natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Et sådant markedsområde er mindre afhængigt af verdensmarkedet, hvis undertiden lave priser ikke må narre nogen: De mængder, der når frem til verdensmarkedet, varierer stærkt, og det samme gør priserne.
It is less subject to the vagaries of the world market, on which apparently low prices are somewhat misleading — the quantities available are uncertain and the prices fluctuate widely.
For at få skabt et fælles marked for industrivarer forekom det tilstrækkeligt at fjerne told og tekniske handelshindringer, at indføre fælles konkurrenceregler og en fælles toldtarif ved Fællesskabets ydre grænser.
To establish a common market in industrial goods, it appeared to be sufficient to abolish barriers to trade, to introduce competition rules and to impose a common customs tariff at the Community's external frontier.
Til virkeliggørelse af et fælles landbrugsmarked var problemet imidlertid meget mere indviklet. Landbrugene i de daværende medlemslande var teknisk set ikke lige langt fremme, det var vanskeligt at ændre produktionsrytmen og at finde alternative produktioner, hvortil kom samfundsøkonomiske forhold som træghed i landbrugsstrukturen og det ønskelige i at fastholde landbrug i visse områder, som truedes af afvandring.
For a common market in agricultural produce, the problem was more complex because of different national policies in operation before countries joined the Community and because of a range of constraints, both natural (the difficulty of shortening production cycles or finding alternative crops) and socio-economic (the rigidity of structures, the need to keep farmers on the land to prevent depopulation in some areas, etc.).
Alle disse problemer resulterede i en ny landbrugspolitik, der i henseende til europæisk integration var langt mere vidtgående end på noget andet område.
These problems encouraged the implementation of a common policy involving a far greater degree of integration than has been achieved by the Community in any other area.
Denne førerposition gjorde landbrugspolitikken til en af grundpillerne for det europæiske samarbejde.
This pioneering aspect has made the agricultural policy one of the main binding forces of the Community.
Dette er forklaringen på, at EF's landbrugspriser udgør næsten to tredjedele af Fællesskabets totalbudget, hvilket kun er 0,7 % af medlemslandenes samlede bruttonationalprodukt og 3 % af forbrugernes udgifter til fødevarer.
It helps to explain why agricultural spending absorbs nearly two thirds of the total Community budget, although it only represents approximately 0.7 % of the gross domestic product of the Member States and 3 % of what European consumers spend on food.
Den fælles landbrugspolitik fastlæger principper, retningslinier og mekanismer for markedsordningerne, strukturpolitikken, veterinær- og hygiejnelovgivningen osv. Disse områder er i øjeblikket genstand for harmoniseringsbestræbelser, der skal fjerne de sidste hindringer for virkeliggørelsen af det indre marked inden udgangen af 1992.
The common agricultural policy lays down principles, guidelines and mechanisms with regard to agricultural markets and structures, and veterinary and health legislation (currently the subject of harmonization measures intended to abolish the remaining barriers which stand in the way of the large single market of 1992).
Medlemslandene har en vigtig fælles rolle i den konkrete gennemførelse af denne politik og i kontrollen af dens iværksættelse. National
Member States jointly continue to play an important role in the implementation of this policy and in monitoring its operation.
støtte — bortset fra pris- og markedsstøtte — er i øvrigt fortsat mulig, selv om EF-Komissionen skal overvåge, at en sådan støtte ikke skaber konkurrenceforvridninger i strid med det fælles markeds principper.
they have no direct impact on prices and markets. The European Commission ensures that they do not distort competition or infringe the principles of a common market.
Mål og vigtigste mekanismer i et grønt Europa
Objectives and principal mechanisms of 'Green' Europe
Artikel 39 i Rom-Traktaten fastlægger de fem fundamentale og ufravigelige mål for den fælles landbrugspolitik: at øge produktiviteten (gennem tekniske frem skridt, en rationel produktionsudvikling og den bedst mulige udnyttelse af arbejdskraft og andre produktionsfaktorer), at sikre landbrugerne en rimelig levestandard, at stabilisere markederne, at sikre forsyningerne og at sikre forbrugerne rimelige priser.
Article 39 of the Treaty of Rome lays down the five fundamental and inalienable aims of the common agricultural policy: to increase productivity by promoting technical progress and the rational development of agricultural production, with an optimum use of resources, including labour; to ensure a fair standard of living for the agricultural community; to stabilize markets; to guarantee food supplies; to provide food for consumers at reasonable prices.
