natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ifølge aftalen ville en medlemsstat med et underskud på det offentlige budget på over 3% af bruttonationalproduktet (BNP) blive straffet for at have et for stort statsunderskud, undtagen i tilfælde af force majeure eller alvorlig økono­misk tilbagegang.
The European Commission granted ECU 280 million (1 ECU = GBP 0.74 or IEP 0.75) in financial assistance to 107 trans­European transport infrastructure projects.
De Femten enedes i så henseende om ikke at gøre nogen undtagelser i tilfælde af en recession i størrelsesordenen 0% til 0,75% af BNP.
This aid, announced on 19 December, is being provided out of the EU's 1996 budget.
Ved en konjunk­turafmatning på mellem 0,75% og 2% af BNP tænkes Kommission at skulle udarbejde en rapport for at vurde­re, hvorvidt der er tale om et »særtilfælde« eller ej.
The Commission plans to spend ECU 352 million this year; this does not include the ECU 100 million intended for cross­border projects in Central and Eastern Europe.
Økonomiske tilbageslag svarende til 2% af BNP og dero­ver ville automatisk blive anerkendt som særtilfælde.
Over two thirds of the aid for 1996 will be used to finance studies concerning all the technical phases of the infrastructure projects; it will therefore play a catalytic role.
En eventuel sanktionering skulle i første omgang ske gennem opkrævning af et depositum uden renteafkast, bestående af et fast element på 0,2% af BNP og et variabelt element, afpasset i forhold til budgetunderskuddets størrelse.
Just over a quarter of the aid consists of direct grants to the projects themselves, while the remainder represents interest rebates.
Der ville således kunne blive tale om at spærre op til i alt 0,5% af et lands årlige BNP.
The 14 major projects, accorded priority by the European Council when it met in Essen in December 1994, will receive the lion's share of the aid.
I tilfælde af et vedvarende budget­underskud ville det deponerede beløb i løbet af to år tage form af en bøde.
As for the modes of transport to be aided, 62% of the funds have been earmarked for rail projects, with European high­speed trains to the fore.
Pagten forventes stadfæstet ved en reso­lution, som skal vedtages af Det Europæiske Råd i Amsterdam til juni.
It must be pointed out that the Member States are respon­sible for the construction of the networks.
■ Nationale socialsikringsordninger
■ Employees' social security schemes
■ Erhvervslivet udtrykt i (europæiske) tal
■ Labour cost statistics to become European
Medlemsstaterne og Kommissionen vil inden længe udar­bejde EU­omspændende statistikker om de arbejdskraftom­kostninger, der påhviler arbejdsgiverne. Ifølge en forord­ning, som Rådet vedtog den 20. december, vil de nationale
The Fifteen and the European Commission will shortly finalize a system of Community statistics covering the level and struc­ture of employers' labour costs.
Supplerende socialsikringsordninger, som arbejdsgivere opretter til fordel for deres ansatte, vil fuldt ud skulle over­holde princippet om kønnenes ligestilling i henhold til EF­traktatens artikel 119.
The supplementary social security schemes introduced by employers in favour of their employees will have to respect fully the principle of equal treatment for men and women, contained in Article 119 of the EC Treaty.
Den 20. december vedtog Rådet et direktiv, hvorved den eksisterende, fælleseuropæiske lov­givning ændres, idet undtagelserne fra ligestillingsprincippet afskaffes, navnlig med hensyn til pensionsalder og ydelser til overlevende ægtefæller.
This is because the EU Council of Ministers adopted on 20 December a directive which modifies existing EU legislation: it eliminates deroga­tions from the equality principle, particularly as regards retire­ment age and survivors' benefits.
Det nye direktiv falder i tråd med EF­Domstolens fortolkning af artikel 119 i »Barbere­dom­men af 17. maj 1990.
The new directive is in line with the interpretation given by the European Court of Justice in its ruling in the 'Barber' case of 1 7 May 1990.
') Se også side 1.
(') See page 1.
