natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Beskæftigelsen i Europa fokuserer på de arbejdsmarkedsmæssige aspekter af disse problemer og ten denser, herunder de vigtigste økonomiske faktorer, som påvirker udviklingen på arbejdsmarkedet.
The achievement of these basic aims depends upon a range of fac­tors, including the policies pursued by Member States — both individ­ually and collectively — towards the macro-economy, the interna­tional environment, the development of problem regions both inside and outside the Com­munity, and existing disparities in access to jobs as well as towards employment generally.
Uanset hvad resultatet bliver med hensyn til væksten i produktionen, er det nok en kendsgerning, at ar bejdsløsheden fortsat vil være det største økonomiske problem for EF i 1990'erne og måske endnu længe re frem.
Whatever the outcome in terms of output growth, it seems almost cer­tain that unemployment will remain the major economic problem facing the Community throughout the 1990s and perhaps beyond.
Selv hvis man kunne nå op på den rekordhøje stigning i be skæftigelsen, man oplevede i anden halvdel af 1980'erne, ville det stadig ikke skaffe tilstrækkeligt mange ar bejdspladser til at nedbringe ar bejdsløsheden til acceptable niveauer og skaffe arbejde til de mange mennesker, specielt kvin der, der i øjeblikket er tvunget til at være erhvervsinaktive, fordi der mangler jobs.
Even if the record rates of employ­ment creation experienced in the second half of the 1980s could be repeated, this would still not provide enough jobs to reduce un­employment to acceptable levels and to give work to significant num­bers of people, particularly women, at present forced to accept inactivity because of lack of jobs.
Rapporten indeholder kvantitative informationer om disse aspekter — specielt om udviklingen i beskæfti gelsen og arbejdsløsheden i de seneste ti år eller der omkring — og gennemgår sammenhængen med andre faktorer og redegør for de po tentielle konsekvenser.
It provides quantitative informa­tion on these aspects — specifically on trends in employment and un­employment over the past 10 years or so — examines their interrela­tionship with other factors, and indicates the potential impli­cations.
Der gøres opmærksom på både forskelle og ligheder i forholdene rundt omkring i EF.
Attention is drawn to both differences and similarities in ex­perience across the Community.
Desuden er udsigterne for økonomisk vækst og øget beskæftigelse på kort og mellemlang sigt dystre.
Furthermore, the prospects for economic growth and job creation over the short and medium term are sombre.
Det er ikke sandsynligt, at der vil ske et fornyet opsving i produktionen før tidligst i foråret 1994.
No recovery in output is likely to materialise before Spring 1994 at the earliest.
Be skæftigelsen faldt i 1992 og forventes at falde yderligere i 1993.
Employment fell in 1992 and is set to continue to fall further in 1993.
Arbejdsløsheden forventes fortsat at stige og komme op på 12% i gennemsnit i EF ved udgangen af 1994.
Unemployment is expected to continue rising, reaching 12% on average in the Community at the end of 1994.
Perspektiverne på længere sigt er mere usikre, end de har været i mange år.
Longer term prospects seem more uncertain than for many years.
Den neddæmpning af væksten, som har kunnet registreres fra begyndelsen af 1991, kan stadig vise sig kun at være en midlertidig afbrydelse af den forbedring af arbejdsmarkedsvilkårene, der har fundet sted i anden halvdel af 1980'erne.
The slowdown in growth which dates back to the beginning of 1991 may yet prove to be a transitory inter­ruption to the period of improving labour market conditions of the sec­ond half of the 1980s.
Men den kan også være begyndelsen til en periode med ustabilitet, utilstrækkelige økonomiske resultater og vedvarende beskæftigelsesproblemer. Hvorvidt den faktiske udvikling kommer til at ligge tættest på
It could also, however, be the beginning of a period of instability, inadequate economic performance and persist­
Gennemførelsen af det indre marked med udgangen af 1992 og af skaffelsen af størsteparten af restriktionerne for konkurrence og samhandel mellem EF-landene har været med til at skabe grund laget for et mere effektivt europæisk erhvervsliv.
The completion of the 1992 single market programme and the remo­val of most restrictions on competition and trade between Member States has helped lay the basis for a more efficient European economy.
Men selv om effektivitet i produktionen er vigtig, er det ikke i sig selv nok til at sikre, at det rent faktisk skaber øget produktion og højere realindkomster, eller at dette i tilstrækkelig grad resulterer i øget beskæftigelse.
Yet while efficiency in production is important, in itself it does not ensure that higher levels of output and real income are ac­tually realised or that they are adequately translated into employ­ment creation.
