natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sag C-266/94 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Kongeriget Spanien Tilnærmelse af lovgivningerne
Case C-341/93 Danvaern Production A/S v Schuhfabriken Otterbeck GmbH & Co., Convention on Jurisdiction and the enforcement of Judgments Court of First Instance
Forenede sager T466/93, T469/93, T-473/93, T-474/93 og T-477/93 Thomas O'Dwyer m.fl. / Rådet for Den Europæiske Union Landbrug
Case C-479/93 Andrea Francovich ν Republic of Italy
Sag C-19/93 Ρ Rendo NV m.fl. / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
Case C-478/93 37 Kingdom of the Netherlands ν Commission of the European Communities
Sag T-545/93 Heinz Kschwendt / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Personalesag
Case T-545/93 Heinz Kschwendt ν Commission of the European Communities Staff case
SagC-350/92 Kongeriget Spanien /Rådet for Den Europæiske Union Tilnærmelse af lovgivningerne
Case C-350/92 Kingdom of Spain ν Council of the European Union Approximation of Laws
»Annullationssøgsmal - Rådets forordning (EØF) nr. 1768/92 af 18. juni 1992 öm indførelse af et supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler* (Domstolens plenum)
(Action for annulment — Council Regulation (EEC) No 1768/92 of 18 June 1992 the creation of a supplementary protection certificate for medicinal products) (Full Court)
Ved stævning registreret på Domstolens Justitskontor den 4. september 15*92 har Kongeriget Spanien nedlagt påstand om annulation af Hadets forordning (EØF) nr. 1768/92 af 18. juni 1992 om indførelse áf et supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler. Forordningen er Udstedt med hjemmel i traktatens artikel 100 A.
By application lodged on 4 September 1992, the Kingdom of Spain asked for the annulment of Council Regulation (EEC) No 1768/92 of 18 June 1992 concerning the creation of a supplementary protection certificate for medicinal products, issued on the basis of Article 100a of the Treaty.
Domstolen har imidlertid tilføjet, at traktatens bestemmelser, ttävrilig bestemmelsen i artikel 222, hvorefter de ejendomsretlige ordninger i medlemsstaterne ikke berøres af traktaten, ikke kan fortolkes på en sådan måde, at den nationale lovgiver med hensyn til industriel og kommerciel ejendomsret er tillagt beføjelse til at vedtage bestemmelser, ^sotn er i strid med princippet om frie varebevægelser inden for det fælles marked, således som dette er fastsat og nærmere reguleret i traktaten.
prejudice the rules in Member States governing the system of property ownership — cannot be interpreted as reserving to the national legislature, in relation to industrial and commercial property, the power to adopt measures which would adversely affect the principle of free movement of goods within the common market as provided for and regulated by the Treaty.
Kongeriget Spanien har for det første gjort gældende, at i forbindelse med kompetencefordelingen mellem Fællesskabet og medlemsstaterne har medlemsstaterne ikke afgivet suverænitet med hensyn til industriel ejendomsret, hvilket fremgår af traktatens artikel 222, sammenholdt med artikel 36.
The Kingdom of Spain argues first that, in the allocation of powers between the Community and the Member States, the latter have not surrendered their sovereignty in industrial property matters, as is demonstrated by the combined provisions of Articles 36 and 222 of the Treaty.
Dontstolen har således ikke tiltrådt det synspunkt, at fastsættelsen af de regler, der vedrører selve eksistensen af industriel ejendomsret, alene henhører under den nationale lovgivers kompetence.
Thus, far from endorsing the argument that rules concerning the very existence of industrial property rights fall within the sole jurisdiction of the national legislature, the Court was anticipating the unification of patent provisions or harmonization of the relevant national legislation.
Domstolen har i virkeligheden taget højde for, at der i fremtiden kan blive tilvejebragt ensartethed med hensyn til bestemmelserne om patenter eller ske en tilnærmelse af de nationale lovgivninger på området.
In that respect, the Court held that, as Community law stands, the provisions on patents have not yet been the subject of unification at Community level or in the context of approximation of laws, and that, in those circumstances, it is for the national legislature to determine the conditions and rules regarding the protection conferred by patents.
Den har fastslået, at formålet med artikel 36 ikke er at forbeholde visse områder for medlemsstaternes enekompetence, men at artiklen tillader, at der ved national lovgivning gøres undtagelse fra
It held that Article 36 is not designed to reserve certain matters to the exclusive jurisdiction of Member States but permits national laws to derogate from the principle of the free movement of goods to the extent to which such derogation is and continues to be justified for the attainment of the objectives referred to in that article.
