natgillin/translations-raw huggingface dataset:
To befolkningseksperter, Westoff i USA og Leridon i Frankrig, har påvist, at de nye svangerskabsforebyggende metoder har været med virkende årsag til faldet i fertiliteten.
Two demographers, Westoff in the United States and Leridon in France, have shown that new contraceptive methods were a necessary factor but do not explain the drop in fertility on their own.
Men det er ikke den eneste forklaring. Faldet skyldes, at nutidens par, der helt kan styre deres fertilitet, ønsker at få færre børn end i 1960.
The drop is due to the fact that couples, now able to exercise total control over their fertility, want fewer children than couples in 1960.
Det er denne nedgang i antallet af ønskede børn, der skal belyses.
It is this reduction of the number of children that couples want, that needs to be explained.
Trods en reel stigning i infertiliteten viser medlemsstater nes undersøgelser, at de fleste par ønsker at få mindst ét barn.
Despite a genuine increase in infertility, surveys conducted in Member States show that most couples want to have at least one child.
Denne vilje er ikke lige stor over alt, men man kan uden at overdrive tale om et næsten generelt ønske.
While this may differ in different countries, it would not be exaggerated to see it as an almost general desire.
I virkeligheden ønsker de fleste forældre ikke ét, men to børn.
In practice, most parents do not just want one, but two, children.
I de fleste medlemsstater ses der lidt skævt til enebørn.
In most Member States there is some disapproval of only children.
Men hvorfor er der en sådan uvilje mod det tredje barn?
Why, then, is the rejection of a third child so widespread?
Fertilitetskvotienten er i de seneste årtier faldet voldsomt i næsten alle lande.
There has been a spectacular fall almost everywhere in the total fertility rate.
Man har bevæget sig fra et Europa, hvor alle lande havde nået reproduktionstærsklen (tærsklen for erstatning af en generation), til en situation, hvor kun enkelte lande (Irland og de skandinaviske lande) er lige ved at nå den.
From a starting point where the generation renewal threshold (2.10 children per woman) was reached everywhere in Europe, we have moved to a situation where only a few countries come near to this threshold (Ireland and Scandinavian countries).
I en række lande synes tallene at have stabiliseret sig i hvert fald foreløbig på mellem 1,7 og 1,4 børn pr. kvinde.
In some countries there does seems to have been a temporary levelling off at between 1.7 and 1.4 children per woman.
I visse områder (det tidligere DDR, Norditalien) er kvotienten endog faldet til under 1,0.
In some regions (former Federal Republic of Germany, northern Italy) the rate has fallen below 1.0.
På grund af tidsmæssige forskydninger vil tallet i de områder, hvor det er kommet under 1,4, sandsynligvis stige igen, i hvert fald lidt.
In all likelihood, a calendar effect will entail a slight rise in countries where the rate is currently below 1.4.
Med hensyn til den stigning, der har fundet sted for nylig i Skandinavien, må man have den lidt på afstand, før den kan fortolkes objektivt.
The recent increase in Scandinavian countries raises problems and will need time for objective interpretation.
De tidsmæssige forskydningers virkning er neutraliseret for så vidt angår generationsfertiliteten.
In the case of completed fertility the calendar effect is cancelled out.
At denne nærmer sig, uden dog helt at nå, reproduktionstærsklen, er tydeligt for så vidt angår 1960-generationen, som er den seneste, for hvilken der foreligger tilfredsstillende skøn.
A movement towards a fertility rate which is close to or slightly less than the renewal threshold can be seen among the 1960 generation, the last for which there is a satisfactory estimate.
Men det ville være lige så naivt at glæde sig over denne relative ligevægt som at bekymre sig for meget om nogle af de .aktuelle fertilitetstal.
It would, however, be as naive to take this relative balance as the truth as to be alarmed by the surpluses that some total fertility rates are showing.
De to indikatorer, der har forskellige betydninger, skal læses sammen.
These two indicators, whose significance differs, obviously need to be read together.
For øjeblik
For the mo
Her må vi vende tilbage til familien.
In this case we need to return to the family plan.
Familien af i dag ønsker lykke, men en afbalanceret lykke.
The family is a plan for happiness, but for balanced happiness.
Det ideelle antal børn er således det, der kan forenes med deres stræben efter andre goder. Og så må man ikke glemme kravet om ligestilling, som betyder, at disse mål skal være opnåelige både for kvinden og for manden.
