natgillin/translations-raw huggingface dataset:
4) Hvis sagsøgeren i henhold til EØF-traktatens artikel 119 har ret til at være medlem af pen sionskassen fra et tidspunkt, der ligger forud for den 1. januar 1991, indebærer dette da også, at hun ¡kke er forpligtet til at betale de bidrag, hun skulle have betalt, hvis hun var blevet optaget som medlem af pensionskassen på et tidligere tidspunkt? punkt?
(4)lf, under Article 119 of the EECTreatythe,plaintiffis entitledto be a memberof the occupationalpensionschemefrom a datepriorto 1 January1991, doesthat meanthat sheis not boundtopaythepremiumswhich she would have hadtopayhad she been admittedearlierto thepensionscheme?
d) eller om stiftelsen Thuiszorg blandt sine ar bejdstagere har foretaget nogen undersøgelse, hvis resultater ville kunne give grundlag for at ansøge om dispensation eller at informere arbejdstagerne om mulighed for dispensation?
if Thuiszorglodgedno objectionto the ordermakingthe covercompulsoryor did so but the Ministerdid not takeit up?
5) Har det nogen betydning, at sagsøgeren ¡kke har reageret på et tidligere tidspunkt med henblik på at få gennemtvunget de rettigheder, hun nu gør gældende?
(5)ls it relevanthatt theplaintiffdid not act earliertoenforcethe rights which she now claimsto have?
2) Hvis spørgsmål 1) besvares bekræftende, gælder den tidsmæssige begrænsring, Domstolen har fastsat I Barber-dommen, for så vidt angår en pensionsordning som den i Barber-sagen omhandlede (en såkaldt »contracted out«-ordnlng), da også for en ret til at være omfattet af en erhvervstilknyttet pensionsordning som den i den foreliggende sag omhandlede, som sagsøgeren som gift kvinde var udelukket fra?
(d)whether or not Thuiszorgmadean investigation amongits employeeswhich might havejustifiedseekingan exemptionor the employeeswereinformedof the possibilityof havingan exemption?
6) Har den til Maastricht-traktaten knyttede protokol ad artikel 119 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (»Barber-protokollen«) og (lovforslaget om ændring af) overgangsbestemmelsen i artikel III i lovforslag nr. 20 890, der har til formål at gennemføre det fjerde direktiv, betydning for afgørelsen af den foreliggende sag, der er anlagt ved Kantongerecht ved stævning forkyndt den 2. december 1992?
Do the Pro to co conce l rn ing Article 1 19 of the EECTreatyappendedto the Treatyof M a as tr ic h ( t 'the Barber Protocol')andthe(draftlaw amendingthe ) transition a Al rticle lll of Draft Law 20890, whichisintendedto implementhet Fourth Directivea,ffectthe assessmenotf this case which was broughtbeforethe Can to na Cou l rt by writ of summonsissuedon 2 December1992?
2a) Hvis spørgsmål 1) besvares bekræftende, gælder den tidsmæssige begrænsning, Domstolen har fastsat i Barber-dommen, for så vidt angår en pensionsordning som den i Barber-sagen omhandlede (en såkaldt »contracted out«-ordning), da også for udbetaling af en alderspension?
(2a)lf the answertoquestion(1)isin the affirmative,doesthe temporallimitationimposedby the Courtin the Barberjudgmentfor pensionschemessuchasthose consideredin that case('contracted-outschemes')applyto the paymentof a retirementpension?
EF-Domstolens afgørelser
Handbookonequaltreatmentforwomenand menin the European Union
2) Begrænsningen af de tidsmæssige virkninger af dommen af 17. maj 1990 i Barber-sagen (sag C262/88) gælder ikke for retten til at være omfattet af en erhvervstilknyttet pensionsordning som den i hovedsagen omhandlede eller for retten til at opnå alderspension for den arbejdstager, som i strid med traktatens artikel 119 har været ude lukket fra medlemskab af en sådan ordning.
Although Paragraph37(3)of the SGB, BookV is formulatedin neutraltermswith regardto sex,doesit discriminatew,ithinthe meaningof the Directive a g a , in s the t plaintiff as a woman?
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union
Doestheplaintiff, who is not insuredbythe the defendant have
3) Har sagsøgeren, der ¡kke er forsikret hos sagsøgte, direkte krav, eller har kun hendes mand som forsikringstager sådanne krav?
