natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ingen vidste, om man var på vej til en tredje verdenskrig, og på denne baggrund var det et amerikansk og britisk ønske, at Tyskland igen fik en hær — en tanke, der foruroligede andre europæiske lande og som iøvrigt afvistes af forbundskansler Adenauer.
Were we on the brink of a third world war? In the face of such a prospect, the Americans and British considered the possibility of Germany again having a national army, an idea which worried the other European countries and was, in any case, rejected by Chancellor Adenauer himself.
Som alternativ til en ny tysk hær foreslog Jean Monnet den franske konseilspræsident René Pieven, at man oprettede en fælles europæisk hær, som med hensyn til kommando, organisation, udstyr og finansiering fik en overnational fælles ledelse ener forbillede fra Kul- og Stålfællesskabet.
Rather than a German army, Jean Monnet suggested to René Pleven, France's President of the Council, the establishment of 'a European army with unified structures of command, organization, equipment and finance, and under the command of a single surpranational authority', in the same spirit and according to the same method applied to coal and steel.
En traktat om et sådant europæisk forsvarsfællesskab blev underskrevet i 1951 af de samme seks lande, som oprettede EKSF — Kul- og Stålfællesskabet.
The European Defence Community was the subject of a treaty signed in 1951 by the six ECSC countries.
Den blev ratificeret af de fem lande, men i 1954 afvist af den franske præsident — og den har ikke siden set dagens lys.
Although ratified by five of these countries, the treaty was, however, rejected by the French Parliament on 30 August 1954 and never saw the light of day.
Det var for Europa en alvorlig krise, og det varede ikke længe, før Jean Monnet drog konsekvensen.
This was a major crisis for Europe and one from which Jean Monnet soon drew the consequences.
Han gik af som formand for Kul- og Stålfællesskabets høje myndighed »for at havefuld handle- og talefrihed i forbindelse med de europæiske enhedsbestræbelser«.
He resigned from the High Authority of the ECSC 'to participate with complete freedom of word and action in the realization of European unity, which must be concrete and real' and immediately founded the 'Action Committee for the United States of Europe'.
Han dannede derefter »Aktionskomitéen for Europas Forenede Stater«.
Such was the character of Jean Monnet: making his own a maxim ofIbn Saud, he said: 'For me everything, even the obstacle, is a means.'
Jean Monnet gjorde en af Ibn Sauds tanker til sin egen filosofi: »Hindringer er som alt andet kun et middel«, men det hørte også til hans kvalifikationer, at han kunne vurdere mennesker og omgive sig med skarpt tænkende rådgivere, tålmodigt arbejde på at skaffe sig den bedste støtte og i alle lande finde personer, som havde folkets øre.
However, he was also able to assess men's worth, to surround himself with advisers ofkeen intelligence, patiently to seek out the most reliable support and to find the most influential personalities in each country.
Aktionskomitéen for Europas Forenede Stater rummede faglige og politiske kræfter fra de seks lande.
The Action Committee for the United States of Europe brought together political and trade-union forces in the six countries.
Han arbejdede nært sammen med myndigheder og ministre, der ville medvirke til at tømre Europa sammen.
Jean Monnet worked in close collaboration with senior civil servants and ministers eager to give a new impetus to the construction of a community.
Gennem mere end 20 år, stillede Aktionskomitéen for Europas Forenede Stater tanker og konkrete idéer til rådighed for politikerne, først og fremmest tanken om et Europæisk Atomenergi Fællesskab (EURATOM), og et Europæisk Erhvervsøkonomisk Fællesskab (EØF), som også blev kaldt Fællesmarkedet.
For more than 20 years, the Action Committee for Europe provided simple, concrete ideas to politicians. These ideas made possible the creation of the European Atomic Energy Community (Euratom) and the European Economic Community (the EEC, also called the 'Common Market').
Men det var ikke nok at fremlægge idéerne.
However, to put forward ideas was not enough.
For at få dem igennem, rejste Jean Monnet fra hovedstad til hovedstad for at overbevise regeringer, politiske partier, fagforeninger og arbejdsgivere...
It was also necessary to go from capital to capital to convince government partners, political parties, trade unions, employers, etc.
Efterhånden, som Fællesskabet tog form, rejste nye problemer sig.
As the Community took shape, new problems arose.
Hver gang tog Aktionskomitéen problemerne op og leverede en grundig analyse.
On each occasion, the Action Committee submitted its analysis and became actively involved.
