natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Rådets resolution af 21. maj 1991 om Fællesskabets tredje handlingsprogram på mellemlang sigt om lige muligheder for kvinder og mænd (1991-1995)
Council Resolution of 21 May 1991 on the third medium-term Community action programme on equal opportunities for women and men (1991 to 1995)
Kommissionens henstilling af 24. november 1987 om erhvervsuddannelse for kvinder
Commission Recommendation of 24 November 1987 on vocational training for women (87/567/EEC)
Kommissionens henstilling af 27. november 1991 om beskyttelse af mænds og kvinders værdighed på arbejdspladsen
Commission Recommendation of 27 November 1991 on the protection of the dignity of women and men at work (92/131/EEC)
Rådets henstilling af 13. december 1984 om fremme af positive foranstaltninger til fordel for kvinder
Council Recommendation of 13 December 1984 on the promotion of positive action for women (84/635/EEC)
Rådets henstilling af 31. marts 1992 om børnepasning
Council Recommendation of 31 March 1992 on child care (92/241/EEC)
Kommissionens afgørelse af 9. december 1981 om oprettelse af et rådgivende udvalg for ligestilling mellem mænd og kvinder
Commission Decision of 9 December 1982 relating to the setting up of an Advisory Committee on Equal Opportunities for Women and Men (82/43/EEC)
Men gennem årene har artikel 119 i EØF-traktaten og den senere vedtagne afledte ret bevist, at EØF ikke blot er en økonomisk union, men tillige tilstræber sociale fremskridt og en højnelse af sine befolkningers levestandard og arbejdsvilkår.')
Over the years, however, Article 119 of the EEC Treaty and the secondary legislation which has been adopted subsequently have proved that the Com munity is not merely an economic union, but also in tends to ensure social progress and the improve ment of the living and working conditions of its peo ples. '
Inden for europæisk ret er den vigtigste retskilde med hensyn til ligebehandling af mænd og kvinder som arbejdstagere artikel 119 i 1957-traktaten om oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab (i det følgende benævnt »EØF-traktaten«), Denne arti kel, ifølge hvilken medlemsstaterne skal gennemføre og opretholde princippet om lige løn til mænd og kvinder for samme arbejde, er affattet således:
In the context of European law, the main source of law regarding equality in treatment for men and wo men, in their capacity as workers, is provided by Article 119 of the 1957 Treaty establishing the European Economic Community (the 'EEC Treaty'). This Article, which provides that Member States must ensure and maintain the principle that men and women re ceive equal pay for equal work, reads:
EF-Domstolen (i det følgende benævnt »EFD«) har, som det vil fremgå af dens domme, spillet en hovedrolle i udviklingen af forskellige spørgsmål i forbin delse med lovgivningen om ligebehandling af mænd og kvinder.
The European Court of Justice (hereinafter the 'ECJ'), as it will be seen from the judgments it has deli vered, has played a major role in the development of various issues concerning the law on equal treat ment between men and women.
Hver medlemsstat gennemfører i løbet af første eta pe og opretholder derefter princippet om lige løn til mænd og kvinder for samme arbejde.
'Each Member State shall during the first stage en sure and subsequently maintain the application of the principle that men and women should receive equal pay for equal work.
Ved løn forstås i denne artikel den almindelige grund- eller minimumsløn og alle andre ydelser, som arbejdstageren som følge af arbejdsforholdet mod tager fra arbejdsgiveren direkte eller indirekte i penge eller naturalier.
For the purpose of this Article, 'pay' means the or dinary basic or minimum wage or salary and any other consideration, whether in cash or in kind, which the worker receives, directly or indirectly, in respect of his employment from his employer.
Lige løn uden forskelsbehandling med hensyn til køn indebærer: a) at den løn, der ydes forsamme arbejde, der aflønnes i akkord, fastsættes på samme bereg ningsgrundlag b) at den løn, der ydes for arbejde, betalt efter tid, er den samme forsamme slags arbejde.
(a) that pay for the same work at piece-rates shall be calculated on the basis of the same unit of measurement;
Det er længe siden, i 1971 for at være helt nøjagtig, at EFD for første gang fik lejlighed til at behandle spørgsmålet om forskelsbehandling mellem mænd og kvinder i EØF.
It was in 1971 that the ECJ had its first opportunity to deal with the subject of discrimination between men and women in the EEC.
Det hele begyndte, da en privat sag søger, fr. Defrenne, påberåbte sig artikel 119 for en belgisk ret mod sin arbejdsgiver, en privat virksomhed.