Der Grænseløse Europa, nr. 2-Ί997
Frontier-free Europe, No 2­7997
DEN EUROPÆISKE UNIONS FÆLLES UDENRIGS-OG SIKKERHEDSPOLITIK (I) politikken.
THE EUROPEAN UNION'S COMMON FOREIGN AND SECURITY POLICY (I)
Udviklingen af EPS forløb dog ikke altid ganske ukom­pliceret.
EPC did not, however, always run smoothly.
Ofte stod medlemsstaternes nationale inter­esser i vejen for vedtagelsen af en fælles holdning.
Member States' national interests often stood in the way of a common approach.
Hertil kom utilstrækkelige procedurer, nødvendighe­den af enstemmighed og de manglende retlige ram­mer, der hindrede en hurtig reaktion på internationale begivenheder.
Inadequate proce­dures, the need for unanimity and the lack of a legal framework also prevented the Union from reacting swiftly to international events.
I forskellige reformetaper blev der arbejdet på at overvinde disse svagheder ved det poli­tiske samarbejde.
Reforms were intro­duced at various stages to correct this political co­operation deficit.
Et vigtigt skridt udgjordes af den europæiske fælles akt, en traktatmæssig ændring af det daværende EF's grundlæggende traktater, der tråd­te i kraft i 1987, og som for første gang traktatmæssigt fastlagde samarbejdet om udenrigs- og sikkerhedspo­litikken.
A major step forward was the Single European Act amending the Treaties establishing the then European Community, which came into force in 1987 and, for the first time, incorporated foreign and security policy coopera­tion.
Det kræves i stigende grad af Den Europæiske Union, at den optræder som politisk aktør på internationalt plan.
The European Union is increasingly being called upon to be a political player on the international scene.
Ikke kun det verdensomspændende handelspoli­tiske engagement nødvendiggør en fælles udenrigspo­litisk optræden fra de femten medlemsstaters side.
The need for a common foreign policy for its 15 Member States is dictated not only by the close international trade relationships which now exist.
Efter afslutningen af den kolde krig og i forbindelse med nye konflikter i Europa og dets naboregioner vil det være af afgørende betydning for Den Europæiske Union, hvorledes dens udenrigs- og sikkerhedspoliti­ske identitet udvikler sig.
The end of the Cold War and the emergence of new conflicts in Europe and neighbouring regions make it vital for the European Union to develop a foreign and security policy identity.
I den »politiske dagsorden for Europa«, som Det Europæiske Råd vedtog i decem­ber 1995 i Madrid, nævnes de udenrigspolitiske udfor­dringer, som Unionen i de nærmeste år er stillet over for: Ud over tiltrædelsesforhandlingerne med Cypern og med de associerede stater i Central- og Østeuropa drejer det sig om en videreførelse af en politik, præget af dialog, samarbejde og partnerskab med Unionens naboer, især med Rusland, Ukraine, Tyrkiet og Middelhavslandene, samt om opbygningen af en sam­let europæisk sikkerhedsstruktur.
The political agenda for Europe adopted by the Madrid European Council in December 1995 identifies the foreign policy chal­lenges which the Union will face in the years ahead: enlargement negotiations with Cyprus and the asso­ciated countries of the Mediterranean and Eastern Europe, continuing policy of dialogue, cooperation and partnership with the Union's neighbours, in par­ticular Russia, Ukraine, Turkey and Mediterranean countries, and the establishment of a European-wide security system.
Derudover kunne man nævne videreudviklingen af det transatlantiske samarbejde, varetagelse af de traditionsrige forbindel­ser til de afrikanske stater og landene i Vestindien og i Stillehavsområdet samt en uddybning af forbindelser­ne til de asiatiske og latinamerikanske lande.
Other points on the agenda include transatlantic cooperation, cultivation of the Union's traditional relationship with the African, Caribbean and Pacific States and closer relations with Asia and Latin America.