Hertil bemærkes, at Domstolen har fastslået, at på fællesskabsrettens nuværende udviklingstrin er der med henblik på bestemmelserne om patenter endnu ikke tilvejebragt ensartethed på fællesskabsplan eller sket en tilnærmelse af lovgivningerne, og at det nerefter tilkommer den nationale lovgivende myndighed at fastsætte betingelserne for og de nærmere regler om den beskyttelse, et patent giver.
However, it added that the provisions of the Treaty - and in particular Article 222, which provides that the Treaty does not in any way
princippet om fri bevægelighed i det omfang, dette er og forbliver begrundet for at nå de i artiklen nævnte mål.
Substantive patent law to the national legislature, to the exclusion of any Community action in the matter.
Hjemmelen
Legal basis
Hertil bemærkes, at Domstolen har understreget, at ved iværksættelsen af de grundlæggende friheder, der er opregnet i EØF-traktatens artikel 8 A, nødvendiggør forskellene mellem medlemsstaternes retsordener, at der træffes harmoniseringsforanstaltninger på områder, hvor der er risiko for, at disse forskelle kan skabe eller opretholde fordrejede konkurrencevilkår.
8a of the EEC Treaty, harmonizing measures are necessary to deal with disparities between the laws of the Member States in areas where such disparities are liable to create or maintain distorted conditions of competition.
Af denne grund bemyndiger artikel 100 A Fællesskabet til efter den heri fastlagte procedure at vedtage foranstaltninger med henblik på indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser.
For that reason, Article 100a empowers the Community to adopt measures for the approximation of the provisions laid down by law, regulation or administrative action, in Member States.
Tilsvarende nødvendiggør forskelle mellem medlemsstaternes retsordener, at der træffes harmoniseringsforanstaltninger i det omfang, der er risiko for, at sådanne forskelle kan hindre de frie varebevægelser inden for Fællesskabet.
In the same way, harmonizing measures are necessary to deal with disparities between the laws of the Member States in so far as such disparities are liable to hinder the free movement of goods within the Community.
Kongeriget Spanien har for det andet gjort gældende, at såfremt Domstolen måtte finde, at Fællesskabet har kompetence til at udstede den omtvistede forordning, ville de eneste bestemmelser, der kan være hjemmel for en sådan retsakt, være traktatens artikel 235 og 100.
The second argument advanced by the Kingdom of Spain is that if the Court were to hold that the Community has the power to adopt the contested regulation, the only legal bases for such a measure are Articles 235 and 100 of the Treaty, which require the unanimity of all Member States and therefore do not affect their sovereignty.
Efter de nævnte bestemmelser kræves der enstemmighed blandt alle medlemsstaterne, og der sker således ikke en krænkelse af deres suverænitet.
Use of either of those legal bases requires in any event the conferral of a special power upon the Community, without implying a general attribution of jurisdiction in patent matters.
Såfremt en af bestemmelserne anvendes som hjemmel, forudsætter det under alle omstændigheder en konkret bemyndigelse til Fællesskabet, men dette medfører ikke, at Fællesskabet herved tillægges en generel kompetence på patentområdet.
Article 235 may be used as the legal basis for a measure only where no other provision of the Treaty gives the Community institutions the necessary power to adopt it.
Traktatens artikel 235 kan kun være hjemmel for en retsakt, hvis ingen anden traktatbestemmelse giver fællesskabsinstitutionerne den fornødne kompetence til at udstede den pågældende retsakt.
Even if Article 235 may be used to create new rights superimposed on national rights, it is undisputed that in this case the contested regulation does not create a new right.
I den foreliggende sag har Rådet anført, at på det tidspunkt, da den omtvistede forordning blev udstedt, fandtes der bestemmelser om indførelse af et supplerende beskyttelsescertifikat for lægemidler i to medlemsstater, og der var fremsat forslag herom i en tredje stat.
In this case, the Council has pointed out that, at the time the contested regulation was adopted, provisions concerning the creation of a supplementary protection certificate for medicinal products existed in two Member States and were at the draft stage in another State.
Med den anfægtede forordning indføres der netop en ensartet løsning på fællesskabsplan, idet der herved indføres et supplerende certifikat, som kan tildeles indehaveren af et nationalt eller et europæisk patent på ensartede vilkår i alle medlemsstater, og forordningen indeholder bl.a. bestemmelse om en ensartet beskyttelsesperiode.
