natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Fluoridholdigt vand kunne teoretisk set påvirke knoglemassen, skønt undersøgelsen af Kroger et al. (1994) ikke understøtter dette synspunkt.
Fluoride-rich water could theoretically affect bone mass, although the study of Kroger et al (1994) does not support this view.
C-vitamin er nødvendigt for dannelsen af kollagen, det protein, der er mest af i knoglen, og osteoporose er almindelig hos patienter med skørbug.
Vitamin C is required for the formation of collagen, the most abundant protein in bone and osteoporosis is common in patients with florid scurvy.
Der findes imidlertid intet materiale baseret på befolkningsundersøgelser, som belyser forholdet mellem C-vitamintilførsel og knoglemineraltæthed.
However, there are no populationbased data on the relationship between vitamin C intake and bone mineral density.
K-vitamin er nødvendigt for opbygningen af osteokalcin, som opbygges af osteoblaster og er det mest almindeligt forekommende protein i knoglen, som ikke hører til kollagenerne.
Vitamin K is required for the synthesis of osteocalcin, which is synthcsised by osteoblasts and is the most abundant non-collagenous protein in bone.
Der er materiale, der tyder på, at K-vitaminmangel er forbundet med en øget brudhyppighed hos ældre (Bitensky et al., 1988; Hodges et al., 1993); men spørgsmålet kræver yderligere undersøgelser.
There is some evidence that vitamin K deficiency is associated with an increased fracture rate in the elderly (Bitensky et al, 1988; Hodges et al, 1993) but further studies are required.
Effekten af alkohol, kaffe og rygning på knoglemineraltæthed og frakturrisiko
3.4 The effect of alcohol, coffee and smoking on bone mineral density and fracture risk
Frakturrisikoen øges hos mandlige alkoholikere, til dels fordi de er mere tilbøjelige til at falde (Laitinen & Välimäki, 1993). Desuden er knoglemineraltætheden mindsket hos mandlige alkoholikere; dette kan skyldes en række faktorer som dårlig ernæringstilstand, dårlig leverfunktion samt en direkte virkning af alkohol på osteoblasternes funktion. Moderat indtagelse af alkohol har muligvis en gavnlig virkning på knoglemassen.
Fracture risk is increased in male alcoholics, partly because they are more susceptible to falls (Laitinen & Välimäki, 1993). In addition, bone mineral density is reduced in male alcoholics; 42
En undersøgelse viste, at knoglemineraltætheden hos postmenopausale kvinder, der drak over 200 ml. om ugen, svarende til 23 glas vin om dagen, var 7,7% højere end hos jævnaldrende i kontrolgrupper, der drak under 30 ml. om ugen (ca. svarende til et glas vin om ugen) (Felson et al., 1995).
Moderate alcohol intake may have beneficial effects on bone mass. In one study, bone mineral density in postmenopausal women who drank more than 200 ml per week, equivalent to 23 glasses of wine each day, was 7.7% higher than age-matched controls who drank less than 30 ml per week (approximately one glass of wine per week) (Felson et al, 1995).
Mænd med et moderat alkoholforbrug, se ovenstående definition, havde også en højere knoglemineraltæthed end mænd med et lavt forbrug. Her var den gennemsnitlige forskel 4%.
Men with a moderate alcohol intake, as defined above, also had a higher bone mineral density than those with low intake, the mean difference being 4%.
Koffein øger udskillelsen af calcium gennem urinen.
Caffeine increases urinary calcium excretion.