It all started when a private plaintiff, Ms Defrenne, invoked Article 119 be fore a Belgian court against her employer, a private company.
Da denne artikel alene syntes at pålægge medlems staterne en forpligtelse, var den pågældende belgiske ret usikker på, om private sagsøgere kunne påberå be sig bestemmelsen for at sikre deres rettigheder.
Considering that this Article merely seemed to impose an obligation on the Member States, the Belgian court concerned was unsure whether the provision could be relied upon by private plaintiffs in order to secure their rights.
Ret ten anmodede derfor EFD om i medfør af EØF-trak-tatens artikel 177 at afgøre et præjudicielt spørgsmål herom.
It requested the ECJ to give in this respecta preliminary ruling under Article 177 of the EEC Treaty.
EFD's afgørelse, som gik ud på, at artikel 119 faktisk havde direkte virkning, dvs. at private en keltpersoner kunne påberåbe sig bestemmelsen for de nationale retter, markerede begyndelsen på udviklingen af en meget righoldig kilde til EØF-ret.
The decision delivered by the ECJ stating that Article 119 was indeed directly effec tive, i.e., that it could be relied upon by private indi viduals before the national courts, marked the beginning of the development of a very rich source of EEC law.
Ligelønsprincippet, der er knæsat i EØF-traktatens artikel 119, blev yderligere fremmet ved vedtagelsen den 10. februar 1975 af direktiv 75/117 om ind byrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivnin-
The equal pay concept, embodied in Article 119 of the EEC Treaty, was further developed by the adoption on 10 February 1975, of Directive 75/11 7 on the ap proximation of the laws of the Member States relating
Da denne bestemmelse blev udarbejdet, var der kun i de færreste medlemsstaters nationale lovgivninger noget udtrykkeligt forbud mod forskelsbehandling på grundlag af køn.
At the time this provision was drafted, the national laws of most Member States did not explicitly pro scribe gender discrimination.
Eftersom Det Europæiske Økono miske Fællesskab (i det følgende benævnt »EØF«) var af rent økonomisk art, var formålet med at indføje artikel 119 i EØF-traktaten hovedsagelig at undgå illoyal konkurrence på grund af en dårligere aflønnet kvindelig arbejdsstyrke i andre medlemsstater.
Considering the purely economic nature of the European Economic Commun ity (hereinafter the 'EEC'), the insertion of Article 119 in the EEC Treaty was primarily aimed at the avoi dance of unfair competition due to a lower-paid fe male work force in other Member States.
Håndbog om ligebehandling af mænd og kvinder i Det Europæiske Fællesskab de er rettet til, gennemfører dem, som de skal, og overholder fristerne.
Handbook on equal treatment for men and women in the European Community correct and timely implementation by the Members States to which they are addressed.
Kommissionen har som Fællesskabets »vagthund« været nødsaget til at indlede en række traktatbrudsprocedurer mod medlemsstaterne i medfør af EØF-traktatens artikel 169.
The Commission, as the Community's 'watchdog', has been responsi ble for the initiation, under Article 169 of the EEC Treaty, of a number of infringement procedures against defaulting Member States.
ger om gennemførelse af princippet om lige løn til mænd og kvinder.
to the application of the principle of equal pay for men and women.
Siden da er rækkevidden af ligebehandlingslovgivningen takket være Kommissionens indsats blevet udvidet ved den efterfølgende vedtagel se af direktiver og andre akter, som f.eks. henstillin ger.2)
Since then, thanks to the Commission's diligence, the scope of equal treatment legis lation has been widened by the subsequent adoption of directives and other acts such as recommenda tions.2
Men private sagsøgere har ligeledes bidraget hertil ved for deres nationale retter at indbringe sager vedrørende EØF's afledte ret, hvorved EFD har fået mulighed for at påvirke udviklingen i gunstig retning.
Private plaintiffs, on the other hand, have also con tributed in this regard, by bringing before their na tional courts issues relating to EEC secondary legis lation, thus enabling the ECJ to increase its useful ef fect.
Ved Rådets direktiv 76/207 af 9. februar 1976 blev princippet om ligebehandling udvidet til at omfatte spørgsmål vedrørende beskæftigelse, erhvervsud dannelse, forfremmelse og arbejdsvilkår.
Council Directive 76/207 of 9 February 1976 extend ed the principle of equal treatment to matters related to access to employment, vocational training and promotion, and working conditions.
Ved vedtagel sen af Rådets direktiv 79/7 af 19. december 1978 og Rådets direktiv 86/378 af 24. juli 1986 kom princippet om ligebehandling til at omfatte henholdsvis social sikring og erhvervstilknyttede sociale sikringsordninger.
