natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Arbejdstagernes bidrag varierer ligesom arbejdsgivernes generelt i forhold til lønningerne i EU­landene, i hvert fald op til et vist lønniveau et eller andet sted over gennemsnittet — bortset fra i de ovennævnte lande — mens ind­komstskatten er progressiv alle ste­der og stiger mere end parallelt med lønnen.
In addition, several programmes, such as European scholarships and computer training centres, have been introduced and those unemployed between 20 and 24 can enter the 'Introduction to Working Life' programme consisting of an on-the-job traineeship for up to four months followed by paid employment for at least six months with the same em ployer, the aim being to ensure that all young people are employed, in education or on a labour market programme within 100 days of becoming unemployed.
For en ugift person med en løn svarende til gennemsnitslønnen for en arbejdstager i fremstillings­industrien i 1993 udgjorde bidraget gennemsnitligt fra 19% > af arbejds­kraftomkostningerne i Nederlande­ne (godt 23% af bruttolønnen) og ca. 15,5% i Tyskland og 14,5% i Fran­krig til 5% i Spanien og kun 2% i Danmark. Indirekte arbejdskraftomkostninger i EU landene, USA og Japan, 1988 og 1992
In Finland, the number of starting places in vocational training has recently been increased, with emphasis on apprenticeships as a means of reducing youth unemployment, and special employment services have been established for the young.
% af samlede arbejdskraftomkostninger ■ Socialsikring
In Germany, those unemployed aged over 50 are entitled to a subsidy of up to 75% of earnings for a job last ing 58 years.
D Andet
Wage subsidies
Til gengæld var indkomstskatten for en gennemsnitsløn for en ugift arbejdstager med den ovennævnte løn væsentligt højere i sidstnævnte land end andre steder i EU, nemlig over 42% af arbejdskraftomkost­ningerne (44% af bruttolønnen).
Several Member States have job guarantee programmes for unemployed youth. In the Netherlands, this programme gives all those under 21 unemployed more than 6 months the right to a job.
Det reducerede arbejdstagerens nettoløn — dvs. den disponible ind­komst — til kun godt halvdelen af arbejdsgiverens samlede omkost­ninger ved den pågældendes ar­bejdskraft.
In Denmark, municipal authorities are obliged to give young people (under 25) an activation offer after being 13 weeks on social assistance.
Næsten 50% af disse omkostninger gik således til staten i den ene eller anden form (heri er ikke medregnet de indirekte skat­ter, der blev betalt af det, arbejds­tageren brugte af sin disponible indkomst).
In Belgium, permanent youth employ ment guarantee programmes have been introduced. In the Flemish region, guaranteed employment is provided in the public sector for the
Kapitel 1 Arbejdskraftomkostninger, sociale bidrag og beskæftigelse eller Portugal, mens de er højere for en ugift.
Section 1
Virkningen af forskelle i familiemæssig status
Labour costs, social charges and employment
Hvis analysen udvides til at omfatte arbejdstagere med en anden familiemæssig status, dvs. med ægtefælle og børn, bliver resultaterne noget anderledes, fordi der er stor forskel på, hvordan landene behandler for sørgerpligten i skattemæssig henseende.
Essen Conclusions: "The measures to be taken should include ... reducing nonwage labour costs extensively enough to ensure that there is a noticeable effect on decisions concerning the taking on of employees and in particular of unqualified employees.
I alle EU-landene har familier med børn ret til bestemte ydelser af forskellig størrelse og i mange tilfælde også skattelettelser. I samtlige lande betaler arbejdstagere med en ægtefælle uden egen indkomst desuden mindre i skat end ugifte.
The first reports will be used to examine ... the effects of tax and support systems on the readiness both to create and to take up jobs." solving one problem — high unemployment — by creating another — a growth in the numbers of working poor.
for de sociale bidrag, havde den næsthøjeste indkomstskat i EU for en person med en gennemsnitsløn i 1993, men den udgjorde dog kun 21% af de samlede arbejdskraftomkostninger, hvilket var det halve af procentsatsen i Danmark.
High and persistent levels of unemployment in the European Union have prompted a search for measures for increasing the rate of job creation in virtually all Member States in recent years.
I belgien var skatter og sociale bidrag tilsammen var så ledes væsentligt højere end i de fleste andre EU-lande, idet næsten 55% af omkostningerne ved at be skæftige en person på en gennem snitsløn gik til staten, og kun godt 45% gik til arbejdstageren.