The ideal number of children is therefore that which is compatible with the quest for the other belongings that people want, without forgetting the imperative of equal ity which means that these objectives are as possible for the woman as for the man.
Det er en udbredt opfattelse, at næsten alle forældrenes mål er opnåelige med to børn, men uopnåelige med tre.
The prevailing opinion is that almost all parents' goals can be achieved with two children, but not with three.
Tallene for Den Europæiske Union viser faktisk, at det tredje barn koster mindst hver tiende kvinde hendes stilling, og at det betyder en betydelig forøgelse af udgifterne ved at have børn.
European Union figures show that a third child costs 1 out of 10 women their jobs and that this child considerably increases the financial burden linked to having children.
Fertilitetskvotient, 1950­1993 i Den Europæiske Unions medlemsstater
Short-term fertility indicators, 1950-93, in the EU Member States
Generationsfertilitet for kvindegenerationerne 1915­1959 i Den Europæiske Unions medlemsstater
Final descent of female generations in the EU Member States 1915-59
Ligestilling mellem mænd og kvinder mende, at mænd bruger meget kortere tid på arbejde i hjemmet end kvinder, og udviklingen går langsomt.
Equality between men and women is far from the time spent on it by women and the progress which has been made does not add up to much.
Man­ge insisterer derfor med god grund på nødvendigheden af en reel justering og en mere ligelig fordeling af opgaver­ne, herunder opdragelse.
Many people rightly stress the need for a genuine adjustment, i.e. a more equal distribution of tasks, including education.
Derfor vil bestræbelserne på at forene familieliv med arbejdsliv i fremtiden berøre mændene lige så meget, som de i dag berører kvinderne.
In this sense, endeavours to reconcile family life and work will in the future affect men just as much as they affect women at present.
I dagligdagen bør det forhold, at familien stiftes på grundlag af en pagt, indebære, at opgaverne skal fordeles ligeligt.
On a day-to-day basis, an equal distribution of tasks is a necessary consequence of basing the family on a pact.
Men selv om der i princippet er ligestilling mellem mænd og kvinder, ligger den faktiske adfærd langt fra dette ideal.
If equality between men and women has been acquired in principle, actual practices are far from this ideal, as functions remain specialized and women bear a much heavier burden of domestic work than men, even when the wife has a full-time job.
Der skelnes stadig mellem mænds og kvinders funktioner, og kvinderne trækker stadig langt det største læs i hjemmene, også selv om hun har fuld­tidsjob ved siden af. Tidsundersøgelser viser samstem­
Time-budget surveys agree on this point: the time that men devote to domestic work
Børn født uden for ægteskab misser, udbredelse af det førægteskabelige samliv og endelig bøm født uden for ægteskab.
Births outside marriage together before marriage and finally births outside marriage.
Også her konstate­rer man, at Danmark, og i realiteten hele Skandinavien, har de højeste tal, mens de sydlige unionslande, bortset fra Portugal, holder sig tilbage.
In this case as well, it can be seen that Denmark and in practice all the Scandinavian countries have the highest indices, while the south of Europe, apart from Portugal, has lower indices.
Parforholdene i dag bygger alene på beslutningen om at danne et parforhold.
Nowadays the union exists solely by the decision of the union.
Parret begynder med en følel­sesmæssig og seksuel solidaritet uden at bo sammen. Derefter bor de mere eller mindre fast sammen, hvorefter de flytter varigt sammen og erklærer sig som par. Det sker endog stadig oftere, at man allerede før, man træffer afgørelse om et eventuelt ægteskab, beslutter at få et barn.
Couples therefore gain emotional and sexual so lidarity in stages: the partners do not live together, then they live together on a more or less regular basis and finally they move into a permanent and declared home; in an increasing number of cases the decision to have a child is taken before marriage is on the cards.
Således indgår børn født uden for ægteskab i visse medlemsstater med en sådan vægt i statistikkerne, at fænomenet ikke længere har karakter af en undtagelse.
In some countries, births outside marriage, very often premarital, have reached statistical values that make them com pletely unexceptional.
Det skal for det første bemærkes, at stigningen i antallet af børn født uden for ægteskab især er sket inden for det seneste årti.
The only thing that these children born outside marriage have in common with 1950s' children is the marital status of their parents.