The adoption of Council Directive 79/7 on 19 December 1978, and Council Directive 86/378, of 24 July 1986, allowed for the application of the principle of equal treatment to matters of social security and to occupational social security schemes respectively.
For at sikre, at ligebehandlingen af mænd og kvin der ikke førte til forskelsbehandling, vedtog Rådet den 11. december 1986 direktiv 86/613 om anvendelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder i selvstændige erhverv, herunder i landbrugserhverv, samt om beskyttelse af kvinder i selvstændige erhverv i forbindelse med graviditet og barsel.
Secondly, by requiring national courts to interpret their national legislation in accordance with the con tents of these directives, the ECJ secured the effects produced by these directives in those situations where private individuals could not invoke them, i.e., against other private persons.
Ved at kræve, at de nationale retter fortolker deres nationale lovgivning i overensstemmelse med indhol det af disse direktiver, har EFD for det andet sikret virkningerne af direktiverne i situationer, hvor privat personer ikke kan påberåbe sig dem, dvs. mod an dre privatpersoner.
Subsequently, the principle of equal treatment was expanded to cover the selfemployed with the adop tion of Directive 86/613, on 11 December 1986, on the application of the principle of equal treatment for men and women engaged in an activity, including agriculture in a selfemployed capacity, and on the protection of selfemployed women during preg nancy and motherhood.
Ved Rådets direktiv 92/85 er der for nylig for at tage hensyn til biologiske forskelle iværksat foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer.
More recently, in respect of biological differences, Council Directive 92/85 on the introduction of measures to encourage improve ments in the safety and health at work of pregnant workers and workers who have recently given birth or are breastfeeding was adopted.
Trods den vigtige rolle, EØF-institutionerne spiller, siger det sig selv, at uden den energi, udholdenhed og opfindsomhed, der er udfoldet af alle disse private sagsøgere og deres advokater, ville man ikke være nået så langt med ligestillingen mellem mænd og kvinder ¡EØF.
The effectiveness of the provisions contained in these directives is very much dependent upon their
Effektiviteten af bestemmelserne i disse direktiver afhænger i allerhøjeste grad af, om de medlemsstater,
Despite the important role played by the EEC institu tions, it goes without saying that without the energy, perseverance and inventiveness of all those private plaintiffs and their legal counsel, equality for men and women in the EEC would not have achieved such a level of progress and development.
I EØF-traktatens artikel 189 hedder det: Til udførelse af deres opgaver skal Rådet og Kommissionen un der de i denne traktat fastsatte betingelser udstede forordninger og direktiver, vedtage beslutninger, rette henstillinger eller afgive udtalelser.
Article 189 of the EEC Treaty provides that: In order to carry out their task the Council and the Commission shall, in accordance with the provisions of this Treaty, make regulations, issue directives, take decisions, make recommendations or deliver opinions.
Den er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat. Et direktiv er med hensyn til det tilsigtede mål bindende for enhver medlemsstat, som det rettes til, men overlader det til de na tionale myndigheder at bestemme form og midler for gennem førelsen.
It shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Formålet med denne håndbog er at give læserne et overblik over situationen med hensyn til ligebehandlingen af mænd og kvinder i EØF.
The aim of this handbook is to provide readers with a bird's eye view of equal treatment for men and wo men in the EEC.
Med henblik herpå indeholder værket en sammenfatning af samtlige af gørelser på dette område, som EFD har afsagt fra 1971 til 1992.
To this end, all decisions in this area delivered by the ECJ from 1971 until 1992 have been summarized here.
Tre andre sager vedrørende forskellige aspekter af EØF-retten er ligeledes medtaget her, da EFD's afgørelse af disse sager kan få stor betydning for ligebehandlingen af mænd og kvinder.
Three other cases relating to dif ferent aspects of EEC law have also been included here as they may have great repercussions in the field of equality in treatment for men and women.
Indledning private sagsøgere for ikke at have gennemført et di rektiv til tiden.
One of the most important of these decisions is undoubtedly
Sag 80/70
Page 13
Dato for dommen: 25. maj 1971.
Date of judgment: 25 May 1971.
Emne: Lige løn (Social sikring) (EØF-traktaten, artikel 119)
Subject-matter: Equal pay (social security) (EEC Treaty, Article 119).
(2) Kan der i bestemmelserne fastsættes en forskel lig aldersgrænse for mandlige og kvindelige an satte blandt den civile luftfarts kabinepersonale?
