natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Nærhedsprincippet righed og etablere Den Økonomiske og Monetære Union (artikel B i Maastricht­Traktaten).
The subsidiarity principle mine whether all these obligations to act entail exclusive powers for the Community and in particu­lar whether they deprive the Member States of the right to act.
sidste udvej bør vælge de mest bindende instrumenter, dvs. at man bør foretrække støtteforanstaltninger frem for lovgivning, gensidig anerkendelse frem for harmonisering, rammedirektiver frem for detaljerede regler — osv.
Under the terms of the Maastricht Treaty itself "exclusive competence" and "common policy" — whatever the scale of that policy — are concepts as different as "objective" and "obligation to act".
II — Afgrænsning af enekompetencen a) På det nuværende stadium i Fællesskabets udvikling er det juridisk set umuligt at afgøre, om alle disse forpligtelser til at handle indebærer enekompetence for Fællesskabet, herunder den konsekvens, at med­lemsstaterne som følge deraf mister retten til at handle.
some people refer to as the smooth operation of the single market. The dynamics of the four freedoms generate — and will continue to generate — an impetus towards flanking measures which in turn call for the introduction of genuine policies (environment and cohesion, for example), albeit ones that do not at present involve exclusive Com­munity competence — that is, the possibility of depriving the Member States of the power to act.
Juridisk set er begrebet enekompetence karakteriseret ved følgende to elementer:
The exercise of exclusive powers
Ifølge Maastricht­Traktaten er begreberne 'enekom­petence' og 'fælles politik' — uanset en sådan politiks omfang — lige så forskellige som begreberne 'mål' og 'forpligtelse til at handle'.
Historically the concept of exclusive competence originally grew out of the obligation to establish the "common market", which was spelled out in very firmly binding terms, including the fixing of a dead­line under the Single Act.
a) Et funktionelt element: Der påhviler Fællesskabet en forpligtelse til at handle, idet det anses for at have eneansvar for udførelsen af visse opgaver.
One consequence of the existence of a block of exclusive powers, joined by the common thread of an internal market, is that the Community does not have to demonstrate the need for action on each occasion where free movement is involved.
Historisk set blev begrebet enekompetence udviklet ud fra forpligtelsen til at indføre 'fællesmarkedet', der var formuleret på en stærkt bindende måde, herunder at der i Fællesakten blev fastsat en bestemt dato her­for.
It is true that there is some latitude here, but the subsidiarity principle cannot be invoked to question the advisability of Community action.
Forpligtelsen til at handle skal klart og præcist fremgå af Traktaten selv — f.eks. artikel 8 A 'Fællesskabet vedtager foranstaltninger med henblik på gradvis oprettelse af det indre marked i løbet af perioden indtil den 31. december 1992...' eller artikel 40 '...oprettes en fælles ordning af markederne for land­brugsvarer'.
In this sense it is possible to speak of a genuine obligation to act leading, in the course of time and through the rulings of the Court of Justice, to the formation of a block of exclusive powers centred around the four fundamental freedoms and certain common policies essential to, or a corollary of. the establishment of an internal market.
Det drejer sig om: b) Et materielt element: Medlemsstaterne mister retten til at handle ensidigt.
□ the removal of barriers to the free movement of goods, persons, services and capital (Article 8a);
3 fjernelse af hindringer for den frie bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital (artikel 8 A)
In the exercise of exclusive powers, the Community has an entire armoury at its disposal (notably the weapon of harmonization), but this docs not mean that it has to legislate systematically and cover the sector concerned in its entirety.
(artikel 113), som sikrer α den fælles handelspolitik det indre markeds enhed
D the common commercial policy (Article 113), which guarantees the unity of the internal market;
□ de generelle konkurrenceregler, der sikrer lige kon­kurrencevilkår for beslutningstagerne i det indre mar­ked
D the general rules on competition, which guaran­tee a level playing field in the internal market;
D de fælles markedsordninger for landbrugsprodukter, der er en nødvendig forudsætning for disse produkters frie bevægelighed; det blev allerede i 1957 vedtaget, at ordningerne skal følge særlige regler, der tager hensyn til de bredere målsætninger i EØF­Traktatens artikel 39
D the common organization of agricultural mar­kets, a precondition for the free movement of agri­cultural products; it was decided as long ago as 1957 that this would be governed by specific rules reflecting the wider objectives of Article 39 of the EEC Treaty;
Trak­tatens tcksl må ikke fortolkes ud over, hvad der er sund fornuft.
