natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Traktatbrud - manglende gennemførelse af Rådets direktiv 88/658/EØF inden for den fastsatte frist - sundhedsmæssige problemer i forbindelse med handel med kødprodukter inden for Fællesskabet
Failure of State to fulfil obligations - Failure to transpose within the prescribed time-limits Council Directive 88/658/EEC - Health problems in relation to intra-Community trade in meat-based products
Præjudiciel - Pretura circondariale di Ravenna - fortolkning af artikel 3, litra f), og artikel 7, 30, 48, 52, 59, 84 og 130 R i EØF-Traktaten -forenelighed med fællesskabsretten af nationale regler, hvorefter kaptajnen på et skib, der er ansvarlig for forurening på åbent hav, kan pålægges strafferetlige sanktioner og fratages retten til at udøve sit erhverv
Preliminary ruling - Pretura Circondariale di Ravenna - Interpretation of Articles 3(f), 7, 30, 48, 52, 59, 84 and 130 R of the EEC Treaty -Compatibility with Community law of a national law which provides for penalties and the suspension of a captain's licence of a vessel responsible for pollution on the high seas
MEDDELELSER OM UDVÆLGELSESPRØVER
NOTICE OF OPEN COMPETITIONS
De Europæiske Fællesskabers Domstol bekendtgør i De Europæiske Fælles skabers Tidende nr. C 273 A af 22.10.1992 følgende almindelige udvælgelsesprøver:
The Court of Justice of the European Communities has advertised in the Official Journal of the European Communities No C 273 A of 22 October 1992 the following open competitions:
Den spanske udgave:
German edition: CJ 3/92 (lawyer-linguists of German mother tongue)
CJ 2/92 (græsksprogede juridiske sprogeksperter)
Greek edition: CJ 2/92 (lawyer-linguists of Greek mother tongue)
Dette nummer af Tidende fås ved henvendelse til personaleafdelingen, De Europæiske Fællesskabers Domstol, L-2925 Luxembourg.
To obtain a copy of this Official Journal please apply to the Personnel Division of the Court of Justice of the European Communities, L-2925 Luxembourg.
Redaktionen afsluttet den 30.10.1992 "Katalognr.: DX-AC-92-028-DA-C"
Completed on: 30 October 1992.
Oversættelse
OF THE EUROPEAN COMMUNITIES 1
ARBEJDET VED DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS DOMSTOL OG RET I FØRSTE INSTANS ' Ugen 9. - 13. november 1992 Nr. 29/92
Week of 9 to 13 November 1992
Indhold
No 29-92
FORSLAG TIL AFGØRELSE
Anne Watson Rask, Kirsten Christensen ν ISS Kantineservice A/S Social policy
Forenede sager C-132/91, C-138/91 og C-139/91 G. Katsikas m.fl. mod A. Konstantinidis m.fl.
Case C-127/91 Comptoir National Technique Agricole (CNTA) ν Minister of
Sag C-326/90 Kommissionen nod Kongeriget Belgien
Case C-326/90: Commission ν Kindom of Belgium - 10 November 1992
10.11.1992 "Arbejdskraftens frie bevægelighed - social sikring - vilkår om bopæl" (Domstolens plenum)
(Free movement of workers - Social security - Residence requirement) (Full Court)
Ved stævning, indleveret den 23. oktober 1990, havde Kommissionen anlagt sag med påstand om, at det blev fastslået, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 1612/68 og Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71.
By an application submitted on 23 October 1990, the Commission brought an action for a declaration that the Kingdom of Belgium had failed to fulfil its obligations under Council Regulations (EEC) No 1612/68 and No 1408/71.
Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EØF-Traktaten, jf. navnlig artikel 7, stk. 2, i Rådets for ordning (EØF) nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet og artikel 3 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983, idet arbejdstagere med statsborgerskab i andre medlemsstater, der er omfattet af belgisk lovgivning, i Belgien kun har ret til ydelser til handicappede, garanteret indkomst til ældre og garanteret mindsteindkomst (minimex), såfremt de har haft bopæl dér i et bestemt tidsrum.