(1 ) Does the retirement pension granted under the terms of the social security financed by contri­butions from workers, employers and by State sub­sidy constitute a consideration which the worker receives indirectly in respect of his employ­ment from his employer?
(3) Udfører flystewardesserne og flyassistenterne i den civile luftfart samme arbejde?
(3) Do air hostesses and stewards in civil aviation do the same work?
Fr. Defrenne blev den 10. december 1951 ansat som flystewardesse af luftfartsselskabet Sabena.
Ms Defrenne was engaged as an air hostess by the airline company Sabena on 10 December 1951.
Den 1 5. fe bruar 1968 blevfr. Defrennes kontrakt bragt til ophør i medfør af artikel 5 i arbejdskontrakten for Sa benas flyvende personale, ifølge hvilken kvinder skulle ophøre med deres arbejde, når de fyldte 40 år.
On 1 5 February 1968, Ms Defrenne's contract was termin­ated under Article 5 of the contract of employment of the air crew of Sabena, which provided that women should cease to be members of the crew on reaching the age of 40 years.
Domstolen påpegede, at selv om ydelser under den sociale sikring principielt ikke kunne udelukkes fra be grebet løn, sås dette begreb, som det var defineret i artikel 119, ikke at kunne omfatte de socialsikringsordninger eller -ydelser, navnlig alderspension, som di rekte var reguleret ved lov, således at der ikke forelå nogen overenskomst inden for den pågældende virksomhed eller erhvervsgren.
The Court pointed out that, although consideration in the nature of social security was not in principle alien to the concept of pay, social security schemes or benefits, in particular retirement pensions, directly governed by legislation, could not be brought within the concept of pay as defined in Article 119, without any element of agreement within the un­dertaking or the occupational branch concerned.
Den 9. februar 1970 nedlagde fr. Defrenne for den belgiske Conseil d'Etat påstand om annulation af kon gelig anordning af 3. november 1969, som inde holdt særlige regler for den civile luftfarts flyvende per sonales pensionsrettigheder og de særlige regler for gennemførelsen af kongelig anordning nr. 50 af 24. oktober 1967 vedrørende ansattes alders- og efterladtepensioner.
On 9 February 1970, Ms Defrenne made an applica­tion to the Belgian Conseil d'État for annulment of the Royal Decree of 3 November 1969, laying down special rules for civil aviation air crews on entitlement to pension and the special conditions of application of Royal Decree No 50 of 24 October 1967, concern­ing retirement pensions and survivor's pensions of employed workers.
Til støtte for sin påstand påberåbte fr. Defrenne sig overtrædelse af artikel 14 i kongelig anordning nr. 40 af 24. oktober 1967, i henhold til hvilken enhver kvindelig arbejdstager i medfør af EØF-traktatens artikel 119 kunne anlægge sag for den kompetente ret med påstand om anvendelse af princippet om lige løn for mænd og kvinder.
In support of her application, Ms Defrenne claimed the infringement of Article 14 of Royal Decree No 40 of 24 October 1967, under which any woman worker might, in accordance with Art­icle 119 of the EEC Treaty, bring an action in the com­
Det er ikke påkrævet at træffe afgørelse vedrørende de øvrige spørgsmål.
The other questions do not call for a reply.
4) Bemærkninger
Comments
Som det fremgår af det anførte, gav EFD i sin første fortolkning af artikel 119 ikke nogen almindelig definition af udtrykket »løn«.
As seen from the above, in its first interpretation of Article 119, the ECJ did not give a general definition of the term 'pay'.
Til fjernelse af forskelsbe handlingen mellem mænd og kvinder i forbindelse med sociale sikringsordninger eller -ydelser blev Rå dets direktiv 79/7/EØF om lovbestemte ordninger eller social sikring vedtaget den 19. december 1978.
With respect to unequal treatment for men and women in matters of social security or benefits, on 19 December 1978, EEC Council Direc tive 79/7 on statutory schemes or social security was adopted.
Det te direktiv finder imidlertid ikke anvendelse på privat retlige erhvervstilknyttede ordninger.
This Directive does not apply, however, to occupational schemes based on private law.
Ifølge dom mene i sagerne 170/84 — Bilka og 262/88 — Barber er kontraktlige ordninger omfattet af artikel 119.
Contractual schemes do fall within Article 119 according to the ruling in Cases 170/84 — Bilka and 262/88 — Barber.
Dato for dommen: 8. april 1976.
Date of judgment: 8 April 1976.