The contested regulation is intended precisely to establish a uniform Community approach by creating a supplementary certificate which may be obtained by the holder of a national or European patent under the same conditions in each Member State, and by providing, in particular, for a uniform duration of protection.
Ganske vist kan artikel 235 anvendes med henblik på at åbne mulighed for nye rettigheder, der ligger i forlængelse af nationale rettigheder, men det står fast, at der i den foreliggende sag ikke ved den omtvistede forordning er skabt en ny rettighed.
As for Article 100 of the Treaty, the Kingdom of Spain has not put forward any valid argument that it constitutes the legal basis of the measure taken.
Med forordningen tilsigtes det således at undgå en uensartet udvikling af de nationale lovgivninger, som kan føre til nye forskelle, der vil kunne hindre den frie bevægelighed for lægemidler i Fællesskabet og dermed direkte påvirke det indre markeds oprettelse og funktion.
The regulation thus aims to prevent the heterogeneous development of national laws leading to further disparities which would be likely to create obstacles to the free movement of medicinal products within the Community and thus directly affect the establishment and the functioning of the internal market.
Med hensyn til traktatens artikel 100 findes Kongeriget Spanien ikke at have fremført argumenter, der kan begrunde, at den pågældende artikel er rette hjemmel for den udstedte retsakt.
In any event, Article 100a, which is the legal basis claimed by the Council, expressly derogates from Article 100. It is thus important to verify whether the Council had the power to issue the contested regulation on the basis of Article 100a of the Treaty.
Der er imidlertid grund til at fremhæve, at artikel 100 A, som Rådet har anvendt som hjemmel, udtrykkeligt er en
The Court held that, in order to give effect to the fundamental freedoms mentioned in Article
Forordningen er således gyldigt udstedt med hjemmel i traktatens artikel 100 A, og den skulle derfor ikke have været udstedt med hjemmel i artikel 100 eller artikel 235.
It follows from the above that the regulation was validly adopted on the basis of Article 100a of the Treaty, and did not therefore have to be adopted on the basis of Article 100 or Article 235.
Rådet frifindes.
Dismissed the application;
Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
Ordered the Kingdom of Spain to pay the costs;
Den Hellenske Republik, Den Franske Republik og Kommissionen bærer deres egne omkostninger.·
Ordered the Hellenic Republic, the French Republic and the Commission to bear their own costs.'
Generaladvokat F.G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 9. marts 1995.
Advocate General Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 9 March 1995.
»1) at frifinde Rådet;
'(a) dismiss the application;
2) at dømme Kongeriget Spanien til at betale Rådets omkostninger;
(b) order Spain to pay the costs of the Council;
3) at dømme Den Franske Republiks regering, den hellenske regering og Kommissionen til at betale deres egne omkostninger.«
(c) order the French Government, the Greek Government and the Commission to bear their own costs.'
Sag C-156/» Europa-Parlamentet / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Miljø og forbrugere
Case C-156/93 European Parliament ν Commission of the European Communities Environment and Consumers
»Regler om økologisk produktionsmetode for landbrugsprodukter — Rådets og Kommissionens respektive beføjelser — Europa-Parlamentets beføjelser· (Domstolens plenum) annullation af de anfægtede dele af denne forordning.
(Legislation on organic production of agricultural products — Respective Council and the Commission — Prerogatives of the Parliament) (Full Court)
Rådets forordning (EØF) nr. 2092/91, der er udstedt med hjemmel i traktatens artikel 43, har navnlig til formål at give regler om produktion, mærkning og kontrol, som skal gøre det muligt at beskytte økologisk landbrug.
By application lodged on 16 April 1993, the European Parliament applied for the annulment of Commission Regulation (EEC) No 207/93 of 29 January 1993 defining the content of Annex VI to Regulation (EEC) No 2092/91 on organic production of agricultural products and indications referring thereto on agricultural products and foodstuffs and laying down detailed rules for implementing the provisions of Article 5(4) thereto or, in the alternative, the annulment of the contested parts thereof.
Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 16. april 1993 hat Europa-Parlamentet anlagt sag med påstand om annullation af Kommissionens forordning (EØF) nr. 207/93 af 29. januar 1993 om fastlæggelse af indholdet af bilag VI til Rådets forordning (EØF) nr. 2092/91 om økologisk produktionsmetode for landbrugsprodukter og om angivelse heraf på landbrugsprodukter og levnedsmidler og om gennemførelsesbestemmelser til artikel 5, stk. 4, til nævnte forordning eller subsidiært om
Article 5 of the basic regulation sets out the conditions under which labelling and advertising may refer to organic production methods and provides that detailed rules concerning the implementation of Article 5 may be established according to the procedure laid down in Article 14, which enables the Commission to adopt measures if they are in accordance with the opinion of a committee composed of representatives of the Member States. Paragraph 8 states that exhaustive lists of the substances and products referred to in certain provisions of Article 5 are to be established in Annex VI to the regulation according to the same procedure.
Denne grundforordnings artikel 5 fastsætter de krav, der skal være opfyldt for i mærkning eller reklame for et produkt at kunne henvise til den
Council Regulation (EEC) No 2092/91, which is based on Article 43 of the Treaty, lays down rules on production, labelling and inspection enabling organic farming to be protected.
I henhold til artikel 5, stk. 8, skal udtømmende lister over de i visse stykker i artiklen omhandlede stoffer og produkter fastlægges i bilag VI til forordningen efter samme fremgangsmåde.
the exhaustive lists of substances to appear in Annex VI as provided for in Article 5(8) of the Council's basic regulation.
I øvrigt findes de almindelige regler, der foreskriver kontrol med anvendelsen af GMO eller GMMO af hensyn til sundheds- og miljøbeskyttelse, ikke i grundforordningen om økologisk produktionsmetode for landbrugsprodukter og om angivelse heraf på landbrugsprodukter og levnedsmidler.
on organic production of agricultural products and indications referring thereto on agricultural products and foodstuffs.
De findes i Rådets direktiv 90/219/EØF og i Rådets direktiv 90/220/EØF.
They are laid down by Council Directive 90/219/EEC and by Directive 90/220.
For anvendelsen af disse produkter blev der ved disse direktiver indført en ordning om forudgående anmeldelse fra producenten eller importøren til medlemsstaternes kompetente myndigheder og om tilladelse fra disse eller under visse omstændigheder fra Kommissionen til anvendelsen.
Those directives provide in particular for a system of prior notification of the use of such products to the competent authorities of the Member States by the manufacturer or importer and for authorization by those authorities or, in certain circumstances, by the Commission.
Således som det dermed er blevet fastlagt, omhandler bilaget særligt mikroorganismepræparater, som normalt anvendes ved forarbejdning af levnedsmidler, undtagen genetisk modificerede mikroorganismer (herefter benævnt »GMMO«).
This Annex refers in particular to preparations of micro-organisms normally used in food processing, with the exception of genetically modified micro-organisms (hereinafter 'GMMOs').
Endvidere omhandler det alle mikroorganismepræparater og enzymer, der normalt anvendes som teknologiske hjælpemidler ved forarbejdning af levnedsmidler, med undtagelse af GMMO.
It also refers to preparations of micro-organisms and enzymes used as processing aids in food processing, with the exception of GMMOs.
Parlamentet har under påberåbelse af, at der er sket en tilsidesættelse af dets beføjelser gjort gældende, at GMMO ulovligt omhandles i bilag VI til grundforordningen.
The Parliament, pleading an infringement of its prerogatives, contests the validity of that inclusion of GMMOs in Annex VI to the basic regulation.
Af det anførte følger, at optagelsen af GMMO i grundforordningens bilag VI, hvis indhold er blevet fastlagt ved vedtagelsen af den anfægtede forordning, ikke har medført, at der er udstedt nye regler, der giver mulighed for at anvende disse stoffer i økologisk landbrug.
It is apparent from those observations that the effect of the reference to GMMOs in Annex VI of the basic regulation, the contents of which have been established by the contested regulation, is not to lay down new rules permitting the use of those substances in organic farming.
En sådan anvendelse forudsætter nemlig både, at de i de nævnte direktiver fastlagte fremgangsmåder følges, og at disse stoffer faktisk anføres på de udtømmende lister i bilag VI.
Such use presupposes both compliance with the procedures laid down by the aforementioned directives and the effective inclusion of those substances in the exhaustive lists contained in Annex VI.
Sagen skal afvises i det omfang, den støttes på en tilsidesættelse af traktatens artikel 190.
The action must be declared inadmissible in so far as it is founded on the infringement of Article 190 of the Treaty.