Date of the judgment:7 November1996 996 husbandas,the insuredpersona,lone have directentitlemen?t
4) Hæfter sagsøgte som statsorgan (Ersatzkasse) selv, eller hvem hæfter i stedet for sagsøgte?
lsthe defendanittselfliable,as an organof the State(substitutesicknessinsurancefund)?lf not,who isliablein itsstead? stead?
5) Er det offentlige i henhold til fællesskabsretten erstatningsansvarligt uden culpa, eller kan det offentlige kun ifalde ansvar på grundlag af § 839 i Bürgerliches Gesetzbuch sammenholdt med artikel 34 i Grundgesetz?
Doesa claimfor breachof officialduty,irrespectiveof fault, exist underthe law of the EuropeanCommunities o ,r can a claimfor breachof officialduty arise onlyfrom Paragraph839 of the BuergerlichesGesetzbuch(CivilCode)in conjunction with Article 34 of the Grundgesetz(Basic Law) ?
Faktiske omstændigheder
. a result of his conditionhe
Gerhard Züchner, som tidligere var erhvervsaktiv, blev lammet ved en ulykke.
Mr Zuchner'ssicknessinsurancefundprovidesfinanciaasslistancefor the generalcareandhome nursing How eve .l asfar asthe therapeutic treatment is concernedi, t relieson Paragraph37(3)of of
Gerhard Züchners sygekasse yder økonomisk hjælp til almindelig pleje og hjemmehjælp.
Zuchnerconsidersthatprovisionto be contraryto the Directive.
Med hensyn til behandling har kassen derimod påberåbt sig § 37, stk. 3, i SGB V, der har følgende ordlyd: »Der består kun et krav på hjemmesygepleje i det omfang, der ikke er en person i husstanden, der kan pleje og passe den syge.« Bruna-Alessandra Züchner er af den opfattelse, at denne bestemmelse er I strid med direktivet.
] wherethe risk materialiseswhilethepersonconcernedis seekingemploymenimmedtiatelyafter aperiodwithout occupationaacltivity(judgmentof 1 1 July
1) Skal sagsøgeren, ¡det hun er gift med den plejekrævende forsikrede person, henregnes til den erhvervsaktive befolkning i den i direktivets artikel 2 anvendte betydning?
1.Doesthe plaintiffas,the wife of an insuredpersonwho is in need of care,belongto the workingpopulationwithinthe meaningof Article2 of the Directive ?
EF-Domstolens afgørelser direktivets artikel 3 nævnte omstændigheder (jf. dom af 27. juni 1989, forenede sager 48/88, 106/88 og 107/88, Achterberg-te Riele mfl., Sml.
Megner and Scheffel, Case C-444/93, [1995] ECR l-4741).
1989, s. 1963, præmis 13, og ovennævnte dom i Johnson-sagen, præmis 20).
On the other hand,the Directivedoesnot apply in question did not, in order to do so, abandon anoccupational activity or interrupt efforts to findemployment.
Domstolen har således fastslået, at en person, som er ophørt med sin erhvervsaktivitet for at tage sig af opdragelsen af sine børn, ¡kke er omfattet af direktivets anvendelsesområde (ovennævnte dom i Johnson-sagen, præmis 19).
topeoplewho are not working and are not seekingwork or topersonswhose occupationor effortsto findwork were not interruptedby one of the risksreferredto in Article3 of thedirective(seejudgmentsof 27 June1989, Achterberg-te Riele and Others, Joined Cases 48/
Domstolen fastslår derfor, at begrebet »erhvervsaktivitet«, som ligger til grund for udtrykket »den erhvervs aktive befolkning« i direktivets artikel 2, kun kan forstås som i det mindste omfattende en økonomisk aktivitet, dvs. en aktivitet, der udøves mod betaling af et vederlag i vid forstand.
88, 106/88and 1 07/88,[1989]ECR 1963,paragraph1 3, and Johnsonc,ited above,paragraph20) The Court has also heldthat apersonwho has given up his or heroccupationaacltivityin orderto attendto theupbringingof his or her childrendoes notfallwithinthescopeof the Directive(Johnsonjudgment,paragraph1 e).
