natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For det andet er kvinderne fortrinsvis i periferien af arbejdsmarkedet, på det uformelle arbejdsmarked, på lave lønniveauer eller i usikre stillinger.
Secondly, women are concentrated on the periphery of the labour market in the informal sector and at levels that receive less pay or are less stable.
For det tredje bliver der i visse sektorer så mange kvinder, at den pågældende sektor bliver "kvindeliggjort" og dermed får en lavere status.
Thirdly, female employment in certain sectors can become so predominant so that the work becomes "feminized" and, therefore, loses its status.
Endelig er den sidste dimension i kvindernes marginalisering økonomisk ulighed: lavere løn, mindre behagelige arbejdsforhold, manglende forsikring og andre goder.
Finally, the last dimension of the marginalisation is economic inequality: lower salaries, less comfortable working conditions and a lack of insurance and other benefits. (Momsen, 1991, 68)
Ester Boserup føjer endnu en dimension til, nemlig den voksende afstand mellem mænd og kvinder hvad angår uddannelse, idet drenge får uddannelse. Det gør piger ikke, og det fastlåser uligheden med hensyn til arbejde og løn.
Ester Boserup adds another dimension, the increasing gap of skill levels between men and women as boys receive training and girls do not, which perpetuates inequalities in job and pay levels. (Boserup in Tinker, 1990,19)
Derudover fortrænger teknologisk fremskridt, herunder mekanisering ofte kvindelige arbejdere i industrien; det er kvinder, der ikke har den nødvendige uddannelse til at konkurrere med mændene om de fagligt mere krævende jobs, hvis antal nu er stigende.
In addition, technological innovations, including mechanisation, often displace women workers in the industrial sector, women who do not have the training to compete with men for the more skilled jobs that are presently growing in number.
Fem politikker for kvinder og udvikling
Five policy approaches to women and development
I de seneste femten år, er der kommet en mængde programmer og projekter med det formål at hjælpe fattige kvinder i den Tredje Verden.
In the last fifteen years there has been a surge of programmes and projects aimed at helping poor women in the Third World.
Disse programmer og projekter afspejler de forskellige politikker, man har fulgt siden 1950erne, lige som der med hensyn til generel udviklingspolitik er sket en udvikling fra hastig vækst over grundlæggende behov til strukturtilpasning. Denne udvikling er dog ikke sket lineært, af og til har man endog fulgt flere politikker samtidig i et og samme projekt for at få så stort udbytte af det som muligt.
These programmes and projects reflect a variety of policy approaches used since the 1950s paralleling the changes in general development theory from accelerated growth to basic needs to structural adjustment The approaches have have not, however, followed a linear progression and have sometimes even coexisted in the same project in order to maximize benefits.
C. Mosers opdeling af politikkerne i fem kategorier er altså tænkt som et redskab til at afdække de bagvedliggende overvejelser og ikke som en stram klassificering. (Moser, 1989, 1806)
The subdivision of the approaches into five types by C. Moser is, therefore, intended as an instrument for the identification of basic conceptual lines and not for rigid classification. (Moser, 1989,1806)
Velfærdspolitikken er den ældste og endnu den foretrukne udviklingspolitik for kvinder.
The welfare approach is the oldest and still the most popular development policy for women.
Velfærdspolitikken har til sigte at hjælpe de mest sårbare grupper samtidig med at der gives økonomisk bistand for at stimulere den økonomiske vækst.
The welfare approach is aimed at helping the most vulnerable groups in conjunction with financial aid to stimulate economic growth.
Det betyder, at man prioriterer kapitalkrævende industri- og landbrugsproduktion og skabelse af arbejdspladser til mænd.
This means that priority is given to capital intensive industrial and agricultural production and employment creation for men.
Denne politik betragter kvinder som en sårbar gruppe på lige linie med ældre og handicappede, og det er de små ministerier og små ikkestatslige organisationer eller specialiserede organer med et specifikt bistandsmandat, der beskæftiger sig med dem.
In this approach women are considered a vulnerable group along with the elderly and handicapped and are dealt with by marginal ministries, small NGOs or specialized agencies with a specific assistance mandate.
Ifølge C. Moser bygger denne politik på tre forudsætninger: Kvinder er passive modtagere af udvikling, moderskabet er kvindernes vigtigste rolle, og deres vigtigste opgave er at opdrage børn.
