgsmål ønsker den forelæggende ret i det væsentlige oplyst, om traktatens artikel 85, stk. 1, skal fortolkes således, at den er til hinder for, at den førende bilproducent i en medlemsstat pålægger alle sine forhandlere i denne stat at drive
The national court's first two questions ask essentially whether Article 85(1) of the Treaty is to be interpreted as meaning that it prohibits an obligation imposed by the leading manufacturer of motor vehicles in a Member State on all its dealers established in that State to develop activities as agents for leasing transactions exclusively for its own leasing company.
Hvad endelig angår påvirkningen af handelen mellem medlemsstater bemærkes alene, at eneagenturkontrakterne omfatter samtlige tyske VAG-forhandlere.
Finally, as regards their effect on trade between Member States, it is sufficient to note that the exclusive agency contracts bind all the German VAG dealers.
Som Domstolen flere gange har fastslået, bevirkerkonkurrencebegrænsninger, som strækker sig over hele en medlemsstats område, ifølge selve deres natur en styrkelse af opdelingen i nationale markeder, hvorved de hæmmer den med traktaten tilstræbte økonomiske integration (jf. dom af 11.7.1985, sag 42/84, Remia m.Π. mod Kommissionen, Sml. s.
As the Court has held on several occasions, practices restricting competition which extend over the whole territory of a Member State by their very nature have the effect of reinforcing the compartmentalization of markets on a national basis, thereby obstructing the economic interpénétration which the Treaty is intended to bring about (see Case 42/84 Remia and Others ν Commission [1985] ECR 2545, paragraph 22).
ret i det væsentlige oplyst, om forordning nr. 123/85 skal fortolkes således, at den deri hjemlede fritagelse omfatter den ordning, som den førende bilproducent i en medlemsstat har pålagt alle sine forhandlere i denne stat, og hvorefter der udelukkende må drives agenturvirksomhed inden for leasing for producentens eget leasingselskabs regning.
Question 3: Regulation No 123/85 dealers established in that State to develop activities as agents for leasing transactions exclusively for the account of its own leasing company,
Det hedder i domskonklusionen:
(See the judgment in Case C-70/94 above),
EØF-traktatens artikel 85, stk 1, skal fortolkes således, at den er til hinder for, at den førende bilproducent i en medlemsstat pålægger alle sine forhandlere i denne stat udelukkende at drive agenturvirksomhed inden for leasing for producentens eget leasingselskabs regning.
Article 85(1) of the EEC Treaty must be interpreted as meaning that it prohibits an obligation imposed by the leading manufacturer of motor vehicles in a Member State on aü its dealers established in that State to develop activities as agents for leasing transactions exclusivefy for the account of its own leasing company.
Kommissionens forordning (EØF) nr. 123185 af 12 december 1984 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk 3, på kategorier af salgs- og serviceaftaler vedrørende motorkøretøjer skal fortolkes således, at den ikke fritager den forpligtelse, som den førende bilproducent i en medlemsstat pålægger alle sine forhandlere i denne stat til udelukkende at drive agenturvirksomhed inden for leasing for producentens eget leasingselskabs regning.«
Commission Regulation (EEC) No 123/85 of 12 December 1984 on the application of Article 85(3) of the Treaty to certain categories of motor vehicle distribution and servicing agreements must be interpreted as meaning that it does not exempt an obligation imposed by the leading motor vehicle manufacturer in a Member State on all its dealers established in that State to develop activities as agents for leasing transactions exclusivefy f or the account of its own leasing company.'
Generaladvokat G. Tesauro fremsatte forslap til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 8. juni 1995.
Advocate General Tesauro delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 8 June 1995.