Belgian Belgian of the elderly persons and the minimum means of subsistence (minimex), the Kingdom of Belgium has failed to fulfil its obligations under the EEC Treaty and, in particular, Article 7(2) of Council Regulation (EEC) No 1612/68 of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community and Article 3 of Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 on the appi i cation of social security schemes to employed persons, to self-employed persons and to members of their families moving within the Community, as amended and updated by Council Regulation (EEC) No 2001/83 of 2 June 1983;
Generaladvokat Claus Gul mann fremsatte forslag til afgørelse for Domstolen den 7. oktober 1992.
Mr Advocate General Gulmann delivered his Opinion at the sitting of the Court on 7 October 1992.
"Jeg kan kun foreslå Domstolen at give Kommissionen medhold i dens påstand under henvisning til, at den belgiske regering ikke har bestridt det af Kommissionen påståede traktatbrud."
"... grant the declarations in the terms sought by the Commission in view of the fact that the Belgian Government has not challenged the failure to fulfil its obligations alleged by the Commission."
Ved dom af 6. november 1990, indgået til Domstolen den 3. januar 1991, havde Cour d'appel de Montpellier stillet to præjudicielle spørgsmål ved rørende fortolkningen af EØF-Traktatens artikel 30, 34 og 36 i forbindelse til den beskyttelse, som spanske geografiske betegnelser nyder i Frankrig.
(Franco-Spanish Convention on the protection of designations of origin and indications of provenance - Compatibility with the rules on the free movement of goods) (Full Court)
Spørgsmålene var blevet rejst under en sag mellem Asociación de Empresas Exportadoras de Turrones de Jijona (herefter benævnt "Exportur"), Jijona (Alicante), og selskaberne LOR og Confiserie du Tech, Perpignan, angående det forhold, at de sidstnævnte selskaber anvendte betegnelserne Alicante og Jijona, som er spanske byer, på konditorvarer fremstillet i Frankrig.
By a judgment of 6 November 1990, which was received at the Court on 3 January 1991, the Cour d'Appel, Montpellier, referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Articles 30, 34 and 36 of the EEC Treaty concerning the protection in France of Spanish geographical designations.
LOR og Confiserie du Tech fremstiller og sælger forskellige konditorvarer i Perpignan.
Those questions were raised in proceedings between the Association of "Tourons de Jijona" exporting firms (hereinafter "Exportur"), whose registered office is in Jijona (Alicante province), and the undertakings LOR and Confiserie du Tech, both of which have their registered office in Perpignan, regarding the use by those undertakings of the designations "Alicante" and "Jijona", which are the names of Spanish towns, for confectionery produced in France.
Førstnævnte bruger herved betegnelserne "touron Alicante" og "touron Jijona", sidstnævnte betegnelserne "touron catalan type Alicante" og "touron catalan type Jijona".
LOR and Confiserie du Tech manufacture and sell confectionery in Perpignan, the former under the statutorilyprotected indications "Touron Alicante" and "Touron Jijona", and the latter under the statutorilyprotected indications "Touron catalan type Alicante" and "Touron catalan type Jijona".
I henhold til artikel 3 i den i Madrid den 27. juni 1973 undertegnede konvention mellem Den Franske Republik og den spanske stat om beskyttelse af herkomst- og oprindelsesbetegnelser samt betegnelser på visse produkter, er betegnelserne "turron de Alicante" og "turron de Jijona" i Frankrig forbeholdt spanske produkter og varer og må kun anvendes på de betingelser, den spanske lovgivning opstiller, også såfremt de omhandlede betegnelser anvendes i forbindelse med tilføjelser som "fremstillet som" eller "af typen".
