natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ifølge direktivets artikel 1, stk. 1, litra b), »forstås ved repræsentanter for arbejdstagerne, de repræsentanter for arbejdstagerne, som har denne funktion i henhold til lovgivning eller praksis i medlemsstaterne«.
The Commission submitted that the EPA does not fully transpose the provisions of Article 2 of the directive since it merely requires an employer to consult trade union representatives about proposed dismissals, to 'consider' representations made by such representatives and, if he rejects them, to 'state his reasons', whereas Article 2 of the directive requires the workers' representatives to be consulted \vith a view to reaching an agreement' and lays down that such consultations must 'at least, cover ways and means of avoiding collective redundancies or reducing the number of workers affected, and mitigating the consequences'.
Domstolen har imidlertid allerede fastslået, at en national lovgivning, hvorefter der kan lægges hindringer i vejen for den beskyttelse, som ubetinget er tilsikret arbejdstagerne ved et direktiv, er i strid med fællesskabsretten.
The United Kingdom conceded that its legislation does not comply with the directive on those points.
Kommissionen gjorde gældende, al Det Forenede Kongerige har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler det i medfør af direktivets artikel 2 og 3, idet det ikke har indført en ordning med henblik på at udpege arbejdstagerrepræsentanter i virksomheden, når arbejdsgiveren nægter at anerkende sådanne repræsentanter.
The United Kingdom itself recognized that, as United Kingdom law now stands, workers affected by collective redundancies do not enjoy protection under Articles 2 and 3 of the directive in cases where an employer objects to worker representation in his undertaking.
Ifølge Kommissionen indebærer hensynet til den effektive virkning af direktivets artikel 2 og 3, at medlemsstaterne skal træffe alle forholdsregler med henblik på, at der - med visse undtagelser udpeges arbejdstagerrepræsentanter i virksomheden, idet forpligtelsen til at informere og forhandle med arbejdstagerrepræsentanterne samt disses ret til at fremsende deres bemærkninger til den offentlige myndighed i henhold til direktivet ellers ikke kan overholdes.
In those circumstances, United Kingdom law, which allows an employer to frustrate the protection provided for workers by Articles 2 and 3 of the directive, must be regarded as contrary to those articles.
Kommissionen har gjort gældende, at britisk ret ikke opfylder denne betingelse, idet den forhindrer, at der udpeges arbejdstagerrepræsentanter i virksomheden, når arbejdsgiveren ikke er indforstået hermed.
The Commission submitted that the provisions of the EPA are narrower in scope than the
Direktivet sikrer ganske vist kun en delvis harmonisering af reglerne om beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af kollektive afskedigelser.
The Commission submitted that the United Kingdom had failed to fulfil its obligations under Article 5 of the Treaty in so far as the sanctions provided for by the EPA for failure on the part of an employer to comply with his obligations to consult and inform the workers' representatives are not a sufficient deterrent.
Der tilsigtes derfor ikke med
It points out that
Der måtte derfor gives Kommissionen medhold i det andet klagepunkt.
any compensation which an employer may, in appropriate cases, be ordered to pay to employees if he rails to consult or inform their representatives may be set off in full or in part against any amounts which he is required to pay to his employees.
Det tredje klagepunkt direktivet en harmonisering af alle de nationale ordninger med hensyn til arbejdstagerrcpræsentation i virksomheden.
penalized even moderately or lightly by the sanction except and only to the extent to which the amount of the 'protective award' which he is ordered to make exceeds the sums which he is otherwise required to pay to the person concerned.
Imidlertid kan en sådan begrænset harmonisering ikke fratage bestemmelserne i direktivet, herunder i artikel 2 og 3, deres effektive virkning.
The Commission's fourth complaint was therefore upheld.
Den kan navnlig ikke være til hinder for, at medlemsstaterne er forpligtet til at træffe alle de fornødne foranstaltninger til, al der udpeges arbejdstagerrepræsentanter med henblik på at opfylde de i direktivets artikel 2 og 3 fastsatte forpligtelser.
The United Kingdom conceded that its legislation was at variance with Treaty requirements in that respect, merely pointing out that a Bill designed to remedy the situation was subsequently put before Parliament
Det Forenede Kongerige har selv indrømmet, at de arbejdstagere, der berøres af kollektive afskedigelser, på britisk rets nuværende udviklingstrin ikke nyder godt af beskyttelsen efter direktivets artikel 2 og 3, når arbejdsgiveren modsætter sig arbejdstagerrcpræsentation i sin virksomhed.
