natgillin/translations-raw huggingface dataset:
28.2.1991 Traktatbrud - overskridelse af fristen for at træffe de nødvendige foranstaltninger til at efterkomme Rådets direktiv 80/779/EØF om grænseværdier for luftkvaliteten med hensyn til svovldioxid og svævestøv.
Commission ν France - 28 February 1991 Failure of a Member State to fulfil its obligations -Failure to adopt within the prescribed period the provisions needed in order to transpose Council Directive 80/779/EEC on the air quality limit values and guide values for sulphur dioxide and suspended particulates.
Sag T-30/90 Zoder mod Europa-Parlamentet
Case T-30/90
(Tj enestemandssag) Forfremmelse - sammenligning af fortjenester - anciennitet. (Fjerde Afdeling).
Zoder ν Parliament - 27 February 1991 (Staff case) Promotion - Consideration of the comparative merits of officials - Seniority (Fourth Chamber)
Sag C-330/88 A. Grifoni mod Det Europæiske Atomenergifællesskab (Euratom) Euratom Sag C-376/89 P. Giagounidis mod byen Reutlingen Fri bevægelighed for personer Sag C-116/89 BayWa AG mod Hauptzollamt Weiden Frie varebevægelser Sag C-10/90 M. Masgio mod Bundesknappschaft (BKS) Fri bevægelighed for personer
A. Grifoni ν European Atomic Energy Community (EAEC) (Euratom)
II - FORSLAG TIL AFGØRELSE
Case C­376/89: P. Giagounidis ν City of Reutlingen (Free movement of persons)
*) DENNE PUBLIKATION ER UDARBEJDET AF DOMSTOLENS INFORMATIONSTJENESTE MED HENBLIK PÃ EN HURTIG ORIENTERING OM ARBEJDET VED DONSTOLEN OG RETTEN I FØRSTE INSTANS.
THIS BULLETIN IS PREPARED BY THE INFORMATION SERVICE OF THE COURT OF JUSTICE IN ORDER TO SUPPLY READERS WITH RAPID INFORMATION ON THE WORK OF THE INSTITUTION.
Sag C-330/88: A. Grifoni nod Det Europæiske Atomenergifællesskab (Euratom)
Case C-330/88: Alfredo Grifoni ν European Atomic Energy Community (EAEC) - 5 March 1991
"Euratom - ansvar inden for kontrakt - voldgiftsbestemmelse" (Fjerde Afdeling)
(EAEC - Contractual liability - Arbitration clause) (Fourth Chamber)
Ved stævning, indleveret den 14. november 1988, havde Alfredo Grifoni anlagt sag mod Det Europæiske Atomenergifællesskab, repræsenteret ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, hvori han havde nedlagt påstand om, at Kommissionen tilpligtedes at betale ham et beløb som vederlag for det arbejde, som hans virksomhed havde udført for Det Fælles Forskningscenter i Ispra i henhold til en rammeaftale.
By application lodged on 14 November 1988, Alfredo Grifoni brought an action for a declaration that the European Atomic Energy Community, represented by the Commission of the European Communities, was contractually liable to pay him a sum of money in respect of work done by his undertaking on behalf of the Joint Research Centre, Ispra, pursuant to an outline agreement.
Sagsigte frifindes.
The application is dismissed;
Sagsøgeren betaler sagens omkostninger." i retsmødet
The applicant is ordered to pay the costs."
Generaladvokat Giuseppe Tesauro fremsatte forslag til afgørelse (Fjerde Afdeling)) den 3. oktober 1990.
Mr Advocate General Tesauro delivered his Opinion at the sitting of the Fourth Chamber on 3 October 1990
Sagen afvises for så vidt angår den ændrede påstand, som er nedlagt efter sagens anlæg.
The application should be declared inadmissible as regards the part amended after the action was brought;
I øvrigt frifindes sagsøgte.
The remainder of the application should be dismissed.