One increasing focus of policy has been, on the one hand, on the large number of unemployed with relatively few qualifications and comparatively low skill levels and, on the other, on the costs involved in employing such people.
Grækenland er det eneste land i EU, hvor den familiemæssige sta tus har indflydelse på størrelsen af arbejdsgivernes bidrag. Her udgjorde de sociale bidrag, der opkræves af arbejdsgiverne, som betaler di rekte for familieydelser, godt 7% af arbejdskraftomkostningerne, hvor det drejer sig om en arbejdstager med en ægtefælle uden egen ind komst.
raises fundamental and potentially far-reaching questions about the basic principles on which social protection systems have been developed — in particular, that entitlement to benefit should be linked to contributions and employers should bear some responsibility for the costs of social support for their employees when they can no longer work (see Social Protection in Europe 1995, forthcoming, for a summary description of the social protection systems obtaining in the Member States).
Resultatet er, at skattebyrden for denne arbejdstager blev reduceret i samme omfang som i de mere udviklede lande i EU, men dog på bekostning af øgede arbejdskraftomkostninger for arbejdsgiverne.
This has led to the active consider ation in a number of Member States and, indeed, at Union level, of the possibility of reducing the scale of social charges — ie social security contributions — imposed on em ployers taking on relatively low paid workers.
(I Grækenland er den disponible indkomst i forhold til arbejdskraftomkostningerne den samme for et par som for en ugift på grund af højere arbejdskraftomkostninger, men arbejdstageren får udbetalt mere i absolutte tal.)
Indeed, in some Member States, selective measures of this kind have been introduced in the past year or two, concentrated especially on relieving the charges levied in respect of those previously unemployed (see Part II of this Report above).
Bortset fra i Belgien udgjorde den nettoløn, som en ugift arbejdstager med en gennemsnitsløn fik udbetalt i 1993, i alle EU-landene over halvdelen af omkostningerne ved deres arbejdskraft, men i Tyskland, Italien og Nederlandene samt i Danmark var det dog kun en smule mere end halvdelen.
In particular, attention has been directed at ways of reducing labour costs to employers, especially those taking on young people and/or workers with relatively low skill levels, to bring the costs of employ ment more into line with the additional value-added likely to be generated and, therefore, to give employers more incentive to create jobs.
I de tre sydlige og mindre udviklede lande — Grækenland, Spanien og Portugal — samt i Luxembourg og Stor britannien — det land, hvor det samlede fradrag til skatter og bi drag var lavest — var det over 60%.
At the same time, there is widespread concern to avoid any significant reduction in the income received by those towards the bottom end of the earnings scale who might already be close to the poverty line. In other words, the aim across much of the Union has been to avoid
Konsekvensen er, at arbejdskraftomkost ningerne generelt vil være højere for en arbejdstager med en ægtefælle uden egen indkomst end for en ugift på samme måde som i Grækenland, og de samlede beløb, der skal betales ud af arbejdskraftomkostningerne i form af indkomst skat og sociale bidrag, øges tilsvarende i forhold til, hvad der skal betales i de fleste europæiske lande.
At the same time, in many Member States reviews have been initiated of the way in which social protection systems and certain other collective services, such as health care, are funded, with the aim of assessing the potential advantages of moving away from a pattern of financing which, through social contributions in particular, seems to impose a tax on employment. This, however,
Tager man f.eks. en arbejdstager med en ægtefælle uden egen ind komst, vil skattelettelserne gene relt være højere i de mere udviklede og velstående EU-lande end andre steder, hvilket er med til at ind snævre forskellene i den samlede skatte- og bidragsbyrde — og i net tolønnen efter skat — i EU.
The concern here is to examine the scale of charges on employment in different parts of the Union, including not only the social contributions levied on employers, but also the contributions and taxes on pay levied on employees.
Det samme er tilfældet i Storbritannien, som er det land, hvor den effektive skattebyrde for en arbejdstager uden forsørgerpligt er lavest; her reduceres indkomstskatten med under 3% af arbejdskraftomkost ningerne.
These affect the gross wage which employers need to pay since they determine the take-home earnings of employees or, in other words, what the latter are prepared to work for.
I Irland derimod, hvor skatteprocenten er forholdsvis høj, reduceres den med 7%, hvilket be tyder, at sociale bidrag og skat til sammen udgør stort set det samme i forhold til arbejdskraftomkostningerne for et gift par som i Spanien
In general, therefore, the demand for labour on the part of employers is affected by total labour costs (the gross wage plus employers' social contributions and other nonwage labour costs) and labour supply
Medtager man børn i beregninger ne, ændres de komparative resultater endnu mere. Som det var
Section 1 Labour costs, social charges and employment by what employees receive as pay after the deduction of payroll taxes and other charges.