Ændringerne er sket nogenlunde i følgende rækkefølge: nedgang i fertiliteten, stigende antal skils­
In those days, 40 years ago, such children were born to mothers abandoned by the father who became mothers in an atmosphere of social stigma.
Disse bøm født uden for ægteskab har intet til fælles med dem, der blev født i 50'erne, ud over deres forældres ægteskabelige stilling.
Nowadays, in most cases, children are born to an established couple who intend to get married at some point in the future.
Så sent som for 40 år siden var der tale om børn af en moder, der var forladt af faderen, og som fødte sit barn i en atmosfære af fordømmelse.
Society willingly assumes that their parents will put their house in order in the near future.
I dag er barnets forældre et solidarisk par, der påtænker at gifte sig på kortere eller længere sigt.
As can be seen, the main increase in births outside marriage has taken place over the last 10 years.
Samfundet accepterer gladeligt formodningen om en nært forestående regulari­sering af forholdet.
The changes consequently followed one another in a more or less regular order: first of all a falling birth rate and growing numbers of divorces; then the spread of living
Antal levendefødte børn uden for ægteskab pr. 100 levendefødte, mellem 1960 og 1992
Live births outside marriage per 100 live births between 1960 and 1992 (%)
Fremtidsudsigter
Member States.
Man kan vanskeligt bestride, at Unionens medlemsstater i fremtiden vil stå over for en række ens problemer.
There is little doubt that Union Member States will have to tackle a number of similar problems in the near future.
Alle er enige om, at det i stadig højere grad bliver de samme moder, de samme forbrugsvarer og de samme fílm, der cirkulerer i landene.
Europeans are increasingly following the same fashions, buying the same consumer products and watching the same films.
Men har dette »fællesmarked« medført, eller vil det medføre, at livsstilen og fami­liemønstrene bliver de samme i hele Unionen?
Has this 'common market' bred or is it about to breed similar lifestyles and similar family practices?
Det Europæiske Overvågningscenter for De Nationale Familiepolitikker holder os nøje underrettet om tendens­erne og udviklingen i unionslandenes familiepolitikker.
The European Observatory on national family policies provides very detailed information on trends and developments in family policy in the Union Member States.
Eurostat udarbejder befolkningsstatistikker.
Eurostat collects demographic data.
Alle disse instrumenter viser, at Den Europæiske Union er præget af mangfoldighed.
Eurobarometer surveys make it possible to compare opinions in Union
Kapitel 3 — Opbrud i familiestrukturerne
Chapter 3 — Less consistent family structures of Europe did not exist: consensual unions and births outside marriage were relatively exceptional everywhere.
Følger man derimod Den Europæiske Unions udvikling ti år ad gangen, kommer man til et helt andet resultat.
Premarital cohabitation is the norm in the Scandinavian countries and births outside marriage account for close on 50% of all births.
En voldsom bevægelse er begyndt i Norden og har undergravet ægteskabsinstitutionerne, som i princippet har mistet deres værdi og traditionelle betydning.
Following the developments that have taken place in the European Union over each 10-year period provides a very different interpretation.
Men det er først og fremmest fertiliteten og vielsestallet, der er blevet påvirket i nedadgående retning, hvorefter antallet af pa pirløse parforhold og børn født uden for ægteskab er presset op.
A massive movement started in the north, eating away at the institutions of marriage, rendering them useless in principle or emptying them of their traditional meaning, causing a reduction in the fertility and marriage rates and then a proliferation of couples living together but not married.
Men i de sydlige medlemsstater er det sjældent og ganske usædvanligt, at par bor sammen og får børn uden at være gift.
In the Mediterranean Member States, however, cohabitation and births outside marriage are rare or exceptional.
Fra dette synspunkt, og det er ikke uvæsentligt, står vi over for to modeller.
From this point of view, and this is fundamental, there are two Europés.
I øvrigt kan man på grundlag af kriteriet om ægteskabets frivillige karakter tegne en anden, mindre klar, grænse. Denne gang mellem de skandinaviske lande, hvor papirløse parforhold er normen, og de mellemliggende lande, hvor sådanne forhold accepteres og forekommer i større eller mindre grad.
From the point of view of the optional nature of marriage, it would be possible to draw a differ ent, and less clear-cut, boundary: in this case between the Scandinavian countries where cohabitation is the norm and intermediate countries where it is acceptable and relatively frequent.
