natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Appel af dom, afsagt den 17. oktober 1991 af Retten i Første Instans (Tredje Afdeling) i sag T­26/89, Henri de Compte mod Europa­Parlamentet ­disciplinærordning ­ degradation fra lønklasse A3 til lønklasse A7.
Appeal against the judgment delivered on 17 October 1991 by the Court of First Instance (Third Chamber) in Case T-26/89 Henri de Compte ν European Parliament - Disciplinary measure - Downgrading from Grade A3 to Grade A7
"­ at afvise appellen; at pålægge sagsøgeren at betale sagens omkostninger i henhold til procesreglementets artikel 122."
Order the appellant to pay the costs pursuant to Article 122 of the Rules of Procedure."
Præjudiciel - Schleswig-Holsteinisches Landessozialgericht, Schleswig -fortolkning af artikel 14, stk. 1, litra a), og stk. 2, litra b), nr. i), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 - arbejdstager som har bopæl i Danmark og er beskæftiget i en virksomhed i Tyskland, og som regelmæssigt udfører nogle timers arbejde om ugen i Danmark for den tyske arbejdsgiver - for tolkning af artikel 12a, stk. 2, litra a), i Rådets forordning (EØF) nr. 574/72 - virkningerne af en attest (E 101) udstedt af de danske myndigheder
Preliminary ruling - Juge-commissaire (Judge in insolvency proceedings) in the Tribunal de Commerce (Commercial Court), Romans - Interpretation of Community law, in particular Articles 30 to 36 and 85 of the EEC Treaty - Policy of a Member State seeking to restrict parallel imports of vehicles of Asiatic origin, admitted into free circulation in other Member States, by administrative practices and by a favourable attitude to an agreement between manufacturers - Non-contractual liability incurred by the Member State concerned vis-à-vis parallel importers
Sag C-426/93: Tyskland mod Rådet
Case C-429/93: Boehringer
Præjudiciel - Sø og Handelsretten - fortolkning af artikel 7 i direktiv 89/104/EØF: Rådets første direktiv om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker, og EØF-traktatens artikel 36, stk. 2, forbindelse med anvendelsen af et varemærke af en parai lel importør af et lægemiddel - udskiftning af ydre emballage, ommærkning af indre emballage og tilføjelse af indlægssedler
Preliminary ruling - Hoge Raad der Nederlanden - Interpretation of Art. 3(f), 85, 86 and 90 of the EEC Treaty with regard to national legislation providing for the creation at the instigation of representative trade associations and with the approval of the competent ministry of mandatory retirement funds -Definition of undertaking - Effects on competition
Sag C-429/93: Boehringer Sohn m.fl. mod Paranova
Case T-549/93: D ν Commission
Se sag C­427/93
Staff case
Præjudiciel ­ Hoge Raad der Nederlanden ­ fortolkning af EØF­traktatens artikel 3, litra f), artikel 85, 86 og 90 i forhold til en national lov­givning, hvorved der på initiativ af repræsentative faglige sammenslut­ninger og med den kompetente ministers godkendelse kan oprettes tvungne pensionsfonde ­ begrebet virksomhed ­ konkurrencemæssige virkninger
Action for damages - Compensation for the damage caused by the suspension of the payment of Community aid intended for the construction of a fishing vessel agreed to under Council Regulation (EEC) No 4028/86 on Community measures to improve and adapt structures in the fisheries and aquaculture sector -Disregard of the duty to reach a decision within a reasonable period -Mistaken assessment
Se sag C­430/93
Staff case
Retten
Staff case
Sag T-549/93: D mod Kommissionen
Case T-554/93: Aharn and Another ν Council and Commission
Sag Τ-550/93: D. Benecos mod Kommissionen
Case T-555/93: O.A. Jones and Another ν Council and Commission