Det epidemiologiske materiale om forholdet mellem koffeinindtagelse og knoglemasse er af modstridende karakter; to nyere undersøgelser om postmenopausale og ældre kvinder viste, at et optimalt calciumindtag kunne beskytte mod koffeins skadelige virkning på knoglerne (Barrett-Connor et al., 1994; Harris & Dawson-Hughes, 1994). 3.4.3. Rygning
Epidemiological data on the relationship between caffeine intake and bone mass are conflicting; however, in two recent studies in postmenopausal and elderly women, it was shown that an optimal calcium intake could protect against the harmful effects of caffeine on bone (Banett-Connor et al, 1994; Hanis & Dawson-Hughes, 1994). 3.4.3 Smoking
Epidemiologiske undersøgelser har vist, at rygere har lavere knoglemasse end ikkerygere (Laitinen & Välimäki, 1993; Hopper & Seeman, 1994). Medvirkende faktorer er lavere kropsvægt hos rygere, en direkte hæmmende effekt af tobak på osteoblaster og, hos kvinder, 40
There is evidence from epidemiological studies that smokers have lower bone mass than nonsmokers (Laitinen & Välimäki, 1993; Hopper & Seeman, 1994). Contributory factors include lower body weight in smokers, a direct inhibitory effect of tobacco on osteoblasts and, in women, an earlier menopause in those who smoke. In a recent meta-analysis, it was concluded that smoking increases the lifetime risk of hip fracture in women by approximately 50% (Law & Hackshaw, 1997). 3.5 Recommendations for dietary nutrient intake and assessment of those at high risk
D­vitaminmangel fastslås på grundlag af serum calcidiol niveauet (idet der tages højde for årstidsbestemte udsving) og koncentrationen af serum parathyreoideahormon.
Vitamin D deficiency is best assessed on the basis of the serum calcidiol level (taking seasonal variations into account) and the serum parathyroid hormone concentration.
Desuden kan oplysninger om indtag af D­vitamin via kosten og om ophold udendørs, hvor huden udsættes for sollys, være til hjælp.
In addition, information on dietary intake of vitamin D and exposure to sunlight of uncovered skin may be helpful.
For at forbedre D­vitaminstatus bør relevante personer opfordres til at opholde sig en vis tid udendørs. Der rapporteres om skadelige virkninger af en daglig tilførsel af 250 μg (10.000 IE) D­vitamin, som fører til hypercalcæmia og hypercalcuria.
In order to improve vitamin D status, individuals should also be encouraged to spend time out-of-doors.
Der hersker uvished med hensyn til den maksimale, risikofrie dosis; men en daglig tilførsel af 50 μg (2.000 IE) hos voksne menes at være sikker og bør generelt ikke overskrides.
Although the maximum safe dose is unknown, intakes of 50 pg (2,000 IU) daily in adults appear safe and, in general, should not be exceeded.
Som vi har været inde på tidligere, er der mere og mere, der peger på den gavnlige virkning af D­vitamintilskud på højrisikogrupper blandt den ældre del af befolkningen. Andre risikogrupper er rene vegetarer og asiatiske immigranter.
As discussed earlier, there is increasing evidence that vitamin D supplements may be beneficial in high-risk sections of the elderly population.
Berigelse af fødevarer er en anden løsningsmodel; hvad calcium angår, bør produkterne udvælges med henblik på de højrisikogrupper, man ønsker at nå ud til.
Fortification of foods provides an alternative approach; as with calcium, the products should be selected with a view to reaching high-risk groups.
Det er vigtigt at bevare en god ernæringstilstand hos de ældre, både i forbindelse med forebyggelse af knoglebrud og ved restitution efter en fraktur.
Maintenance of good nutrition is important in the elderly both in the prevention of fractures and recovery in those who have suffered a fracture.
Her er især indtaget af en passende mængde energi og protein af betydning. Hvad andre næringsstoffer angår, er det foreliggende materiale for mangelfuldt til, at der kan gives endelige retningslinjer i denne henseende.
In particular, an adequate intake of energy and protein are important in this respect.
Tabel 3.1 : Anbefalet tilførsel af calcium via kosten (mg/dgl.)
Table 3.1: Recommended dietary allowances for calcium (mg/day)
Det Europæiske Fællesskabs befolkningsferenceindtag (BRI)3
Institute of Medicine (USA): Adequate Intake for calcium '
* Tilskud af 500-1000 mg dgl kan muligvis forsinke knogletabet
* Supplementation with mg/day may delay bone loss
Adækvat indtag=Hvor der ikke foreligger tilstrækkeligt videnskabeligt materiale til at fastsætte et gennemsnitligt behov, er der fastsat et adækvat indtag (AI).
1 Institute of Medicine, 1997 Adequate Intake=When sufficient scientific evidence is not available to estimate an average requirement, adequate intakes (AI) have been set.