(1) Indføres princippet om lige løn til mænd og kvinder for samme arbejde ved selve Rom-traktatens artikel 119 direkte i hver af medlemsstater nes nationale ret, og giver denne artikel derfor uanset enhver national retsforskrift arbejdstagere ret til at anlægge sag ved de nationale domstole for at få dette princip overholdt og i bekræftende fald, fra hvilket tidspunkt?
(1 ) Does Article 119 of the Treaty of Rome intro­duce directly into national law of each Member State of the European Community the principle that men and women should receive equal pay for equal work and does it, therefore, indepen­dently of any national provision, entitle workers to institute proceedings before national courts in order to ensure its observance, and if so as from what date?
(2) Har artikel 119 fået virkning i medlemsstaternes nationale ret i medfør af retsakter udstedt af Fællesskabets myndigheder (og i bekræftende fald hvilke og fra hvilket tidspunkt?), eller må der på dette område anerkendes en enekompetence for den nationale lovgiver?
(2) Has Article 11 9 become applicable in the inter­nal law of the Member States by virtue of mea­sures adopted by the authorities of the European Economic Community (if so, which, and as from what date?) or must the national legislature be re­garded as alone competent in this matter?
Emne: Princippet om, at mænd og kvinder skal have lige løn for samme arbejde (EØF-traktaten, artikel 119).
Subject-matter: The principle that men and women should receive equal pay for equal work (EEC Treaty, Article 119).
De faktiske omstændigheder i denne sag er de sam me som i den foregående sag, men her er der tale om andre retlige spørgsmål.
The facts of this case are the same as for the pre­vious case, but here they refer to different legal issues.
Den 13. marts 1968 anlagde fr. Defrenne sag ved Tribunal du travail i Bruxelles med påstand om erstat ning for den skade, hun havde lidt med hensyn til løn, udtrædelsesgodtgørelse og pension, som følge af, at stewardesser og mandligt flyvende personale, der udførte et tilsvarende arbejde, ikke modtog samme løn. Den 17. december 1970 erklærede Tribunal du travail, at ingen af fr. Defrennes krav kunne imødekommes.
On 13 March 1968, Ms Defrenne brought an action before the tribunal du travail, Brussels, for compensa­tion for the loss she had suffered in terms of salary, allowance on termination of service and pension as a result of the fact that air hostesses and male members of the air crew performing identical duties did not receive equal pay.
Den 11. januar 1971 indankede hun nævnte afgørelse til Cour du travail i Bruxelles, som stadfæstede afgørelsen fra første instans, for så vidt angår andet og tredje punkt i påstanden.
On 11 January 1971, she ap­pealed against this judgment to the cour du travail, Brussels, which upheld the judgment at first in­stance on the second and third heads of claim.
Vedrørende spørgsmålet om lønefterbetaling besluttede retten at forelægge Domstolen to præjudicielle spørgsmål.
As re­gards the question of arrears of salary, a reference for a preliminary ruling to the Court of Justice was made.
Med hensyn til artikel 119's direkte virkning udtalte Domstolen for det første, at denne artikel havde et dobbelt formål, nemlig et økonomisk og socialt for mål, hvilket viste, at ligelønsprincippet var en del af Fællesskabets grundlag.
To begin with the Court of Justice stated that, with regard to the question of the direct effect of Article 119, this article pursued a double aim which was at once economic and social, thus showing that the prin­ciple of equal pay formed part of the foundations of the Community.
Domstolen erklærede vide re, at man inden for artikel 119's samlede anvendelses område måtte sondre mellem på den ene side direk te og åben forskelsbehandling, som kunne konstateres allerede ved hjælp af de i artiklen opstillede kriterier for samme arbejde og lige løn, og på den anden side indirekte og skjult forskelsbehandling, og som kun kunne påvises på grundlag af mere udtrykkelige gen nemførelsesbestemmelser af fællesskabsretlig eller national karakter.
It went on to hold that a distinction should be drawn within the whole area of applica­tion of Article 119 between, first, direct and overt dis­crimination which might be identified solely with the aid of the criteria based on equal work and equal pay referred to by the article in question and, sec­ondly, indirect and disguised discrimination which could only be identified by reference to more explicit implementing provisions of a Community or national character.
Endvidere nævnte Domstolen ud trykkeligt, at man til den direkte forskelsbehandling måtte regne forskelsbehandling, som skyldtes lovbe stemmelser eller kollektive arbejdsoverenskomster, som kunne påvises ved rent retlige undersøgelser.
Moreover, the Court explicitly mentioned that among the forms of direct discrimination included should be those which had their origin in legislative provisions or in collective labour agreements and which could be detected on the basis of a purely le­gal analysis of the situation.