natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Under indtryk af de mange attentater, som poli tibetjente har været offer for i Nordirland gennem årene, anså politidirektøren for Royal Ulster Constabulary (i det følgende benævnt »RUC«) det ikke for muligt at opretholde denne ordning.
Because of the high number of police of­ficers assassinated in Northern Ireland over a number of years, the Chief Constable of the Royal Ulster Constabulary ('RUC') considered that he could not maintain that practice.
Han bestemte, at inden for RUC og dettes reservekorps skulle mænd medføre skydevåben under udførelsen af deres nor male opgaver, hvorimod kvinder ikke ville blive udstyret med våben og heller ikke ville modtage oplæring i betjening og brug af skydevåben.
He decided that, in the RUC and the RUC Reserve, men should carry firearms in the regular course of their duties but that women would not be equipped with them and would not re­ceive training in the handling and use of firearms.
På denne baggrund fandt politidirektøren i 1980, at RUC rådede over et antal kvindelige ansatte, der var tilstrækkeligt til at ud føre de opgaver, der normalt varetoges af kvindelige betjente.
In those circumstances, the Chief Constable decided in 1980 that the number of women in the RUC was sufficient for the particular tasks generally assigned to women officers.
Idet politiets almindelige arbejdsopgaver hyp pigt indebar tjeneste, hvorunder det var nødvendigt at bære våben, indtog politidirektøren det standpunkt, at sådanne opgaver ikke længere skulle varetages af kvinder, og han besluttede, at der ikke længere skulle tilbydes kontrakter — eller forlængelse af kontrakter — til kvinder i reservekorpsets gruppe af heltidsansat te, medmindre de pågældende skulle udføre ar
He took the view that general po­lice duties, frequently involving operations requiring the carrying of firearms, should no longer be as­signed to women and decided not to offer or renew any more contracts for women in the RUC fulltime Reserve, except where they had to perform duties as­signed only to women officers.
1 ) Skal Rådets direktiv 76/207 fortolkes således, at en medlemsstat under de i sagen foreliggende omstændigheder fra direktivets anvendelsesområ de kan undtage tilfælde af forskelsbehandling på grundlag af køn, for så vidt angår adgang til beskæftigelse, såfremt det er begrundet i hen synet til statens sikkerhed eller sker for at oprethol de den offentlige ro og orden?
(2) On the proper construction of the Directive and in the circumstances of this case, is fulltime employment as an armed member of a police re­serve force, or training in the handling and use of firearms for such employment, capable of con­stituting one of those occupational activities
EF-Domstolens afgørelser
Case-law of the European Court of Justice which would otherwise be imposed on them or on employers within their jurisdiction by the Directive?
2) Skal direktivet fortolkes således, at et ansættel sesforhold, i henhold til hvilket en person under de i sagen foreliggende omstændigheder er hel tidsansat med ret til at bære våben i et reserve politikorps, respektive modtager oplæring i betje ningen og brugen af skydevåben med henblik a) Skal EØF-traktatens artikel 224 fortolkes så ledes, at medlemsstaterne i tilfælde af alvor lige indre uroligheder, der forstyrrer den offent lige orden, kan gøre undtagelse fra enhver forpligtelse, der i henhold til direktivet ellers vil le påhvile enten dem eller de arbejdsgivere, som befinder sig inden for deres højhedsområde?
(b) If so, is it open to an individual to rely upon the fact that a Member State did not con sult with other Member States for the purpose of preventing the first Member State from relying on Article 224 of the EEC Treaty?
b) Kan en privat i bekræftende fald støtte ret på den omstændighed, at en medlemsstat ikke har rådført sig med andre medlemsstater for at opnå, at den pågældende medlemsstat und lader at bringe EØF-traktatens artikel 224 i an vendelse?
(3) What are the principles and criteria by which Member States should determine whether 'the sex of a worker constitutes a determining factor' within the meaning of Article 2(2) in relation to (a) 'the occupational activities' of an armed member of such a force and (b) 'the training leading thereto', whether by reason of their nature or by reason of the context in which they are carried out?
3) Hvilke principper og kriterier skal medlemssta terne lægge til grund ved afgørelsen af, om »udøverens køn er afgørende«, jf. artikel 2, stk. 2, for a) den »erhvervsudøvelse«, der foretages af
(4) Is a policy applied by a chief constable of police, charged with a statutory responsibility for the direction and control of a police force, that women members of that force should not carry firearms capable, in the circumstances of this case, of constituting a 'provision concerning the pro tection of women', within the meaning of Article 2(3), oran 'administrative provision' inspired by 'concern for protection' within the meaning of Article 3(2)(c) of the Directive?