Han foreslog følgende besvarelse:
He was of the opinion that the Court should answer as follows:
»Hvis en producent af motorkøretøjer pålægger de autoriserede forhandlere i sit salgsnet en forpligtelse til kun at forhandle og indgå leasingkontrakter med producentens eget leasingselskab eller forbyder disse forhandlere at sælge nye køretøjer til andre leasingselskaber end det, der hører til producentens koncern, hvis køretøjerne skal tjene til opfyldelse af leasingkontrakter, som blev formidlet af forhandlerne, udgør dette en aftale, som er forbudt i henhold til traktatens artikel 85, stk. 1, og ikke er fritaget i medfør bestemmelserne i forordning nr. 123/85.«
'An obligation imposed by a motor vehicle manufacturer on dealers in its distribution network to procure leasing contracts exclusively for its own leasing company or a prohibition imposed on those dealers from selling new motor vehicles to leasing companies other than the leasing company belonging to the manufacturer's group where the vehicles in question are intended for the performance of leasing contracts procured by the dealers constitutes an agreement prohibited by Article 85(1) of the Treaty and does not qualify for exemption under the provisions of Regulation No 123/85'.
I tilfælde af, at Domstolen skulle nå frem til en andet resultat for så vidt angår spørgsmålet, om det er muligt at fritage den pågældende klausul i medfør af forordning nr. 123/85, eller under alle omstændigheder skulle finde, at klausulen ikke er omfattet af forbuddet i traktatens artikel 85, stk. 1, foreslog han følgende besvarelse af det sidste spørgsmål:
Should the Court not take this view with regard to the possibility of exempting the clause in question on the basis of Regulation No 123/85, or should it in any event consider that that clause is not such as to fall within the prohibition in Article 85(1) of the Treaty, he proposed that the reply to the national court's last question should be as follows:
»Princippet om fællesskabsrettens forrang kræver, at en aftale, som er beskyttet af en fritagelsesforordning, eller som er erklæret forenelig med traktatens artikel 85, stk. 1, idet den ikke fordrejer konkurrencen, ikke kan forbydes af de nationale myndigheder i henhold til mere restriktive nationale bestemmelser.«
'As a consequence of the principle of the primacy of Community law, an agreement qualifying for the protection of an exempting regulation may not be prohibited by the national authorities on the basis of more restrictive national provisions.'
- offentlige bygge- og anlægskontrakter
- Public contracts - Abnormally lower
Præjudiciel »Rådets direktiver 71/305/EØF og 89/440/EØF unormalt lave bud i forhold til ydelsen« (Fjerde Afdeling)
Preliminary ruling (Council Directives 71/305/EEC and 89/440/EEC tenders in relation to the transaction) (Fourth Chamber)
Ved dom af 31. marts 1994, indgået til Domstolen den 24. maj s.a., har Tribunale amministrativo regionale del Lazio forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 29, stk. 5, i Rådets direktiv 71/305/EØF som ændret ved artikel 1, punkt 20, i Rådets direktiv 89/440/EØF.
By order of 31 March 1994, received at the Court on 24 May 1994, the Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 29(5) of Council Directive 71/305/EEC as amended by Article 1(20) of Council Directive 89/440/EEC.
ordregivende myndighed [indtil 31.12.1992] automatisk [kan] udelukke bud, der bedømmes som unormalt lave... såfremt antallet af indgivne bud ligger over 30.
'... the contracting authority may automatically exclude tenders which appear to be abnormally low ..., if the number of tenders received exceeds 30.
Muligheden for udelukkelse og den procentmæssige forhøjelse af gennemsnittet skal oplyses i bekendtgørelsen eller meddelelsen om udbud«.
The fact that certain tenders may be excluded and the percentage increase over the average must be mentioned in the contract notice'.
I artikel 29, stk. 5, i direktiv 71/305, som ændret ved artikel 1, punkt 20, i direktiv 89/440, fastsættes den fremgangsmåde, som skal følges i forbindelse med indgåelse af offentlige bygge og anlægskontrakter i relation til bud, som forekommer unormalt lave i forhold til ydelsen.
By a contract notice dated 28 September 1992 ANAS opened a restrictive procedure, pursuant to Article 29 of Presidential Decree No 406/91, for the award of a contract for works on the Ascoli Piceno-Comunanza section of the Piceno-Aprutina road.