The Court held that, where a Community directive does not specifically provide any penalty for an infringement or refers for that purpose to national laws, regulations and administrative provisions, Article 5 of the Treaty requires the Member States to take all measures necessary to guarantee the application and effectiveness of Community law.
Under disse omstændigheder måtte den britiske lovgivning, som giver en arbejdsgiver mulighed for at gøre indgreb i den beskyttelse, direktivets artikel 2 og 3 har indført til fordel for arbejdstagerne, anses for at være i modstrid med bestemmelserne i disse artikler.
For that purpose, while the choice of penalties remains within their discretion, they must ensure in particular that infringements of Community law are penalized under conditions, both procedural and substantive, which are analogous to those applicable to infringements of national law of a similar nature and importance and which, in any event, make the penalty effective, proportionate and dissuasive.
Det andet klagepunkt
Orders tiu United Kingdom to pay tiu costs.'
Kommissionen anførte, at EPA kun finder anvendelse på »afskedigelser af økonomiske årsager«, nemlig - efter den fortolkning de britiske domstole anlægger af dette udtryk — i tilfælde, hvor virksomheden ophører eller indskrænkes, eller hvor efterspørgslen efter en bestemt type arbejde falder, hvorimod direktivet ifølge artikel 1, sik. I, litra a), finder anvendelse på »kollektive afskedigelser«, dvs. på afskedigelser af en eller flere grunde, som ikke kan tilregnes arbejdstageren selv, hvilket omfatter andre tilfælde end »afskedigelse af økonomiske årsager«.
In this case, it followed from the wording of the EPA that a 'protective award' which an employer may, in an appropriate case, be ordered to make to a dismissed employee if he has railed to comply with the obligation to consult and inform the workers' representatives provided for in that statute may be set off against any amounts which he may otherwise be required to pay to that employee under the latter's contract of employment or in respect of breach of that contract, and, conversely, that any amounts so payable to the employee may be set off against a 'protective award' if the amount of that award is greater.
Det Forenede Kongerige indrømmede, at dets lovgivning ikke opfylder traktatens krav på dette punkt, og indskrænkede sig til at gøre gældende, at der er forelagt Parlamentet et lovforslag, der skal råde bod herpå.
the United Kingdom has railed on the following grounds to fulfil its obligations under Article 5 of the Treaty and Council Directive 75/129/EEC of 17 February 1975 on the approximation of the laws of the Member States relating to collective redundancies:
Det Forenede Kongerige indrømmede i sit svar på Kommissionens åbningsskrivelse, al den britiske lovgivning ikke gennemfører direklivel fuldt ud på dette punkt.
— its failure to provide measures enabling workers' representatives to be designated
Domstolen udtalte, at når et fællesskabsdirektiv ikke fastsætter en særlig sanktion for
By providing that a 'protective award' may be set off in full or in part against any amounts otherwise payable by an employer to an employee under the latter's contract of employment or in respect of breach of that contract, the United Kingdom legislation largely deprives that sanction of its practical effect and its deterrent value. Moreover, an employer will not be
følge af misligholdelse af kontrakten, hvis disse beløb overstiger godtgørelsen i henhold til »the protective award«, og omvendt skal de beløb, der således måtte tilkomme arbejdstageren, trækkes fra den godtgørelse, der tilkendes ved »the protective award«, hvis den overstiger disse beløb.
with a view to the application of the directive in cases where an employer is not prepared voluntarily to recognize such representatives (first complaint);
overtrædelser eller med hensyn hertil henviser til nationale administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser, skal medlemsstaterne i medfør af traktatens artikel 5 træffe alle foranstaltninger, som er egnede til at sikre fællesskabsrettens gennemslagskraft. Medlemsstaterne har et skøn med hensyn til valget af sanktioner, men skal dog drage omsorg for, at overtrædelser af fællesskabsretten sanktioneres efter samme materielle og processuelle regler, som efter national ret gælder for overtrædelser af samme art og grovhed, og sanktionen skal under alle omstændigheder være effektiv, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning.
In view of the fact that the United Kingdom has been found to be in the wrong on all points in this case, I propose that the Court order that party to pay the costs under Article 69(2) of the Rules of Procedure.' its limitation of the scope of the legislation designed to implement the directive to a more restricted definition of collective redundancies than that envisaged by the directive (second complaint);
Idet den britiske lovgivning bestemmer, at den godtgørelse, der tilkendes ved en »protective award«, helt eller delvis træder i stedet for de beløb, arbejdsgiveren i øvrigt skal betale til arbejdstageren i henhold til den arbejdskontrakt, der er indgået med denne, eller som følge af misligholdelse af kontrakten, bevirker deh i vid udstrækning, at denne sanktion mister sin praktiske betydning og sin afskrækkende virkning.