Hvis der ikke findes et anbefalet indtag via kosten, bør AI bruges som mål.
Individuals should use the Al as a goal when no Recommended Dietary Allowances exist.
AI er fremkommet via forsøgs- eller observationsdata, der viser et gennemsnitligt indtag, som synes at bevare en ønsket sundhedsindikator, f.eks. calciumretention i knoglerne, hos flertallet i en bestemt befolkningsgruppe
The AI is derived through experimental or observational data that show a mean intake which appears to sustain a desired indicator of health, such as calcium retention in bone, for most members of a population group.
LGV = Laveste grænseværdi: Ifølge gældende viden vil næsten alle personer, der kommer under dette indtag, sandsynligvis ikke kunne opretholde et intakt stofskifte i henhold til det valgte kriterium.
AR = Average requirement LTI = Lowest threshold limit: The intake below which, on the basis of cunent knowledge, almost all individuals will be unlikely to maintain metabolic integrity according to the criterion chosen.
Værdierne for anbefalet indtag er udarbejdet med henblik på tilrettelæggelse af diæter for befolkningsgrupper.
The values for recommended intake are intended for the planning of diets for groups of subjects.
Værdierne indeholder en sikkerhedsmargin, som sandsynliggør, at en diæt indeholdende disse mængder vil dække behovet hos næsten hele befolkningen.
The values include a safety margin which make it likely that a diet containing these amounts will cover the needs of almost the entire population.
Tabel 3.2 : Calciumindtag via kosten i nogle europæiske lande 1.
Table 3.2: Dietary calcium intake in some European countries
Seneca-undersøgelsen1.
The Seneca-study .
Calciumindtag i 1993 hos ældre forsøgspersoner i alderen 75-80
The calcium intake in 1993 of elderly participants aged 75-80 years
Kvinder Hamme, Belgien Roskilde, Danmark Haguenau, Frankrig Romans, Frankrig Padua, Italien Culembourg, Nederlandene Vila Franca de Xira, Portugal Betanzos, Spanien Yverdon, Schweiz Coimbra, Portugal Marki, Polen Ballymoney-Portsteward-Limavady,
Women Hamme, Belgium Roskilde, Denmark Haguenau, France Romans, France Padua, Italy Culembourg, Netherlands Vila Franca de Xira, Portugal Betanzos, Spain Yverdon, Switzerland Coimbra, Portugal Marki, Poland Ballymoney-Portsteward-Limavady, Northern Ireland
Dataene om calciumindtag via kosten blev indsamlet ved hjælp af en godkendt, modificeret metode baseret på kostmæssig baggrund. Hvert land benyttede sin egen ernæringsdatabase.
Dietary intake data were collected by a validated modified dietary history method.
Dataene blev indsamlet i 12 europæiske byer. Tallene er angivet i percentiler.
The data were collected in 12 European towns.
Tabel 3.3 : Eksempler på vigtige calciumkilder i kosten (mg/portion)
Table 3.3: Examples of important sources of calcium in the diet (mg/portion)
Kilde Mælk, syrnet mælk Yoghurt Ost
Source Milk, sour milk Yoghurts Cheese
10­1000 mg (ringe biotilgængelighed med enkelte undtagelser)
Fish Sardines, with bones Vegetables, fruits, berries and seeds a few exceptions)
Tabel 3.4 : Anbefalet dagligt indtag af D-vitamin via kosten tøg/dgl.)
Table 3.4: Recommendations for daily dietan7 intake of vitamin D (pg/day)
alder(år)
Infants
Spædbørn
Children
Det Europæiske Fællesskabs Befolkningsreferenceindtag (BRI) μΕ/dgl.