Sag C-376/89: P. Giagounidis mod byen Reutlingen
The applicant should be ordered to pay the costs."
(Præjudiciel) "Fri bevægelighed for personer - fortolkning af direktiv 68/360 - ret til ophold - identitetsbevis" (Sjette Afdeling)
Case C-376/89: Panagiotis Giagounidis ν City of Reutlingen - 5 March 1991 (Prel iminary ruling) (Free movement of persons - Interpretation of Directive 68/360 - Right of residence - Identity card) (Fourth Chamber)
Ved kendelse af 17. oktober 1989, indgået til Domstolen den 18. december s.a., havde Bundesverwaltungsgericht stillet to præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af Rådets direktiv 68/360/EØF.
By an order dated 17 October 1989, which was received at the Court on 18 December 1989, the Bundesverwaltungsgericht [Federal Administrative Court] referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Council Directive 68/360/EEC.
Spørgsmålene var blevet rejst under en sag mellem Giagounidis, der er græsk statsborger, og byen Reutlingen i Forbundsrepublikken Tyskland vedrørende sidstnævntes afslag på at udstede et opholdsbevis til Giagounidis.
The questions arose in proceedings between Panagiotis Giagounidis, a Greek national, and the City of Reutlingen (Federal Republic of Germany) which turned on the city's refusal to issue Mr Giagounidis with a residence permit.
De græske myndigheder havde i 1967 udstedt et nationalt identitetskort med ubegrænset gyldighed til Giagounidis, som indeholdt oplysninger om hans personalia, herunder statsborgerskab.
In 1967 the Greek authorities had issued to Mr Giagounidis a national identity card of indefinite validity containing particulars of the holder's identity and nationality.
I henhold til den græske lovgivning berettiger et sådant identitetskort ikke indehaveren til at forlade det nationale hØjhedsområde.
Under Greek law, possession of such an identity card does not entitle the holder to leave the national territory.
Denne begrænsning er dog ikke anført på Giagounidis' identitetskort.
However, no such limitation was indicated on Mr Giagounidis's card.
Giagounidis var i 1973 indrejst til Forbundsrepublikken Tyskland under fremvisning af et gyldigt pas.
In 1973, Mr Giagounidis entered the Federal Republic of Germany on the strength of a valid passport.
Han gennemførte sine universitetsstudier i Tyskland og har siden undervist i skoler.
He studied at university in Germany and later taught there.
I 1984 ansøgte Giagounidis byen Reutlingen om at få udstedt et opholdsbevis i henhold til den tyske lov om EF-statsborgeres indrejse og ophold.
In 1984, he applied to the City of Reutlingen for a residence permit under the German law on the entry and residence of nationals of Member States of the Community.
Myndighederne afslog at udstede beviset med den begrundelse, at Giagounidis ikke havde været i besiddelse af et gyldigt pas i perioden 12. marts-18. juni 1984, idet de græske myndigheder havde afslået at forlænge passets gyldighed for denne periode; da Giagounidis ikke havde kunnet legitimere sig ved hjælp af et pas eller et officielt identitetskort i tre måneder og seks dage, havde han opholdt sig ulovligt på Forbundsrepublikkens område, jfr. den nævnte lov.
The city authorities refused to issue one on the ground that Mr Giagounidis was not in possession of a valid passport for the period 12 March to 18 June 1984, since the Greek authorities had refused to extend the validity of his passport for that period, and that, as a result, given that he was unable to prove his identity by means of a passport or official identity card for a period of three months and six days, he had not legally resided in the territory of the Federal Republic for the purposes of that law.
Artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 68/360/EØF af 15. oktober 1968 om afskaffelse af restriktioner om rejse og ophold inden for Fællesskabet for medlemsstaternes arbejdstagere og deres familiemedlemmer skal fortolkes således, at en medlemsstat er forpligtet til på dens område at anerkende ret til ophold for de arbejdstagere, der er nævnt i direktivets artikel 1, når de fremviser et gyldigt identitetskort, selv om dette ikke giver indehaveren ret til at forlade den udstedende medlemsstats område.