Kapitel 1 Arbejdskraftomkostninger, sociale bidrag og beskæftigelse den bruttoløn, der udbetales til ar­bejdstageren.
Indeed in certain cases, the inclusion of these items can sig­nificantly alter the conclusions reached about the impact of the fiscal system on earnings and their poten­tial disincentive effects.
Det samlede beløb, der skal betales ud af arbejdskraft­omkostningerne i form af skatter og sociale bidrag, var derfor højere i Grækenland for en arbejdstager med to børn end nogen andre steder i EU, nemlig over 47%.
At the same time, however, they add a further layer of complication in that their value depends in individual cases not just on family circumstances but also on housing and similar costs which will vary from person to per­son in a way which is difficult to predict.
tilfældet med skattelettelserne for arbejdstagere med ægtefælle uden egen indkomst, har arbejdstagere med børn generelt også en højere disponibel indkomst i forhold til bruttolønnen i de mere velstående EU­lande end i de mindre udviklede på grund af højere skattelettelser og/eller højere børneydelser.
The focus of this chapter is on the overall difference between total labour costs and take­home pay, or what is usually termed the tax wedge, and on the different elements which this comprises, and, in par­ticular, on the size of this at the lower end of the earnings scale, where labour costs are likely to be a more important determinant of job creation than at the upper end.
Medregner man også børneydelser, ændres det komparative billede endnu mere.
Social contributions levied on employers
På grund af de ekstra omkostnin­ger i form af sundhedsydelser, som ofte betales af arbejdsgiverne i USA (dog i højere grad på frivillig basis end lovpligtigt), kombineret med en forholdsvis begrænset skattelettelse, er det samlede be­løb, der betales af arbejdskraftom­kostningerne til skat og sociale bidrag for arbejdstagere med børn i USA, endnu højere i forhold til, hvad der betales i Europa, end det var tilfældet for en ugift arbejdsta­ger.
It also enables account to be taken of the effect on charges and disposable income of other fiscal measures, spe­cifically housing benefits and various credits and allowances, such as the family credit in the UK, avail­able to low wage earners with children and complementary social assistance in Luxembourg which set an effective floor to the income of those on low pay.
I 1993 var det samlede beløb, der går af arbejdskraftomkostnin­gerne til disse formål, højere i USA end i fem europæiske lande — Spanien, Irland, Luxembourg, Portugal og Storbritannien — og kun en smule mindre end i Tysk­land og Frankrig.
These can be im­portant in some countries in changing the apparent scale of de­ductions from earnings as well as the marginal rate of deduction as pay
I 1993 blev det samlede fradrag i arbejdskraftomkostningerne for en arbejdstager med en gennem­snitsløn og med en ægtefælle og to børn f.eks. reduceret til 46% af ar­bejdskraftomkostningerne i Belgi­en, så de var nogenlunde det samme som i Italien og Nederlandene og lidt lavere end i Grækenland (figur 115).
As is by now well known, the aver­age rate of social contribution levied by governments on employers
Gennemsnitligt fradrag for et par med 2 børn og en gennemsnitsløn i EU landene og USA, 1993
Average deduction rate for a single person at the average wage in Member States and US, 1993
D Disponibel indkomst ■ Nettoløn ■ Arbejdstagerbidrag + indkomstskat
Q Disposable income ■ Net wage ■ Employees' contributions+income tax
Π Arbejdsgiverbidrag
D Employers' contributions
Det er med til at reducere nettofradraget endnu mere og øge arbejdstagernes disponible indkomst i forhold til ar­bejdskraftomkostningerne.
As such, it extends the analysis included in Employment in Europe 1994 (Chapter 6), which was restricted by the availability of data
Kapitel 1 Arbejdskraftomkostninger, sociale bidrag og beskæftigelse var nettofradraget i arbejdskraft omkostningerne i Frankrig i dette specielle tilfælde således stort set det samme som i Storbritannien i 1993 og mindre end i nogen af de øvrige EU-lande, bortset fra Luxembourg.
Section 1 Labour costs, social charges and employment
skyldes, at de betaler en lavere ind komstskat.
The data and method used in the analysis
Der er dog under ingen omstændigheder tale om en ensartet forskel i EU, og det kan tilskrives de store forskelle i beskatningssystemerne.