Article 3 of the Convention between the French Republic and the Spanish State of 27 June 1973 on the protection of designations of origin, indications of provenance and designations of certain products, signed in Madrid on 27 June 1973, provides that the designations"Turron de Alicante" and "Turrón de Jijona" are to be reserved, in the territory of the French Republic, exclusively to Spanish products or goods and may be used only in accordance with the conditions laid down by the Spanish legislation even where the designations in question are accompanied by such terms as "style", "kind" or "type".
Under påberåbelse af den franskspanske konvention prøvede Exportur først ved fogedretten, dernæst ved Tribunal de Commerce de Perpignan, uden held at få nedlagt forbud mod, at de to franske virksomheder anvender de omhandlede spanske betegnelser. Exportur har anket Tribunal de Commerce de Perpignan's dom til Cour d'appel de Montpellier.
On the basis of the Franco-Spanish Convention, Exportur unsuccessfully sought to obtain from the court responsible for granting interim relief, and subsequently from the Tribunal de Commerce, Perpignan, an injunction prohibiting the two French undertakings from using the Spanish designations in question.
Domstolen udtalte indledningsvis, at den franskspanske konvention forbyder spanske virksomheder at anvende beskyttede spanske betegnelser i Frankrig i det tilfælde, hvor de ikke har ret til at anvende betegnelserne ifølge spansk ret, og forbyder franske virksomheder at anvende beskyttede franske betegnelser i Spanien i det tilfælde, hvor de ikke har ret til at anvende disse betegnelser ifølge fransk ret.
The Court stated first of all that the effect of the Franco-Spanish Convention was to prohibit Spanish undertakings from using protected Spanish designations in France if they were denied the right to use them by Spanish law, and to prohibit French undertakings from using protected French designations in Spain, if they were denied the right to use them by French law.
Domstolen udtalte desuden, at de potentielle virkninger for samhandelen i Fællesskabet er nok til, at forbuddene i den franskspanske konvention er omfattet af Traktatens artikel 30.
Those potential effects on intra-Community trade were sufficient to bring the prohibitions laid down by the Franco-Spanish Convention within the scope of Article 30 of the Treaty.
Domstolens tilføjede, at det derfor måtte undersøges, om forbuddene er begrundet i beskyttelsen af de rettigheder, som er herkomst- og oprindelsesbetegnelsernes særlige genstand.
It was therefore appropriate to ascertain whether the prohibitions were justified by the protection of rights forming the specific subject-matter of descriptions of place of origin and statutorilyprotected indications of geographical origin.
Disse tourons's kvalitet og egenskaber er uden forbindelse med deres geografiske oprindelse.
The properties and characteristics of those "tourons" were unconnected with their geographical origin.
nyde stor anseelse hos forbrugerne og er for producenterne 1 de områder, de betegner, et vigtigt middel til at skabe og fastholde en kundekreds.
undertakings accordingly took the view that the Franco-Spanish Convention was incompatible with Community law.
Sådanne betegnelser bør derfor nyde beskyttelse.
Those designations therefore had to be protected.
LOR og Confiserie du Tech gjorde desuden gældende, at betegnelserne touron Alicante og touron Jijona er artsbetegnelser, som betegner visse typer produkter, og som ikke længere henviser til en bestemt geografisk oprindelse.
LOR and Confiserie du Tech further maintained that the designations "Touron Alicante" and "Touron Jijona" were generic terms referring to types of products and were no longer indicative of a particular geographical origin.
Traktatens artikel 30 er derfor til hinder for, at konventionen forbyder anvendelsen af en spansk betegnelse i Frankrig, som dér er blevet en artsbetegnelse.
In those circumstances the Convention could not, by virtue of Article 30 of the Treaty, prohibit the use in France of a Spanish designation which had become a generic term in France.