Og der er endnu mindre garanti for, at den potentielle gevinst fordeles retfærdigt både mellem de forskellige egne af EF og mellem de enkelte borgere og sociale grupper.
Still less does it ensure that the potential gains are equitably distributed both between
Netop fordi der efterhånden er tale om en meget høj grad af økonomisk integration i EF, kan det være fristende at behandle det som en en kelt økonomisk enhed.
Because of the high degree of econ­omic integration which has been achieved in the Community, it can be tempting to 'address it as a
raditioner og med samme form for nstitutionel struktur udviser me let forskellige udviklingsmønstre, pecielt med hensyn til beskæftigelen og fordelingen af jobs og indLomster.
Trends in employment single economic entity. While this is true in many respects, there are nevertheless major differences in the way different parts have de veloped, and the way this is reflected in terms of employment.
Der er tilsyneladende ingen grund til at tro, at tingene vil ændre sig meget fremover.
over the past 20 years is that relatively high employment growth tends to be associated more with increases in labour force participation than with falling un employment.
Selv om man kan komme op på de samme kraftige stigninger i beskæftigelsen som tid ligere, vil arbejdsløsheden formentlig kun falde langsomt.
This was notably true of the Community in the second half of the 1980s, when a record number of jobs were created but when most of these — over 70% — were filled by new entrants to the labour mar ket rather than by the unemployed, who took only onethird of these new jobs.
med at skabe nye arbejdspladser.
The Community has for many years been less successful than other de veloped parts of the world in creating jobs.
I 1992 var kun 60% af befolkningen i den arbejdsdygtige alder i EF i be skæftigelse, sammenholdt med ca. 70% i USA og EFTA-landene og næsten 75% i Japan.
In 1992, only 60% of people of working age in the Community were in employment as against around 70% in the US and EFTA countries and almost 75% in Japan.
Som det fremgår af kapitel 1, indebærer denne for skel både, at arbejdsløsheden er højere i EF end andre steder, og — hvilket er lige så vigtigt — at en langt større del af befolkningen hverken er beskæftiget eller registreret som arbejdsløse.
As shown in Chapter 1, this disparity is reflected both in unem ployment being higher in the Community than elsewhere and, equally importantly, in the proportion of people who are neither employed nor officially unemployed also being much greater.
Økonomisk vækst og beskæftigelse
Economic growth and employment
Jet fra ét synspunkt kan denne forkellighed udgøre en potentiel hiniring for yderligere integration, den set ud fra et andet og mere lositivt synspunkt giver den muligLed for en mangfoldighed af løsLÏngsmodeller for de politiske iroblemer og en rigdom af erfarin;er med forskellige strategier, som :an udnyttes konstruktivt til at udikle mere effektive foranstaltnin;er og handlingsprogrammer.
From one perspective this diversity can represent a potential obstacle to further integration. From another, and more positive, perspective, however, it provides a variety of approaches to policy problems, and a wealth of experiences from pursuing different options, which can be used con structively to develop more effective measures and programmes of action.
Mange af disse er kvinder, som af holdes fra at komme ind på arbejdsmarkedet på grund af mangelen på jobs.
Many of these people are women who are deterred from entering the labour market because of a shortage of jobs.
Men der bliver også stadigt flere ældre, specielt mænd, som er holdt op med at arbejde for at lade sig førtidspensionere.
Increasingly, however, a large number are older people, especially men, who have given up work prematurely and taken early retirement.
Det gælder for EF som for andre lande, at der er en snæver sammen hæng mellem økonomisk vækst og oprettelse af nye arbejdspladser.
For the Community, as for other countries, a close relationship is evident between economic growth and job creation.
De jobtab, der kunne registreres i 1992, skyldtes helt klart, at recessionen bredte sig til næsten alle EF-lande ne.
The job losses suffered in 1992 were a clear consequence of the spread of recession to virtually all Member States.
Og på samme måde har høje vækstrater normalt været en nødvendig forudsætning for at skabe større stigninger i beskæftigelsen.
Equally, high rates of growth have usually been necessary to generate large increases in employment.
Men udviklingen i slutningen af 1980'erne var usædvanlig ved, at det lykkedes at skabe kraftig vækst i beskæftigelsen med en forholdsvis beskeden stigning i produktionen, i hvert fald sammenlignet med 1950'erne og 1960'erne.
The experience of the latter part of the 1980s, however, was unusual in producing high employment growth with a relatively modest rise in output, certainly as compared with the 1950s and 1960s.