The analysis in this chapter is based heavily on a model of the tax and social protection system developed by the Central Planning Bureau in the Hague for the Commission Services.
Generelt vil de lande, der opererer med for holdsvis lave fradrag i arbejdskraftomkostningerne for personer med en gennemsnitsløn, også have forholdsvis lave fradrag for ar bejdstagere længere nede på løn skalaen.
It enables the social contribution and taxes payable by a single person, a married couple and a couple with two children to be estimated at different levels of gross earnings.
går fra til skatter og sociale bidrag ved en løn på 50% af gennemsnitslønnen, 34%, og det er kun lidt mindre end ved en gennemsnitsløn — under to procentpoint — eftersom størsteparten af fradraget består af sociale bidrag, som er ligefrem proportionale med indkomsten.
It also enables the unemployment benefit or social assistance receivable by such a person to be estimated, taking account of their age and employment record. The new Member States were not included in the exercise and, therefore, were not incorporated in the analysis.
Indkomstskatteprocenten er dels meget lav, dels kun ganske lidt progressiv, hvorfor skattesystemet i Grækenland som helhed er mindre progressivt end i andre EU-lande.
The exercise did include, however, three selected US States, New York, California and Texas and the figures in the text and in the graphs labelled US are an average of the former two States.
I de seks øvrige EU-lande udgjorde det samlede fradrag i arbejdskraft omkostningerne for en arbejdstager med en løn på kun 50% af gennem snitslønnen over 40% i 1993 — i Belgien var tallet helt oppe på 44%.
varies markedly across the Union, from 30% of the total cost of emplo ying someone on the average earnings of a (male) manual worker in manufacturing in Italy in 1993 — an addition of over 41% to their gross wage — almost 27% in France, 25% in Belgium and 24% in Spain, to around 10%- of the total cost in Ireland and the UK and under 5% in Denmark (Graph 112, in which, it should be noted, employers' contributions relate only to statutory charges levied as part of the social protection system; discretionary contributions paid by employer which also form part of indirect labour costs are considered below — see Box for a description of the data used).
For det første vil der være forskel på, hvor stort et beløb den enkelte er berettiget til på grundlag af de faktiske boligomkostninger, og for det andet betales denne ydelse ikke automatisk, som det er tilfældet med skatter og sociale bidrag, men er noget, der skal søges om.
The average gross wage of a male manual worker in industry, as estimated by OECD, has been taken as the benchmark against which to compare rates in the different Member States and to assess the way that these change as earnings and family circumstances vary.
Man kan derfor ikke være sikker på, at alle, der er berettigede til en boligydelse, rent faktisk vil søge, eller at ansøgningerne vil blive imødekommet hurtigt.
Although other figures for the average could have been used instead, it should be emphasised that the results depend only to a minor extent on the precise figure used for the benchmark.
For det tredje udbetales der også boligydelser til personer uden arbejde — det gælder i øvrigt også børneydelser.
It does not mean, in particular, that the results apply only to workers in industry or even only to fulltime workers.
Det er derfor et stort spørgsmål, i hvor høj grad en arbejdstager med regner boligydelsen i vurderingen af sine indtægter fra beskæftigelse, og i hvor høj grad det influerer på arbejdstagernes adfærd — med hensyn til at arbejde eller ikke ar bejde eller forsøge at få et bedre job.
Indeed when interpreting the results for those on low earnings, it should be borne in mind that a large number of workers, especially women, are employed parttime and, therefore, may earn a wage which represents only a small proportion of the average as defined here.
Som nævnt er det kun i Storbritannien, at de sociale bidrag, der gene relt betales af arbejdsgiveren for en person med en forholdsvis lav løn, er væsentligt mindre end for en person med en gennemsnitsløn, men også i Danmark og Nederlandene er de dog en smule lavere, og i en række lande er de lavere for bestemte grupper (for unge og/eller for personer, som tidligere har væ ret arbejdsløse), som det også er nævnt tidligere.
Since these rates are in the main proportional to gross pay, they are the same in most countries over the range of wage levels paid to the large majority of the work force.
I 1993 udgjorde arbejdsgivernes bidrag i Storbritannien for en arbejdstager med en løn på 50% af gennemsnitsløn nen for en manuel arbejder i frem stillingsindustrien kun 6% af arbejdskraftomkostningerne, hvilket var stort set det samme som i Danmark, hvor man opererer med et forholdsvis lavt fast beløb for disse bidrag.
(They tend to decline as earn ings rise above a certain point since in the majority of countries a ceiling is imposed on the maximum amount payable in respect of any employee, which reflects the counterpart ceiling on benefits.