3) EFD'sdom en bevæbnet ansat i et sådant korps, respektive for b) »de dertil førende uddannelser«, det være sig på grund af deres art eller de forhold, under hvilke de udføres?
(5) If the answer to question 4 is affirmative, what are the principles and criteria by which Member States should determine whether the 'concern for protection' is 'well founded', within the mean ing of Article 3(2)(c)?
4) Dersom en politidirektør, der i henhold til loven har ansvaret for ledelsen af et politikorps samt fører tilsyn med dette, følger den politik, at kvinde lige ansatte i det pågældende korps ikke må bære skydevåben, kan dette forhold da under de i sagsfremstillingen anførte omstændigheder an ses som en »bestemmelse vedrørende beskyttelse af kvinder«, jf. artikel 2, stk. 3, eller en »admini strativt... [fastsat) bestemmelse« begrundet i bes kyttelseshensyn«, jf. direktivets artikel 3, stk. 2, litra c)?
(6) Is the applicant entitled to rely upon the princi ple of equal treatment contained in the relevant provisions of the Directive before the national courts and tribunals of Member States in the circumstances of the present case?
Domstolen undersøgte indledningsvis, om artikel 53, stk. 2, i Sex Discrimination Order var forenelig med artikel 6 i direktiv 76/207 (del af spørgsmål 6).
The Court started its reasoning by examining whether Article 53(2) of the Sex Discrimination Order was compatible with Article 6 of Directive 76/207 (part of question 6).
Dom stolen erindrede om, at medlemsstaterne i henhold til direktivets artikel 6 i deres nationale retsorden skulle indføre de nødvendige bestemmelser for, at enhver, der mente sig krænket som følge af en forskelsbe handling, kunne gøre sine rettigheder gældende for retslige instanser.
The Court recalled that Article 6 of the Directive required Member States to introduce into their internal legal systems such measures as were needed to enable all victims of discrimination to pursue their claims by judicial process.
Denne artikel var udtryk for et al mindeligt retsprincip, der lå til grund for medlemssta ternes fælles forfatningstraditioner.
This article reflected a general principal of law which under lined the constitutional traditions common to the Member States and which was also present in Articles 6 and 13 of the European Convention for the Pro tection of Human Rights and Fundamental Free doms.
Princippet hav de endvidere fundet udtryk i artiklerne 6 og 13 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneske rettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder.
By virtue of Article 6 of the Directive, interpreted in the light of the general principle stated above, all persons had the right to obtain an effective remedy in a competent court against measures which they considered to be contrary to the principle of equal treatment for men and women laid down in the Dir ective.
I medfør af direktivets artikel 6 som fortolket i lyset af den anførte almindelige grundsætning havde enhver person adgang til at indbringe et søgsmål for en kompetent ret med henblik på en effektiv prøvelse af retsakter, som ansås for stridende mod det i direkti vet fastsatte princip om ligebehandling af mænd og kvinder.
Moreover, said the Court, it was for the Member States to ensure effective judicial control as regards compliance with the applicable provisions of Community law and of national legislation intended to give effect to the rights for which the Directive pro vided.
Endvidere påhvilede det medlemsstaterne at sikre, at der kunne udøves en effektiv domstolskon trol med overholdelsen af de relevante fællesskabs bestemmelser og af den nationale lovgivning, hvis for mål var at gennemføre de rettigheder, som direktivet hjemlede. Domstolen konkluderede, at en
The Court concluded that a provision such as Article 53(2), which deprived an individual of the pos sibility of asserting by judicial process the rights con ferred by the Directive, was contrary to the principle of effective judicial control laid down in Article 6 of the Directive.
6) Kan sagsøgeren under den foreliggende sags omstændigheder ved medlemsstaternes natio nale domstole støtte ret på princippet om ligebe handling som fastslået i de pågældende direk tivbestemmelser?
(a) Does Article 224 of the EEC Treaty, on its proper construction, permit Member States when confronted with serious internal disturbances affecting the maintenance of law and order to derogate from any obligations
I betragtning af det anførte tilkom det den nationale domstole at afgøre, om de hen syn, som politidirektøren havde lagt til grund, kunne anerkendes som tilstrækkelig hjemmel for den kon krete foranstaltning, der var truffet vedrørende fru Johnston.