Sag T­551/93: IPC mod Kommissionen
Case T-556/93: Säby ν Commission
Sag Τ-552/93: Grassi mod Kommissionen
Case Τ-557/93: L. Bo Rasmussen ν Commission
Sag T-553/93: M. Baltsavias mod Kommissionen
Case T-558/93: O.E. DQchs ν Commission
Sag T-554/93: M. Aharn m.fl. mod Rådet og Kommissionen
Case T-559/93: G. Bernardi ν Commission
Annulations­ og erstatningssøgsmål ­ annullation af artikel 8, stk. 2, litra a), og artikel 14, stk. 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 2187/93 om tilbud om erstatning til visse producenter af mælk og mejeriprodukter, som midlertidigt har været forhindret i at udøve deres virksomhed ­ begrænsning af erstatning ved hjælp af en forordning
Application for annulment for failure to act and for compensation - Refusal of the Commission to initiate proceedings under Article 169 of the EEC Treaty against the Grand Duchy of Luxembourg fqllowing complaints concerning the infringement of the provisions of Arts 7, 52, 90 and 177 of the EEC Treaty -Failure to register the applicant on the Luxembourg list of 'Avocats' - Action for non-contractual liability (formerly Case C-270/93)
Sag T-555/93: D. A. Jones m.fl. mod Rådet og Kommissionen
Case T-560/93: tflECS ν Commission
Annullation af artikel 8, stk. 2, litra a), og artikel 14, stk. 4, i Rådets forordning (EØF) nr. 2187/93 (Se sag T-554/93)
Annulment of the decision of the Director General for Administration and Personnel concerning secondment to the UIECS - Power tp appoint representatives of trade union organizations - Legitimate expectation?
Sag T-556/93: M. Såby mod Kommissionen
Case T-561/93: Tiercé Ladbroke ν Commission
Sag T-557/93: L. Bo Rasmussen mod Kommissionen
Annulment of the Commission decision, notified by letter pf 3 September 1993, concerning a complaint in Case IV/34.318 for infringement of Article, 86 of the EEC Treaty
Sag Τ-559/93: G. Bernardi mod Kommissionen
Published by the Information Service of the Court of Justice of the European Communities, L-2925 Luxembourg.
Sag T-561/93: Tiercé Ladbroke mod Kommissionen
Original version: French* , Completed on 12 November 1993
INDHOLD side
15 to 19 November 1993
I FØRSTE INSTANS. DOMMENE OG DE FREMSATTE FORSLAG TIL AFGØRELSE OFFENTLIGGØRES SENERE I "SAMLING AF AFGØRELSER", SOM ER ENESTE GYLDIGE UDGAVE.
HOWEVER, ONLY THE TEXT OF THE JUDGMENTS AND OPINIONS PUBLISHED IN THE EUROPEAN COURT REPORTS IS AUTHENTIC.
Sag C-69/92 Kommissionen mod Storhertugdømmet Luxembourg Afgi ftsbestemmel ser Sag C-73/92 , Kommissionen mod Kongeriget Spanien Afgiftsbestemmelser Sag C-71/92 Kommissionen mod Kongeriget Spanien Regler for virksomhederne Sag C-134/92 Burkhard Mörlins mod Zuckerfabrik Köiïigslutter-TwöTpstedt AG Landbrug Sag C-285/92 Coöperatieve Zuivel industri "Twee Provinciën" WA Tilnærmelse af lovgivningerne
Case C-73/92 Commission ν Kingdom of Spain Taxation Case C-71/92 Commission ν Kingdom of Spain Rights of undertakings Case C-134/92 Burkhard Mori ins ν Zuckerfabrik Königslutter-Twülpstedt AG Agriculture Case C-285/92 Coöperatieve Zuivelindustrie "Twee Provinciën" W.A. Approximation of laws
Tawil-Albertini mod Ministre des affaires sociales Forslag til afgørelse fra generaladvokat M. Darmon Forenede sager C-332/92, C-333/92 og C-335/92 Eurico Italia m.fl. mod Ente Nazionale Risi Forslag til afgørelse fra generaladvokat M. Darmon Sag C-296/92 Kommissionen mod Den Italienske Republik Forslag til afgørelse fra generaladvokat C. Gul mann Sag C-381/92 Kommissionen mod Irland Forslag til afgørelse fra generaladvokat G. Tesauro Sag C-287/92 A. Mai ti and Toosey mod Department of Health & Social Security Forslag til afgørelse fra generaladvokat C. 0. Lenz Sag C-327/92 N. V. Rheinhold en Mahla S.A. mod Bestuur van de Bedrijfsvereniging voor de Metaalnijverheid Forslag til afgørelse fra generaladvokat C. Gulmann Akt. 32/93