Det følger heraf, at hvis der blev anlagt den fortolkning, at begrebet »den erhvervsaktive befolkning« omfatter familiemedlemmer, som udøver en aktivitet uden vederlag til fordel for et andet medlem af familien, med den begrundelse, at denne aktivitet kræver en vis kunnen eller sagkundskab, er af en særlig art eller af et ¡kke ringe omfang, eller måtte udføres af en tredjemand mod betaling, hvis ¡kke familiemedlemmet gjorde det, ville det medføre, at direktivets anvendelsesområde ville blive udvidet helt ubegrænset, skønt artikel 2 netop har til formål at afgrænse anvendelsesområdet.
The Court concludedthat the term'activityre' f er red to in relationto the expression'workingpopulationin'Article 2 of the Directivecanbe construedonly asreferringat theveryleastto an economicactivitytha,t isto say an activityundertakenin returnfor remunerationin the broadsense.lt followsthat an interpretationpurportingto includewithinthe conceptof workingpopulationa memberof a family who, withoutpayment,undertakesan activityfor the benefit ofanother memberof thefamilyon thegroundthat suchactivitycallsfor a degreeof competenceis, of aparticularnatureor scopeor would haveto beprovidedby an outsideinr returnfor remunerationif the memberof the familyinquestiondid not provideit would havethe effect of infinitelyextendingthe scopeof thedirectivewhereas,the purposeof Article 2 of the Directiveispreciselyto delimitthat scope.
Under hensyn til besvarelsen af det første spørgsmål finder Domstolen det ufornødent at besvare de øvrige spørgsmål, som den forelæggende ret har stillet.
In view of the answergivento the firstquestionthe,Court consideredit unnecessaryto answerthe otherquestionssubmittedby the nationalcourt.
Artikel 2 i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring skal fortolkes således, at den ikke omfatter en person, som uden vederlag udøver en aktivitet, der består i at passe sin handicappede ægtefælle, uanset hvor omfattende denne aktivitet er, og hvilken kunnen eller sagkundskab det kræver at udføre den, når den pågældende hverken er ophørt med sin erhvervs aktivitet eller har afbrudt sin arbejdssøgning for at udøve denne aktivitet.
Article 2 of Council Directive 79/7/EEC of 19 December1978 on the progressive implementation of theprinciple of equal treatment for men and women inmatters of social security must be interpreted as notcovering a person who undertakel as an unremuner-ated activity, the care of his or herhandicapped spouse,whatever the extent of that activity and the competence required in order to perform it, where the person
2) Er den forskelsbehandling (med hensyn til det enkelte arbejdsforhold og social sikring), som er en følge af fastsættelsen af forskellige grænser for den erhvervsaktive alder, i strid med de nævnte bestemmelser I de ovenfor nævnte EØF­direktiver i en retsorden — som den italienske — hvor grænsen for den erhvervsaktive alder (den eneste grænse, som har betydning med henblik på førtidspensioneringen) er fastsat til 60 år for både mænd og kvinder?
(2)Doesthe differenttreatment,with respectot theemploymenretlationshipand sociaseculritybene-fits, which resultsfrom the establishmenotfdifferentagelimitsunder a legalsystemsuch, asthe ltaliansystemunde,r whichthe retiremenaget-the only agelimit of significancefor thepurposesof earlyretiremen-tis 60 yearsof agefor men and women alike,infringethe abovementionedprovisionsof thoseDirectives? Directives?
Først bemærkes, at i henhold til Domstolens faste praksis er sociale sikringsydelser, der er reguleret ved lov, og som obligatorisk finder anvendelse på almin­delige grupper af arbejdstagere, ikke omfattet af begrebet løn, som omhandlet i traktatens artikel 119, stk. 2 (jf. dom af 25. maj 1971, sag 80/70, Defrenne, Sml.
Mrs Balestrais a former employeeof an undertakingdeclaredto be in criticaldifficultybythe lnterminsterial Committeefor ln du st r i a Po ll ic y Coordination ('Clpl').
1971, s. 109, org. réf.: Ree. s.445, præmis 7 og 8, af 17. maj 1990, sag C­262/88, Barber, Sml.
Shetendered her resignationand enteredinto retire- ment under the early-retiremen scheme t available to women aged between 50 and 55.
1990 I, s. 1889, præmis 22 og 23, og af 17. februar 1993, sag C­173/91, Kommissionen mod Belgien, Sml. 1993 I, s. 673, præmis 14).