Markedsordningerne for de enkelte produkter er gradvist blevet indrettet på at opfylde disse målsætninger, idet de også tager hensyn til Fællesskabets internationale forpligtelser og dets vilje til at samarbejde med udviklingslandene, til at udvikle vanskeligt stillede regioner og til bedre at beskytte miljøet og forbrugerne.
The different markets for agricultural products have been gradually organized to meet these objectives, while taking account of the Community's international obligations and its determination to cooperate in the development of the Third World, develop its less-favoured regions and better protect the environment and safeguard the consumer.
Disse markedsordninger er baseret på markedets enhed, fællesskabspræference og fælles finansiering.
The basic principles upon which the market organization mechanisms of the common agricultural policy are founded are the unity of the European market, Community preference and financial solidarity.
D Markedets enhed indebærer total frihed for samhandelen, afskaffelse af told og ikke-toldmæssige handelshindringer og gensidig harmonisering af administrative regler, veterinærregler og sundhedsmæssige krav, der har til formål at beskytte forbrugerne.
D Unity of the market means complete freedom of trade and therefore abolition of customs duties and non-tariff barriers and harmonization of administrative procedures and of the health and veterinary rules which protect consumer and producer alike.
Markedets enhed betyder endvidere fælles forvaltningsregler, fælles priser, fælles konkurrenceregler samt en fælles beskyttelse ved Fællesskabets ydre grænser.
It involves, throughout the Community, the application of common rules for market management, common prices, identical competition rules and a single system of protection around the Community's external frontiers.
Forvaltningsreglerne har for hvert enkelt produkt særlige karaktertræk, men 94 % af Fællesskabets samlede produktion er underlagt fire hovedtyper af markedsordninger.
Market management rules vary from product to product, but there are four principal types of market organization, which between them cover 94 % of all Community farm produce.
Markedsordningerne er for ca. 70 % af produktionen — blød hvede, byg, rug, majs, ris, sukker, mælkeprodukter, oksekød, fårekød og svinekød, visse frugter og grønsager og bordvin — baseret på en støttepris, som garanterer såvel afsætning som pris under visse betingelser.
About 70 % of products (including soft wheat, barley, rye, maize, rice, sugar, dairy products, beef, sheepmeat, pork, some fruits and vegetables and table wine) benefit from a support price system which provides, when necessary under certain conditions, a guarantee of price and disposal.
Når markeds priserne falder til et vist niveau og en række andre forudsætninger er opfyldt, opkøber »interventionsorganer« de mængder, der udbydes, uden at finde afsætning. De afsættes efter bestemte regler (subventioneret eksport, uddeling med sociale formål, støtte til forbrug, denaturering osv.) eller oplagres.
When market prices fall below a certain level and other conditions are fulfilled, the intervention authorities buy up the produce offered to them and store it or dispose of it (by means of export assistance, distribution for social purposes, aids for consumption, denaturing, etc.) according to Community rules.
Markedet kan også støttes gennem mere fleksible ordninger: støtte til oplagring og destillering, tilbagetrækning efter henstilling fra producentorganisationer osv.
The market can also be supported by more flexible means, such as storage aids, subsidies for the distillation of wine and the buying-in of surpluses by producer organizations.
Støtte pr. ha eller pr. kg ydes til 0,5 % af produktionen — bomuldsfrø, hør, hamp, humle, silkeorme, frø og tørret foder.
Flat-rate aid according to hectares planted or quantity produced covers only 0.5 % of production (cotton seed, flax, hemp, hops, silkworms, seeds and dehydrated fodder).
Som følge af de kraftige kurssvingninger siden 1969 har EF måttet indføre »valutariske udligningsbeløb« for i de enkelte medlemslande at kunne kom­pensere for valutakurssvingningernes virkninger på de fælles priser.
Developments in the exchange markets since 1969 have brought about the introduction of 'monetary compensatory amounts', to provide compensation in the various Member States when common prices are affected by fluctuations in national currencies.
På den måde har man kunnet opretholde de fælles priser og afbøde kurssvingnin­gernes indflydelse på samhandelen med landbrugsvarer, men fortsat anven­delse af dette system kan medføre visse konkurrenceforvridninger.
This system safeguarded the common prices and cushioned farmers from the effects of monetary changes.
Endvidere skaber det handelshindringer, der skal være fjernet inden gennemførelsen af det indre marked inden udgangen af 1992.
However, the prolonged application of the system can cause certain distortions in competition and create barriers to trade which must be eliminated for the completion of the large market of 1992.