According to C. Moser this approach is based on three assumptions: women are passive recipients of development, motherhood is the most important role for women and child rearing is the most effective task for women.
Denne politik fokuserer altså på familien som en enhed, hvor kvinderne betragtes ud fra deres reproduktive rolle og mænd ud fra deres produktive rolle.
Thus the approach centers on the family as a unit, with the women considered in terms of their reproductive roles and the men in terms of their productive roles.
Den største fejl ved denne politik skønnes at være, at kvinder betragtes som et problem og at det antages, at for at løse dette problem, er det nok at påvirke kvindernes adfærd snarere end at overveje deres roller.
The principle defect of this approach is considered to be its characterization of women as the problem, and its assumption that in order to solve the problem it is enough to influence the comportment of women rather than discuss their roles.
Denne politik har også snarere gjort kvinderne afhængige end uafhængige.
The approach also has tended to create dependency on the part of women rather than support their independence.
Velfærdspolitikken bruges dog stadig af regeringer og traditionelle ikkestatslige organisationer, fordi den politisk er neutral og ikke rokker ved status quo.
The welfare approach is still being used by governments and traditional NGOs, however, because it is politically neutral and does not challenge the status quo.
Lighedspolitikken. den oprindelige WID-politik, opstod som en modreaktion mod velfærdspolitikken.
The equity approach, the original WID approach, was created as a backlash against the welfare approach.
Lighedspolitikken lægger vægt på kvinders afgørende betydning i udviklingsprocessen og understreger, at de er aktive deltagere.
The equity approach emphasizes the critical role of women in the development process, underlining their participatory status.
Denne politik sigter mod at mindske uligheden mellem mænd og kvinder, specielt med hensyn til kønsbetinget arbejdsdeling, og med at øge kvinders politiske og økonomiske selvstændighed.
The approach aims at reducing inequality between men and women, especially in terms of the sexual division of labour, and at increasing the political and economic autonomy of women.
Lighedspolitikken er blevet kritiseret af forskellige kvindeorganisationer i den Tredje Verden, fordi de synes, at den påtvinger dem den vestlige feminisme, som ikke har megen forbindelse med deres umiddelbare problemer.
The equity approach has been criticized by various Third World women's organisations who feel that it reflects an imposition of Western feminism, far from their immediate problems.
Med hensyn til udvikling, er der vanskeligheder i forbindelse med lighedspolitikken ved at finde indikatorer, som kan bruges til at måle, om kvindernes ligestilling er blevet bedre eller ringere og dermed evaluere om et program er vellykket.
From the point of view of development, the equity approach encounters the difficult task of pinpointing indicators to measure the degree of increase or decrease of equality and of status for evaluating the success of a programme.
Lighedspolitikken er ikke populær hos regeringerne, fordi den opfattes som en trussel.
The equity approach is not popular with governments because it is considered threatening.
Anti-fattigdomspolitikken. den anden WID-politik forklarer mænds og kvinders økonomiske ulighed ikke med undertrykkelse men med fattigdom og beskæftiger sig altså ikke med ligestillingsproblemer men med udviklingsproblemer og søger at øge de fattige kvinders produktion.
The anti-poverty approach, the second WID approach, ties the economic inequality of women and men not to subordination, but to poverty and therefore, moves away from equity issues to development issues, looking for ways to increase poor women's production. In line
Det er i overensstemmelse med den generelle udviklingsstrategi om de grundlæggende behov, der som hovedmålsætning har at dække grundlæggende behov for mad, tøj, bolig, brændsel, uddannelse, sundhed og menneskerettigheder, snarere end økonomisk vækst. Anti-fattigdomspolitikken lægger vægt på kvinders produktive rolle og arbejder for at øge deres beskæftigelse og muligheder for at skaffe sig indkomst.
— 9 — with the basic needs general development strategy which had as its main objective the satisfaction of fundamental needs for food, clothes, housing, fuel, education, health and human rights, rather than economic growth, the anti-poverty approach emphasizes the productive role of women and works to increase their employment and income-generating opportunities.
Der er kommet kritik af anti-fattigdomspolitikken fra mange sider, blandt andet lokale regeringer, som føler sig truet at disse forsøg på at ændre den kønsbetingede arbejdsdeling og foretrækker at beskæftige sig med kvinder gennem husstanden.
Critiques of the anti-poverty approach have come from a variety of areas including local governments which feel threatened by attempted modifications in the sexual divisions of labour and prefer to address women through the household.