European Community's Population Reference Intake (PRI)" pg/day age (yrs) 61 lm l-3y 46 710 11-17 18-64 65+
2 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber. "Reports of the scientific committee for food (31st series),
2 Commission of the European Communities.
Tabel 3.5 : Eksempler på vigtige D-vitaminkilder i kosten ^g/portion)
Table 3.5: Examples of important dietary sources of Vitamin D (pg/portion)
D­vitaminindhold g/portion D­vitammindholdet afhænger
Source vitamin D content pg/portion
D­vitaminindholdet i kød afhænger sandsynligvis af lever kylling dyrenes foder l,8­2,7/100g l,7/100g l,4/100g
Wild mushrooms Meat products liver chicken fish is caught 9-12/portion(150g) 20/portion ( 150g) 2.2/can (70g fish) 1.2-2.0/can(70gfish) 13/100g The vitamin D content of meat products depends probably on the feed of the animals 1.8-2.7/100g 1.7/100g 1.4/100g
Æg Margarine margarine er tilsat D­vitamin i de fleste europæiske lande
Eggs Margarines vitamin D is added to margarines in most European countries
Tabel 3.6 : D-vitaminberigede fødevarer i de europæiske lande (i 1996)
Table 3.6: Foods that are fortified with vitamin D in the European countries (situation in 1996)
Fødevarer tilsat D-vitamin
Foods to which vitamin D is added
Kun tilladt i margariner, blandede fedtprodukter og energireducerede mælkeprodukter Kan tilsættes margarine, mælk og pulverdrikke Margarine, mælk, tørmælk
Austria Belgium Denmark Finland France Germany Greece Ireland Italy Luxembourg Netherlands Portugal Spain Sweden
X X Skal tilsættes margarine Morgenmadsprodukter (ikke alle fabrikater), mælk (ikke alle fabrikater) X
Pennitted only in margarines, mixed fat spreads and energy-reduced milks May be added to margarines, milk and instant beverage preparations Margarines, liquid milks, dehydrated milks X X Compulsory to margarines Breakfast cereals (some brands), milk (some brands) X May or must be added to some oils and margarines, low fat and sour milk, soy drinks, cereal gruels Compulsory to margarines, can be added to many food stuffs
Rapport udarbejdet af SCOOP Task 7.1.1 Arbejdsgruppe. "Scientific considerations for the development of measures on the addition of vitamins and minerals to foodstuffs, April, 1997".
Report of SCOOP Task 7.1.1 Working group.
Tabel 3.7 : Anbefalet daglig tilførsel af calcium via kosten (baseret på europæiske og nordiske anbefalinger)
Table 3.7: Recommended daily dietan' allowances for calcium (based on European and Nordic recommendations)
Tabel 3.8 : Anbefalet tilførsel af D-vitamin via kosten (baseret på europæiske og nordiske anbefalinger) Behovet for D­vitamin i kosten afhænger af, hvor meget sollys man får.
Table 3.8: Recommended dietan' allowances for vitamin D (based on European and Nordic recommendations)
De højeste værdier af skalaen viser det anslåede behov for D­vitamin i kosten hos en person med en minimal endogen dannelse af D­vitamin, mens de laveste værdier angiver, at alle medlemmer i den pågældende gruppe skulle kunne producere tilstrækkeligt D­vitamin selv.
The requirement for dietary vitamin D depends on the amount of sunshine exposure. The higher end of the range is the estimated dietary requirement of an individual with minimal endogenous synthesis, whereas the lower end indicates that all members of a group should be able to produce adequate vitamin D by themselves.
Mænd og kvinder
Men and Women
DIAGNOSE OG RISIKOVURDERING
DIAGNOSIS AND ASSESSMENT OF RISK
Brud på grund af osteoporose kan optræde mange steder i skelettet, men rammer som regel rygsøjle, hofte og underarm.
Fragility fractures due to osteoporosis may affect many skeletal sites but most commonly occur at the spine, hip and forearm.
Underarms- og hoftebrud indtræffer næsten altid som følge af et traume, hvorimod vertebrale frakturer ofte indtræffer uden noget tydeligt traume.
Forearm and hip fractures nearly always follow trauma whereas vertebral fractures often occur in the absence of obvious trauma.
Underarmsog hoftefrakturer er uvægerligt forbundet med smerte, når bruddet opstår, mens kun en tredjedel eller færre af patienter med vertebrale frakturer melder om smerter; smerterne kan være meget stærke og optræder i columna, hvor bruddet er sket, og stråler sædvanligvis ud omkring abdomen eller thorax til forsiden af brystet.