Sinceshe was aged54 yearsand seven months when she resignedshe,receivedfrom the NationalInstituteof socialsecurity
Derimod falder lovbestemte sociale sikringsydelser ind under anvendelsesområdet for di­rektiv 79/7.1 den foreliggende sag har den nationale ret imidlertid rejst det spørgsmål, om den omstændighed, at artikel 16 i lov nr. 155/1981 finder anvendelse på ansættelsesforhold i virksomheder, der er erklæret kriseramt, medfører, at førtidspensionering for ar­bejdstagerne snarere udgør en forpligtelse end et valg, idet de ellers risikerer at miste deres ret til pension og deres arbejde. I så fald vil førtidspensionering kunne
The Court has consistentlyheldthat socialsecuritybeneifts governedby statuteand applyingcompulsorilytogeneralcategoriesof workersdo not come withinthe definitionofpaywithinthe meaningof the secondparagraphof Article 119 of theTreaty(judgmentsof 25
Livia Balestra er tidligere lønmodtager ι en virksomhed, der af Comitato Interministeriale per il Coordinamento della Politica Industriale (tværministerielt udvalg til samordning af industripolitikken, »CIPI«) var erklæret kriseramt.
262/88,[1990] ECRl- 1 BB9,paragraphs22 and23; andof 17 February 1993 , Commrssion v Belgium, Case C- credit equalto five months of contributionscorre-,spondingto the periodby which shefell short of theage of 55,the age at which a female worker wasentitledto retirein ltaly. On 13 April 1993, Mrs Balestrabrought proceedingsbeforethe Pretura circondariale di Genovafor an orderrequiringthe INPSto credit her with supplementa
Hun tog sin afsked i en alder af 54 år og 7 måneder, og INPS godskrev hende derfor i henhold til artikel 16 i lov nr. 155/1981 fem måneders bidrag svarende til det tids­rum, hun manglede i at fylde 55 år, der er den alder, hvor kvindelige arbejdstagere i Italien kunne gå på pension.
173/91,119931ECRl-673,paragraph14). Onthe otherhand, statutorysocialsecuritybenefitsare coveredby tributionsup to the maximum con l providedfor under Law No 1 55 / 19 81, namely fiveyears .
Den 13. april 1993 anlagde Livia Balestra sag ved den forelæggende ret med påstand om, at INPS tilpligtes at godskrive hende yderligere bidrag for den i lov nr. 155/1981 fastsatte maksimumsperlode, dvs. fem år.
The INPS opposed Mrs Balestra'sclaim on thegroundthat she hadterminatedher contractofemploymenbyt voluntarilytenderingher resignationandthat Article 16 of Law No 155/1981providedfor the creditingof equal contributions for men and women,the onlydifferencebeingthat attributabletothe differentagesat which men and women were entitledto retire.
INPS påstod sig frifundet for Livia Balestr'as påstand med henvisning til, at hendes ansættelsesforhold var bragt til ophør på den måde, at hun frivilligt havde taget sin afsked, og at der I henhold til artikel 16 i lov nr. 155/1981 skulle ske den samme godskrivning for mænd og kvinder, idet der kun er forskel som følge af den forskellige alder, hvor mænd og kvinder kunne gå på pension.
Directive79/7.In this case,howeverthe, nationacourltis asking whether s,ince Article16 of Law No 155/1981appliesto employmenretlationswithin undertakingsdeclaredto bein cnticaldifficultyear,lyretiremenistlessa choicethana solecoursefor a worker who mightotherwiseloseboth his pensionentitlemenandt hisjob.ln such circumstancesear,lyretirement may be treatedas constitutingdismissawl,ith the applicabledirectivethen being Directive76/207_BAR_EEC.
EF-Domstolens afgørelser sidestilles med afskedigelse, således at det er direktiv 76/207/EØF, der finder anvendelse.
Caselaw of the European Court of Justice paid arethe same. A woman who retiresat the age of55 is not entitledto be creditedwith any contributions.
Kvinder, der går på pension, når de fylder 55 år, har ikke ret til at få godskrevet bidrag.
Consequently where
Situationen er således den, at såfremt en mand og en kvinde, der begge er 55 år, faktisk har indbetalt de samme bidrag, vil den pension, en mand får udbetalt, når han går på førtidspension, være højere end den, der udbetales til en kvinde, der går på pension. Såfremt der faktisk er indbetalt de samme bidrag, må kvinder med andre ord arbejde ca. fem år længere (indtil de fylder 60 år) for at oppebære den samme pension som mænd, der går på førtidspension, når de fylder 55 år.