Det viste sig nødvendigt at udjævne mange misforståelser, før Fællesskabet kunne udvides og Storbritannien, Danmark og Irland blive medlemmer.
To enlarge the European Community and bring in the United Kingdom, it was necessary to smooth out many misunderstandings.
Jean Monnet tog påny pilgrimsstaven og gik — med held — ind i at forberede den tilslutning, som alle ønskede uden at nogen ville tage de første skridt.
Jean Monnet again took up his pilgrim's staff and worked, successfully, to prepare the way for an accession which everybody wanted without daring to make the first steps.
Allerede i 1973 sagde Jean Monnet, at »det, der mangler i det europæiske samarbejde er autoritet.
Already in 1973, Jean Monnet observed: 'I believe that what is singularly lacking in European affairs, is authority.
Vi har sørget for samråd og diskussion, men ikke for beslutninger«.
Discussion has been organized, but not decision-making.'
Følgelig foreslog han på højeste niveau oprettelse af en provisorisk europæisk regering.
He therefore proposed at the highest level the creation of a provisional European government.
Denne idé resulterede i december 1974 i oprettelse af Det Europæiske Råd, hvor stats- og regeringschefer fra Fællesskabets medlemslande mødes regelmæssigt.
From that idea emerged, in December 1974, the European Council — which regularly gathers together the Heads of State or Government of the Community member countries.
Det Europæiske Råd tildelte den 2. april Jean Monnet titlen som »æresborger i Europa«.
On 2 April 1976, the European Council conferred on Jean Monnet the title of 'Honorary citizen of Europe'.
Han havde på det tidspunkt trukket sig tilbage til Houjarray syd for
In retirement at Houjarray, south of Paris, he wrote his 'memoirs' and died on 16 March 1979.
□ Ret har forrang for styrke: »I vort nationale liv har vi gennemfart og accepteret principperne om frihed, lighed og demokrati fordi mennesker efter århundreders indbyrdes kamp har organiseret sig under konkrete institutionelle former: Valg, parlamenter, domstole, undervisningspligt, tale­ og ytringsfrihed.«
of fighting, man organized himself to give those principles concrete institutional forms: elections, parliaments, tribunals, general education, freedom of speech and ofinformation.'
»Indenfor de nationale grænser har mennesker forlængst udviklet civiliserede måder at behandle interessekonflikterpå.
'Within national boundaries, man has long found and developed civilized means for dealing with conflicts of interest: man has no longer to defend himself by force.
Mennesket har ikke mere brug for styrke for atforsvare sig selv.
Rules and institutions have established equality of status.
Regler og institutioner har skabt en ligestilling.
The poor and the weak have organized themselves to wield greater influence.
Defattige og de svage har organiseret sig for at øve større indflydelse, de stærke og de svage har erkendt, at de har fælles interesser.
The strong and the disadvantaged have recognized their common interest.
Den menneskelige natur er ikke ændret, men menneskers adfærd er ændret af fælles institutioner, som sikrer det minimum af goder, som er nødvendigt i ethvert samfund. «
It was not man's nature which changed, but rather his behaviour which was changed by common institutions ensuring at least a minimum of material well­being essential for all societies.'
□ Samle mennesker: »Jeg har indtryk af, at jeg altid på alle breddegrader og under alle omstændigheder harfulgt den samme linje og været optaget af det samme: at samle mennesker, udjævne deres indbyrdes problemer og få dem til at se deres fælles interesser.
D Uniting people: 'It seemed to me that I had always followed the same course in different circumstances, with a single preoccupation: to unite people, to solve the problems which divide them, to lead them to recognize their common interest.
Jeg har ikke altid haft denne hensigt, far jeg rent faktisk havde gjort det, og jeg har også først sentforetaget denne konstatering.
I did not have such an intention before doing it and I drew conclusions from it only after having done it for a long time.
Det er faktisk kun på opfordring af venner og journalister, som har bedt mig forklare min fremgangsmåde, at jeg måtte gøre op, at jeg altid harfølt mig tiltrukket af at samle mennesker om en fælles indsats.
It was only when I was invited by my friends, or by journalists, to explain the sense of my work that I became aware I had always been impelled towards union, towards collective action.
Jeg kan ikke give andenforklaring, end at jeg må være skabt sådan.«
I was not able to explain why, unless nature had made me that way.'
□ Overdragelse af suverænitet: »Metoden bestod i at overdrage de enkelte landes suveræne beføjelser til institutioner, der var fælles for de seks lande. De forhandlede med dette formål om en traktat.