Forearm and hip fractures are invariably associated with pain at the time of fracture whereas only one-third or less of patients with vertebral fracture present with pain; this may be extremely severe and is localised at the site of fracture in the spine, commonly radiating around the abdomen or thorax to the front of the chest.
Forløbet af smerterne efter vertebrale frakturer varierer temmelig meget; generelt sker efterhånden en langsom forbedring; men hos nogle patienter er smerter eller ubehag en permanent følge.
The natural history of pain after vertebral fracture is extremely variable; in general, there is a slow improvement over time but in some patients, pain or discomfort is a permanent sequel.
Langvarige virkninger af vertebrale frakturer er tab af legemshøjde og deformation af rygsøjlen (kyfose), som kan medføre invaliditet, nedsat lungefunktion, manglende selvtillid og en alvorlig begrænsning af normale hverdagsaktiviteter.
Long-term effects of vertebral fractures include height loss and spinal deformity (kyphosis), which may result in physical disability, reduced lung function, loss of self-confidence and severe curtailment of normal daily activities.
Vedvarende ubehag optræder også hos en mindre del af patienter med underarmsbrud, somme tider ledsaget af deformitet og funktionssvigt.
Persistent discomfort also occurs in a minority of forearm fracture sufferers, sometimes with deformity and dysfunction.
Langtidssygeligheden i forbindelse med hoftefrakturer er meget høj, og kun en tredjedel eller færre af patienterne genvinder deres tidligere grad af uafhængighed.
The long-term morbidity of hip fractures is extremely high, only one-third or less of patients retaining their former level of independence.
Undersøgelsen af en patient med osteoporose bør omfatte en udelukkelse af sekundære årsager (se kapitel 2).
Investigation of the patient with osteoporosis should include exclusion of secondary causes (see chapter 2).
Undersøgelse af blodprøver og biokemiske undersøgelser er almindeligvis normal rutine ved patienter med primær osteoporose; knogledensitetsmåling og en vurdering af patienten ud fra røntgenoptagelser er de vigtigste diagnostiske prøver i forbindelse med osteoporose. Disse er beskrevet mere detaljeret senere i dette kapitel.
Routine haematological and biochemical measurements are usually normal in patients with primary osteoporosis; bone densitometry and radiological assessment provide the main diagnostic tests for osteoporosis and are described in more detail later in this chapter.
Knoglebrud er det eneste kliniske tegn på osteoporose og optræder på et relativt sent stadium af sygdommen, hvor knogletabet kan være fremskredent.
Fracture is the only clinical manifestation of osteoporosis and occurs at a relatively late stage of the disease, when bone loss may be advanced.
Teknikker udviklet til at vurdere knoglemassen har medført væsentlige fremskridt med hensyn til diagnosticering af osteoporose. Takket være disse teknikker har man nu mulighed for at opdage osteoporose, inden der opstår frakturer, og for at indkredse og gribe ind over for højrisikogrupper.
The development of techniques which enable assessment of bone mass has led to significant advances in the diagnosis of osteoporosis, providing the means to detect osteoporosis before fracture has occurred and to target for intervention those at high risk.
Der er også faktorer uden relation til knoglemasse, som spiller ind ved risikovurderingen, især faktorer, der øger sandsynligheden for at falde eller modarbejder de beskyttende reaktioner ved et fald.
Non-bone mass related factors are also important in the assessment of risk, particularly those which increase the likelihood of falling or interfere with the protective responses resulting from a fall.
De fremgangsmåder, der kan anvendes ved en vurdering af frakturrisikoen hos enkeltpersoner, består bl.a. i målinger af knoglemineraldensiteten, konstatering af kliniske risikofaktorer samt vurdering af biokemiske markører af knogleomsætningen.
Potential approaches to the assessment of fracture risk in individuals include bone mineral density measurements, ascertainment of clinical risk factors and assessment of biochemical markers of bone turnover.
En befolkningsscreening for osteoporose kan på nuværende tidspunkt ikke forsvares i nogen aldersgrupper, og i klinisk praksis anvendes derfor en højrisiko-strategi, når der udvælges personer til knogledensitetsmåling, idet der tages udgangspunkt i tilstedeværelsen af fremtrædende kliniske og anamnetiske risikofaktorer.