CaseC-292/93 Norbert Lieber ν Willi S. Göbel, Siegrid Göbel Convention on jursidiction/enforcement of judgments its failure to require an employer who is contemplating collective redundancies and is required to consult workers' representatives to do so with a view to reaching an agreement and to require such consultation at least to cover the matters specified in the directive (third complaint); and
Desuden straffes arbejdsgiveren kun — og endda kun i moderat eller ubetydelig grad - i del omfang den godtgørelse, han tilpligtes at belale i henhold til »the protective award«, overstiger det beløb, han i øvrigt skal betale den pågældende, og udelukkende i dette omfang.
9 June 1994 its failure to provide for sufficiently effective and deterrent sanctions in the case of failure by an employer to consult workers' representatives as required by the directive (fourth complaint).
Heraf fulgte, at der måtte gives Kommissionen medhold i det fjerde klagepunkt.
In execution of that settlement, Mr and Mrs Göbel allowed Mr Lieber into possession of the apartment. He used it until 1987.
I det foreliggende tilfælde følger det af ordlyden af EPA at den godtgørelse, arbejdsgiveren eventuelt kan blive tilpligtet at betale til en afskediget arbejdstager i henhold til en såkaldt »protective award«, hvis han ikke overholder den i loven fastsatte forpligtelse til al føre forhandlinger med og informere arbejdstagerrepræsentanterne, skal trækkes fra de beløb, han i øvrigt kan blive tilpligtet at betale arbejdstageren i medfør af den arbejdskontrakt, der er indgået med arbejdstageren, eller som
By order of 10 June 1992, received at the Court on 19 May 1993, the Oberlandesgericht (Higher Regional Court), Frankfurt am Main, referred to the Court for a preliminary ruling under the Protocol of 3 June 1971 on the Interpretation by the Court of Justice of the Convention of 27 September 1968 on Jurisdiction and the Enforcement of Judgments in Civil and Commercial Matters a question on the interpretation of Article 16(1) of that Convention.
Det hedder i domskonklusionen:
Mr Lieber then brought proceedings in the Landgericht Frankfurt am Main.
Det Forenede Kongerige betaler sagens omkostninger.«
Mr Lieber appealed to the Oberlandesgericht Frankfurt am Main against that decision, arguing that under Article 16(1) of the Brussels Convention a court of the Contracting State where the immovable property was situated, in
Generaladvokat W. Van Gcrvcn fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 2. marts 1994.
In 1978 Mr Lieber, who is also domiciled in Germany, brought proceedings against Mr and Mrs Göbel in the Landgericht (Regional Court), Frankfurt am Main.
Hans forslag til afgørelse lød således:
other words a French court, not a German court, had jurisdiction on the counterclaim.
»Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler det i medfør af EØF-traktatcns artikel 5 og Rådcis direktiv 75/129/EØF om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger vedrørende kollektive afskedigelser:
provisions, generally of a mandatory character, governing its use, such as legislation controlling the level of rents and protecting the rights of tenants, including tenant-farmers. InMrLieber's opinion, that is why the Court held that the recovery of rent payable by the tenant pursuant to a lease fell within Article 16(1).
- idet det ikke har truffet foranstaltninger, der gør det muligt at udpege arbejdstagerrepræsentanter med henblik på anvendelsen af direktivet i tilfælde, hvor arbejdstageren ikke frivilligt anerkender sådanne repræsentanter (første klagepunkt);
The Court noted to begin with that a settlement such as that in issue here, the object of which was to transfer ownership of immovable property, does not constitute a tenancy of immovable property within the meaning of Article 16(1) of the Brussels Convention. That term applies to agreements for the letting of immovable property.
• idet det har begrænset rækkevidden af lovgivningen til gennemførelse af direktivet ved at give begrebet kollektive afskedigelser et snævrere indhold end fastsat i direktivet (andet klagepunkt);
Mr Lieber considered that those considerations also apply to a claim for compensation for use of property, such as that in issue in the main proceedings, in particular because the compensation sought must be calculated according to principles analogous to those governing tenancies.
- idet det ikke har fastsal tilstrækkelig effektive sanktioner for det tilfælde, at en arbejdsgiver ikke indleder forhandlinger med arbejdstagernes repræsentanter, således som det kræves efter direktivet (fjerde klagepunkt).