Domstolen understregede i den forbindelse, at det er konventionens formål at forhindre, at producenterne i en kontraherende stat anvender geografiske betegnelser i en anden stat og derved udnytter det renommé, som er forbundet med produkterne fra de virksomheder i de regioner og områder, som betegnelserne henviser til.
In that regard, the Court emphasized that the aim of the Convention was to prevent the producers of a Contracting State from using the geographical designations of another State, thereby taking advantage of the reputation attaching to the products of undertakings established in the regions or places referred to by those designations.
Et sådant formål om at sikre loyal konkurrence kan også anses for at være omfattet af beskyttelsen af industriel og kommerciel ejendomsret i artikel 36, forudsat at de pågældende betegnelser hverken på tidspunktet for konventionens ikrafttræden eller senere har fået karakter af artsbetegnelser i oprindelsesstaten.
That aim, which was intended to ensure fair competition, could be regarded as falling within the protection of industrial and commercial property within the meaning of Article 36, provided the designations in question had not acquired, either at the time of the entry into force of that Convention or subsequently thereto, a generic connotation in the country of origin.
Da en stats beskyttelse af betegnelser for regioner eller steder på dens område er lovlig efter Traktatens artikel 36, er artiklen heller ikke til hinder for, at denne beskyttelse udstrækkes til en anden medlemsstats område.
Where the protection afforded by a State to designations referring to regions or places in its territory was justified in the light of Article 36 of the Treaty, that provision did not preclude such protection from being extended to the territory of another Member State.
EØF-Traktatens artikel 30 og 34 skal fortolkes således, at de kun forbyder de foranstaltninger til beskyttelse af de oprindelses- eller herkomstbetegnelser, som er fastsat i den franskspanske konvention af 27. juni 1973, navnlig betegnelserne 'Alicante' eller 'Jijona', såfremt de pågældende angivelser ikke længere er betegnelser, der knytter sig til den geografiske herkomst, men artsbetegnelser.
"Articles 30 and 36 of the Treaty do not preclude the application of rules 1 aid down by a bilateral Convention between Member States on the protection of indications of provenance and designations of origin, such as the franco-Spanish Convention of 27 June 1973, provided that the protected designations have not acquired, either at the time of the entry into force of that Convention or subsequently thereto, a generic connotation in the country of origin."
EØF-Traktatens artikel 36 skal fortolkes således, at den ikke tillader beskyttelse af artsbetegnelser."
Mr Advocate General Lenz delivered his Opinion at the sitting of the Court on 18 March 1992.
Sag C-156/91:
Case C-156/91:
Hansa Fleisch Ernst Mundt GmbH & Co. KG nod Landrat des Kreises Schleswig-Flensburg 10.11.1992 "Sundhedskontrol - afgifter - direktiv 85/73/EØF - beslutning 88/408/EØF -direkte virkning" (Anden Afdeling) Ved kendelse af 15. marts 1991, indgået til Domstolen den 13. juni s.a., havde Schlesvig-Holsteinisches Verwaltungsgericht stillet tre præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af direktiv 85/73/EØF og Rådets beslutning 88/408/EØF.
By Order of 15 March 1991, which was received at the Court on 13 June 1991, the Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht referred to the Court for a preliminary ruling three questions on the interpretation of Council Directive 85/73/EEC and Council Decision 88/408/EEC.
Spørgsmålene var blevet rejst under en sag mellem ovennævnte parter angående spørgsmålet, hvilket afgiftsbeløb Hansa Fleisch skyldte Landrat for sundhedskontrol på Hansa Fleisch's virksomheder.
Those questions were raised in proceedings between the aforesaid parties as regards the amount of fees payable by Hansa Fleisch to the Landrat in respect of the health inspections carried out on its premises.
Ifølge Hansa Fleisch var Landrat's afgiftsopkrævninger ulovlige, bl.a. fordi de fakturerede afgifter var højere end de afgifter, som er fastsat i artikel 2, stk. 1, i beslutning 88/408.