D Fællesskabspræferencen er en logisk følge af markedets enhed.
D Community preference is the logical extension of unity of the market.
Det fælles europæiske marked er beskyttet mod lavprisimport udefra som følge af svingninger på verdensmarkedet.
European farmers are protected against low-price imports and world market fluctuations by customs duties or levies imposed at the Community's external frontiers.
Beskyttelsen har form af told og landbrugs­afgifter, der varierer efter forholdet mellem verdensmarkedspriserne og EF's faste priser.
These duties are calculated according to the difference between the selling price on the world market and the price fixed internally by the Community.
Hvis prisen på importvarerne er lavere end EF*s priser, pålægges de en afgift, der svarer til forskellen.
The levy is intended to bring the world price up to the Community price, where the latter is higher than the former.
Systemet sikrer fri import til EF, men hindrer konkurrenceforvridning på EF's marked.
Free access to the Community market is assured but competition within the Community is protected.
Hvis verdensmarkedspri­serne derimod er højere, lægges der en afgift på eksporten ud af EF for at fjerne tilskyndelsen til at sælge til gunstige verdensmarkedspriser til skade for de europæiske forbrugere.
If, on the other hand, world prices are higher than Community prices, Community producers face an export levy to dissuade them from selling on the world market to the detriment of European consumers.
□ Den fælles finansiering er en følge af de to allerede nævnte principper og foregår i praksis ved, at såvel udgifter som indtægter i forbindelse med den fælles landbrugspolitik indgår direkte i EF's budget.
D Joint financial responsibility is also a natural extension of the two preceding principles.
Udgifterne afholdes af Den Europæiske Udviklings­ og Garantifond (EUGFL), der er en del af dette budget.
In practice it means that all common agricultural policy spending and receipts pass through the Community budget.
Fonden er opdelt i to afdelinger:
Within this budget, the European Agricultural Guidance and Guarantee Fund (EAGGF) has two sections:
I 1988 anvendtes 27,5 mia ECU1) til regulering af det indre marked — interventionsorganernes opkøb, lageromkostninger, direkte indkomststøtte til kompensation af forskellen mellem EF­prisen og verdensmarkedsprisen.
The 'Guarantee' section (ECU 27.5 billion in 1988)1finances all public expenditure arising from the common organization of the market.
Udviklingssektionen bidrager til finansiering af Fællesskabets strukturpo­litik på landbrugsområdet.
This in turn breaks down into two sections.
Sektionen finansierer således en række almene foranstaltninger til fordel for vanskeligt stillede og sent udviklede regioner (bl.a. de integrerede middelhavsprogrammer). Mellem 1985 og 1989 har Udviklingssektionen disponeret over en bevilling på 6,35 mia ECU.
Expenditure on regulating the internal market covers purchases by intervention boards, storage costs, income aids and marketing subsidies, etc.
Alt efter område dækker EF­støtten fra 25 til 75 % af de
Expenditure on external sales covers the export rebates which bridge the gap between Community and world prices.
') 1 ECU (europæisk valutaenhed) = ca. 8 kr. pr. 16. november 1989.
1 ECU (European Currency Unit) = about £ 0.71, Ir f 0.77 or US $ 1.11 (at exchange rates current on 16 November 1989).
offentlige udgifter i denne henseende.
Between 1985 and 1989, the Guidance section had a five-year budget of ECU 6,35 billion.
I overensstemmelse med de ved­tagne beslutninger for reformen af De Europæiske Strukturfonde skal bevillingerne til EUGFL's Udviklingssektion forøges indtil 1993.
In accordance with provisions for the reform of the European structural funds, the EAGGF Guidance budget is to be gradually increased until 1993.
Siden 1986 har Fællesskabet bestræbt sig på gradvist at integrere landbruget i de to nye medlemsstater Spanien og Portugal i den fælles landbrugspolitik. Det gælder en aftrapning af tolden, en gradvis tilnærmelse af priserne og en kompensation af eksisterende prisforskelle ved grænserne gennem »tiltrædelse­ sudligningsbeløb«.
Since 1986, Community agricultural policy has been gradually incorporating the agricultural sectors of the Community's two latest members, Spain and Portugal: customs duties have been eliminated in stages and the new members are coming gradually up to Community price levels, in the meantime 'accession compensatory amounts' are being used at the frontiers to bridge the temporary price gaps.
Generelt vil disse overgangsordninger blive afsluttet i 1992.
For the most part, the transition period will end by 1992.