Andre kritikere siger, at anti-fattigdomspolitikken glemmer kvindernes reproduktive roller og ikke er bevidst om deres sociale og kulturelle barrierer.
Critiques from other areas state that women's reproduction roles are ignored in the anti-poverty approach and their social and cultural constraints are not identified.
Anti-fattigdomspolitikken foretrækkes fortsat af små ikkestatslige hjælpeorganisationer.
The anti-poverty approach continues to be popular with small-scale NGOs.
Effektivitetspolitikken. som dominerer i dag, lægger vægt på udvikling og betragter kvinder som en uudnyttet menneskelig ressource, der skal inddrages i udviklingen.
The efficiency approach, dominant today, emphasizes development and looks at women as an underutilized human resource that must be made use of for development.
For at deres muligheder kan udnyttes, må kvinderne inddrages i udviklingsprocessen.
In order for their potential to be tapped, women must be integrated into the development process.
Effektivitetspolitikken går også ud fra, at når kvinderne bliver en vigtigere økonomisk faktor, vil de automatisk få en højere status og blive ligestillet med mændene.
The efficiency approach also assumes that with increased economic participation, women will automatically gain increased status and will become more equal to men.
Man har hævdet, at effektivitetspolitikken bygger på tre fejlantagelser: at øget økonomisk medbestemmelse medfører ligestilling, at kvinder kan udføre yderligere arbejde og at kvinder hidtil ikke har gjort sig gældende i udviklingsbestræbelserne. Effektivitetspolitikken beskyldes for ikke at tage hensyn til eksisterende rollemønstre i samfundet og dermed overse det store reproduktive og undervurderede produktive arbejde, kvinder allerede yder.
It has been argued that the efficiency approach is based on three faulty assumptions: that increasing women's economic participation will increase their equity, that women can perform additional work and that women have not yet impacted on the development effort.
(Pronk, 1991) Effektivitetspolitikken foretrækkes på nuværende tidspunkt af regeringer og multilaterale organer.
(Pronk, 1991) The efficiency approach is presently the most popular approach with governments and multilateral agencies.
Styrkelse af kvinder er den nyeste af de fem politikker, og den har til formål at styrke kvinder ved at gøre det muligt for dem at klare sig bedre selv.
The empowerment approach is the most recent of the five approaches and aims at empowering women through greater self-reliance.
Denne politik har visse træk fælles med lighedspolitikken, men sidstnævnte bygger på vestlig feminisme, hvorimod styrkelse af kvinder bygger på Den Tredje Verdens kvinders egne erfaringer.
The approach does have common elements with the equity approach, but while the latter is based on western feminism, the empowerment approach is based on the experience of Third World women.
Denne politik erkender ulighederne mellem mænd og kvinder men understreger kolonitidens og nykolonialismens undertrykkelse, som er gået mest ud over kvinderne og hjælper kvinderne med at klare sig bedre selv og øge deres indre styrke.
While acknowledging inequalities between men and women, the empowerment approach underlines the role of colonial and neo-colonial oppression in the subjugation of women and aims to help women increase their own self-reliance and internal strength.
Styrkelse af kvinder skelner generelt mellem kort- og langsigtet kønsrollepolitik.
The empowerment approach generally distinguishes between short- and longterm gender strategies.
Kortsigtede kønsrollestrategier skal imødegå nuværende kriser i fødevareproduktionen og på det formelle og det uformelle arbejdsmarked, mens langsigtede kønsrollestrategier skal nedbryde uligheden mellem køn, klasser og nationer.
Shortterm gender strategies respond to present crises in food production and in formal and informal sector employment, while longterm gender strategies look at breaking down the structures of inequality between genders, classes and nations.
Styrkelse af kvir indebærer også styrkelse af traditionelle kvindeorganisationer med henblik på at opfylde kvinders behov på kort og langt sigt.
The empowerment approach works to strengthen the role of traditional women's organisations in satisfying both women's shortterm and longterm needs.
Generelt har styrkelse af kvinder ikke fået støtte blandt regeringer eller bilaterale bistandsorganer på grund af den iboende udfordring og vægtningen af kvinders muligheder for at klare sig selv.
In general, the empowerment approach has not found support among governments or bilateral aid agencies given its challenging nature and its emphasis on women's self-reliance.