This is why not all the measures associated with the smooth operation of the internal market fall under exclusive Community com­petence.
D bevarelse af fiskeressourcerne (artikel 102 i tiltræ­delsestraktaten af 1972) og i analogi med den fælles landbrugspolitik de fælles markedsordninger for fiske­riprodukter
D the conservation of fisheries resources (Article 102 of the 1972 Act of Accession) and the common organization of the fishery markets by analogy with agriculture;
I nogle tilfælde giver forpligtelsen til at handle i øvrigt ikke udslag i et ønske om al fratage medlemsstaterne retten til at handle.
D the essential elements of transport policy; as long ago as 1957 the authors of the Treaty imposed precise obligations to act (such as Article 75(1 )(a) and (b)).
D hovedelementerne i transportpolitikken, hvor Trak­tatens fædre allerede i 1957 fastsatte præcise forplig­telser til at handle [f.eks. artikel 75, stk. 1, litra a) og b)].
For one thing, the Maastricht Treaty provides for future single monetary and exchange­rate policies which should ultimately lead to exclusive Community com­petence in the final stage of EMU.
') Der ses bort fra de enekompetenceomràder. der dækkes af EKSF­ og Euratom­Traktaten.
Ill — Interpreting the need for action when powers are shared
For at Fællesskabet kan nå sine mål, er det blevet pålagt en række forpligtelser til at handle.
Furthermore it is clearly not easy to draw a line between implementing the four freedoms and what
Grænsen vil ikke ligge fast én gang for alle.
Joint measures: economic and social cohesion, research.
Mens nærhedsprincippet ikke spiller nogen rolle i tilfælde, hvor Fællesskabet er forpligtet til at opnå resultater, forholder det sig anderledes på områder, hvor kompetencen deles med medlemsstaterne.
the obligation to produce results, the situation is different in areas where it shares powers with the Member States.
I henhold til artikel 3 B handler Fællesskabet kun, hvis og i det omfang målene for den påtænkte handling ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne. staterne.
Article 3b provides that the Community takes action only if and in so far as the objectives of the proposed action cannot be sufficiently achieved by the Member States.
På den anden side er det unægtelig vanskeligt at adskille gennemførelsen af de fire friheder fra det, som af nogle kaldes det indre markeds harmoniske funktion.
The political resolve is again very strong in matters of cohesion ("The Community shall ... pursue its actions leading to the strengthening of its economic and social cohesion"), while it is strong for research ("... the objective of strengthening the scientific and technological bases of Community industry").
Dynamikken i de fire friheder skaber og vil også fremover skabe et behov for ledsageforanstaltninger, der igen kræver etablering af egentlige politik ker (f.eks. om miljø og samhørighed), der ganske vist ikke for øjeblikket indebærer enekompetence for Fællesskabet, dvs. mulighed for at fratage medlemsstaterne retten til at handle.
The instruments are programmes based on the prin­ciple of partnership with the Member States, firms or regions.
Dette spørgsmål må undersøges i hvert enkelt tilfælde, og i artikel 3 B peges der udtrykkeligt på to aspekter, nemlig den påtænkte handlings omfang og virkninger.
Each case must therefore be considered individually in the light of two tests laid down in Article 3b — the scale and the effects of the proposed action.
Det bør derfor undersøges:
This would involve:
At der findes et sådant område med enekompetence, med fællesmarkedet som det gennemgående emne, medfører, at Fællesskabet ikke behøver at påvise behovet for handling, hver gang der er tale om fri bevægelighed.
Development cooperation, too, should already come under this head, as will the common foreign and security policy as and when joint measures are identified ("gradually implementing ... joint action in the areas in which the Member States have important interests in common").
D om medlemsstaterne råder over de nødvendige midler, også i finansiel henseende, til at nå målene (bestemmelser fastsat på nationalt, regionalt eller lokalt plan, adfærdskodeks, aftaler mellem arbejdsmarkedets parter osv.); der skal her foretages en sammenlignende effektivitetsundersøgelse
□ checking that the Member States have at their disposal the means — including the financial means — to the end (national, regional or local legislation, codes of conduct, agreements between employers and trade unions, etc.) — the comparative efficiency test;
G vurdering af effektiviteten af en eventuel fælles skabsforanstaltning (omfang, grænseoverskridende problemer, hvad det koster ikke at gennemføre foran staltningen, kritisk masse osv.); der skal her foretages en undersøgelse af synergieffekten.