Alligevel er der — for at sikre en harmonisk integration og undgå markedsrystel­ser for en række »følsomme« varer — fastsat en overgangsperiode indtil slutnin­gen af oktober 1995 for olivenolie, frugt og grønsager, blød hvede, mælkeprodukter og oksekød.
However, to ensure that integration is as harmonious as possible and to avoid disrupting 'sensitive' markets, the transition period for Spain has been extended until the end of October 1995 for olive oil, fruit and vegetables, soft wheat, dairy products and beef.
En overgangsordning for ti år er ligeledes fastsat for størstedelen af den portugisiske produktion, der vil blive støttet fra Fællesskabet med 700 mio ECU.
A transition period of 10 years is also envisaged for almost all Portuguese production, where in the mean time farm structures are to be reformed with the help of ECU 700 million in Community aid.
På mange områder skal importlofter, der gradvist ophæves, sikre stabiliteten i hele overgangsperioden.
In almost all cases, there will be annually adjusted import guidelines as an additional safeguard throughout the transition period.
Resultater af og nyorientering i den fælles landbrugspolitik
Achievements and the reorientation of the common policy
I forhold til de fastsatte mål for den fælles landbrugspolitik kan der gøres status på følgende måde:
In pursuing the different objectives of the common agricultural policy, the following results can be recorded:
D Fællesskabet er blevet befriet for risikoen for mangelsituationer og har sikret forsyningerne.
D The Community is safe from all risk of shortage and has achieved complete security of supply.
Produktionen er for de fleste sektorers vedkommende steget meget betydeligt, således at der i 1980'erne er opstået en overskudsproduk­tion.
Production increases have been substantial in almost all sectors, to the extent of creating,, during the 1980s, structural excesses.
Baggrunden for denne udvikling er en produktivitetsforøgelse som følge af det tekniske fremskridt og rationaliseringen af bedrifterne.
The reason for this expansion has been increased productivity, due mainly to technical advances and the rationalization of farm holdings.
Følgelig er beskæftigelsen i landbruget faldet mæsten 60 % siden 1960.
The other side of the coin is a 60 % reduction in agricultural employment since 1960.
Denne afvandring tog imidlertid af, da det blev vanskeligt at finde andet arbejde, men den er ikke ophørt.
This exodus has slowed down since it became difficult to find alternative employment, but it has not ceased.
□ Markedsstabiliteten og rimelige forbrugerpriser har kunnet opretholdes for de fleste produkter.
D Reasonable consumer prices and stable markets have been achieved for most products.
Priserne til landbrugeren er i gennemsnit steget mindre end prisniveauet som helhed og mindre end priserne på fødevarer, der jo omfatter forarbejdnings­ og forhandleromkostningerne.
The average prices paid to producers have increased less rapidly than prices as a whole — and more slowly than food prices, which also cover the cost of marketing and processing.
Det europæiske landbrug har således ydet et betragteligt bidrag til kampen mod inflationen.
European agriculture can therefore
eller er gået lidt ned under indtryk af overproduktionen, således at landbrugernes reallønsgennemsnit er lavere end i midten af 1970'erne.
As far as market stability is concerned, it is significant that the Community has remained untouched by the periodic surges in world prices for sugar and cereals.
Desuden er der betydelige indkomstforskelle alt efter produktionsemne, bedriftsstørrelse og region.
Then production prices stabilized or decreased under the pressure of surpluses, so that in 1988 the real average income of farmers was less than it was in the middle of the 1970s.
Prisen for det tekniske fremskridt og det »grønne« Europas succes har været en overskudsproduktion, der i de senere år har tvunget Fællesskabet til at nyorientere landbrugspolitikken.
The price of technical progress and of the very success of the common agricultural policy has been the formation of huge surpluses, which have forced the Community to change the orientation of the policy in recent years.
Mellem 1968-69 og 1986-87 steg EF's selvforsyningsgrad således fra 86 til 111 % for korn, fra 82 til 127 % for sukker, fra 95 til 108 % for oksekød, fra 92 til 105 % for smør (efter et niveau på 130 % i 1985-86).
Between 1968-69 and 1986-87, the Community's selfsufficiency has grown from 86 % to 111 % for cereals, from 82 % to 127 % for sugar, from 95 % to 108 % for beef, from 92 % to 105 % for butter (after a rate of 130 % in 1985-86).
Produktionsstigningen har således for en række produkter nået sine grænser. Hvad skal man stille op med overskudsproduktionen?