Case C-236/92 17 Comitato di Coordinamento per la Difesa della Cava and Others ν Regione Lombardia and Others Opinion of Mr Advocate General Darmon Case C-319/92 18 Salomone Haim ν Kassenzahnärztliche Vereinigung Nordrhein Opinion of Mr Advocate General Darmon Case C-154/93 19 A. Tawil-Albertini ν Ministre des Affaires Sociales Opinion of Mr Advocate General Darmon Joined Cases C-332/92, C-333/92 and C-335/92 20 Eurico Italia Sri and Others ν Ente Nazionale Risi Opinion of Mr Advocate General Darmon Case C-296/92 20 Commission ν Italian Republic Opinion of Mr Advocate General Gulmann Case C-381/92 21 Commission ν Ireland Opinion of Mr Advocate General Tesauro Case C-287/92 21 A. Maitland Toosey ν Department of Health & Social Security Opinion of Mr Advocate General Lenz Case C-327/92 22 N.V. Rheinhold en Mahla S.A. ν Bestuur van de Bedrijfsvereniging voor de Metaalnijverheid Opinion of Mr Advocate General Gulmann 32/93
16.11.1993 Præjudiciel "Godstransport ad landevej - betingelser for adgang til udøvelse af godstransporterhvervet - økonomisk evne" (Domstolens plenum)
Preliminary rul ing (Transport of goods by road - Professional competence - Financial standing) (Full Court)
Ved domme afsagt den 11. januar 1993 indgået til Domstolen den 21. januar s.a. havde Tribunal de commerce de Bruxelles forelagt Domstolen et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 3, stk. 3, i Rådets direktiv 74/561/EØF.
By judgments of 11 January 1993, received on 21 January 1993, the Tribunal de Commerce de Bruxelles (Brussels Commercial Court) referred a question to the Court for a preliminary ruling on the interpretation of Article 3(3) of Council Directive 74/561/EEC.
DKV havde leveret motorbrændstof til det belgiske godstransportfirma Zell trans.
DKV supplied Zelltrans, a Belgian goods-carrying undertaking, with diesel oil.
Selskabet havde også ligesom Mobil leveret motorbrændstof til transportselskabet Lechien et Fils.
Along with Mobil, it similarly supplied Transport Lechien et Fils.
Société Générale de Banque (SGB) havde kautioneret som selvskyldner for de to transportvirksomheder Zei Urans og Lechien, mens AG af 1824 udelukkende havde kautioneret for sidstnævnte selskab.
SGB was the joint and several surety of the two transports companies Zelltrans and Lechien, while AG de 1824 was the joint and several surety only of Lechien.
Efter at de to transportvirksomheder var blevet erklæret konkurs, meddelte DKV og Mobil SGB og AG af 1824, at de havde fordringer på de to virksomheder, DKV på både Zelltrans og Lechien, og AG af 1824 udelukkende på Lechien på ubetalte regninger for de nævnte motorbrændstofleverancer, og anmodede om betaling heraf i henhold til den stillede kaution.
When the two transport companies were declared insolvent DKV and Mobil informed SGB and AG de 1824 that they were creditors, DKV of Zell trans and Lechien, Mobil only of Lechien, for unpaid invoices for the supply of the diesel oil previously referred to and requested them to release the security they held.
Da betaling ikke skete, anlagde SGB og AG af 1824 sag ved Tribunal de Commerce de Bruxelles.
When that was not done DKV and Mobil brought an action against SGB and AG de 1824 before the Tribunal de Commerce de Bruxelles.
Kautionsaftalerne blev indgået i overensstemmelse med ordningen i henhold til kongelig anordning af 5. september 1978, hvorved direktiv 74/561 er blevet gennemført i national ret.
The security was provided in accordance with the provisions of the Royal Decree of 5 September 1978 transposing Directive 74/561.