Article 4 (1) of Council Directive 68/360/EEC of 15 October 1968 on the abolition of restrictions on movement and residence within the Community for workers of Member States and their families must be interpreted as meaning that a Member State is required to recognize the right of residence within its territory of the workers referred to in Artide 1 of that directive if they are in possession of a valid identity card, even if that card does not allow its holder to leave the territory of the Member State in which it was issued.
For besvarelsen af det første spørgsmål gør det ingen forskel, at identitetskortet er blevet udstedt før den udstedende medlemsstats tiltrædelse af Fællesskaberne, at det ikke fremgår af identitetskortet, at dets gyldighed er begrænset til det nationale hØjhedsområde, samt at indehaveren af identitetskortet er indrejst til værtsmedlemsstatens hØjhedsområde alene under fremvisning af et pas."
The answer to the first question is not altered by the fact that the identity card was issued prior to the accession to the Communities of the Member State which issued the identity card, or the fact that the card does not mention that its validity is limited to the national territory or, finally, the fact that the holder of the card was admitted to the host Member State solely on the basis of his passport."
Generaladvokat Marco Darmon fremsatte forslag til afgørelse den 16. januar w:
Mr Advocate General Darmon delivered his Opinion at the sitting of the Fourth Chamber on 16 January 1991
Artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 68/360/EØF af 15. oktober 1968 skal fortolkes således, at en medlemsstat har pligt til at indrømme de personer, der er nævnt i direktivets artikel 1, ret til ophold på dens område, selv når de fremviser et identitetskort, hvis gyldighed er
Article 4 (1) of Council Directive 68/360/EEC of 15 October 1968 must be interpreted as meaning that a Member State must grant the right of residence within its territory to the persons referred to in Article 1 of that directive even if they present an identity card whose validity is limited geographically to the national territory of the State which issued it, provided that their
- 4 - geografisk begrænset til den udstedende stats hØjhedsområde, såfremt de pågældende personers identitet og deres besiddelse af statsborgerskab i en medlemsstat er uomtvistet.
4 - identity and the fact that they are nationals of a Member State are not contested.
Den omstændighed, at identitetskortet er blevet udstedt før den udstedende medlemsstats tiltrædelse af Fællesskaberne og før ikrafttrædelsen af den fri bevægelighed for denne medlemsstats statsborgere, at begrænsningerne i kortets territoriale gyldighed ikke fremgår af dette, og endelig at de pågældende ved indrejsen til værtsmedlemsstatens hØjhedsområde har fremvist ikke et identitetskort men et pas, er uden betydning for det forhold, at myndighederne i værtsmedlemsstaten er forpligtet til at indrømme ret til ophold i en sådan situation."
The fact that the identity card was issued prior to the accession to the European Communities of the Member State which issued it and before its nationals began to qualify for the right of free movement, that the card does not mention the limitations on its territorial validity and that the persons concerned did not present the said identity card on entering the host State but a passport does not alter the fact that the authorities in the host State are under an obligation to recognize the right of residence of the persons concerned in such a situation."
Ved kendelse af 15. februar 1989, indgået til Domstolen den 10. april s.a., havde Finanzgericht München forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af Rådets forordning (EØF) nr. 1224/80.
By order dated 15 February 1989, which was received at the Court on 10 April 1989, the Finanzgericht München [Finance Court, Munich] referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Council Regulation (EEC) No. 1224/80.
Spørgsmålet var blevet rejst under en sag mellem ovennævnte parter vedrørende en afgiftsansættelse i forbindelse med indførsel af brugssåsæd, idet Hauptzollamt i toldværdien for såsæden havde indregnet den licensafgift, som BayWa betaler til de tyske forædlere.