Fra politisk samarbejde til gennemførelse af en fælles politik
From political cooperation to a common policy
I henhold til den traktat om Den Europæiske Union (TEU), der blev vedtaget i Maastricht i december 1991, og som trådte i kraft den 1. november 1993, hviler Unionen på tre søjler: Grundlaget udgøres af de stadig gældende tre traktater om De Europæiske Fællesskaber (EKSF-, EF- og Euratom-traktaten), der blev suppleret med aftalerne om den fælles udenrigsog sikkerhedspolitik (Afsnit V - artikel J til J.11, TEU) og samarbejdet om retlige og indre anliggender.
The Treaty on European Union (TEU), which was approved in Maastricht in December 1991 and came into force on 1 November 1993, establishes three pillars for the European Union: the three exist­ing European Communities Treaties (ECSC, EC and Euratom Treaties) with new provisions on common foreign and security policy (Title V, Articles J to J.11 ) and on cooperation on justice and home affairs.
I lighed med politikken vedrørende retlige og indre anliggen­der falder den fælles Udenrigs- og Sikkerhedspolitik (FUSP) dermed ikke ind under De Europæiske Fællesskabers kompetence.
Neither justice and home affairs nor common for­eign and security policy fall within the European Communities' jurisdiction.
Eftersom den vedrører et vitalt område med hensyn til national suverænitet, er den ikke noget fællesskabsanliggende, men for øje­blikket organiseret som et mellemstatsligt samarbejde.
Since they are consid­ered to be key areas of national sovereignty they continue to be organized on the basis of intergov­ernmental cooperation rather than at Community level.
Formålet med FUSP er i henhold til Maastricht-trakta­tens artikel J.1, stk. 2:
The objectives of CFSP are laid down in Article J.1 (2) of the Maastricht Treaty, and are:
— at beskytte Unionens fælles værdier, grundlæggen­de interesser og uafhængighed
— to safeguard the common values, fundamental interests and independence of the Union;
— at styrke Unionens og dens medlemsstaters sikker­hed
— to strengthen the security of the Union and its Member States in all ways;
— at bevare freden og styrke den internationale sik­kerhed
— to preserve peace and strengthen international security;
Samarbejdet om udenrigspolitiske emner og samord­ningen af de enkelte EF-medlemsstaters udenrigspoli­tisk blev allerede tilrettelagt i begyndelsen af tresserne i form af Det Europæiske Politiske Samarbejde (EPS).
Cooperation on foreign policy matters and coordi­nation of Member States' national foreign policies were organized on the basis of European political cooperation (EPC) in the early 1970s, giving a politi­cal dimension to the European Community's grow­ing economic importance.
Der blev dermed føjet en politisk dimension til Det Europæiske Fællesskabs tiltagende økonomiske betydning.
Europe gradually began to assume its international responsibilities in certain areas through mutual information and cooperation.
Der kunne nu gradvis, omend ikke på så omfattende måde som nu, tages hånd om Europas for­pligtelser rundt om i verden i kraft af en bedre gensi­dig kontakt og et styrket samarbejde.
Member States' diplomatic efforts to speak with one voice began to bear fruit.
EF-landenes diplomatiske bestræbelser for at tale med én stemme begyndte at give resultater.
Contacts between Member States' foreign ministries and embassies steadily increased.
Kontakterne mellem med­lemsstaternes udenrigsministerier og ambassader styrkedes kontinuerligt. Med det politiske samarbej­des stigende intensitet styrkedes også tolerancen og forståelsen for andres synspunkter.
Closer political cooperation fos­tered tolerance and understanding for different viewpoints.
Inden for CSCE udviklede EF og dets medlemsstater sig til en drivende kraft og var med til at fremme Øst-Vest-afspændings-
The Community expanded and consoli­dated its relations with Asia, Latin America and the Far East.
— at fremme det internationale samarbejde
— to develop and consolidate democracy and the rule of law, and respect for human rights and fun­damental freedoms.
Supplement — Der Grænseløse Europa, nr. 2-1997
Supplement — Frontier-free Europe, No 2-1997
FÆLLES HOLDNINGER
COMMON POSITIONS
— at udvikle og befæste demokratiet og retsstatsprin­cippet samt respekten for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder.