Ser man således på det, fremstår Den Europæiske Union med de skandinaviske lande ikke som en uordentlig mosaik, men snarere som en kurve, der stiger, jo nærmere man kom mer de sydlige lande, hvor ægteskabsinstitutionen tillægges størst betydning.
From this point of view, the European Union, with the Scandinavian countries, is not therefore a jumbled mosaic, but rather a curve along which the institution of marriage increases in importance from north to south.
Denne udvikling er således på en måde forløbet i to tempi, eller tre, om man vil, under hensyntagen til den tidsmæssige forskydning mellem udbredelsen af de pa pirløse parforhold og af børn født uden for ægteskab.
There appear to be two, or even three, stages in this development bearing in mind the time-lag between the spread of consensual cohabitation and that of births out side marriage.
Med andre ord én stor bevægelse, som dog endnu kun har strejfet det sydlige lande på grund af de store tidsmæssige forskelle mellem Nord og Syd.
A single large-scale movement, but with major time-lags from north to south, which means that the basic change has still only skimmed the surface of the south.
Således kan man uden at blive modsagt påvise, at den største forskel i dag blot er en lille brik i en udvikling, der vil ende med at blive sammenfaldende.
It could therefore be argued, without fear of contradiction, that current differences are no more than a moment in a history which will ultimately converge.
For så vidt angår de øvrige befolkningsmæssige særtræk, er billedet mindre klart.
The importance of economic data, alongside social and cultural factors, needs to be stressed by way of conclusion to this analysis.
Tyskland ligger tæt på de sydlige medlemsstater med hensyn til fertilitet. Med hensyn til tidspunkt for det første ægteskab ligger England ikke langt fra Grækenland.
Successful families depend on faith, in the broad sense, but also on resources and the country's economic system.
Et andet paradoks er Portugal, som synes at være forblevet det mest religiøse af de sydlige medlemsstater, men hvor antallet af børn født uden for ægteskab er forholds vis højt (16%).
Standards of living, labour organization, social legislation, living conditions and laws on inheritance are all factors which have an impact on daily relationships and family models.
Og Spanien, hvor ægteskab fortsat er normen, men som er det af unionslandene, der er mest gunstigt stemt for »en fuldstændig seksuel frihed« [undersøgelsen »Værdier«, 1990].
A potential rapprochement of Union Member States in the area of demographic behaviour depends on the convergence of all these factors.
Kort sagt er der klare forskelle med hensyn til papirløst samliv, bøm født uden for ægteskab og skilsmisserate.
Similar lifestyles can be achieved only by reducing differences between standards of living.
Endelig må man fremhæve betydningen af de økonomiske faktorer ved siden af de sociale og kulturelle.
The picture is much less intelligible for the other demo graphic characteristics.
Det er rigtigt, at man indretter sit familieliv stort set efter sin overbevisning, men man tager også hensyn til sine res sourcer og landets økonomiske system.
The fertility rate in Germany is close to the rate in the Mediterranean countries.
Disse to dimensioner er i øvrigt ikke virkelig uafhængige af hinanden, og man kan under ingen omstændigheder nøjes med at nævne det første.
Marriage in Britain, from the point of view of its timetable at least, is not very far removed from marriage in Greece.
Levestandard, arbejdstilrettelæggelse, sociallovgivning, boligforhold og arvelove er alt sammen noget, der præger de daglige relationer og familiemønstre. Det er også disse faktorer, der skal konvergere, før man eventuelt opnår konvergens mellem den demografiske udvikling i Unionens medlemsstater.
The situation of the Scandinavian countries which are both the most emancipated and the most fertile is paradoxical.
Og en sådan tilnærmelse af livsstilene i de forskellige lande kan kun opnås gennem en nedbringelse af forskellene med hensyn til levestandard.
Spain, where marriage remains the norm, but where, among all the European countries, people are most in favour of 'total sexual freedom' ('Values' survey, 1990), is also paradoxical.
Selv inden for hver enkelt medlemsstat er adfærd og holdninger forskellige, afhængig af de økonomiske for hold.
There is a clear picture of differences in cohabitation, births outside marriage and divorce rates.
Man kan ikke udskille den familiemæssige udvikling i Den Europæiske Union fra den mere generelle udvikling i samfundssolidariteten.
Practices and opinions in other areas are more confused.
En mere ensartet udvikling er ikke noget, der giver sig selv.
This is the current situation.
Den afhænger også af aktørernes valg.
Have recent changes entailed greater coherence or have they intensified previous disparities? parities?