□ assessing the effectiveness of Community action (its scale, cross­border problems, consequences of failure to act. critical mass, etc.) — the value­added test.
Men det er klart, at vurderingen af behovet for fællesskabshandling ikke kan ske efter samme frem gangsmåde på alle de mange områder, hvor der er delt kompetence.
However, it is obvious that in the vast range of areas in which powers are shared, lhe need for Community action cannot always be assessed in the same manner.
På den baggrund kan der, med forbehold af den unøjagtighed, der nødvendigvis må være forbundet med et sådant forehavende, opstilles en oversigt over de forskellige måder at udøve den delte kompetence på, uden at opstillingen på nogen måde skal betragtes som hierarkisk.
Neither the objectives assigned to the Community nor the instruments available to the institutions for achieving them are uniform. This derives from the Treaty itself, which prescribes certain forms of action in one area and rules'out other forms of action in other areas.
Den enekompetence, der følger af en forpligtelse til at handle, må nemlig fortolkes snævert, da den udgør en undtagelse i forhold til Fællesskabets samlede kompetence.
Bearing this in mind, and allowing for the inevitable lack of precision in an exercise of this kind, it is possible to propose a guide to the various ways of exercising shared powers which under no circum­stances should be treated as a kind of ranking order.
Dens karakter af enekompetence skyldes således ikke det pågældende område (biler, kapital), men de uomgængelige krav, som den frie bevægelighed stiller. Det er derfor ikke alle foranstaltninger vedrørende det indre markeds harmoniske funktion, der henhører under enekompetencen.
The purpose of the subsidiarity principle is to give general application to the rule that the means should be proportional to the ends.
F.eks. må harmonisering af momsgrundlaget (spørgsmålet om, hvorvidt en bestemt varetype skal momsbelægges) anses for at henhøre under enekompetencen, mens det er tvivl somt, om ensartede momssatser er en forudsætning for frie varebevægelser.
In practical terms, subsidiarity means that, when exercising its powers, the Community must, where various equally effective options are available, choose the form of action or measure which leaves the Member States, individuals or businesses con­cerned the greatest degree of freedom.
Foranstaltninger i form af lovgivning: det indre markeds harmoniske funktion og de fælles politikker (landbrug, transport, fiskeri), nogle foranstaltninger vedrørende det sociale område, miljø og forbrugerbeskyttelse, især når de har at gøre med det indre marked.
The aim is not just to remove barriers but to facili­tate freedom of movement through common legis­lation, flanking measures and the completion of the single market.
Dette betyder konkret, at afgrænsningen af kompetenceområder til en blok af politiske foranstaltninger vedrorende fri bevægelighed ikke siger noget om, hvorvidt lovgiveren rent faktisk overtager området; her kommer vi ind på et andet problem, nemlig spørgsmålet om forrang.
The instruments arc, for the most part, harmoniza­tion and mutual recognition.
Der er således intet til hinder
Qualified majority vot­ing is given precedence.
Der er en meget stærk politisk vilje til at handle som følge af udviklingen af det indre marked.
Beyond this general rule, though, is the implication that if a binding measure proves necessary, the actual degree of regulation should be kept to a minimum.
Nærhedsprincippet frihed til medlemsstaterne, borgerne eller virksomhe­derne.
The subsidiarity principle
Men nærhedsprincippet rækker ud over denne gene­relle regel.
Choosing the appropriate form of action
Der anvendes mest kvalificeret flertal.
The Community has a wide range of options avail­able to it.
Det kan: α lovgive under forskellige former:
D enact legislation in a variety of forms:
Den politiske vilje er igen meget stærk, når det drejer sig om samhørighed ('fortsætter ... sin indsats for at styrke sin økonomiske og sociale samhørighed'), og stærk, når der er tale om forskning ('styrke det videnskabelige og teknologiske grundlag').
D the Community should make greater use of the recommendation, while reserving the right to resort to legislation if this proves necessary, particularly if the recommendation does not have the desired effect; in this connection, the provisions of Articles 101 and 102 of the EEC Treaty need to be developed further (these Articles call for recommen­dations as a first step, followed by harmonization of laws if required); and
— supplering af national ret gennem tilrådighedsstil­lelse af et fælles instrument (f.eks. Det Europæiske Selskab)
­ the simple provision of a common instrument to supplement national legislation (e.g. the Euro­pean company);
— tilnærmelse af lovgivninger
— approximation of laws;
Som instrument anvendes programmer baseret på partnerskab med medlemsstaterne, med virksomheder eller regioner.