På denne baggrund skulle en vækst i produktionen på ca. 2% om året fremover være tilstrækkelig til at forhindre beskæftigelsen i at falde, og en højere vækstrate skulle give mulighed for at øge beskæftigelsen.
On this experience, output growth of around 2% a year might be enough in the future to prevent employment from falling and any higher rate could give rise to in creases in the numbers in work.
En vurdering af alle disse spekter er en forudsætning for at unne forstå, hvordan dette marked ingérer overalt i EF, og for at kunne dforme effektive politiske tiltag.
Its employment rate was much the same as that of the Community in the early 1970s, but since then the US has succeeded in increasing the numbers in employment by some 30 million, three times as many as the Community, though many of these were in low paid, low productivity jobs.
lovedindholdet af dette års rapport r gengivet ganske kort i det følgene.
— men and women, young and old — living in different places and in different circumstances.
Jdviklingen beskæftigelsen
The clear message from experience
Ikke desto mindre opnåede EF i slutningen af 80'erne væsentligt ringere resultater end USA med hensyn til at skabe øget beskæfti gelse.
Nevertheless, even the Community's performance in the latter part of the 1980s in creating jobs was significantly inferior to that of the
¡F har i mange år haft mindre held nd andre udviklede egne af verden
The main findings of this year's report are summarised below.
Udviklingen i selvstændiges beskæftigelse lavtlønnede områder med lav produktivitet.
Trends in working time countries where employment rose — in Germany, Belgium and the Netherlands as well as Italy and Portugal — were part-time.
Desuden medførte det fald i BNP, der fandt sted mellem 1990 og 1992, ikke nogen større nedgang i antallet af personer i be skæftigelse.
Moreover the fall in GDP which occurred between 1990 and 1992 in the US led to no major reduction in the numbers in employment.
dem, der var beskæftiget i industri en og servicesektoren, i alle EF-landene bortset fra i Storbritannien, hvor der var tale om en stigning.
Over the 1980s, average hours worked by those in employment in industry and services declined in all Member States, except the UK where they increased.
Fra 1983 til 1991 faldt den normale ugentlige arbejdstid med 4% i EF som helhed. I Nederlandene var det hele 13%.
Between 1983 and 1991, the reduction in the normal working week was 4% across the Community as a whole.
Der var langt fra tale om en udvikling i retning af en mere ensartet gennemsnitlig arbejdstid i de forskellige dele af EF i denne periode, tværtimod.
Far from there being any convergence in average hours worked in different parts of the Community over this period, the reverse was the case.
De lande, hvor arbejdstiden faldt mest, var hovedsagelig de lande, hvor den i forvejen var forholdsvis lav.
The countries where hours fell by most were predominantly those where they were already comparatively low.
Forholdsvis flere mennesker i EF er selverhvervende end i andre udviklede lande.
Proportionately more people are selfemployed in the Community than in other developed countries.
Dette skyldes til dels landbrugets relative vægt.
Some of this is due to the relative importance of agriculture.
Men det er endnu mere markant, at i EFTA-landene og USA var kun 78% af dem, der var beskæftiget inden for industri og servicefag i 1990, selv stændige, mens tallet for EF's ved kommende var 13%.
More significantly, however, in the EFTA countries and the US, only 78% of those employed in industry and services in 1990 worked for themselves whereas, in the Community, the figure was 13%.
Det var 2% mere end 10 år tidligere.
This was 2% more than 10 years earlier.
I USA steg den procentvise andel af selvstændige næsten ikke, og i Japan faldt den med 2%.
In the US, in contrast, the proportion hardly changed and in Japan it fell by 2%.
Der var store forskelle landene imellem med hensyn til, i hvilket omfang den mængde arbejde, der var skabt ved væksten, blev udmøntet i jobs.
The fluctuations in economic growth in Member States have broadly coincided, reflecting the high degree of integration and, therefore, of interdependence.
I Danmark, Frankrig og Belgien samt i Nederlandene steg antallet af jobs tre gange så meget som det samlede antal udførte ar bejdstimer.
The only notable exception is Denmark where growth was low between 1985 and 1990 but picked up over the next two years.
I Tyskland steg antallet af personer i beskæftigelse mere end i Storbritannien på trods af, at mængden af arbejde voksede halvt så meget.
Variations in employment growth have also generally coincided.
Fluktuationerne i den økonomiske vækst i EF-landene har været no genlunde samtidige, hvilket afspejler den meget høje grad af økonomisk integration og dermed også den ind byrdes afhængighed.
Countries differed significantly in the extent to which the volume of work generated by growth was translated into jobs.