Skatter og bidrag for lavtlønnede
This point varies somewhat be tween countries, though mostly it is between 1V2times and 4 times average earnings.)
I Frankrig ville det have forøget den pågældendes disponible ind komst med ca. 10%, hvis der blev betalt en normal gennemsnitshusleje, og det ville have reduceret nettofradraget til godt 30% af ar bejdskraftomkostningerne, hvilket er det samme som i Spanien og Portugal — og Irland og Luxembourg — og arbejdsgiverne skulle betale stort set samme andel som i disse lande.
Partly for convenience in the analysis, employees' social contributions are included with taxes and are treated in the same way as a deduction from gross earnings and it is assumed that wage earners are likely to react in the same way to both.
Det er en af årsagerne til, at det samlede fradrag til sociale bidrag og skatter i Storbritannien for en ugift på dette lønniveau var væ sentligt lavere end andre steder i EU, nemlig godt 22% af arbejdskraftomkostningerne (figur 116).
In practice, this is a gross simplification.
I fire andre EU-lande, Spanien, Ir land, Portugal og Luxembourg, var det samlede fradrag under 30% af arbejdskraftomkostningerne, men både i Spanien og Portugal skal arbejdsgiverne dog betale langt mere end arbejdstagerne.
As noted in the text, employees might well treat social contributions whether paid by themselves or by employers on their behalf as future income in some degree rather than as taxes and, there fore, as equivalent to part of their earnings.
Som nævnt i starten interesserer man sig først og fremmest for ar bejdskraftomkostningerne ved at beskæftige personer med ringe kvalifikationer, som kun bidrager i forholdsvis begrænset omfang til en virksomheds værditilvækst, og det er de sociale bidrag og skatter, der skal betales for at beskæftige disse arbejdstagere, som i øjeblikket er genstand for størst politisk interesse.
How far they are likely to be indifferent to a rise in take-home pay and an increase in employers' or employees' social contributions depends in part on how closely benefits are tied to contributions — whether, in other words, increased contributions are matched by a counterpart increase in benefit entitlement.
I de fleste EU-lande er størrelsen af skatter og sociale bi drag i forhold til arbejdskraftomkostningerne væsentligt anderledes for de lavtlønnede end for arbejdstagere med en gennem snitsløn, hvilket i vidt omfang
This will tend to vary from country to country according to the details of the social protection in force.
Kapitel 1 Arbejdskraftomkostninger, sociale bidrag og beskæftigelse
Section 1 Labour costs, social charges and employment person on average wages was around 13% of labour costs, more than in Denmark, Ireland or the UK, on a par with Luxembourg and not much lower than in Germany (where it was around 16%) (Graph 112).
Virkningen af forskelle i familiemæssig status man medregner boligydelserne, og en smule mindre end i Græken­land, men højere end i fem andre EU­lande.
If the em­ployee has a family and the employer covers health care insurance costs, then social contributions can ap­proach 20%, not far below the average for the European Union (Graph 113).
Det forudsætter dog, at arbejdsgi­verne betaler udgifterne til sygefor­sikring.
Labour Cost Survey (which have only very recently become available for 1992) give some indication of the overall importance of these indirect costs in Union Member States and elsewhere.
Hvis de ikke gør det, var det samlede fradrag i USA knap 30% af arbejdskraftomkostningerne i 1993, dvs. på linje med Spanien, Irland, Luxembourg og Portugal. Men i så fald skulle arbejdstagerne selv betale for deres sygeforsikring, og det ville have reduceret deres disponible indkomst derefter.
They show that while the level of indirect labour costs in Europe, especially to cover social security, are higher than in either the US or Japan, the extent of the difference in most cases is not large, and for five Member States, the level is below that in these two countries.
Der vil dog også være mange med forsørgerpligter, for hvem den del af arbejdskraftomkostningerne, der betales i skat og sociale bidrag, vil være noget anderledes.
Indirect labour costs employers, though by no means all, contribute to private pension schemes on behalf of their em­ployees.
I Spanien og Portugal var det samlede fradrag desuden stort set det samme som ved en løn på 50% af gennemsnitslønnen, dvs. knap 30%, og det var også til­fældet i Irland, hvor procentsatsen falder i takt med lønnen, fordi ind­komstskatten falder.
This tends to increase in some degree the average rate of social contribution — discretionary plus statutory — actually paid by employers in the UK relative to that in other Member States and should be borne in mind throughout the following analysis.