— harmonization — either total or optional — or harmonization by means of general rules or of detailed specifications;
G vedtage henstillinger
D adopt recommendations;
G yde finansiel støtte via regionaludviklingsprogram­mer (strukturfonde) eller via fælles projekter (net­værk) baseret på interoperabilitet
D provide financial support via regional develop­ment programmes (structural Funds) or joint pro­jects (networks) based on interoperability;
G tilskynde til samarbejde mellem medlemsstaterne (f.eks. ERASMUS)
□ promote cooperation between Member States (e.g. Erasmus);
Traktaten overlader det i vidt omfang til institutio­nerne at afgøre, om der skal træffes foranstaltnin­ger.
If legislative action is necessary, the subsidiarity principle dictates that Community legislation and national measures each be given its own respective role: Community legislation forms the framework into which national action must be fitted.
G tilskynde til at handle eller til at undlade at handle (f.eks. aftaler mellem arbejdsmarkedets parter, tilsagn fra virksomheder om at overholde visse adfærdsnor­mer over for hinanden), ledelse eller koordinering af private eller offentlige initiativer
D encourage desirable forms of behaviour (e.g. agreements between the two sides of industry, undertakings from businesses to respect certain standards of conduct in their dealings with each other) or direct or coordinate private or public initiatives;
G tiltræde en international aftale.
D become a party to international agreements.
Den politiske vilje er fortsat beskeden.
It differs from the regulation, which applies directly and in its entirety to States, firms and individuals and, where necessary, super­sedes national legislation.
Traktaten udelukker udtrykkeligt muligheden for harmonise­ring; der er derfor blot tale om at supplere og støtte nationale foranstaltninger.
When the Single Act was adopted, the Intergovernmental Conference again stressed the need to give pride of place to the direc­tive as the instrument for establishing the frontier­free area.
Endelig er der på nogle områder kun tale om en potenlic! kompetence (det gælder turisme og civilbe­skyttelse), og udøvelsen af denne kompetence er snæ­vert begrænset af bestemmelserne i artikel 235.
The main choice where subsidiarity is concerned is between binding and non­binding measures. The decision whether or not to legislate should be based on an assessment of:
IV ­Nærhedsprincippet og foranstaltningernes form
□ the importance of uniformity in the field in ques­tion and, in particular, the need for non­discrimi­nation and certainty as to the law; and,
Det vigtigste valg, når det drejer sig om nærhedsprin­cippet, står således mellem bindende og ikke­bindende foranstaltninger.
In practice, of course, the distinction between direc­tive and regulation has become blurred, in some cases for good reasons (need for uniform rules), but in others for less honourable ones (to avoid the detour via a national parliamentary procedure).
I denne forbindelse bør beslutningen om at lovgive eller ej være baseret på følgende overvejelser:
Be that as it may, the directive no longer enjoys any preference over the regulation and, when it is used, it is generally as detailed as a regulation and leaves hardly any margin of manoeuvre for transposai.
Nærhedsprincippet giver generel rækkevidde til prin­cippet om, at der skal være et passende forhold mellem mål og midler.
D where appropriate, the degree of technical com­plexity of the area in question (e.g. harmonization of technical standards using the old approach).
G vigtigheden af ensartethed på det pågældende område, navnlig behovet for ikke­diskriminering og retssikkerhed
If legislation is not imperative on the basis of these tests, subsidiarity requires that:
På det konkrete plan betyder dette — når det drejer sig om udovclsen af en kompetence — at hvis Fælles­skabet har valget mellem fiere lige effektive former for indgreb, skal det vælge den måde, der overlader størst
Π preference should be given to support pro­grammes or programmes to coordinate national measures, as opposed to harmonization of laws;
G i givet fald, del pågældende områdes tekniske kompleksitet (f.eks. harmonisering af standarder efter den gamle fremgangsmåde).
If the subsidiarity exercise is to produce any overall tangible results, then it must unquestionably be by systematically reverting to the original concept of the directive as a framework of general rules, or even simply of objectives, for the attainment of which the Member States have sole responsibility.