The Courtrepliedto thisquestionin the negative Even . if earlyretiremenist the directresultof the criticalsituationfacingthe undertakingwithin whichtheworkerin questionwaslast employedthe, early-retiremenbenetfitsgrantedare nonethelessdirectlygovernedby statute and are compulsoryfor certaingeneralcategoriesof workers.Furthermorethose,benefitsare directlyand effectivelylinkedtoprotectionagainsthet risk of old age, as referredto in Article3(1)of Directive79/7, sincetheir grant ensuesfrom entry into earlyretiremen(see t
Selv om adgangen til førtidspensionering er en umiddelbar følge af krisesituationen for den virksomhed, hvor den berørte arbejdstager senest var beskæftiget, er førtidspensionen dog direkte reguleret ved lov og obligatorisk for visse almindelige kategorier af arbejdstagere.
55, have actuallypaidthe samecontributionsthe,benefit which will bepaidto the mantaking earlyretiremenwtill be higherthanthatgrantedto thewoman who isretiring.In otherwords,if thecontributionsactuallypaid arethe same,the womanwill haveto work somefive extrayears(untilthe age of60)in orderto be entitledto apensionwhose amountequalsthat of the mantaking earlyretiremenatt theage of 55.
Endvidere er der en direkte og faktisk forbindelse mellem de pågældende ydelser og risikoen alderdom, jf. artikel 3, stk. 1, i direktiv 79/7, idet ydelserne er en følge af adgangen til førtidspension (jf. i samme retning dom af 16. februar 1982, sag 19/81, Burton, Sml. 1982, s. 555, præmis 12-15).
February1982, Burton, Case 19/81, 11982)ECR555,paragraphs12to 15),In any event,it is clearthatin the
Det fremgår imidlertid af sagen, at hun ikke ophørte med at udøve beskæftigelse som følge af, at hun blev afskediget, men efter at hun frivilligt havde taget sin afsked, kun fem måneder før hun under alle omstændigheder ville kunne gå på pension. Domstolen fastslår på grundlag heraf, at det er direktiv 79/7, der finder anvendelse.
, tthe discriminatton at presencaset Mrs Balestraemp'sloymencametto an endnot as a resultof her dismissabult as a resultof hervoluntaryresignationjus,tfivemonths beforeshereachedthe age at which she would havebeen entitledto retirein any event.The Courtthus concludedthat Directive79/7 is applicable.
Domstolen bemærker imidlertid, at forskelsbehandlingen er objektivt forbundet med fastsættelsen af en pensionsalder, der er forskellig for mænd og kvinder, idet forskelsbehandlingen er en umiddelbar følge af, at pensionsalderen er 55 år for kvinder og 60 år for mænd.
issuein the mainproceedingsis objectivelylinkedto thesettingof pensionableageswhich differfor women andmenin so far asit ensuesdirectlyfromthe fact thatthosepensionableages are set at 55 for women and at60 for men. As to thequestionof whetherthis discrimination is also necessari ll y inkedto the difference
For så vidt angår spørgsmålet om, hvorvidt den pågældende forskelsbehandling også nødvendigvis er forbundet med den nævnte forskel i pensionsalder for mænd og kvinder, bemærker Domstolen bl.a., at hvis kvinder, der går på førtidspension, mens de er mellem 50 og 55 år, blev godskrevet fem års bidrag, uden at der blev taget hensyn til den aldersgrænse, pensionsalderen udgør, ville forholdet være det, at jo senere sådanne kvindelige arbejdstagere gik på førtidspension i forhold til pensionsalderens indtræden, jo højere ville den pension være, som de i sidste instans ville oppebære i forhold til de kvindelige arbejdstagere, der havde Indbetalt bidrag, indtil de fyldte 55 år og gik på pension uden at få godskrevet bidrag.
The Court has consistenthelyldthat where,pursuant ot Article 7(1)(a)of Directive79/7, a Member Stateprescribesdifferentpensionableagesfor menandwomenfor thepurposesof grantingold-ageandretiremenpenstionsthe, scopeof thepermittedderogationde,fined by the words'possibleconse- quences thereof for other benefits' con
Selv om kvinder faktisk har ret til at arbejde, indtil de fylder 60 år, er det med henblik på at opretholde sammenhængen mellem alderspensionsordningen og den omtvistede førtidspensionsordnlng nødvendigt, at der ikke godskrives dem bidrag for perioden efter deres fyldte 55. år, hvor de har ret til alderspension.