Kvindetiåret
Women's Decade
De Forenede Nationers Kvindetiår (1975-1985) afspejlede adskillige af disse politikker.
The United Nations Women's Decade (1975-1985) reflected several of these policy approaches.
Gennem hele tiåret blev kvinders aktive deltagelse snarere end passive rolle samt hindringerne for at deres produktion kunne øges understreget.
Throughout the Decade women's participatory rather than passive role was underlined as were the barriers to their increased production.
Men i modsætning til anti-fattigdomspolitikken og effektivitetspolitikken blev der lagt vægt på kvinders dobbelte rolle i produktion og reproduktion.
Unlike the anti-poverty and efficiency approaches, however, emphasis was put on the dual sets of women's roles in production and reproduction.
En af hovedtankerne ved Nairobi konferencen i 1985 var, at kvindernes stilling ikke kan forbedres uden udvikling, og uden at kvindernes stilling forbedres, kan udviklingen kun vanskeligt gennemføres. Den tanke rummer elementer fra effektivitets-, anti-fattigdomspolitik og styrkelse af kvinder.
One of the main ideas of the Nairobi World Conference in 1985, that the advancement of women is not possible without development and without the advancement of women, development itself would be difficult to achieve, had elements of the efficiency, basic needs and even empowerment approaches.
Styrkelse af kvinder blev mere udtrykkeligt fremhævet på parallelkonferencen NGO-Forum '85, som blev afviklet samtidig i Nairobi, hvor man ganske vist erkendte ulighederne mellem mænd og kvinder, men navnlig fokuserede på udvikling og ulighederne mellem verdens lande.
The empowerment approach was more explicitly expressed at the parallel Forum '85 held at the same time in Nairobi which while recognizing the inequalities between men and women, focused on development and the inequalities of the international system.
På trods af den skuffende mangel på praktiske resultater af Kvindetiåret med hensyn til situationen for kvinder i Den Tredje Verden, navnlig, når man ser tilbage på de store forhåbninger i begyndelsen af tiåret, påvirkede FNs Kvindetiår, de tre verdenskonferencer i Mexico (1975), København (1980) og Nairobi (1985) og de sideløbende NGO-Fora faktisk kvindernes stilling på tre væsentlige måder.
Despite the disappointing practical results of the Decade in terms of the situation of women in the Third World, especially when compared with the high expectations held at the beginning of the Decade, the UN Decade and the three world conferences in Mexico (1975), Copenhagen (1980) and Nairobi (1985), accompanied by the NGO forums, did make an impact on the situation of women in three main ways.
For det første blev der meget større opmærksomhed omkring kvinders afgørende betydning for udviklingsprocessen, efterhånden som man begyndte at indsamle data om kvinder i udviklingslandene.
First, the critical role of women in the development process became much more widely perceived as data on women in developing countries began to be collected.
For det andet bredte kvindebevægelsen sig med kvinde græsrodsbevægelser, og den fik mulighed for at samles og udveksle erfaringer, og endelig blev Nairobi-konferencens Fremadrettede Strategier (FLS) vedtaget af 157 lande, som forpligtede sig til at handle mere for kvinder og udvikling.
Second, the women's movement expanded its network with grassroots women's organisations and had the opportunity to come together and share experiences and finally, the Nairobi Forward Looking Strategies (FLS) were adopted by 157 countries committing them to more action in the area of women and development
Forberedelserne til tiårets konferencer omfattede indsamling af mere nøjagtige statistikker om kvinder og detaljerede kønsopdelte data.
Preparations for the Decade's conferences included the collection of more accurate statistics on women and more gender based disaggregated data.
To vigtige dokumenter blev udarbejdet til kvindekonferencen i 1985, Verdensundersøgelsen af kvinders rolle i udvikling og Redegørelse og Vurdering af. hvilke fremskridt, der var gjort og hvilke forhindringer, der var opstået på nationalt plan under virkeliggørelsen af målsætningerne for FN's kvindetiår, som byggede på en regeringsundersøgelse og viste hvilke initiativer, de havde taget i løbet af tiåret.
Two important documents were prepared for the 1985 World Conference, The World Survey on the Role of Women in Development and the Review and Appraisal of Progress achieved and obstacles encountered at the national level in the realization of the goals and objectives of the United Nations Decade for Women which was based on a survey of governments and showed what initiatives they had undertaken during the Decade.