Populationbased screening for osteoporosis cannot at present be justified in any age group and in clinical practice a high-risk strategy is thus adopted to select individuals for bone densitometry, based on the presence of strong clinical and historical risk factors.
Anerkendelsen af disse risikofaktorer er vigtig, ikke kun for at finde frem til de patienter, der bør have foretaget densitetsmåling, men også fordi nogle faktorer er mulige at ændre og derfor muligvis kan behandles.
Recognition of these risk factors is important not only to target patients for bone densitometry but also because some are potentially modifiable and may therefore be remediable.
Der er identificeret mange risikofaktorer for osteoporose (tabel 4.1).
Many risk factors for osteoporosis have been identified (Table 4.1).
Generelt er omstændighederne, hvad angår risikofaktorer, temmelig uspecifikke og ufølsomme prediktorer af enten knoglemineraltæthed eller frakturrisiko (Compston, 1992; Ribot et al., 1992); dette afspejler til dels de anvendte risikofaktorers forskellige styrke og forekomst.
In general, risk factor scores show relatively poor specificity and sensitivity in predicting either bone mineral density or fracture risk (Compston. 1992; Ribot et al, 1992); this partly reflects the varying strength and prevalence of the risk factors used.
Således vil almindelige, men relativt svage risikofaktorer, såsom cigaretrygning og fysisk inaktivitet, have langt større indflydelse på risikofaktorregnskabet end relativt usædvanlige, men stærke risikofaktorer, såsom behandling med glukokortikoider og hypogonadisme.
Thus, common but relatively weak risk factors such as cigarette smoking and physical inactivity will have a much greater influence on risk factor scores than relatively uncommon but strong risk factors such as glucocorticoid therapy and hypogonadism.
Omvendt er risikofaktorer for fald, som følge af nedsættelse af synet, nedsat bevægelighed eller behandling med sedativer, stærkere indikatorer for hoftebrud hos den ældre del af befolkningen (Cummings et al., 1995).
Conversely, risk factors for falling such as visual impairment, reduced mobility and treatment with sedatives, are more strongly predictive of hip fracture in the elderly (Cummings et al, 1995).
Hypogonadisme er en vigtig risikofaktor for osteoporose hos begge køn.
Hypogonadism is an important risk factor for osteoporosis in both sexes.
Hos præmenopausale kvinder kan hypogonadisme være primær eller sekundær som følge af tilstande som anorexia nervosa, træningsprovokeret amenorrhoe, kronisk sygdom, hyperprolaktinæmi og gynækologiske lidelser.
In premenopausal women hypogonadism may be primary or secondary to conditions such as anorexia nervosa, exercise-induced amenonhoea, chronic illness, hyperprolactinaemia and gynaecological disorders.
For tidlig menopause, enten spontan eller fremkaldt af operation, kemoterapi og strålebehandling er også forbundet med øget risiko for osteoporose.
Premature menopause, either spontaneous or induced by surgery, chemotherapy or radiotherapy is also associated with increased risk of osteoporosis.
Hos mænd kan hypogonadisme skyldes en række lidelser, såsom Klinefelters syndrom, nedsat hypofysefunktion, hyperprolaktinæmi og kastration, f. eks. efter prostataoperation.
In men, hypogonadism may be due to a variety of disorders including Klinefelter's syndrome, hypopituitarism, hyperprolactinaemia and castration, for example after prostatic surgery.
• Glukokortikoidbehandling Glukokortikoider anvendes bredt til behandling af en række sygdomme, herunder gigtlidelser, astma og andre lungelidelser, betændelsestilstande i tarmene, hudlidelser og vaskulære sygdomme.
Glucocorticoids are widely used for the treatment of a number of diseases including rheumatic disorders, asthma and other lung conditions, inflammatory bowel disease, skin disorders and vasculitic syndromes.
Knogletabet formodes at ske hurtigt i de første par måneder af behandlingen, og det rammer både det aksiale og det perifere skelet.
Bone loss is believed to be most rapid in the first few months of treatment and affects both axial and appendicular skeleton.