The question was raised in proceedings concerning an assessment to tax in relation to imports of harvest seed in as much as the Hauptzollamt [Principal Customs Office] included in the value of the goods for customs purposes licence fees paid by BayWa to the German plant breeders.
"Ved fastsættelsen af toldværdien i forbindelse med køb af brugssåsæd, fremstillet af basissåsæd leveret af køberen, skal der - i henhold til artikel 8, stk. 1, litra b), i), i Rådets forordning (EØF) nr. 1224/80 af 28. maj 1980 om varers toldværdi - til den pris, der er betalt eller skal betales, lægges den licensafgift for opformering af basissåsæden, som køberen skal betale forædleren af basissåsæden, også når forædlingen har fundet sted inden for Fællesskabet."
"In the case of a sale of harvest seed produced from basic seed supplied by the buyer, there should be added to the price paid or payable, for the purposes of determining the customs value in accordance with Article 8 (1) (b) (i) of Council Regulation (EEC) No. 1224/80 of 28 May 1980 on the valuation of goods for customs purposes, licence fees which the buyer has to pay to the breeder of the basic seed in respect of the propagation of that seed, even where the breeder's service was performed within the customs territory of the Community.'1
Generaladvokat Carl Otto Lenz fremsatte forslag til afgørelse den 2. maj 1990.
Mr Advocate General CO. Lenz delivered his Opinion at the sitting of the First Chamber on 2 Mav 1990
Generaladvokaten foreslog følgende besvarelse af det forelagte spørgsmål: "Ved fastsættelsen af toldværdien i forbindelse med køb af brugssåsæd, fremstillet af basissåsæd leveret af køberen, skal der ikke til den pris, der er betalt eller skal betales, lægges den licensafgift, som køberen skal betale til forædleren af basisåsæden, hvis køberens forpligtelse til at betale licensafgift fremgår af en aftale, der er uafhængig af selve købekontrakten."
"In the case of a sale of harvest seed produced from basic seed supplied by the purchaser, it is not necessary, in order to determine the customs value, to add to the price paid or payable, the licence fees which the purchaser has to pay to the breeder of the basic seed if the purchaser's
(Præjudiciel) "Fri bevægelighed for personer - social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende - nationale antikumulationsregler -ligebehandling - fortolkning af EØF-Traktatens artikler 7 og 48-51 og af artikel 3 i forordning (EØF) nr. 1408/71" (Anden Afdeling)
Case C-10/90: Maria Masgio ν Bundesknappschaft - 7 March 1991 (Preliminary ruling) (Free movement of persons - Social security for migrant workers - National rules against overlapping - Equal treatment - Interpretation of Articles 7 and 48 to 51 of the EEC Treaty and Article 3 of Regulation (EEC) No. 1408/71) (Second Chamber)
Ved kendelse af 14. november 1989, indgået til Domstolen den 18. januar 1990, havde Bundessozialgericht stillet et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af en række bestemmelser i EØF-Traktaten og i Rådets forordning nr. 1408/71.
By order dated 14 November 1989, which was received at the Court on 18 January 1980, the Bundessozialgericht [Federal Social Court] referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of several provisions of the EEC Treaty and of Council Regulation No. 1408/71.
Dette spørgsmål var blevet rejst under en sag, der verserede mellem Maria Masgio - hvis under sagen afdøde ægtefælle tidligere havde været minearbejder i Belgien og havde modtaget en belgisk alderspension - og BKS. Sagen vedrørte en afgørelse, BKS havde truffet om, at den afdøde ægtefælles alderspension efter den tyske minearbejderordning skulle fastsættes således, at beregningen af den del af ydelserne, der skulle stilles i bero, skulle ske på grundlag af den belgiske invalidepensions bruttobeløb, hvorved BKS ikke tog hensyn til en som grundlag for ydelsen beregnet årlig arbejdsindtægt.