According to Hansa Fleisch, the demands for payment issued by the Landrat were illegal on the ground, in particular, that the fees invoiced were higher than those provided for by Article 2(1) of Decision 88/408.
Domskonklusionen lød således:
The Court held as follows:
Borgerne kan over for en medlemsstat påberåbe sig artikel 2, stk. 1, i Rådets beslutning nr. 88/408/EØF af 15. juni 1988 -om størrelsen for den afgift, der i henhold til direktiv 85/73/EØF skal opkræves for sundhedsmæssig undersøgelse og kontrol af fersk kød - for at modsætte sig, at der opkræves afgifter, som er højere end de i denne bestemmelse hjemlede, når de betingelser, som i beslutningen opstilles for, at de i artikel 2, stk. 1, fastsatte afgifter kan forhøjes, ikke er opfyldt.
Article 2(1) of Council Decision 88/408/EEC of 15 June 1988 on the level s of the fees to be charged for health inspections and control s of fresh meat pursuant to Directive 85/73/EEC may be relied upon by a private individual as against a Member State charging fees in excess of the amount provided for by that provision, where the conditions to which Article 2(2) of that decision subjects the possibility of increasing the level of fees laid down by Article 2(1) are not satisfied.
Artikel 2, stk. 1, i beslutning 88/408 kan dog kun gøres gældende for at modsætte sig afgiftsopkrævninger, som er udstedt efter, at fristen i beslutningens artikel 11 er udløbet.
However, Article 2(1) of Decision 88/408 may be relied upon only against demands for payment of fees issued after the expiry of the period provided for by Article 11 of that decision.
Generaladvokat F. G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Anden Afdeling) den 25. juni 1992.
Mr Advocate General Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Second Chamber of the Court on 25 June 1992.
Han foreslog følgende:
He proposed that the Court should reply to the questions as follows:
En borger kan ved en national ret påberåbe sig artikel 2, stk. 1, i Rådets beslutning 88/408/EØF over for en medlemsstat, som ikke korrekt har udøvet sit skøn i medfør af beslutningens artikel 2, stk. 2, men kun for så vidt angår perioden efter den i beslutningens artikel 11 fastsatte dato.
"Article 2(1) of Council Decision 88/408/EEC may be relied upon by an individual before a national court against a Member State which has failed properly to exercise its discretion under Article 2(2) of the decision, but may be so relied upon only in respect of a period after the date fixed by Article 8 of the decision.
En medlemsstat kan delegere sine beføjelser i medfør af beslutningens artikel 2, stk. 2, til regionale eller lokale myndigheder."
A Member State may delegate the exercise of its powers under Article 2(2) of Decision 88/408/EEC to its regional or local authorities."
11.11.1992 "Fælles markedsordning for vin - rydningspræmier - vinkooperativer" (Første Afdeling)
(Common organization of the market in wine - Grubbing-up premiums - Wine cooperatives) (First Chamber)
Ved dom af 27. september 1991, indgået til Domstolen den 9. oktober s.a., havde Tribunal d'instance de Béziers forelagt to præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 7, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 1442/88.
By judgment of 27 September 1992, which was received at the Court on 9 October 1991, the Tribunal d'Instance, Béziers, referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Article 7(1) of Council Regulation (EEC) No 1442/88.
Den franske republik havde i medfør af artikel 7 i forordning nr. 1442/88 besluttet at fratrække 15% af præmierne for endelig nedlæggelse af vinarealer og at betale beløbet til vinkooperativerne.
The French Republic decided, pursuant to Article 7 of Regulation No 1442/88, to levy 15% of the amount of the permanent abandonment premiums in respect of wine-growing areas for the benefit of wine cooperatives.
I 1988 underskrev Teulie en erklæring om rydning af vinarealer og modtog følgelig en rydningspræmie, hvoraf 15% blev betalt direkte til vinkooperativet "les vignerons de Puissalicon".