The Member States of the EU commit themselves to supporting the Union's external and security policy 'actively and unreservedly in the spirit of loyalty and mutual solidarity' and to refraining from any action which is contrary to the interests of the European Union or likely to impair its effectiveness as a cohe­sive force in international relations (Article J.1 (4)).
Rådet kan fastlægge fælles holdninger (artikel J.2, stk. 2 TEU), som tjener som rettesnor for medlems­staternes egen politik, og som muliggør en koordi­neret indsats.
The Council may define a common position (Article J.2(2) of the Treaty on European Union) laying down guidelines for national policies and a basis for a concerted approach.
På internationale konferencer og i internationale organisationer repræsenterer med­lemsstaterne disse fælles holdninger.
Member States support these common positions at international conferences and within international organiza­tions.
Inden for ram­merne af FN eller OSCE er den fælles europæiske stemme nu blevet et medbestemmende element.
A common European voice has become a decisive factor within the UN and the OSCE.
I tiltagende grad forholder EU-medlemsstaterne sig ens ved afstemninger, og tredjelande tager ofte udgangspunkt i Unionens holdninger.
Member States are increasingly aligning their vot­ing strategies and non-Community countries often base their positions on that of the European Union.
FÆLLES AKTIONER
The presidency of the Council is held by the Member States in turn on a six-month rotating basis.
I modsætning til den fælles hold­ning er en fælles aktion ikke begrænset til at udgøre visse målsætninger for medlemsstaternes nationale udenrigspolitik, men tager sigte på en fælles hand­len fra Unionens side på den internationale scene.
This differs from a common position in that it forms a basis for a common Union approach at international level rather than simply setting the ground plan for Member States' national foreign policies.
Derfor må omfanget og mål samt midler og meto­der fastlægges så nøjagtigt som muligt.
Its scope, objectives, resources and procedures have, therefore, to be very carefully defined.
En fælles aktion er forpligtende for medlemsstaterne, og afvi­gelser herfra er kun mulige under særlige omstæn­digheder.
A joint action is binding on the Member States and may only be deviated from under special circumstances.
Det er formandskabet, der er ansvarlig for gennemførelsen af de fælles aktioner.
The presiden­cy is responsible for implementing joint action.
De enkelthe­der i forbindelse med gennemførelsen af fælles akti­oner, som formandskabet er ansvarlig for, kan besluttes med kvalificeret flertal.
The details of joint action for which the presiden­cy is responsible may be decided by a qualified majority.
De fælles aktioner tog indtil dato bl.a. sigte på det tidligere Jugoslavien, understøttelse af fredsprocessen i Mellemøsten, overgangen til demokrati i Sydafrika, kontrol med udførsel af varer med dobbelt (civilt og militært) anvendelsesformål, rustningskontrol eller aftalen om begrænsning af udbredelsen af atomvåben.
Joint action has been taken on the for­mer Yugoslavia, to support the Middle East peace process and democratic transition in South Africa, on the control of exports of dual-use (civilian and military) goods, arms control and the non-prolif­eration Treaty.
FÆLLES ERKLÆRINGER
COMMON STATEMENTS
Desuden tager Den Europæiske Union regelmæs­sigt i form af fælles erklæringer stilling til internati­onale begivenheder.
The European Union also regularly issues com­mon statements on international developments.
Som følge af den vægt, Unionen har politisk og økonomisk, er det muligt for den at øve indflydelse på den politiske udvikling ved hjælp af sådanne offentlige erklæringer.
The Union can use its political and economic weight to influence political events through such public declarations.
Denne form for stillingtagen benytter Unionen sig hyppigt af som en første reaktion på indenrigspolitiske udviklingstendenser i de enkelte lande, menneske­rettighedsspørgsmål eller aktuelle konflikter.
The Union often uses this channel to give its initial reaction to internal politi­cal developments in certain countries, human rights issues and current conflicts.
Stillehavsområdet.
Caribbean and Pacific States.