The Court therefore considered whether the compensation in question is a right in rem in immovable property within the meaning of that provision.
Da Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland taber sagen på alle punkter skal jeg foreslå Domstolen at pålægge denne part at betale sagens omkostninger, jf. procesreglementets artikel 69, stk. 2.«
Firstly, unlike the present case, the judgment in Rosier, cited above, concerned a letting agreement, which was therefore covered by the term 'tenancies of immovable property'.
Sag C-292/93 Norbert Lieber / Willi S. Gõbel, Siegrid Gõbel Konvention om retternes kompetence/fuldbyrdelse af retsafgørelser
The difference between a right in rem and a right in personam is that the former, existing in an item of property, has effect against the whole world, whereas the latter can only be claimed against the debtor.
»Bruxelles-konventionen — kompetence i sager om rettigheder over fast ejendom samt om leje eller forpagtning affasi ejendom — krav om godtgørelse for brug af en ejendom«
Mr Lieber pointed out, however, that in the Rosier judgment the Court held that the raison d'être of the exclusive jurisdiction conferred by Article 16(1) of the Brussels Convention was the fact that tenancies are closely bound up with the law of immovable property and with the
(Femte Afdeling) herunder handelssager, forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af konventionens artikel 16, nr. 1.
Thirdly, while it may be easier for the court of the Contracting State in which the immovable property is situated to ascertain the level of rents within its area with a view to determining the amount of compensation payable, it is equally possible for a court in another Member State to consult a local expert in order to obtain the necessary information.
Ved kendelse af 10. juni 1992 indgået til Domstolen den 19. maj 1993 havde Oberlandcsgcricht Frankfurt am Main i medfør af protokollen af 3. juni 1971 vedrørende Domstolens fortolkning af konventionen af 27. september 1968 om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager,
"A claim for compensation for use of a dwelling after the annulment of a transfer of ownership is not included m the matters governed by Article 16(1) of the Convention of 27 September 1968 on Jurisdiction and the Enforcement of"Judgments in Civil and Commercial Matters, as amended by the Convention of 9 October 1978 on theAccession of the Kingdom of Denmark, Ireland and the United Kmgdom of Great Britain and Northern heland' Advocate General Darmon delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 22 March 1994.
Ægtefællerne Göbel, der har bopæl i Tyskland, ejer en lejlighed i Cannes (Frankrig).
'A claim for compensation for the use of immovable property after tiu annulment of a contract of sale does not fall within the scope of Article 16(1) of the Brussels Convention of 27 September 1968 on jurisdiction and the enforcement of judgments in civil and commercial matters.'
Ifølge Domstolen skal det dernæst undersøges, om en sådan godtgørelse kan anses for at være omfattet af begrebet rettigheder over fast ejendom i samme bestemmelses forstand.
Case C-394/92 Marc Michielsen ν Geybcb Transport Service NV (GTS) Transport
Til gennemførelse af forliget indsatte ægtefællerne Göbel Norbert Lieber i besiddelsen af lejligheden. Han havde derefter brugen af lejligheden indtil 1987.
Preliminary ruling (Social legislation relating to transport — 'Period of work", 'da/ and 'end of the workingperiod') (Sixth Chamber)
Det er imidlertid klart, at et krav om godtgørelse for brugen af en fast ejendom kun kan gøres gældende over for skyldneren, og at der således er tale om en personlig ret, i hvert fald når skyldneren ikke bestrider, at den pågældende ejendom tilhører fordringshaveren.
By order of 9 November 1992, received at the Court on 13 November 1992, the Politierechtbank te Hasselt referred to the Court for a preliminary ruling three questions on the interpretation of Articles 6 and 8(1) of Council Regulation (EEC) No 3820/85 and of Article 15(2) to (4) inclusive of Council Regulation (EEC) No 3821/85.
På dette tidspunkt blev forliget af 1978 om overførslen af ejendomsretten til lejligheden erklæret ugyldigt ex tune i henhold til tysk ret. Norbert Lieber anlagde derefter sag ved Landgericht Frankfurt am Main.
For the purpose of giving a helpful reply to the first question put by the national court, the Court noted at the outset that the terms 'period of work' and 'dairy working period' may not be regarded as synonymous in the context of Regulations Nos 3820/85 and 3821/85.
Ægtefællerne Göbel fremsatte under sagen en modfordring, der gik ud på, at Norbert Lieber tilpligtedes at belale dem en godtgørelse for de ni år, han havde haft brugen af lejligheden i Cannes.