For 30 år siden havde de tolv lande, der i dag udgør Unionen, langt fra en homogen struktur, men den nuværende kløft mellem Middelhavslandene og re sten af Unionen eksisterede ikke.
While the present Europe of Twelve was far from comparable 30 years ago, the current divide between the Mediterranean countries and the remainder
I alle lande var pa pirløst samliv og børn født uden for ægteskab noget exceptionelt.
Economic constraints stratify conduct and opinions within each country. This also has to be true of countries.
På de områder, hvor der i går var tale om nuanceforskelle, er der i dag en skærende kontrast.
It is impossible to dissociate the development of families in the European Union from the more general develop ment of social solidarity.
Ud viklingen er således gået i retning af stærk differentiering. ring.
In other words, these convergences are not necessarily written in tablets of stone, but also depend on the volition of those involved.
I de seneste årtier har familiebegrebet udviklet sig fra at dække et for holdsvis kort, men i almindelighed enkelt, forløb til at dække længere og ret sammensatte forløb.
Over the last 20 to 30 years, relatively short, but generally simple, family histories have been replaced by histories that are longer, but much more fragmented.
Familiens historie er blevet indviklet med pa pirløse parforhold og børn født uden for ægteskab, separation, skilsmisse, genopbygning af nye husstande osv. som noget almindeligt, i hvert fald i den nordlige del af Unionen.
Family histories have become complex: cohabitation and births outside marriage, separation and divorce and reconstituted households have become everyday events, at least in the northernmost part of the Union.
Dette skyldes, at selve grund laget for familien har forandret sig.
The very basis of the family has changed.
Familien, der tidligere var en institution og en forudsætning for social integration, er blevet en pagt mellem to individer, der søger at realisere sig selv.
The family, in the past an institution and means of social integration, has become a pact between two individuals looking for personal fulfilment.
Den manglende stabilitet i visse familier og den økonomiske usikkerhed kan få én til at frygte, at de unge vil føle sig udstødt af samfundet.
The instability of some families, combined with economic problems, may make young people feel rejected by society.
Det tidspunkt, hvor de kan flytte hjemmefra, rykkes stadig længere ud i fremtiden, de mangler faste holdepunkter, og deres forældres økonomi bliver stadig dårligere.
They become independent increasingly late in life, their fixed reference points are becoming blurred and their parents are in increasingly frail economic situations.
Mange unge føler sig på forhånd udstødt, og det er et væsentligt problem, som hele Unionen skal søge at løse.
Many young people feel excluded in advance and this is a major problem that the Union as a whole will have to tackle.
Disse ændringer i familiens rolle er faldet sammen med vigtige milepæle i vort århundrede: kvindernes frigørelse, deres indtog på arbejdsmarkedet og muligheden for at kontrollere fertiliteten.
These changes in the role of the family have gone together with the major events of our century: women's emancipation, the massive entry of women into the labour-market and control over fertility.
Dette har ført til radikale og varige ændringer i den økonomiske og samfundsmæssige organisation, men også i forholdene mellem generationerne og kønnene. ne.
These have entailed radical and permanent changes in economic and social organization and in the relationships between generations and between the sexes.
Trods disse ændringer udgør familien det mest betydningsfulde sociale netværk og bidrager væsentligt til den sociale ligevægt.
Despite these changes, the family is the main network of individual re lationships and solidarity. It plays an important part in social equilibrium.
Nu, hvor res sourcerne bliver færre, og statens indblanding i familiens dispositioner ikke er en selvfølgelighed, er tiden inde til at overveje, hvorledes man vil besvare følgende spørgsmål: Hvilken rolle vil Den Europæiske Union tildele familien og børnene med henblik på at tilgodese de sociale netværk og den sociale samhørighed?
In a period of dwindling resources and doubts about State intervention in the family arena, the time has come to think about an answer to the following question: what place should the European Union give to the family and children in the light of the key issue of social ties and social cohesion?
Ind- og udvandringer
Migration
For at gøre billedet af befolkningsudviklingen i Unionen komplet må man gøre rede for migrationsstrømmene, som har stor betydning, da de indgår med stadig større vægt i befolkningstilvæksten og udgør en af hovedparametrene i befolkningsfremskrivningerne.
A complete demographic portrait of the Union has to include migration flows. This is an important factor, as it is increasingly significant as a component of population growth and is one of the essential parameters in demographic projections.