Spørgsmål om humanitær bistand behandles i Kommissionen af Kontoret for Humanitær Bistand (ECHO — European Community Humanitarian Aid Office).
ECHO (European Community Humanitarian Office) deals with mat­ters relating to humanitarian aid within the Commission.
Det fungerende formandskab udgør sammen med det forudgående og det efterfølgende formandskab den såkaldte trojka. Europa-Kommissionen deltager fuldt ud i arbejdet med FUSP og repræsentationen af Unionen udadtil i FUSP-anliggender (artikel J.9 og artikel J.5, stk. 1 TEU).
The European Commission is fully associated with the work carried out in the field of common foreign and security policy and with the representation of the Union at international level (Articles J.9 and J.5(1 ) of the Treaty on European Union).
Den har ligesom medlemsstaterne ret til at forelægge Rådet forslag til afgørelse.
It shares the right with Member States to put proposals to the Council for decision.
Dens ret til at medvirke er udtryk for Rådets og Kommissionens fælles ansvar for, at der er sammenhæng i Unionens udenrigspolitiske foranstaltninger (artikel C, afsnit 2 TEU), dvs. bl.a. ansvar for overensstemmelse mellem den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og De Europæiske Fællesskabers udenrigsanliggender på området for økonomi og udviklingspolitik.
This right of participation is an expression of the Council's and Commission's joint responsibility for ensuring consistency in the Union's external policy (Article C, second para­graph, of the Treaty on European Union), i.e. for coordinating common foreign and security policy and the external aspects of the European Communities' economic and development policies.
Inden for Kommissionen henhører FUSP-anliggender under kommissionsformandens arbejdsområde, der løser denne opgave sammen med et andet medlem af Kommissionen. Dette medlem er øverste chef for generaldirektorat IA, der bl.a. har ansvaret for princi­pielle FUSP-anliggender.
Within the Commission, responsibility for CFSP is shared by the Commission president with another member of the Commission to whom Directorate-General 1A, which is responsible, inter alia, for CFSP matters, reports.
I øvrigt er ansvaret for uden­rigsanliggender inden for Kommissionen opdelt geo­grafisk: Generaldirektorat I er ansvarlig for Nordamerika, Fjernøsten, herunder Kina, Australien og New Zealand, ovennævnte generaldirektorat IA for Europa inklusiv Tyrkiet, de af det tidligere Sovjetunionen opståede Nye Uafhængige Stater og Mongoliet samt for de principielle FUSP-spørgsmål, generaldirektorat IB for Det Sydlige Middelhavsområde, Mellemøsten, Latinamerika, Sydog Sydøstasien, og generaldirektorat VIII for de afri­kanske stater samt staterne i Vestindien og
Responsibility for foreign affairs within the Commission is divided up on a geo­graphical basis: Directorate-General I is responsible for North America, the Far East, China, Australia and New Zealand; Directorate-General IA for Europe including Turkey, the Independent States of the for­mer Soviet Union and Mongolia and for CFSP; Directorate-General IB for Southern Mediterranean, the Middle East, Latin America, South and South-East Asia; Directorate-General VIM for the African,
(Fortsættelsen af denne artikel følger i et senere nummer.) mer.)
(The second part of this article will appear in a subsequent issue.)
— Det Grænseløse Europa, nr. 2-1997
Supplement — Frontier-free Europe, No 2-1997
Virksomhederne i EU
Enterprises of the European Union
Omsætning - Fordelt efter medlemsstat - 1992
Turnover — Breakdown by country — 1992
/o ƒ 1992 var der ca. 16 millioner virksomheder i de 15 nuværende EU-medlemsstater (landbrug ikke medregnet), og deres samlede omsætning var på 11 636 mia. ECU
In 1992 there were about 16 million enterprises in the non­agricultural market sec­tors of the Europe of Fifteen generating an overall turn­over of 11 636 billion ECU.
Mere end 75% af virksomhed­erne ligger i Tyskland, Spanien, Frankrig og Italien, og disse repræsenterer ca. 80% af den samlede omsætning.