Handbook on equal treatment for men and women in the European Community justified the specific measure taken in Mrs Johnston's case.
Den nationale domstol skulle endvidere påse, at proportionalitetsprincippet overholdtes, samt tage stilling til, hvorvidt man som alternativ til afsla get på at forlænge fru Johnstons kontrakt kunne have gennemført en ordning, hvorefter kvinder anvend tes i forbindelse med opgaver, som uden at bringe de forfulgte mål i fare kunne udføres uden skydevåben.
It was also for the national court to ensure that the principle of proportionality was observed and to determine whether the refusal to renew Mrs Johnston's contract could not be avoided by allocat ing to women duties which, without jeopardizing the aims pursued, could be performed without firearms.
I sin besvarelse af spørgsmål 1 bemærkede Domsto len, at undtagelsesbestemmelser med henblik på situationer, hvorunder den offentlige orden var truet, alene fandtes i traktatens artikler 36, 48, 56, 223 og 224, der angik usædvanlige, klart afgrænsede tilfælde.
gations applicable in situations which could involve public safety were Articles 36, 48, 56, 223, and 224 which dealt with exceptional and clearly defined cases.
De nævnte bestemmelser kunne på grund af deres snævert afgrænsede indhold ikke fortolkes ud vidende, og de gav heller ikke hjemmel for at antage, at der efter traktaten gjaldt et almindeligt forbehold for samtlige foranstaltninger, der træffes af hensyn til den offentlige orden.
Because of their limited character those articles did not lend themselves to a wide interpretation and it was not possible to infer from them that there was inherent in the Treaty a general proviso cover ing all measures taken for reasons of public safety.
De omstændigheder, der for anledigede den kompetente myndighed til at handle under påberåbelse af hensynet til beskyttelsen af den offentlige orden, skulle således om fornødent i første række prøves i lyset af de særlige bestemmel ser i direktivet.
The fact which induced the competent authority to in voke the need to protect public safety should, there fore, if necessary be taken into consideration, in the first place, in the context of the application of the spe cific provisions of the Directive.
Industrial Tribunal anmodede ved det fjerde og fem te spørgsmål Domstolen om at fortolke begreberne »beskyttelse af kvinder«, jf. direktivets artikel 2, stk. 3, samt »beskyttelseshensyn«, jf. artikel 3, stk. 2, litra c).
In its fourth and fifth questions, the industrial tri bunal asked the Court for an interpretation of the expressions 'protection of women' in Article 2(3) of the Directive and 'concern for protection' in Article 3(2)(c).
Domstolen bemærkede, at lige så vel som direkti vets artikel 2, stk. 2, skulle artikel 2, stk. 3, der også fastlagde rækkevidden af artikel 3, stk. 2, litra c), fortolkes snævert.
The Court observed that like Article 2(2) of the Directive, Article 2(3), which also determined the scope of Article 3(2)(c), should be interpreted strict ly.
Det fremgik af den udtrykkelige hen visning til svangerskab og moderskab, at formålet med direktivet var af beskytte kvindens fysiske tilstand og det særlige forhold mellem moderen og barnet.
It was clear from the express reference to pregnancy and maternity that the Directive was intended to protect a woman's biological condition and the special relationship which existed between a woman and her child.
Den omhandlede bestemmelse gav herefter ikke hjem mel for at udelukke kvinder fra en beskæftigelse un der henvisning til, at der efter den almindelige opfat telse skulle gives kvinder en videre beskyttelse end mænd mod de risici, som berørte mænd og kvinder på samme måde, og som ikke havde sammenhæng med de særlige beskyttelsesbehov for kvinder, såsom de udtrykkeligt nævnte behov.
That provision did not therefore allow wo men to be excluded from a certain type of employ ment on the grounds that public opinion demanded that women be given greater protection than men against risks which affected men and women in the same way and which were distinct from women's specific needs of protection, such as those expressly mentioned.
Domstolen bemærkede, at såfremt kvinder af hensyn til den of fentlige orden generelt udelukkedes fra en sådan beskæftigelse under henvisning til en almindelig risiko, der ikke var særlig forkvinder, var dette ikke et
In relation to question 6, the Court observed that the derogation from the principle of equal treatment which was allowed by Article 2(2) constituted only an option for the Member States.
Det andet og det tredje spørgsmål vedrørte fortolk ningen af den undtagelse fra ligebehandlingsprincip pet, der hjemledes i direktivets artikel 2, stk. 2.