Parlamentet har nemlig ikke i forbindelse med anbringendet om, at de anfægtede bestemmelser er utilstrækkeligt begrundet efter reglerne i denne artikel, i tilstrækkelig grad klargjort, på hvilken måde en sådan tilsidesættelse - såfremt den foreligger - kan udgøre en tilsidesættelse af dets beføjelser.
In alleging that the contested provisions are inadequately reasoned for the purposes ofthat article, the Parliament has failed to indicate in an appropriate manner how that infringement, assuming that it has been committed, is such as to impair its own prerogatives.
De anfægtede kommissionsbestemmelser har således ikke ændret de fællesskabsregler, Rådet vedtog efter høring af Europa-Parlamentet.
The contested provisions enacted by the Commission do not, therefore, amend the Community legislation adopted by the Council after obtaining the opinion of the Parliament.
Anbringendet om inkompetence skal derfor forkastes.
Consequently, the plea of excess of powers must be rejected.
Den faktiske medtagelse af GMMO i de udtømmende lister i bilag VI kan ikke anses for at være i strid med bestemmelserne i grundforordningen.
As regards the requirement that the end pursued must be identical to that stated, it must be emphasized that there is nothing in the documents before the Court to suggest that the Commission adopted the contested provisions for a purpose other than that stated in the preamble to the regulation containing them.
Ifølge Domstolens praksis defineres magtfordrejning som en fællesskabsinstitutions udstedelse af en retsakt, hvorom det må antages, at den er truffet udelukkende eller dog i det mindste overvejende for at forfølge andre mål end dem, der er angivet, eller for at omgå en
As to the requirement precluding circumvention of a procedure for which special provision has been made, the Parliament's contention that the Commission should have followed the procedure laid down in Article 5(9) of the basic regulation is misconceived. The contested provisions
For de anfægtede kommissionsbestemmelser har ikke ændret den fællesskabslovgivning, Rådet vedtog efter høring af Parlamentet.
enacted by the Commission do not amend the Community legislation adopted by the Council after the opinion of the Parliament had been obtained.
Det hedder i domskonklusionen :
The Court held as follows:
Rådet bærer sine egne
The European Parliament is ordered to pay the costs.
Generaladvokat F.G, Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet f Domstolens plenum) den 18. maj 1995.
Advocate General Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 18 May 1995.
2) Parlamentet betaler Kommissioneris sagsomkostninger.
(2) order the Parliament to pay the costs of the Commission;
3) Rådet bærer sine egne sagsomkostninger.«
(3) order the Council to bear its own costs.'
gjorde alene en modfordring på 223 173,39 kr. med tillæg af renter - svarende til Otterbecks oprindelige fordring — gældende til kompensation.
Under an agency contract of 10 August 1979, Otterbeck appointed Danvaern as its exclusive agent in Denmark for sales of its range of safety shoes.
Ved beslutning af 30. juni 1993 registreret på Domstolens Justitskontor den 5. juli 1993 har Vestre Landsret forelagt to præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af Bruxelles­konventionens artikel 6, nr. 3, og artikel 22.
By decision of 30 June 1993, received on 5 July 1993, the Vestre Landsret, Denmark, referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Articles 6(3) and 22 of the Brussels Convention.
Spørgsmålene er blevet rejst under en sag mellem Otterbeck, der har hjemsted i Tyskland, og Danværn, der har hjemsted i Danmark.
By letter of 22 March 1990, Otterbeck terminated the agency contract with immediate effect.
Den forelæggende ret ønsker oplyst, i hvilket omfang konventionens artikel 6, nr. 3, finder anvendelse i den situation, hvor en sagsøgt, mod hvem der er anlagt sag ved en kompetent ret, over for kravet fremsætter et modkrav, han har mod sagsøgeren.
On 11 September 1990 Otterbeck brought proceedings against Danvaern in the Byret
Ifølge en agenturaftale indgået den 10. august 1979 betroede Otterbeck Danværn enesalget af fabrikkens sikkerhedssko-program i Danmark.
Those questions were raised in proceedings between Schuhfabriken Otterbeck GmbH & Co., established in Germany, and Danvaern Production A/S, established in Denmark. Page 9
Ved skrivelse af 22. marts 1990 opsagde Otterbeck agenturaftalen med omgående virkning.
(District Court), Brønderslev, seeking payment of DKR 223 173.39 with interest, in respect of safety shoes delivered in January and February 1990.