Verdensundersøgelsen omfattede kvinders deltagelse i og adgang til industri, landbrug, penge og finans, videnskab og teknologi, handel og energi.
The World Survey covered women's participation in, and access to, industry, agriculture, money and finance, science and technology, trade, and energy.
Den beskæftigede sig udtrykkeligt med kvinders arbejde på det uformelle arbejdsmarked og i hjemmet og deres undervurderede arbejde i landbrug og handel.
It took special care to address women's work in the informal and domestic sectors and their underestimated work in agriculture and trade.
Verdensundersøgelsen blev opdateret i 1989 og bliver opdateret igen i 1994, inden den planlagte verdenskonference i 1995 i Peking, Kina.
The World Survey was updated in 1989 and will be updated again in 1994 in time for the World Conference planned for 1995 in Bejing, China.
Verdens Kvinder. 1970-1990.
Also the The World's Women. 1970-1990.
Tendenser og Statistikker, som er en statistisk analyse af betingelserne for verdens kvinder med hensyn til uddannelse, sundhed og beskæftigelse, udgivet i 1990, vil ligeledes blive opdateret som oplæg til konferencen.
Trends and Statistics, a statistical analysis of the condition of women in the world in terms of education, health and employment, published in 1990, will be updated as background for the Conference.
Ved den sideløbende verdenskonference, NGO-Forum '85, fik 14.000 kvinder fra 150 lande, repræsentanter fra kvindegrupper og ikkestatslige organisationer, forskere og
At the parallel Non-Governmental World Conference (Forum '85) 14,000 women from 150 countries made up of representatives from women's groups and nongovernmental organisations, researchers and professionals had the chance to organize, network and gain
— 11 — erhvervskvinder mulighed for at organisere sig, knytte forbindelser og styrkes.
— 11 — strength.
(Pietilä og Vickers, 1990, 2) Der opstod vigtige nye ideer i kølvandet på Forum '85.
(Pietilä and Vickers, 1990, 2) Important ideas grew out of Forum '85.
Development Alternatives with Women for a New Era (DAWN) fremlagde en rapport om udvikling set med Den Tredje Verdens kvinders øjne, hvor det konstateredes, at kvinders ligestilling ikke er mulig inden for rammerne af den nuværende politiske og kulturelle udvikling, hvor ressourcer og magt er forbeholdt et lille mindretal.
Development Alternatives with Women for a New Era (DAWN) presented a report on development from a Third World women's point of view stating that equality for women is not possible within the existing economic, political and cultural process with resources, power and control concentrated in the hands of the few.
(Sen og Grown, 1987, 20) Med Forum '85 som forbillede er der i årene efter afholdt en række andre uafhængige, internationale kvindekonferencer forskellige steder i verden.
(Sen and Grown, 1987, 20) Based on the example of Forum '85, several other independent international women's conferences have been held throughout the world in the years since.
Et af de vigtigste resultater af verdenskonferencen i Nairobi var, at de 157 deltagende lande vedtog Nairobi-konferencens Fremadrettede Strategier for fremme af kvinder, for perioden 1986-2000.
One of the most important results of the Nairobi World Conference was the adoption by the 157 countries present at the Conference of the Nairobi Forward Looking Strategies for the Advancement of Women covering the period 1986 - 2000.
De Fremadrettede Strategier bygger på tidligere erklæringer og handlingsplaner, Den internationale udviklingsstrategi for det tredje udviklingstiår og Konventionen for afskaffelse af al diskrimination mod kvinder.
The Forward Looking Strategies are based on earlier declarations and plans of action, the International Development Strategy for the Third Development Decade and on the Convention on the Elimination of all Forms of Discrimination Against Women.
Strategierne afviser klart velfærdspolitikkens måde at inddrage kvinderne i udviklingsprocessen og kræver, at kvinder får en aktiv og ikke bare en passive rolle, som der også står i paragraf 15:
The Strategies soundly reject the welfare approach to integrating women in the development process and address women as subjects, not just objects, stating in Paragraph 15:
"For at opnå en optimal udvikling af menneskelige og materielle ressourcer, må kvinders styrke og evner, herunder også deres store bidrag til familiernes velfærd og samfundets udvikling, anerkendes og værdsættes.
"To achieve optimum development of human and material resources, women's strengths and capabilities, including their great contribution to the welfare of families and to the development of society, must be fully acknowledged and valued.