France, Germany, Italy, Spain and the United Kingdom alone represented over 75% of enter­prises and some 80% of employ­ment.
Med Østrigs, Finlands og Sveriges optagelse i EU steg antallet af virksomheder med ca. 7Ü0 000 og omsætningen med 738 mil­liarder ECU.
With the accession of Austria, Finland and Sweden, the enterprise population of the EU grew by 700 000, representing a turnover of 738 billion ECU.
Virksomhederne i EU i 1992 ­ Fordelt efter medlemsstat eurostat
The enterprises of the European Union in 1992 — Breakdown by country l=M eurostat
Antal virksomheder (')
Enterprises (')
Antal beskæftigede (')
Persons employed (')
Beskæftigelsesfordeling efter virksomhedsstørrelse (%) ­ 1992
Breakdown of employment by size of enterprise (%) — 1992
I disse lande tegner SMV'eme sig for ca. 80% af l^eskæftigelsen.
SMEs (') account for some 80% of employment in these countries.
Beskæftigelsesfordelingen ­ 1992 (i millioner)
Breakdown of employm ent —1992 (in millions)
( ) fra 0 til 249 ansatte.
C) From 0 to 249 employees.
— Def Grænseløse
— Frontier-free
Fordeling etter størrelse og sektor (i millioner) ­ 1992
Breakdown by size and sectors (in millions) — 1992
Energi og udvinding
All Sectors
Fremstillings­ virksomhed
Energy and extractive
Fordeling efter sektorer ­1992 eurostat
Breakdown by sectors — 1992 eurostat
Bygge »g anlæg
Construction
Energi og udvinding
Trade and Horeca (')
Fremstillings­virk­somhed
Energy and extractive
Andre tjenesteydelser
Financial services
Virksomheder (')
Enterprises(')
Beskæftigelse (
Employment (
SMV'ernes andel af beskæftigelsen i %
% of employment repr. by SMEs ι ι In thousands. (') In millions.
(·') i millioner rksomheder og virksomhedslukninger i 1992
Enterprise creations and closures in 1992
I Tyskland og Nederlandene var antallet af nye virk­somheder storre end antallet af nedlagte virksomheder. Det modsatte gjorde sig gældende i Frankrig, Det Forenede Kongerige, Finland og Sverige. Nettotilvæksten svinger fra +4,6% i Tyskland til ­14% i Finland.
In 1992, in eight Member States of the European Union, just under one mil­lion enterprises started operating whilst at the same time the same number wound up their activities lx.
O Antal nye virksomheder
In Germany and the Netherlands, the number of enterprises created was higher than the number of enterprises closed down.
B Antal virksomhedslukninger
ΓΊ Number created
Nye virksomheder og virksomhedslukn ingeri 1992 eurostat
Enterprise creations and closures in 1992 1 l=W eurostat
Antal nye virksomheder
Number created
Antal virksomhedslukninger
Number closed
(1) Nettotilvækst = forskellen mellem antallet al nye virksomheder og antallet af virksomhedslukninger, divideret med det eksisterende antal virksomheder.
(') Net % created = the difference between the number created and closed divided by the existing population of enterprises.
Supplement — Def Grænseløse Europa, nr. 2­1997
Supplement — Frontier-free Europe, No 2-1997
Den første beslutning på området, som Rådet tog den 11. juli 1994, blev med begrundelse i den juridiske udformning annulleret af EF-Domstolen.
A Council decision in this area of 11 July 1994 was annulled by the European Court of Justice on grounds of legal form.
Kommissionen godkendte den 18. december 1996 den nye afgrænsning af støtteberettigede regioner i Tyskland for perioden 1997-1999.
The European Commission adopted on 18 December the new demarcation of the regions to be aided in Germany from 1997 to 1999.
Således vil fem delstater i det tidligere DDR fortsat kunne modtage offentlig erhvervs­støtte, enten fra forbundsstaten eller i regionalt regi. Hele Berlinområdet bli­ver herved støtteberettiget.
Thus business enterprises in the five Länder in East Germany can continue to receive national or regional public aid.