□ Delegation of sovereignty: 'The method chosen consists of delegating to common institutions the sovereign power of each of these six nations.
Her ligger detfundamentale princip i forbindelse med etableringen af Europa: en heltfrivillig overførsel af beføjelser fra nationer, der indtil nu kun har været baseret på deres egen nationale suverænitet, men som nu overdrager en del af denne suverænitet til fælles institutioner, som udøver beføjelserne på medlemslandenes vegne og i deres navn.«
Here one can put one's finger on the fundamental principle behind the creation of Europe: the transfer of sovereign power, carried out in complete freedom, by nations whose existence has hitherto been based on their national sovereignty and who now delegate part ofthat sovereignty to common institutions which will exercise it on their behalf.
»Det er mig magtpåliggende at understrege dette ganske særligt, fordi jeg er overbevist om, at den pacifistiske og demokratiske form, som denne europæiske revolution har, fører til oprettelse af Europas Forenede Stater.«
I particularly emphasize this point, because the form of this democratic and peaceful revolution which Europe is now undergoing will lead, we are convinced, to the creation of the United States of Europe.
»De suveræne beføjelser, som er overdraget til de fælles institutioner, udøves gennem et samspil mellem institutioner, som er de første føderale organer i Europa.
'Each man's experience starts again at the beginning. Institutions alone become wiser: they accumulate collective experience and, out ofthat experience and that wisdom, men subject to the same rules see, not a change in their own nature, but a gradual transformation of their behaviour.'
De udøves i et afbalanceret system og under demokratisk kontrol med hver enkelt beslutning.«
(Amiel, Swiss writer and philos­opher, 1821­81, quoted by Jean Monnet.)
D Institutionernes styrke: »Intet kan ske uden at folkene vil det, og intet er holdbart uden institutioner«.
Π Equal rights: "The Treaty of Versailles itself was flawed: it was based on discrimination.
»Alle mennesker må gøre deres egne erfaringer.
From the day I got involved in public affairs, I understood that equality was absolutely essential in relations between peoples, just as in dealings between individuals.
Kun samfundets institutioner besidder en større visdom, fordi de akkumulerer den fælles erfaring og den kollektive visdom.
An unequal peace could do no good. I none the less hoped that the flaw could be remedied through good will, rather than by leaving all to chance.
Mennesker, der lever under fælles regler, ændrer ikke natur, men deres adfærd vil gradvis ændre sig«. (Jean Monnet citerede her den schweiziske forfatter og filosof Amiel, (1821­1881)).
I understood then that majority rule was the surest way to encourage unanimous agreement, because it led to decisions and such a prospect made the minority see sense.
»Fra den dag, jeg begyndte at interessere mig for offentlige anliggender, var jeg klar over, at ligeret mellemfolkeslag var lige så afgørende som mellem mennesker. Fred uden lighed kunne ikke føre til noget godt.
D The power of simple ideas: 'Affairs of State have no need of secret machinery, of the multitudinous emissaries and intrigues with which they are surrounded in reality and even more so in legend.
Jeg håber, at god vilje kan bøde på denne fejl: Ellers kan vi kun håbe det bedste. «
The most important things are generally simple: they are so if one wishes them to be.'
Det maner ikke blot mindretallet til besindelse, men tilskynder også flertallet til ikke at misbruge magten og påtvinge andre en beslutning, før alle muligheder er udtømt. «
I also know by experience that I initiated a process which was extremely complex and awkward for everybody.
Π De enkle idéers styrke: »Statsanliggender har ikke brug for hverken hemmelige organer eller den vrimmel af udsendinge og intriger, som de både i realiteternes og forestillingernes verden omgives af Vigtige anliggender er normalt ganske enkle — og de bliver det, hvis man vil. «
The evaluation of requirements and resources, which should be a golden rule for all management, is the last thing administrations decide to do.'
D Det samlede overbliks værdi »I mit private og offentlige arbejde har reglen først og fremmest et samlet overblik ' ofte vist sig at virke som en mindre handlingsplan.
Π Perseverance in action: 'Nothing which has to be done in order to reach a fixed objective is of minor importance.
Det har sat overordentligt komplicerede og for alleforstyrrende processer i gang og jeg ved af erfaring, at årsagen til, at man ringeagter de enkle idéer, er at de ofte er forstyrrende.
Nothing should be approximate, or decided out of weariness or because of time pressure.