Når lovgivning ikke er nødvendig på grundlag af sådanne kriterier, indebærer nærhedsprincippet:
The subsidiarity principle
På samme måde bør man foretrække fremgangsmåder, der er baseret på anvendelse af minimumsnormer og gensidig anerkendelse.
Similarly, preference must be given to the techniques of minimum standards and mutual recognition.
Anvendelsen af forordninger bor være undtagelsen og bør være begrundet i, at det er absolut nødvendigt at fastsætte ensartede regler, specielt for at præcisere borgernes eller virksomhedernes rettigheder og pligter.
Regulations should remain the exception, to be resorted to only where there is an overriding need for uniform rules, in particular to guarantee the rights and obligations of individuals and firms.
Nødvendigheden af et regelhierarki
The need for a hierarchy of norms
G at der mere systematisk anvendes henstillinger, samtidig med at man forbeholder sig ret til om nødvendigt at indføre retsforskrifter, især hvis henstillingerne viser sig ikke at have den ønskede virkning; i denne forbindelse bør der ske en uddybning af de muligheder, der følger af EØF-Traktatens artikel 101 og 102, ifølge hvilke Kommissionen — med henblik på at modvirke fordrejning i samhandelen — kan fremsætte henstillinger, inden der eventuelt foretages harmonisering af lovgivningerne
There are unfortunately no miracle cures that will prevent instruments being overburdened with a sur­feit of detail, as is borne out by the incapacity of most Member States to contain the plethora of highly detailed rules and regulations produced by their own government departments.
Der findes desværre ikke noget mirakelmiddel, som kan forhindre, at retsakter forsynes med en overvældende mængde detaljer, jf. de fleste af medlemsstater nes manglende evne til at undgå en overdreven detaljerigdom i de forskrifter, der udstedes af deres egne administrationer.
Finally, in view of the importance of the public debate on subsidiarity and the need for instruments to be made more comprehensible, not only for econ­omic operators but also for ordinary citizens, who to an increasing extent are directly concerned by Community legislation, special care and attention should be paid to clarity and conciseness right from the proposal stage.
D at der lægges særlig vægt på muligheden af i visse tilfælde at nå Traktatens mål gennem tiltrædelse af internationale aftaler frem for at vedtage en intern retsakt.
Moreover, consolidation should be systematic — if necessary in the form of publi­cation solely for information purposes in the Official Journal — as soon as an instrument has been amended a number of times.
For må nærhedsprincippet ikke også belyde, at der ikke lovgives på fællesskabsplan, når der allerede er truffet foranstaltninger med tilsvarende effektivitet på internationalt plan?
It is not acceptable, in a Community governed by law, that individuals and firms should be forced, if they wish to know their rights in the jungle of Community legislation, to produce their own consolidated versions of the enactments in force.
Der er dog ingen tvivl om, at en løsning — som Kommissionen foreslog på regeringskonferencen, som dog kun godtog princippet — må være et forfatningsmæssigt, egentligt regelhierarki.
There can be no escaping the fact that the solution, as the Commission proposed to the Intergovern­mental Conference (which accepted only the prin­ciple), will involve writing into the constitution a genuine hierarchy of norms.
I en erklæring, der er knyttet som bilag til Maastricht-Traktaten, hedder det, at 'den regeringskonference, der skal indkaldes til i 1996, skal undersøge, hvorvidt det er muligt at tage klassificeringen af Fællesskabets retsakter op til revision med henblik på at opstille et passende hierarki mellem de forskellige kategorier af retsakter'.
A declaration annexed to the Maastricht Treaty states that "the Intergovernmental Conference to be convened in 1996 will examine to what extent it might be possible to review the classification of Community acts with a view to establishing an appropriate hierarchy between the different categories of acts".
Rom-Traktatens ophavsmænd havde til dette formål udtænkt et originalt instrument, som tydeligt afspejler nærhedsprincippet, nemlig direktivet, som fastslår, hvilket mål der skal nås, men overlader det til med lemsstaterne at vælge midlerne.
The practical implications of the subsidiarity prin­ciple as regards the management and supervision of implementation are difficult to ascertain at this point in the process of European integration.
Direktivet adskiller sig fra forordningen, som er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne for virksomhederne og borgerne og, om nødvendigt, går forud for national lovgivning.
Even if the question of the very existence of decentralized machinery for applying subsidiarity is resolved, we are still faced with a problem of mutual trust between the institutions, between some Member States and the institutions, and between the Member States themselves.