The second and third questions concerned with the interpretation of the derogation, provided for in Article 2(2) of the Directive, from the principle of equal treatment.
Domstolen påpegede, at da direktivets artikel 2, stk. 2, var en undtagelse fra en subjektiv rettighed, skulle bestemmelsen fortolkes indskrænkende. Det måtte dog erkendes, at de vilkår, hvorunder de ansatte ved et væbnet politikorps gjorde tjeneste, blev bestemt af de omstændigheder, hvorunder beskæftigelsen udførtes.
Article 2(2) of the Directive, said the Court, being a derogation from an individual right, should be interpreted strictly.
Det fandtes i så henseende ikke at kunne af vises, at en ordning, hvorefter kvindelige politibetjente bar skydevåben i en situation med alvorlige indre uroligheder, kunne forøge risikoen for overfald på disse kvinder og følgelig være i strid med hensynet til den offentlige orden.
In this regard, the possibility could not be excluded that in a situation characterized by serious internal dis turbances the carrying of firearms by policewomen could create additional risks of their being assassin ated and could therefore be contrary to the require ments of public safety.
Under disse omstændigheder kunne de forhold, hvorunder visse former for politivirk somhed udførtes, være af en sådan art, at udøve rens køn herved var afgørende. Hvis dette var tilfældet, kunne en medlemsstat bestemme, at alene mænd kunne udføre en sådan virksomhed og deltage i den herved fornødne efteruddannelse. I så fald skulle medlemsstaterne som foreskrevet i direktivets artikel
In such circumstances, the context of certain policing activities could be such that the sex of police officers constituted a determining factor for carrying them out.
Efter Domstolens opfattelse var det henset til besva relsen af de øvrige spørgsmål ufornødent at besvare det syvende spørgsmål.
In the opinion of the Court, the seventh question had no purpose, in view of the answers to the other questions.
I besvarelse af de forelagte spørgsmål statuerede Domstolen:
In reply to the questions submitted to it, the Court ruled that:
Princippet om en effektiv domstolsprøvelse, som fastslået ved artikel 6 i Rådets direktiv 761207 af 9. februar 1976, er til hinder for, aten af en offentlig myndighed udstedt erklæring om, at de betingelser, hvorunder princippet om li gebehandling af mænd og kvinder viger for hensynet til beskyttelsen af den offentlige orden, er opfyldt, tillægges endelig beviskraft, hvorved den unddrages enhver domstolsprøvelse.
The principle of effective judicial control laid down in Article 6 of Council Directive No 76/207 of 9 February 1976 does not allow a certi ficate issued by a national authority stating that the conditions for derogating from the principle of equal treatment for men and women for the purposes of protecting public safety are satisfied to be treated as conclusive evidence so as to ex clude the exercise of any power of review by the courts.
Bestem melsen i artikel 6, hvorefter enhver person, der mener sig krænket som følge af en forskelsbe handling mellem mænd og kvinder, skal have en reel rettergangsmulighed, kan påberåbes af priva te over for en medlemsstat, hvis nationale lov givning ikke fuldt ud gennemfører denne bestem melse.
The provision contained in Article 6 to the effect that all persons who consider them selves wronged by discrimination between men and women must have an effective judicial remedy may be relied upon by individuals as against a Member State which has not ensured that it is fully implemented in its internal legal order.
Domstolen nævnte nu sine domme i sag 14/83 — von Colson og sag 79/83 — Harz, ifølge hvilke den pligt for medlemsstaterne, der følger af et direktiv, til at virkeliggøre dets mål, og pligten i medfør af traktatens artikel 5 til at træffe alle almindelige eller særlige foranstaltninger til at sikre opfyldelsen af denne pligt, påhvilede alle myndighe derne i medlemsstaterne, herunder også domstole ne inden for deres kompetence.
stated that the Member States' obligation under a Directive to achieve the result envisaged by that Dir ective and their duty under Article 5 of the Treaty to take all appropriate measures, whether general or particular, to ensure the fulfilment of that obligation, was binding on all the authorities of Member States including, for matters within their jurisdiction, the courts.
Det tilkom således In dustrial Tribunal at fortolke bestemmelserne i Sex Discrimination Order, navnlig dennes artikel 53, i lyset af direktivets bestemmelser for herved at sikre, at di rektivet opnåede sin fulde virkning. Domstolen påpe gede endvidere, at med henblik på det tilfælde, at der skulle opstå spørgsmål om, hvorvidt en privat med støtte i direktivet kunne anfægte en undtagelse i henhold til national lovgivning, skulle der henvises til Domstolens faste praksis, særlig sag 152/84 — Marshall.