,limitedto the forms of discrimination existing under other benefit schemeswhich are necessari and ly inpensionableagesfor men and women,the Courtpointedout that if womentaking earlyretiremenatt anage between 50 and 55 were credited with fiveyears'contributionsw,ithout accountbeingtaken of theordinaryretiremenaget,the closertheir entryinto earlyretirementot the ordinarypensionableage,the clearerit would becomethat those women would be receivinga definitivepensionhigherthanthatof women whohadpaid contributionsuntilthe age of 55 andthenretired without being ableto claim a credit of objectively linkedto the differencein pensionable age contributions Conse q u en
Domstolen (Femte Afdeling) kender for ret:
(see, in particulajudgmen r, t s of 30 March 1993, 993,
Hvad angår direktivets rækkevidde, gælder det, at såfremt en medlemsstat i medfør af artikel 7, stk. 1, litra a), i direktiv 79/7, for så vidt angår ydelse af alders- og arbejdsophørspensioner fastsætter en pensionsalder, der er forskellig for mænd og kvinder, omfatter den undtagelse, der kan gøres i medfør af ordene »eventuelle følger heraf for andre ydelser« I artikel 7, stk. 1, litra a), kun den forskelsbehandling, som forekommer i de andre ordninger vedrørende ydelser, for så vidt forskelsbehandlingen nødvendigvis og objektivt er knyttet til den pågældende forskel i pensionsalder (jf. bl.a. dom af 30. marts 1993, sag C-328/91, Thomas mfl., Sml.
Thomasand Others, Case C-328/91,119931ECRl-1247,paragraph20, and of 11 August 1995, Graham and Others, Case C-92/94,[1995]ECRl-2521,para-graph 11).lt isfor that reasonthat where,pursuantot entitledto work untilthey reachthe age of 60, denyingthem a credit of contributionsln respecotf theperiodafterthe date on whichtheyreachthe age of 55, theage at whichthey are entitledto a retiremenpenstion,is necessary in order to preserve the coherence betweenthe retiremenpenstionsschemeand the earlyretirement schemein question.
1993 I, s. 1247, præmis 20, og dom af 11. august 1995, sag C-92/94, Graham mfl., Sml. 1995 I, s. 2521, præmis 11 ).
The Court ( Fifth Chamber ) hereby
Dette er grunden til, at det, når en medlemsstat i medfør af ovennævnte bestemmelse har fastsat pensionsalderen for kvinder til 55 år og for mænd til 60 år, må undersøges, om den forskelsbehandling af mænd eller kvinder, der sker efter en anden ordning med ydelser end pensionsordningen, nød vendigvis og objektivt er knyttet til forskellen i pen sionsalder.
thatprovisiona, Member State has setthe pensionableage at 55 for women and at 60 for men,it is necessaryto examinewhetherdiscriminationexistingagainst menor women under a benefitsschemeotherthanthat ofretiremenist objectivelyand necessarillyinkedto the differencein retiremenages t
Domstolen fastslår, at der i det foreliggende tilfælde er tale om forskelsbehandling, der ligger i, at som følge af, at der ved godskrivningen af yderligere pensionsbidrag tages hensyn til aldersbetingelser for at
Where,pursuant to Article 7(1)(a) of Council Directive79/7/EEC of 19 December 1978 on the progressiveimplementation of the principle of equal treatment formen and women in matters of social security, a Member Sfafe has set pensionable ages which differ accordingto sex, that provision also allows it to provide that discriminationliesin the fact that, becauseconditionsastopensionableages which differ accordingto sexaretakeninto accountin calculatingthe supplementalretiremenconttributionsthe, retiremenpenstionre-ceivedby a woman may,in some casesbe, lowerthanthat receivedby a man wherethe contributionsactually
Dato for dommen: 13. marts 1997.
Date of thejudgment:13 March 1997
Emne: Traktatbrudssøgsmål — direktiv 76/207/EØF ■ forbud mod natarbejde.
Followingthe Sfoeckejudgmen/t,the French Government denounced ILO ConventionNo 89 on 26 February1992,with effectfrom 26 February1993.Inviewof the t
I dom af 25. juli 1991, sag C­345/89, Stoeckel (Sml.
/ andthe FrenchRepublic s denun-