The question was raised in proceedings between Maria Masgio, the widow of Mr Masgio, a former miner in Belgium and the recipient of a Belgian oldage pension, and the Bundesknappschaft [Federal Pension Fund for Miners] relating to the letter's decision to determine the amount of the oldage pension due to Mr Masgio under the German miners' scheme on the basis, as regards the calculation of the amount of benefit having to be suspended, of the gross amount of the Belgian accident pension, without taking into account the annual remuneration which was used as the basis for calculating that benefit.
Ægtefællerne Masgio gjorde under sagen gældende, at en invalidepension, der blev oppebåret i en anden medlemsstat, skulle ligestilles med invalidepensionsydelser i henhold til tysk ret med henblik på anvendelsen af suspensionsbestemmelserne, og at der følgelig skulle fastslås en årlig arbejdsindtægt med henblik på beregningen af det beløb, der ikke skulle stilles i bero, fordi det lå under grænsebeløbet.
In support of her action, Mrs Masgio argued that, for the purposes of the rules on suspension, accident pensions received in another Member State should be treated in the same way as accident pensions provided for under German law, with the result that each time an annual remuneration must be determined in order to calculate the benefit not giving rise to suspension.
Normalt ligger den årlige arbejdsindtægt nemlig over pensionsberegningsgrundlaget, og virkningen af, at den årlige arbejdsindtægt ikke fastslås, er derfor, at minearbejderpensionen suspenderes i videre omfang, når der er tildelt udenlandske ulykkesforsikringsydelser end når pensioner betales af en tysk institution.
In general, the annual remuneration is, it was argued, greater than the basis for the payment of the pension and, consequently, the failure to determine the annual remuneration causes foreign accident pensions to trigger the suspension of a larger part of the miner's pension than pensions paid by a German institution.
Vandrende arbejdstagere, der modtager en pension i henhold til den tyske minearbejderordning samt en ulykkesforsikringsydelse fra en institution i en anden medlemsstat, bliver følgelig forskelsbehandlet i forhold til arbejdstagere, der oppebærer begge ydelserne fra en tysk institution.
As a result, migrant workers receiving a pension under the German miners' scheme and an accident pension paid by an institution in another Member State suffer discrimination in comparison with workers who receive both pensions from a German institution.
"EØF-Traktatens artikler 7 og 48-51 og artikel 3, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som kodificeret ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983, skal fortolkes således, at de er til hinder for, at en vandrende arbejdstager, der modtager en alderspension efter lovgivningen i én medlemsstat og ulykkesforsikringsydelser fra en institution i en anden medlemsstat, ved beregningen af den del af ydelserne, der skal stilles i bero i henhold til de nationale bestemmelser
"Articles 7 and 48 to 51 of the EEC Treaty and Article 3 (1) of Regulation (EEC) No. 1408/71 of the Council of 14 July 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to selfemployed persons and to members of their families moving within the Community, in the version codified by Council Regulation (EEC) No. 2001/83 of 2 June 1983, must be interpreted as meaning that a migrant worker who is receiving an oldage pension under the legislation of one Member State and accident insurance benefits paid by an insurance institution of another Member State may not be put in a worse position,
- 6 - i den førstnævnte stat, stilles ringere end en arbejdstager, der modtager begge ydelser på grundlag af lovgivningen i én og samme medlemsstat, fordi han ikke har benyttet sin ret til fri bevægelighed."
6 - when the calculation of the part of the benefit to be suspended pursuant to national legislation is carried out, than a worker who has not availed himself of his right of free movement and is receiving both benefits under the legislation of a single Member State."
Generaladvokat Marco Darmon fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet i Anden Afdeling den 15. januar 1991.
Mr Advocate General Darmon delivered his Opinion at the sitting of the Second Chamber on 15 January 1991.