Den eneste be mærkelsesværdige undtagelse er Danmark, hvor væksten var lav mel lem 1985 og 1990, men derefter steg i de to følgende år.
In Denmark, France and Belgium, as well as the Netherlands, the number of jobs increased by three times the total amount of hours worked.
Variationerne i væksten i beskæftigelsen har også været nogenlunde sammenfaldende.
In Germany the numbers in employment went up by more than in the UK despite the volume of work increasing by half as much.
Det er kun enkelte EF-landene, der har opnået forholdsvis høj vækst i beskæftigelsen uden en tilsvarende høj vækst i produktionen.
There are very few instances of Member States achieving relatively high rates of job creation without similarly high rates of out put growth.
Den vigtig ste undtagelse er Nederlandene, hvor en meget stor del af de nye jobs, der er skabt i løbet af det sidste tiår, har været deltidsjobs.
The main exception is the Netherlands where a high proportion of the new jobs created over the past decade have been part-time.
Målt i beskæftigelsesmængde har stigningen i Ne derlandene ikke været væsentligt højere end i andre dele af EF.
In terms of the volume of employment, the rise in the Netherlands has not been significantly higher than in other parts of the Community.
En stor del af denne forskel skyldes omfanget af selverhueruende i de sydlige EF-lande.
Much of this difference is due to the importance of self-employment in Southern Member States.
De selverhvervende inden for industri og servicefag udgør over 20% af arbejdsstyrken i Italien og Grækenland og over 15% i Spanien og Portugal.
The numbers of selfemployed in industry and services account for over 20% of the workforce in Italy and Greece and over 15% in Spain and Portugal.
I de nordlige EF-lande, bortset fra Storbritannien, Irland og Belgien, var andelen et godt stykke under 10%.
In Northern countries, apart from the UK, Ireland and Belgium, the figure was well below 10%.
I alle disse lande steg den procentvise andel desuden i løbet af 1980'erne langt mere end EF-gennemsnittet.
Moreover in all these countries, the share rose over the 1980s by significantly more than the Community average.
Blandt de nordlige EF-lande var det kun Storbritannien, der kunne ud vise en stigning af tilsvarende om fang.
Of the Northern countries, only the UK showed an increase of a comparable amount.
Mange af de nye jobs, der blev skabt i løbet af 1980'erne, var deltidsjobs, specielt i de lande, hvor det gennem snitlige antal arbejdstimer faldt, Danmark udgjorde dog en undtagelse.
Many of the additional jobs created over the 1980s were part-time, especially in the countries where average hours worked declined, Denmark being an exception.
Der var dog en væsentlig for skel mellem den nordlige og den sydlige del af EF.
There was, however, a major difference between the North and South of the Community.
I Italien, Portugal, Spanien og Grækenland faldt antal let af deltidsjobs igennem det meste af 1980'erne i modsætning til udviklingen andre steder, men i de to førstnævnte lande var der dog tale om en vis stigning i begyndelsen af 1990'erne.
In Italy, Portugal, Spain and Greece, numbers of parttime jobs declined over much of the 1980s in contrast to experience else where, though in the former two countries there was some rise in numbers in the early 1990s.
Selv når man ser bort fra Nederlandene, har sammenhængen mellem væksten i produktionen og stigningen i beskæftigelsen dog langt fra været ensartet i EF.
Nevertheless, even apart from the Netherlands, the relationship be tween the rate of output growth and the increase in employment has been far from uniform across the Community.
F.eks. havde både Frankrig og Italien en vækst i BNP mellem 1985 og 1990, som lå over gennemsnittet, men opnåede kun mindre stigninger i beskæfti gelsen.
France and Italy, for example, achieved above average growth of GDP between 1985 and 1990, but only small rises in em ployment.
Desuden har hverken Irland eller Spanien i denne periode været i stand til at udmønte den høje vækst i nye jobs på trods af det særligt akutte behov for nye ar bejdspladser i netop disse lande.
Moreover, Ireland and Spain have proved consistently un able to translate high growth into new jobs despite their particularly acute need.
I 1991 var hovedparten af de jobs, der gik tabt, fuldtidsjobs, mens en meget stor del af de jobs, der blev skabt i lande, hvor beskæftigelsen steg — Tyskland, Belgien og Nederlandene samt Italien og Portugal — var deltidsjobs.
In 1991, the jobs lost were predominantly full-time whereas a high proportion of the jobs created in
(hvert år måtte mindst hver tiende opgive).