For many products, the growth of output has reached its limits — what is to be done with the surplus?
Det europæiske fødevarebehov er ved at være dækket, og efterspørgslen stiger nu kun meget langsomt, hvilket også gælder for afsætningsmuligheder for andre varer end fødevarer.
On the whole, European demand for food and for farm produce for other purposes has been satisfied.
Efterspørgslen udefra må ikke overvurderes: En række lande i den tredje verden har udviklet deres egen produktion, og andre kan ikke betale eller kan kun forsynes gennem priser med enorme subventioner, der ryster de globale kurser og skaber rivalitet med andre storproducenter som USA.
External demand must not be overestimated either: some Third World countries have increased their production; others are insolvent, or can be supplied only with the aid of huge subsidies.
Endelig mindskes tilskyndelsen til lokal produktion.
The subsidies depress world prices and exacerbate the rivalry between the Community and other big producers such as the United States, as well as discouraging local production.
Fødevarehjælp har samme negative virkning, når den ydes massivt og permanent.
Food aid, where it is implemented on a large scale and becomes permanent, has the same negative effect.
Det europæiske landbrug må erkende, at der i stadig højere grad produceres uden hensyn til efterspørgslen med strukturel overskudsproduktion og kolossale offentlige lagre til følge.
It had to be recognized that agriculture in the Community was producing with less and less regard for demand, creating structural surpluses and enormous public stocks.
Allerede i slutningen af 1986 var disse overskudslagre alarmerende: 1,3 mio tons smør, 600 000 tons oksekød, 15 mio tons korn osv. Da de offentlige opkøb således har overspillet deres rolle som sikkerhedsventil til løsning af sæsonbetonede og klimatiske udsving, blev EF's garantiudgifter (seksdoblet mellem 1970 og 1988) uacceptable samtidig med, at de ikke kunne forhindre en nedgang i landbrugets indkomster.
By the end of 1986 these stocks had reached alarming levels: 1,3 million tonnes of butter, 600 000 tonnes of beef, 15 million tonnes of cereals.
Konklusionen på dette var indlysende: Pris- og støttegarantier på højt niveau for ubegrænset produktion måtte standses. Det europæiske landbrug må lære at producere efter markedsmuligheder.
Public intervention had gone beyond its traditional role of a safety valve designed to absorb seasonal and climatic fluctuations.
Fra det øjeblik, da prispolitikken alene ikke længere kan garantere en rimelig indkomst for landbrugerne og en tilstrækkelig aktivitetsgrad i regionerne, må andre midler tages i brug til reduktion af forskelle og til udvikling af vanskeligt stillede regioner.
The Community's guarantee expenditure, which had increased sixfold between 1970 and 1988, was becoming intolerably high, and still not preventing a drop in farm incomes.
En række foranstaltninger er blevet gennemført inden for de sidste år. særligt i forlængelse af EF-Kommissionens grønbog »Perspektiver for Den Fælles Land brugspolitik« (1985):
The answer was obvious: it was necessary to stop guaranteeing high prices or subsidies for unlimited quantities of produce.
D Gennemførelse af en restriktiv prispolitik, der kommer til udtryk i en gradvis mindskelse af prisstøtteordninger i sektorer med overskudsproduktion.
European agriculture needed to be reoriented and learn to produce for the market.
Den gennemsnitlige årlige nedskæring har i national valuta og i reel værdi været på 2,6 % mellem 1983 og 1988.
The task of the common agriculture policy was to promote this reorientation, while respecting the principles of the common agricultural market and taking account of social, regional
D Gennemførelse af stabilisatormekanismer og især af et system af maksimale garantimængder for produktionen, der fungerer som en global garantitærskel for hvert produkt, så pris­ og støttereduktion automatisk træder i kraft ved overskridelse af tærsklen.
and ecological imperatives. The fact is that if price policy alone can no longer guarantee adequate income for farmers and sufficient agricultural earnings for certain regions, other means must be used to reduce disparities and improve regions which are in difficulty.
D Gennemførelse af andre forholdsregler for visse produkter: obligatorisk destillering af vin, produktionskvoter for mælk, hvis overskridelse søges undgået gennem pålæggelse af en afgift i tilfælde af overskudsproduktion, forpligtelse for producenter til via medansvarsafgifter at bidrage til udgifterne ved oplagring og afsætning, når produktionen overstiger tærsklen for mælk, korn og olivenolie.
A series of measures have been taken in recent years, particularly following the European Commission's green paper 'Perspectives on the common agricultural policy' (1985).