Hans forslag lød: "EØF-Traktatens artikler 48-51 og artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 1408/71 skal fortolkes således, at en vandrende arbejdstager, der modtager en pension efter de nationale bestemmelser i opholdsmedlemsstaten og ulykkesforsikringsydelser fra en institution i en anden medlemsstat, ikke ved beregningen af den suspension, der skal ske i henhold til de nationale bestemmelser i den førstnævnte medlemsstat, må stilles ringere end en arbejdstager, der modtager begge ydelserne på grundlag af de nationale forskrifter i opholdsmedlemsstaten." ten."
"Articles 48 to 51 of the EEC Treaty and Article 3 (1) of Regulation No. 1408/71 must be interpreted as meaning that a migrant worker qualifying for a pension under the national provisions of the host State and for accident insurance benefits paid by an institution in another Member State may not be treated less favourably, when the suspension to be effected under the national provisions of the first Member State is calculated, than a worker qualifying for both benefits under the national provisions of the host State".« .«
Sag C-291/89 Interhotel, Sociedade Internacional de Hotéis mod Kommissionen 5.3.1991 Annullation af Kommissionens beslutning, hvorefter udgifterne afholdt til en række uddannelsesforanstaltninger, støttet af Den Europæiske Socialfond, ikke fandtes støtteberettiget. Generaladvokat: M. Darmon.
Interhotel, Sociedade Internacional de Hotéis ν Commission ­5 March 1991 Application for the annulment of the decision of the Commis­sion that certain expenditure was not eligible for grants by the European Social Fund after the completion of the relevant training measures.
(se sag C-291/89)
Case C­304/89
Fortolkning af EØF-Traktatens artikel 30 og 36 og af Rådets direktiv 79/373/EØF om handel med foderblandinger - nationale bestemmelser om pligt til at deklarere de anvendte råstoffer. Generaladvokat: M. Darmon.
Denkavit Futtermittel ν Land Baden-Württemberg ­ 5 March 1991 (Reference for a preliminary ruling) Verwaltungsgerichtshof Baden­Württemberg Interpretation of Articles 30 and 36 of the EEC Treaty and of Council Directive 79/373/EEC on the marketing of compound feedingstuffs ­ National provisions requiring the ingredients used in the compound feedingstuff to be listed.
- 8 - rutekørsel mellem Thil og Luxembourg for arbejdere i Villeroy & Boch's fabrik. Generaladvokat: F. Jacobs. Sag C-351/89 Overseas Union Insurance m.fl. mod New Hampshire Insurance Company
- 8 - between those two States - Special regular service between Thil and Luxembourg for workers at the Villeroy & Boch works. Advocate General: F.G. Jacobs Case C-351/89
5.3.1991 Anmodning om præjudiciel afgørelse fra Gerechtshof, Arnhem. Fortolkning af sjette momsdirektivs artikler 4, 13b, litra d), nr. 5, og 17 - begrebet afgiftspligtig - et holdingselskabs vi rksomhed.
Polysar Investments Netherlands ν Inspecteur der Invoerrechten en Accijnzen - 5 March 1991 (Reference for a preliminary ruling) Gerechtshof Arnhem Interpretation of Articles 13 Β (d) (5) and 17 of the Sixth VAT Directive - Concept of taxable person - Activities of a holding company
7.3.1991 Anmodning om præjudiciel afgørelse fra Tribunale civile e penale di Trieste. Gyldigheden af Kommissionens forordninger (EØF) nr. 2541/84 og nr. 644/85 om fastsættelse af en udligningsafgift ved indførsel til de Øvrige medlemsstater af ethanol, der er fremstillet i Frankrig af landbrugsprodukter.
G. Buton and Another ν Amministrazione delle Finanze dello Stato and Another - 7 March 1991 (Reference for a preliminary ruling) Tribunale Civile e Penale di Trieste Validity of Commission Regulation (EEC) No. 2541/84 of 4 September 1984 and Commission Regulation (EEC) No. 644/85 of 12 March 1985 fixing a countervailing charge on imports into other Member States of ethyl alcohol of agricultural origin produced in France