In 1988, Mr Teulie signed a grubbing-up declaration and accordingly received an abandonment premium, 15% of which was paid directly to the wine cooperative "Les vignerons de Puissalicon".
Teulie fandt, at dette fradrag til fordel for vinkooperativet var i strid med forordning nr. 1442/88 og anlagde derfor sag mod kooperativet med krav om tilbagebetaling af de modtagne beløb.
Taking the view that the levy for the benefit of the wine cooperative was contrary to Regulation No 1442/88, Mr Teulie demanded repayment of the sums levied.
Han gjorde herved gældende, at forordning nr. 1442/88, der finder direkte anvendelse, for så vidt angår fradraget ikke indeholder en fast sats på 15%, men en ramme på 1-15%, idet det endelige beløb skal fastsættes ved aftale mellem vinkooperativet og dettes medlem vinavleren.
In his view, Regulation No 1442/88, which was directly applicable, laid down, so far as concerned the levy, not a flat rate of 15%, but a 1 - 15% bracket, the final amount to be negotiated between the wine cooperative and the wine-growers belonging thereto.
Artikel 7, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 1442/88 af 24. maj 1988 om ydelse for produktionsårene 1988/1989 til 1995/1996 af præmier for endelig nedlæggelse af vinarealer forudsætter i modsætning til artikel 7, stk. 2, ikke, at det bevises, at den kooperative virksomhed har lidt et tab, før der kan ske nedsættelse af rydningspræmien til et af virksomhedens medlemmer.
Article 7(1) of Council Regulation (EEC) No 1442/88 of 24 May 1988 on the granting, for the 1988/1989 to 1995/1996 wine years, of permanent abandonment premiums in respect of wine-growing areas does not, unlike Article 7(2) thereof, require it to be established that a cooperative has suffered loss before any reduction of the grubbing-up premium paid to any of its members.
Artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 1442/88 skal fortolkes således, at den tillader en medlemsstat at fastsætte den del af præmierne, der tilfalder vinkooperativerne, generelt, dog højst til 15%."
Article 7(1) of Regulation No 1442/88 must be interpreted as allowing a Member State to determine uniformly, subject to the 15% limit, the proportion of the premiums to be allocated to the wine cooperatives ."
Generaladvokat Carl Otto Lenz fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet i Første Afdeling) den 9. juli 1992.
Mr Advocate General Lenz delivered his Opinion at the sitting of the First Chamber of the Court on 9 July 1992.
Artikel 7, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 1442/88 gør det ikke til en forudsætning for at nedsætte præmien til den præmieberettigede i medfør af forordningens artikel 2, stk. 1, at det
Article 7(1) of Regulation No 1442/88 does not require, in order to reduce the premium to be granted to the benficiary pursuant to Article 2(1) of the regulation, proof that a loss has been incurred by the wine cooperative.
Det er dog undtagelsesvis udelukket at nedsætte præmien, såfremt den præmieberettigede er i stand til at bevise, at vinkooperativet ikke har lidt noget som helst tab.
However, by way of exception, there is no reduction of the premium where the beneficiary can prove that the wine cooperative did not incur any loss.
Ved anvendelsen af bestemmelserne i artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 1442/88 kan en medlemsstat fastsætte et generelt beløb på højst 15% for nedsættelse af den præmie, der skal betales."
For the purpose of applying the provisions set out in Article 7(1) of Regulation No 1442/88, a Member State may fix a uniform value of an amount not exceeding 15% by way of reduction of the premium to be allocated to the beneficiary pursuant to Article 2(1) of the regulation."
12.11.1992 "Merværdiafgift - sjette direktiv - direktivets artikel 26 - rejsebureau -personer, der organiserer turistrejser - udlejning af ferieboliger" (Tredje Afdeling)
(Value added tax - Sixth Directive - Article 26 of the directive - Travel agency - Tour operator - Letting of holiday accommodation) (Third Chamber)