Det fremgår af sagen, at ANAS ved udbudsbekendtgørelse af 28. september 1992 indledte en procedure med begrænset udbud i overensstemmelse med artikel 29 i ovennævnte præsidentdekret nr. 406/91 med henblik på licitation på arbejdet til færdiggørelse af en del af vejen Piceno-Aprutina.
Article 29(5) of Directive 71/305, as amended by Article 1(20) of Directive 89/440, lays down the procedure to be followed in the context of the award of public works contracts in the case of tenders which appear to be abnormally low in relation to the transaction.
I bestemmelsens sidste afsnit fastsættes der en undtagelse af midlertidig karakter fra denne regel, som er sålydende:
A temporary derogation from that rule is set out in the last subparagraph of the provision, according to which
Udbudsbekendtgørelsen bestemte, at man som unormalt lave bud i forhold til ydelsen ville anse de bud, som udviste en nedslagsandel (der udledes af forholdet til det fremsatte grundtilbud), som er højere end gennemsnittet for procentsatserne for de indgåede og behandlede bud, forhøjet med 7 procentpoint.
The contract notice stated that tenders whose percentage reduction exceeded the average percentage for tenders allowed, plus seven points, would be regarded as being abnormally low.
Furlanis ansøgte om at måtte deltage, hvorefter selskabet fik adgang til at deltage i udbudsproceduren.
Furlanis submitted a request to participate, following which it received an invitation to participate in the tendering procedure.
Efter at have fået adgang til udbudsproceduren afgav Furlanis bud. Den 4. februar 1993 gav den ordregivende myndighed tilslag til Itinera CO. GE. SpA (herefter »Itinera«).
Following that invitation to tender, Furlanis put in a tender.
Furlanis blev udelukket med henvisning til, at dets bud var blevet anset for unormalt lavt i medfør af det i udbudsbekendtgørelsen fastsatte kriterium.
Furlanis was excluded on the ground that its tender had to be regarded as abnormally low on the basis of the criterion laid down in the contract notice.
Med sit spørgsmål ønsker den nationale ret i det væsentlige afklaret, om artikel 29, stk. 5, sidste afsnit, i direktiv 71/305 som ændret skal fortolkes således, at den deri fastsatte undtagelse alene kan
The national court seeks to establish essentially whether the last subparagraph of Article 29(5) of Directive 71/305, as amended, must be interpreted as meaning that only procedures in which the definitive award was made by 31 December 1992 may qualify for the derogation provided for in that provision or whether all
Direktiv 89/440 blev gennemført i Italiens retsorden ved præsidentdekret nr. 406/91 af 19. december 1991.1 dekretets artikel 29, stk. 6, som gennemfører den ovennævnte undtagelsesbestemmelse, hedder det, at »... den
Directive 89/440 was implemented in Italian law by Presidential Decree No 406/91. The sixth paragraph of Article 29 of that decree, which implements the aforementioned derogating provision, provides that, until 31 December 1992,
omfatte procedurer, i hvilke der senest den 31. december 1992 er givet endeligt tilslag, eller om undtagelsen vedrører samtlige de procedurer, for hvilke der er offentliggjort en udbudsbekendtgørelse før nævnte dato.
procedures for which a contract notice was published before that date so qualify.
Domstolen påpegede, at den omtvistede bestemmelse står i det kapitel i direktivet som benævnes »Kriterier for tildeling af kontrakter«, der vedrører udbudsprocedurens sidste fase.
Moreover, the provision in question is set out in the chapter of the directive entitled 'criteria for qualitative selection', which is concerned with the final phase of the award procedure.
Itinera og den italienske regering har gjort gældende, at de procedurer, for hvilke der er blevet offentliggjort udbudsbekendtgørelser før den 31. december 1992, uden at endeligt tilslag er blevet givet, også omfattes af den pågældende undtagelsesbestemmelse, for så vidt som den faktiske afvikling af en udbudsprocedure reguleres af regler fastsat i udbudsbekendtgørelsen, som retligt set har karakter af en akt, hvorved den ordregivende myndighed binder sig selv.