Sagsøgerne i hovedsagen gjorde med støtte i artikel 3 i direktiv 74/561 gældende, at den ifølge nævnte kongelige anordning nødvendige sikkerhedsstillelse omfattede ikke blot fordringer, der er stiftet ved en transportaftale, men desuden samtlige fordringer, der er en følge af transportørens erhvervsvirksomhed, og herunder også fordringer, der udspringer af levering af motorbrændstof.
The plaintiffs in the main proceedings claimed, on the basis of Article 3 of Directive 74/561, that the security required by the aforementioned Royal Decree covered not only debts arising from a transport contract but also other business debts of the carrier including debts for the supply of diesel oil.
Domstolen fastslog, at det af selve ordlyden af artikel 3, stk. 3, i direktiv 74/561 fremgår, at hver medlemsstat efter den affattelse af nævnte bestemmelse, der var gældende indtil den 1. januar 1990, har et vidt skøn, når det gælder den nærmere udformning af de regler, hvorefter transport virksomhederne skal godtgøre deres økonomiske evne.
The Court considered that it followed from the actual terms of Article 3(3) of Directive 74/561, in the version prior to 1 January 1990, that it left each Member State a wide discretion regarding the conditions of proof of the financial standing of carriers.
Navnlig er det efter denne bestemmelse ikke nødvendigt at indføre en ordning med sikkerhedsstillelse for at afværge risikoen for en transportvirksomheds insolvens.
In particular, it did not require the setting up of a system of security to meet the risk of the insolvency of the transport undertaking.
På baggrund heraf kan bestemmelsen ikke fortolkes således, at der heri sker en fastlæggelse af, for hvilke fordringer der skal være stillet sikkerhed, såfremt en medlemsstat har valgt at indføre en sådan ordning.
In those circumstances it could not be interpreted as determining the categories of debts which had to be guaranteed by the security where a Member State elected to set up such a system.
"Artikel 3, stk. 3, i Rådets direktiv 74/561/EØF af 12. november 1974 om adgang til erhvervet med godstransport ad landevej i indenlandsk og international transport skal i den indtil den 31. december 1989 gældende affattelse fortolkes således, at der ikke heri sker nogen fastlæggelse af, for hvilke fordringer der skal være stillet sikkerhed, såfremt en medlemsstat har valgt at indføre en ordning med sikkerhedsstillelse som bevis for, at en transportvirksomhed opfylder kravet om økonomisk evne."
"Artide 3(3) of Council Directive 74/561/EEC of 12 November 1974 on admission to the occupation of road haulage operator in national and international transport operations, in the version applicable until 31 December 1989, is to be interpreted as meaning that it does not determine what debts must be covered by a security where a Member State chooses to set up such a system in order to guarantee the financial standing of road haulage operators."
Generaladvokat W. Van Gerven fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet den 20. oktober 1993.
Mr Advocate General Van Gerven delivered his Opinion at the sitting of the Court on 20 October 1993.
"Artikel 3, stk. 3, i Rådets direktiv 74/561/EØF af 12. november 1974 om adgang til erhvervet med godstransport ad landevej i indenlandsk og international transport er ikke, således som denne bestemmelse gjaldt indtil ændringen ved direktiv 89/438/EØF, til hinder for, at en medlemsstat, der kræver sikkerhedsstillelse som bevis for, at transportvirksomheden opfylder kravet om økonomisk evne, begrænser sikkerheden til de kreditorer, der har afsluttet en transportaftale med transportvirksomheden.
"Article 3(3) of Council Directive 74/561/EEC of 12 November 1974 on admission to the occupation of road haulage operator in national and international transport operations, in the version in force until its amendment by Directive 89/438/EEC, does not preclude a Member State which, for the purpose of ensuring the financial standing of the haulage operator requires security to be provided, from reserving the benefit to creditors whose entitlement is based on a contract of carriage concluded with the haulage operator.
Det er ikke Domstolen, men de nationale retter, der skal tage stilling til, om den nationale lovgivning faktisk indeholder en sådan begrænsning."
It is for the national court and not for this Court to determine whether the national rules are in fact so restricted."