Overblik over behov og ressourcer bør være fundamentet for enhver beslutning, men det er ofte det sidste, en administration beslutter sig for at skaffe.«
If these rules, which are not incidental or minor, are disregarded, well-known, conscientious men express surprise that the results they arrive at are not equal to their intentions.'
D En vedholdende indsats: »Intet, som kan gøresfor at nå det mål, man har sat sig, er sekundært.
D The positive use of crises: 'The resistance of men and things is a function of the size of the change being sought.
Intet er »godt nok«, intet kan afsluttes på grund af træthed eller tidnød«.
It is even the surest signal that one is on the path to change.
»Manglende omhu med disse regler, som hverken er detaljer eller underordnede, kan medføre, at selv samvittighedsfulde mennesker kommer ud for, at deres resultater ikke står mål med deres intentioner.«
I have always thought that it was in crises that Europe would be made, and that it would be the sum of the solutions to these crises. It was necessary all the same to propose the solutions and get them implemented.'
□ Behovet for ændringer: »Historien om Europas forening viser, at når mennesker er klar over, at forandring er på vej, har man allerede en ny situation. De tager deres synspunkter op til overvejelse og reagerer endnu far situationen er endeligt afklaret. «
□ The necessityfor change: 'The history of European unification shows that when men are convinced that change is occurring, thereby creating a new situation, they review their point of view and take action even before such a situation is fully realized.
» Ved at ændre de eksisterende forhold i Europa skabte de seks lande en slags 'forandringens gær' i Vesten.
By changing existing conditions in Europe, the Six created a "ferment of change" for the West.
Man kunne se af de britiske og amerikanske reaktioner på Det Fælles Marked, at den ene forandring ville tage den anden med sig.
As we can see in the American and British reaction to the Common Market, one change leads to another.
Denne kædereaktion er kun lige begyndt. Vi har startet en vedvarende ændringsproces, som vil sætte et kraftigere præg på verden end de revolutions­principper, som er så udbredte uden for Vesten. «
The chain reaction has only begun.
D Indflydelse via politikerne: »Selv om kampen om magt og indflydelse var betydelig i forbindelse med den aktuelle politik, var der praktisk taget ingen konkurrence med hensyn til at forberede fremtiden, — det område, hvor jeg ville sætte ind.
Π Influence through politicians: 'If there was lively competition in the political sphere, there was practically none in the area where I wished to operate — that of preparing the future, which, by definition, is not illuminated by the blaze of current events.
Fremtiden var pr. definition ikke i aktualitetens søgelys, og da jeg ikke generede politikerne i det, de var optaget af kunne jeg regne med deres støtte. Hertil kom, at mens det kræver lang til at nå frem til magten, kræver det ikke megen tid at få politikere, som var nået frem, til at forstå, hvordan de kunne komme ud af de aktuelle vanskeligheder.
I could therefore count on the support of politicians because I was not inconveniencing them.
Når der var brug for løsninger, tog de imod dem med taknemmelighed, såfremt de også fik paterniteten. Eftersom det var dem, der havde risikoen, havde de også brug for æren.
At such a time when ideas are lacking, they accept yours with gratitude, on condition that you allow them to claim paternity.
Jeg måtte i mit arbejde glemme laurbærkransene.
Because they run the risks, they have need of laurels.
Hvad man end siger, har jeg aldrig haft nogen trang til at holde mig i skyggen, men hvis det var prisen for at få mine forslag igennem, valgte jeg at holde mig i baggrunden.«
In my work, it is necessary to forget about laurels; I have no taste for the shadows, no matter what anyone says, but if it is at a cost of self-effacement that I can best accomplish an objective, then I choose the shadows.'
D Skabe tillid: »Der opstår en naturlig gensidig tillid mellem mennesker, som har samme syn på de problemer, der skal løses.
D Create confidence: 'Confidence is naturally established between people who take a common view of the problem to be resolved.
Når problemet er det samme for alle, og alle har samme interesse i at få det løst, udjævnes forskellene, mistænksomhe­den forsvinder og der bliver ofte tale om venskab« ■
When the problem becomes the same for everybody, and everyone has the same interest in its solution, differences and suspicions slip away, and often then friendship moves in.' ■
Europa, vor frem lid
Europe, our future
Serie udgivet i fællesskab af Europa-Parlamentet, Generaldirektorat for Informations- og Pressetjeneste, og EF-Kommissionen, Generaldirektorat Information, Kommunikation, Kultur
Collection published jointly by the European Parliament, Directorate-General for Information and Public Relations, and the Commission of the European Communities, Directorate-General for Information, Communication and Culture
Europa-Parlamentet Informationskontoret for Danmark*)
Information offices of the European Parliament*
*) Der findes ligeledes kontorer i andre lande og bl.a. i alle EF-landene.