Summary because of business failure — was also much higher in the Netherlands and the UK than elsewhere (1 in 10 or more going out of business each year).
skæftigelsen havde været særligt høj i løbet af 1980'erne — dvs. aktiviteter, som tegnede sig for en stor del af væksten i beskæftigel sen i hele tiåret.
creation had been particularly high in the 1980s — activities which accounted for much of the growth of employment over the decade.
Udviklingen i de enkelte sektorer
many Member States to combat the problem.
I kun fem lande — de fire sydlige EF-lande plus Nederlandene — var der i perioden mel lem 1985 og 1991 overhovedet tale om en stigning i beskæftigelsen for de unge under 25 år.
In only five countries — the four Southern Member States plus the Netherlands — was there any increase at all in the employ ment of young people under 25 between 1985 and 1991.
Arbejdsløsheden blandt de unge, og specielt blandt de unge mænd, er dog steget igen under den nuværende recession, men generelt no get mindre end blandt de ældre aldersgrupper.
Nevertheless, unemployment among the young, and especially among young men, has risen once again during the present recession, if generally by less than the in crease among older age groups.
Arbejdsløsheden er fortsat meget ujævnt fordelt i EF, både mellem regioner og mellem sociale grupper.
Unemployment remains very un evenly distributed across the Community, both between regions and social groups.
Ved den seneste tælling varierede arbejdsløshedstallene fra over 20% i dele af Spanien, Irland og Syditalien til under 5% i visse om råder i Sydtyskland, Norditalien og det nordlige Portugal og kun 2% i Luxembourg.
On the latest count, the rate ranged from over 20% in parts of Spain, Ireland and Southern Italy to under 5% in areas of Southern Germany, the North of Italy and Northern Portugal, and to only 2% in Luxembourg.
Selv om den del af arbejdsstyrken, der er beskæftiget i servicesektoren, voksede markant — fra 53% i 1980 til 62% i 1991 — har service sektoren i EF langt mindre betyd ning end i USA.
Although the proportion of the workforce employed in services rose markedly — from 53% in 1980 to 62% in 1991 — services remain much less important in the Community than in the US.
De EF-lande, hvor servicesektoren tegner sig for den største andel af beskæftigelsen, er generelt de mest udviklede og vel stående.
The Member States with the highest share of employment in services tend to be the most developed and prosperous ones.
Tyskland udgør dog en væsentlig undtagelse, idet service sektorens andel i beskæftigelsen ligger i industrien.
Germany, how ever, is a major exception with a low service share and by far the highest proportion of employment in industry in the Community.
Selv om der har været tale om et vist fald i langtidsledigheden mel lem 1985 og 1991 (det seneste år, for hvilket der foreligger data), er den fortsat et alvorligt problem i EF, specielt i de mindre udviklede egne og i områder med industriel tilbagegang.
Longterm unemployment, though declining in importance between 1985 and 1991 (the latest year for which data are available), remains a serious problem in the Community, especially in the less developed parts or in areas of industrial decline.
I 1991 havde 45% af de arbejdsløse været uden arbejde i et år eller mere, men i Belgien og Irland var tallet over 60% og i Italien over 65%.
In 1991, 45% of the unemployed had been out of work for a year or more. In Belgium and Ireland, however, the figure was over 60%, and in Italy over 65%.
Intet land og kun meget få regioner har undgået de beskæftigelsesmæssige virkninger af den nuværende recession.
No country, and few regions, have escaped the employment effects of the present recession.
I fem EF-lande — Danmark, Frankrig, Irland, Italien og Storbritannien — er arbejdsløsheden steget til et højere niveau end i 1985, hvor den var på sit højeste.
In five Member States — Denmark, France, Ireland, Italy and the UK — unem ployment has climbed to a higher level than in 1985, the previous peak.
Selv om der endnu ikke foreligger sammenlignelige data, må det for ventes, at langtidsledigheden vil stige igen under den nuværende recession.
Although no comparable data are as yet available, it seems likely that longterm unemployment will rise during the present recession.
Stigningen i beskæftigelsen i servicesektoren i EF i slutningen af 1980'erne var næsten lige så stor som i USA, og industribeskæftigelsen også steg i samme periode.
The rate of job creation in services in the Community in the latter part of the 1980s was almost as high as in the US while employment in in dustry also increased during this period.
Men stigningen i beskæftigelsen i servicesektoren dæmpedes ganske betydeligt i 1991, hvor der samtidig blev nedlagt mange arbejdspladser i industrien.
The rise in service employ ment, however, slowed appreciably in 1991, when it was accompanied by job losses in industry.