It was therefore for the industrial tribunal to interpret the provisions of the Sex Discrimination Order, and in particular Article 53 thereof, in the light of the provisions of the Directive in order to give it its full effect.
Domstolen fastslog her, at en række bestem melser i direktiv 76/207 efter deres indhold var ubetingede og tilstrækkelig præcise, og at private kunne påberåbe sig dem over for en medlemsstat, når den ikke havde gennemført direktivet korrekt.
In that case the Court held that certain provisions of Directive 76/207 were, as far as their subjectmatter was concerned, unconditional and sufficiently pre cise and that they could be relied upon by individuals as against a Member State where it failed to imple ment it correctly.
Det samme gjaldt mutatis mutandis med hensyn til anvendelsen af princippet om ligebehandling i artikel 2, stk. 1, på vilkår for adgang til beskæftigelse og erhvervsud dannelse, jf. artikel 3, stk. 1, og artikel 4.
Mutatis mutandis, the same would apply as regards the application of the principle of equal treatment laid down in Article 2(1) to the condi tions governing access to jobs and access to voca tional training and advanced vocational training re ferred in Articles 3(1 ) and 4.
Domstolen fastslog endvidere i ovennævnte dom, at private kunne støtte ret på direktivet over for en statsinstitu tion, uden at det herved gjorde nogen forskel, om den optrådte som arbejdsgiver eller som offentlig myn
Furthermore, the Court also held in the aforesaid judgment that individuals could rely on the Directive as against an organ of the State whether it acted qua employer or qua public authority.
I de tilfælde, hvor forskelsbehandling på grund lag af køn angiveligt udøves for at beskytte den offentlige orden, skal prøvelsen ske i forhold til de undtagelser fra princippet om ligebehandling mellem mænd og kvinder, der er hjemlet i direktiv 76/207.
The differences in treatment of men and women that Article 2(3) of Directive No 76/207 allows out of a concern to protect women do not include risks and danger, such as those to which
Håndbog om ligebehandling af mænd og kvinder i Det Europæiske Fællesskab
Handbook on equal treatment for men and women in the European Community any armed police officer is exposed in the per formance of his duties in a given situation, that do not specifically affect women as such.
Private kan kræve, at en statslig myndighed, der har til opgave at opretholde den offentlige orden, som arbejdsgiver efterlever princippet om li gebehandling af mænd og kvinder som hjemlet ved artikel 2, stk. 1, i direktiv 76/207, forså vidt angår adgang til beskæftigelse og uddannelse samt faglig efteruddannelse, jf. artikel 3, stk. 1, og artikel 4, hvorfor en undtagelse fra dette princip efter national lovgivning bliver uden virkning, for så vidt den går videre end de undtagelser, der gælder i henhold til artikel 2, stk. 2.
Individuals may claim the application, as against a State authority charged with the maintenance of public order and safety acting in its capacity as employer, of the principle of equal treatment for men and women laid down in Article 2(1 ) of Directive No 76/207 to the matters referred to in Articles 3(1 ) and 4 concerning the conditions for access to posts and to vocational training and advanced vocational training in order to have a derogation from that principle contained in na tional legislation set aside in so far as it exceeds the limits of the exceptions permitted by Article 2(2).
Der er et par bemærkninger til denne sag.
A few remarks will be made with regard to the case in question.
For det første skal det bemærkes, at det følger af det anførte, at artikel 2, stk. 3, i direktiv 76/207, som foreskriver beskyttelse af kvinder, navnlig med hensyn til svangerskab og moderskab, ikke kan påberåbes for at retfærdiggøre forskelsbehandling overfor kvinder, så fremt såvel kvinder som mænd i en given situation er stillet ens med hensyn til farer og risici.
First, it should be noted that it follows from the above that Article 2(3) of Directive 76/207, which provides for the protection of women, particularly as regards pregnancy and maternity, cannot be invoked to justify discriminatory treatment of women if, in a given situation, both women and men are equally placed in danger and at risk.
Endvidere skal to forhold fremhæves med hensyn til artikel 2, stk. 2, i samme direktiv.
Furthermore, as far as Article 2(2) of the same Directive is concerned, two points deserve to be mentioned.
Sag 150/85
Case 150/85 JACQUELINE DRAKE ν CHIEF ADJUDICATION OFFICER.
Dato for dommen: 24. juni 1986.
Date of judgment: 24 June 1986.