Information offices of the Commission of the European Communities * Ireland 39 Molesworth Street, Dublin 2 - Tel. 71 22 44
Kontoret for De Europæiske Fællesskabers ISSN 0379-315X Officielle Publikationer L - 2985 Luxembourg Katalognummer: CC-AD-88-009-DA-C
Office for Official Publications of the European Communities L - 2985 Luxembourg
Samarbejde mellem små og mellemstore wksomheder i Det Europæiske Fællesskab
The European Community and cooperation among small and medium-sized enterprises
EN FÆLLESSKABSPOLITIK PÅ VEJ
TOWARDS A COMMUNITY POLICY
Det »store indre marked« i Europa, som vil blive etableret i årene frem til udgangen af 1992, betyder en kraftig udfordring for europæisk erhvervsliv.
re completion, by the end of 1992, of the large European internal market poses a sizeable challenge to businesses in the Community.
Tilspidset intern konkurrence og en løbende tilpasning til den teknologiske udvikling og til de stadig hyppigere ændringer i erhvervsklimaet er prisen for de fordele, der følger af det nye hjemmemarkeds europæiske dimension.
In order to draw maximum advantage from the European dimension, these businesses will have to cope with increased competition and adapt to the ever more rapid changes imposed by the economic environment and by technological development.
Denne udfordring er særlig stor for små og mellemstore virksomheder (SMV). 95 pet. af samtlige firmaer i Fællesskabet tilhører denne kategori, og de tegner sig for to tredjedele af beskæftigelsen.
The challenge is particularly crucial for SMEs (small and medium-sized enterprises), which represent more than 95% of companies within the Community and provide more than two-thirds of European employment.
Alle virksomhedsanalyser siger i dag enslydende: At de små og mellemstore virksomheder netop i kraft af deres størrelse, deres dynamik og evne til innovation og udvikling, har særlige forudsætninger for at tilpasse sig de nye markedsvilkår, for at skabe arbejdspladser og for at sætte ny gang i europæisk erhvervsliv.
Today all business analysts agree that, because of their size, the dynamism, flexibility and readiness to innovate which SMEs can demonstrate are of major benefit for adapting to new market conditions — and thereby for creating employment and revitalizing the European industrial structure.
Men selv om størrelsen i visse henseender er en fordel, rummer den også ulemper, og det er i mange tilfælde nødvendigt at samarbejde med andre små og mellemstore virksomheder for at supplere de begrænsede ressourcer, som er karakteristisk for mindre virksomheder.
However, if the size of SMEs encourages flexibility, it can also be a handicap. Cooperation with other SMEs is often required in order to strengthen or supplement the limited resources available to a small company.
Samarbejde — men hvordan?
How to cooperate?
Man må skelne klart mellem virksomhedsfusioner og samarbejdsformer, hvor parterne bevarer deres selvstændighed og særpræg.
A clear distinction must be made between company mergers and cooperative ventures in which each partner retains its own personality and its autonomy.
I løbet af de sidste årtier er der på internationalt plan gennemført en omfattende omstrukturering gennem fusioner og overdragelse af virksomheder. Formålet har været at skabe enheder af europæisk størrelse — til tider af internationalt format.
Throughout the last decades, large-scale restructuring through company mergers and take-overs has occurred on an international scale, with the aim of creating companies of European or inter-continental size.
For at styre denne udvikling bestræber Fællesskabet sig på at gennemføre en lovgivning om fælles kontrol med sådanne koncentrationer.
To handle this development more effectively, the European Community is endeavouring to institute measures to enable mergers to be controlled.
Samarbejdskonceptet er i dag det mest fremtrædende. Selvstændige virksomheder finder samarbejdspartnere og samarbejdsområder uden at give afkald på deres selvstændighed og særpræg, men tværtimod med det formål at styrke hinanden gensidigt. Det har flere gode grunde:
The idea of cooperation — now given a new emphasis — is to seek out opportunities for economic agents to come together and create synergies: in doing so they do not surrender their originality but rather aim to draw strength from each other.
□ Teknologiske grunde: Det kræver en stadig større specialisering at opretholde innovation og udvikling, samtidig med at produktionsomkostningerne holdes under kontrol.
D In technology, the need to remain up-to-date while keeping production costs continually under control makes for increasing specialization.