Itinera and the Italian Government submit that procedures for which the contract notice was published before 31 December 1992 but in which the definitive award has not yet been made are also covered by the derogating provision in question in so far as the actual course of an award procedure is governed by the rules laid down in the contract notice, which legally has the effect of an act of self-limitation on the part of the contracting authority
Furlanis og Kommissionen har heroverfor gjort gældende, at den omhandlede bestemmelse som en undtagelsesbestemmelse må fortolkes nøje efter ordlyden i den forstand, at den udelukkende gælder udbudsprocedurer, som er blevet afsluttet før den 31. december 1992.
Furlanis and the Commission argue for their part that, since the provision in question constitutes a derogation, it must be interpreted strictly as covering only award procedures terminated before 31 December 1992.
Det må således fremhæves, at Domstolen i dom af 10. marts 1987, sag 199/85, Kommissionen mod Italien, vedrørende bestemmelser, der tillod fravigelser fra de regler i direktivet, som skal sikre, at de traktatfæstede rettigheder i sektoren for offentlige bygge og anlægskontrakter bliver virksomme, udtalte, at de måtte fortolkes snævert.
In support of a strict interpretation of the provision at issue, it should be noted that the Court held in Case 199/85 Commission ν Italy [198η ECR 1039 that provisions which authorized derogations from the rules of the directive intended to ensure the effectiveness of the rights conferred by the Treaty in the field of public works contracts must be interpreted strictly.
Denne antagelse har også gyldighed hvad angår den omtvistede bestemmelse, som indfører en midlertidig undtagelsesordning af exceptionel karakter i forhold til den ved EF-bestemmelserne fastsatte hovedregel for proceduren.
This holds good also as regards the provision at issue, which introduces temporary, derogating arrangements constituting an exception to the procedure normally laid down by the Community rules.
Hertil bemærkes, at den ordregivende myndighed ifølge den omhandlede bestemmelses ordlyd indtil udgangen af 1992 kan »forbigå« bud, der er unormalt lave i forhold til ydelsen. Teksten i
According to the wording of the provision in question, until the end of 1992 the contracting authority may 'reject' tenders which are abnormally low in relation to the transaction.
Den omtvistede midlertidige undtagelsesordning blev i øvrigt indført efter anmodning fra blot én medlemsstat som følge af særlige vanskeligheder i den pågældende stats interne forhold.
Furthermore, the derogating, temporary arrangement in question was introduced at the request of one Member State alone on account of specific difficulties arising in its national system.
»Det forelagte spørgsmål må besvares med, at artikel 29, stk 5, sidste afsnit, i direktiv 71/305 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter som ændret ved artikel 1, punkt 20, i direktiv 89/440 skal fortolkes således, at den dér fastsatte undtagelse alene kan gælde procedurer, i hvilke der senest den 31. december 1992 er givet endeligt tilslag.«
'The last subparagraph of Article 29(5) of Council Directive 71/305/EEC of 26 July 1971 concerning the coordination of procedures for the award of public works contracts, as amended by Article 1(20) of Council Directive 89/440/EEC of 18 July 1989, must be interpreted as meaning that only procedures in which the definitive award was made by 31 December 1992 are entitled to qualify f or the derogation provided f or in that provision'
Han foreslog følgende besvarelse:
He proposed answering as follows:
»I henhold til artikel 1, punkt 20, i direktiv 89/440/EØF om ændring af direktiv 71/305/EØF om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter kunne
'Under Article 1(20) of Directive 89/440/EEC amending Directive 71/305/EEC concerning procedures for the award of public works contracts, the derogating procedure provided for until the end of 1992 for dealing with tenders which are abnormally low in relation to the transaction is permissible only in respect of tendering procedures which have been carried out to such an extent in that period that the tenders must have been rejected before 31 December 1992.'