Sag C-2/91: W. Meng
Case C-2/91: Wolf Meng
Præjudiciel "Forsikringsmæglere - statslige retsforskrifter, der forbyder rabat -fortolkning af traktatens artikel 3, litra f, artikel 5, stk. 2, og artikel 85, stk. 1" (Domstolens plenum)
Preliminary ruling (Insurance agents - State rules prohibiting the grant of discounts -Interpretation of Article 3(f), the second paragraph of Article 5 and Article 85(1) of the EEC Treaty) (Full Court)
Ved kendelse af 26. november 1990 indgået til Domstolen den 3. januar 1991 havde Kammergericht Berlin forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af traktatens artikel 3, litra f, artikel 5, stk. 2, og artikel 85, stk. 1, for at kunne tage stilling til, om statslige retsforskrifter, som bevirkede, at konkurrencen mellem erhvervsdrivende begrænse des, var forenelige med disse bestemmelser.
By order of 26 November 1990, which was received at the Court on 3 January 1991, the Kammergericht (Higher Regional Court), Berlin, referred a question to the Court for a preliminary ruling on the interpretation of Articles 3(f), 5, second paragraph, and 85(1) of the Treaty in order to ascertain the compatibility with those provisions of national rules the effect of which is to restrict competition between traders.
Som led i denne virksomhed afstod han i perioden marts 1987 - juli 1988 i seks tilfælde den provision, han havde modtaget fra forsikringsselskabet i forbindelse med indgåelsen af forsikringsaftaler, til sine kunder.
It was in connection with that activity that on six occasions between March 1987 and July 1988, on the conclusion of contracts of insurance, that he paid over to his clients the commission which had been paid to him by the insurance company.
Tre af disse aftaler vedrørte sygeforsikring, tre andre retshjælpsforsikring.
Three of those contracts related to sickness insurance and the three others to legal protection.
Amtsgericht Tiergarten var af den opfattelse, at W. Meng havde overtrådt disse retsforskrifter ved at afstå provisionen til sine kunder, og idømte ham en bøde på 1850 DM.
The Amtsgericht took the view that in paying-over his commission to his clients Mr Meng infringed those rules and accordingly fined him DM 1 850.
Meng ankede dommen til Kammergericht Berlin, idet han gjorde gældende, at retsforskrifterne var i strid med traktatens artikel 3, litra f, artikel 5, stk. 2, og artikel 85, stk. 1.
Mr Meng appealed against the judgment to the Kammergericht Berlin alleging that the rules were contrary to Articles 3(f), 5, second paragraph, and 85(1) of the Treaty.
Domstolen bemærkede, at traktatens artikel 85 i sig selv udelukkende vedrører virksomheders adfærd og ikke omfatter ved lov eller administrativt fastsatte bestemmelser, der udgår fra medlemsstaterne.
The Court pointed out that Article 85 of the Treaty per se is concerned only with the conduct of undertakings and not with national legislation.
Det fremgår imidlertid af Domstolens faste praksis, at artikel 85 sammenholdt med traktatens artikel 5 pålægger medlemsstaterne ikke ved lov eller administrativt at indføre eller opretholde foranstaltninger, som kan ophæve den tilsigtede virkning af de for virksomheder gældende konkurrenceregler.
The Court had consistently held, however, that Article 85 of the Treaty, in conjunction with Article 5, required the Member States not to introduce or maintain in force measures, even of a legislative nature, which might render ineffective the competition rules applicable to undertakings.
Dette er ifølge samme praksis tilfældet, når en medlemsstat enten foreskriver eller fremmer indgåelse af aftaler i strid med artikel 85 eller forstærker sådanne aftalers virkninger, eller berøver sine egne bestemmelser deres statslige karakter ved til private erhvervsdrivende at uddelegere ansvaret for at træffe beslutninger om økonomisk intervention.
Such would be the case, the Court had held, if a Member State were to require or favour the adoption of agreements, decisions or concerted practices contrary to Article 85 or to reinforce their effects, or to deprive its own legislation of its official character by delegating to private traders responsibility for taking decisions affecting the economic sphere.