The differences between the two terms emerge from Article 15(2) and Article 15(3) of Regulation No 3821/85.
Landgericht Frankfurt am Main imødekom modfordringen for et beløb på 200 791,78 DM efter at have indhentet en erklæring hos en fransk sagkyndig om værdien af brugen af lejligheden.
Those questions were raised in criminal proceedings against Marc Michielsen and the Geybels Transport Service as the party liable at civil law.
Dette var ifølge Norbert Lieber begrundelsen for, at Domstolen havde fastslået, at inddrivelse af husleje hos lejeren til opfyldelse af en lejeaftale er omfattet af denne bestemmelse.
The inspection disclosed that he had used two record sheets in the tachograph on his vehicle.
Norbert Lieber ankede afgørelsen til Oberlandesgericht Frankfurt am Main, idet han gjorde gældende, at modfordringen i medfør af Bruxelleskonventioncns artikel 16, nr. 1, skulle påkendes af en ret i den kontraherende stat, hvor ejendommen var beliggende, dvs. af en fransk og ikke en tysk ret.
The concept of 'daily working period' in Article 15(2) is wider than that of 'period of work' in Article 15(3).
Norbert Lieber havde endvidere anført, at det samme gør sig gældende for så vidt angik et krav om godtgørelse for brugen af en ejendom som del, der er fremsat i sagen for den nationale ret, navnlig fordi en sådan godtgørelse skal beregnes efter tilsvarende retningslinjer som dem, der gælder for leje og forpagtning.
The former refers to the entire working day in the sense of an uninterrupted span of time, whereas the latter only covers the times at which the driver is actually engaged in activities having a bearing on driving, including the driving time.
Denne beregning kan kun foretages af en sagkyndig i Frankrig, eftersom kendskab til de lokale forhold er en forudsætning for udarbejdelsen af en sagkyndig erklæring.
Consequently, 'periods of availability', 'breaks in work and daily rest periods', as mentioned in Article 15(3) of Regulation No 3821/85, do not fall within the concept 'period of work', since the fact that those terms are preceded by the term 'all other periods of work' precludes their being regarded as forming part of the 'period of work'.
Domstolen bemærkede for det første, at Röslersagen - til forskel fra den foreliggende sag -angik en lejeaftale, der som sådan var omfattet af begrebet »leje eller forpagtning af fast ejendom«.
In its first and third questions the national court sought to ascertain the meaning of the expressions 'period of work' and 'end of the working period' for the purposes of Regulations Nos 3820/85 and 3821/85, but does not mention any specific provisions of those regulations.
Indledningsvis bemærkede Domstolen hertil, at et forlig som det foreliggende, der havde til formål at overføre ejendomsretten til en fast ejendom, ikke udgør et lejemål eller en forpagtning af en ejendom, jf. Bruxelleskonventioncns artikel 16, nr. 1. Denne bestemmelse finder anvendelse på aftaler om leje af fast ejendom.
On the other hand, it is not possible to preclude, without further consideration, the possibility that those 'periods of availability' and 'breaks in work and daily rest periods' fall within the 'daily working period' since, according to Article 15(2), they must appear on the record sheet, which may not be withdrawn during the daily working period.
For det andet bemærkede Domstolen, at den omstændighed alene, at godtgørelsen i en sag som den foreliggende skal beregnes efter de retningslinjer, der gælder ifølge retsreglerne om leje og forpagtning, ikke kan begrunde, at artikel 16, nr. 1, bringes i anvendelse på et forhold, der ikke omfatter en aftale om leje eller forpagtning.
the end of the rest period of at least eight hours' duration. Consequently, the end of the daily working period coincides with the beginning of a dairy rest period or, if the daily rest is taken in two or three separate periods, at the beginning of a rest period extending over a minimum of eight consecutive hours.
det er korrekt, at en ret i den kontraherende stat, hvor ejendommen er beliggende, har lettere adgang til, med henblik på at fastsætte godtgørelsens størrelse, at få kendskab til det sædvanlige lejeniveau inden for området, har en ret i en anden medlemsstat imidlertid også mulighed for at benytte en lokal sagkyndig for at få de nødvendige oplysninger.
By its second question the national court asked whether the concept of 'day*, within the meaning of Regulations Nos 3820/85 and 3821/85, coincides with that of the 'period of 24 hours' referred to in Article 8(1) of Regulation No 3820/85, and when it commences.