I den forbindelse fastslog Domstolen for det første, at de tyske retsregler vedrørende forsikringer hverken foreskriver eller fremmer forsikringsmæglernes indgåelse af en ulovlig aftale, da det forbud, der opstilles i disse regler, i sig selv er tilstrækkeligt.
In that respect it was to be observed first of all that the German rules on insurances neither required nor encouraged the conclusion of an unlawful agreement by insurance agents, since the prohibition which it contained was sufficient in itself.
Det måtte dernæst undersøges, om retsforskrifterne bevirkede, at en konkurrencebegrænsende aftale forstærkedes.
The Court then considered whether the effect of the rules was to consolidate an agreement restricting competition.
Med hensyn til dette spørgsmål udtalte Domstolen, at det stod fast, at der ikke gik en aftale forud for disse retsforskrifter inden for de områder, de omfattede, nemlig sygeforsikring, skadesforsikring og retshjælpsforsikring.
In that respect it was to be observed that the rules did not follow on any agreement in the sectors covered by it, namely sickness insurance, accident and legal protection insurance.
Kommissionen havde imidlertid gjort gældende, at visse virksomheder havde indgået en aftale om forbud mod afståelse af provision inden for livsforsikring, og at retsforskrifterne havde forstærket rækkevidden af denne aftale ved også at lade den finde anvendelse på andre områder.
The Commission nevertheless maintained that certain undertakings had reached an agreement seeking to prohibit the paying-over of commission in the life insurance sector and that in making the agreement applicable to other sectors the rules had consolidated its scope.
Den anførte, at retsforskrifter, der finder anvendelse på et bestemt forsikringsområde, kun kan anses for at forstærke virkningerne af en allerede eksisterende aftale, hvis de indskrænker sig til at overtage elementerne i en aftale, der er indgået mellem de erhvervsdrivende på dette område.
Rules applicable to a particular insurance sector could be regarded as consolidating the effects of a previous agreement only if they were confined to adopting the items of an agreement which had been concluded by the interests in the sector.
Endelig bemærkede Domstolen, at retsforskrifterne selv fastsætter forbuddet mod at give forsikringstagerne fordele og ikke uddelegerer ansvaret for at træffe beslutninger om økonomisk intervention til private erhvervsdrivende.
Finally, the Court pointed out that the rules themselves contained the prohibition on granting benefits to policy-holders and did not delegate to private agents the responsibility for taking decisions to intervene in the economic sphere.
Generaladvokat G. Tesauro fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 14. juli 1993
Mr Advocate General Tesauro delivered his Opinion at the sitting of the Court on 14 July 1993.
"Traktatens artikel 3, litra f, artikel 5, stk. 2, og artikel 85, stk. 1, skal fortolkes således, at bestemmelserne ikke er til hinder for anvendelse af statslige retsforskrifter, der, som i det foreliggende tilfælde, forbyder forsikringsmæglere inden for syge- og retshjælpsforsikring helt eller delvis at afstå den provision, der tilkommer dem, til deres kunder, når en sammenhæng med en adfærd fra virksomhedernes side, der er forbudt i henhold til traktatens artikel 85, stk. 1, kan udelukkes."
"Article 3(f), the second paragraph of Article 5 and Article 85(1) of the EEC Treaty must be interpreted as meaning that they do not, in the absence of any conduct of the kind referred to in Article 85(1), preclude State rules which, as in the present case, prohibit insurance agents concerned with sickness and legal protection insurance from transferring to their clients all or part of the commission which they receive."
Spørgsmålet var blevet rejst under en retssag, som Bundesanstalt havde anlagt mod Geb. Rei ff med henblik på betaling af forskellen mellem det transportvederlag, som var blevet godkendt af forbundstrafikmini stèren, og det vederlag, som et transportfirma havde opkrævet hos Reiff.
By order of 14 June 1991, received at the Court on 22 July 1991, the Landgericht (Regional Court) Koblenz referred a question to the Court on the interpretation of Articles 85 and 5, second paragraph, of the EEC Treaty to determine its compatibility with the provisions of the mandatory approval procedure provided for by German law in respect of road transport tariffs.