natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kommissionen (og Europa-Parlamentet) har kun en rent rådgivende funktion, hvorimod det tilkommer Rådet — med to tredjedeles flertal efter EKSF-traktaten og, principielt3), med simpelt flertal efter Rom-traktaterne — at træffe afgørelse om indkaldelse af en konference mellem regeringsrepræsentanter.
This is a condition whose fulfilment would be verified by the Court if challenged, but which must be evaluated much more on political, economic and technical criteria than on legal ones; (2) the purpose of the action must be to attain an objective of the Treaty, be it general or particular.
Disse træder derefter sammen med henblik på at godkende ændringen, hvorefter den således ændrede traktat forelægges de nationale par lamenter til godkendelse og statscheferne til ratifikation. Bestem-
It is mainly in this respect that the procedure differs from an amendment of the Treaty, the contemplated action here remaining within the Treaty's objectives; (3) finally, the Treaty must not have provided sufficient powers to attain the objective.
') Dom af 21.2.1973, sag 6/72, Sml. 1973, s. 215.
It is not necessary for the Treaty to be completely silent on the matter.
Hvis det drejer sig om institutionelle ændringer på det monetære område, skal Rådet for Den Europæiske Centralbank ligeledes høres.
71 nity's relations with nonmember countries, as the Court confirmed was possible in the 1971 AETR judgment.
Det er således trods alt staterne, som har det sidste ord i forbindelse med en traktatændring, men en sådan forudsætter dog, at institutionerne medvirker.
Article 235 has fulfilled an important need over the years, as the Community has had to face situations and to operate in an environ­ment very different from those obtaining in 1957.
Man kan stille det spørgsmål, om traktatændrin ger, der finder sted under tilsidesættelse af institutionernes fortrinsrettigheder, har gyldighed efter fællesskabsretten.
The recent deep depression, the first symptoms of which were felt in the energy and financial sphere, and the needs that emerged for new policies in the industrial, technological and environmental fields were so many challenges for which the Community was unequipped.
EKSF-traktaten har tidligere været gjort til genstand for sådanne ændringer i forbindelse med reguleringen af spørgsmålet om Saars status og vedtagelsen af konventionen vedrørende fælles institutioner for de tre Fællesskaber.
The comple­tion of the transitional stage, the establishment of the customs union and of policies for particular sectors (agriculture and part of trans­port), and the limitation of the Community institutions' powers on general economic policy to a coordinating role would have justified a complete overhaul of the Treaties to provide the means for a determined push for integration.
For så vidt angår Rom-traktaterne er den procedure, der er fastsat i de førnævnte artikler, blevet fulgt ved de formelle ændringer, som er foretaget.
The Single Act is the first successful attempt at such a reform, imperfect and incomplete it is true, but highly significant.
Det drejer sig om traktaten af 8. april 1965, den såkaldte fusionstraktat, Luxembourg-traktaten af 22. april 1970, Bruxelles-traktaten af 22. juli 1975, der vedrører Europa-Parlamentets budgetbeføjelser, og traktaten af 10. juli 1975, hvor ved protokollen for Den Europæiske Investeringsbank ændredes, samt traktaten af 13. marts 1984 om ændring af traktaterne om oprettelse af De Europæiske Fællesskaber for så vidt angår Grønland.
It binds the Community to removing the remaining internal barriers to trade and mobility within its boundaries by the end of 1992, recognizes the Community's functions in the monetary area, and gives it powers to pursue new policies (R & D, environment); it also contains provisions on social policy and on the economic and social cohesion of the Community.
Rådet, herunder De Faste Repræsentanters Komité, har haft en afgørende rolle ved udarbejdelsen af disse ændringer, således at konferencen mellem repræsentanterne for regeringerne har indskrænket sig til formelt at godkende en allerede fuldt udarbejdet tekst.
As a result, the use of Article 235 will be less frequent than in the past. In the abovementioned fields, the Com­munity will now be able to base its action on powers expressly conferred by the Treaties.
Den procedure, der førte til undertegnelsen af den europæiske fælles akt henholdsvis den 17. og 28. februar 1986'), var noget anderledes.
As the Court pointed out in a judgment concerning the legal basis for making certain regulations, ' Article 235 is a reserve power.
Forhandlingerne fandt sted i to grupper, hvoraf den ene, der lededes af Jean Dondelinger, havde en medlemssammensætning, der var en slags kopi af De Faste Repræsentanters Komité og havde til opgave at forberede ministrenes forhandlinger vedrørende traktatændrin-
The same considerations apply to the new powers conferred on the Community by the Union Treaty in the fields of education, voca­tional training and youth, culture, health, consumer protection, transEuropean networks and industry, which amplify the powers already conferred by the Single Act.
Denne stat underskrev således ikke den 17. februar i Luxembourg.
Case 45/86 Commission ν Council [1987] ECR 1493.
Der fandt seks møder sted på ministerniveau, før Det Europæiske Råd holdt møde i Luxembourg den 2. og 3. december 1985.
Seeing that Article 211 (Article 185 Euratom) refers to legal capacity under domestic law, it is generally agreed that Article 210 (Article 184 Euratom) relates to international legal personality.
Der blev fulgt en lignende fremgangsmåde ved de regeringskonferencer om henholdsvis Den Politiske Union og Den Økonomiske og Monetære Union, som blev indledt efter Det Europæiske Råds møde i Rom i december 1990 og afsluttet ved dets møde i Maastricht i december 1991.
The Coal and Steel Treaty is more precise. The second paragraph of Article 6 states: 'In international relations, the Community shall enjoy the legal capacity it requires to perform its functions and attain its objectives.'
Dette viste sig i løbet af det første halvår af 1987, da Irlands forhaling af ratifikationen bevirkede, at den europæiske fælles akts ikrafttræden blev udskudt til den 1. juli 1987 ').
These provisions, which are general in scope, mean that each of the Communities can exercise legal rights and assume legal duties over the whole range of matters in which the relevant Treaty assigns aims to the Community.
Der er — allerede i forordet — hentydet til den efterfølgende krise og dennes virkninger.
However, we should not see in these clauses anything other than an affirmation of the autonomy of the Communities.
I det følgende vil der blive gået ind på de forfatningsretlige aspekter af en eller flere medlemsstaters vægring ved at ratificere en traktatændring.
One cannot automatically infer specific powers in the foreign relations field from them.
Problemet vedrørende overholdelse af traktatændringsprocedurerne 2) var hovedemnet i den institutionelle debat, der fandt sted på foranledning af Europa-Parlamentet i forbindelse med spørgsmålet om Den Europæiske Union i begyndelsen af firserne.
The true position is rather the other way round: the possession of such powers would not make sense unless the Community were regarded as having in some degree international legal personality.
Det er dog stadig aktuelt. Det må således klarlægges, om en ændring af Fællesskabets grundlæggende traktater nødvendigvis skal være afhængig af den rytme, der følges af den eller de med lemsstater, der er mest modstræbende over for fremskridt i integrationsprocessen. tionsprocessen.
The classic attributes of international personality are the right to enter into agreements, the ability to sue and be sued, or, more generally, to be a party to dispute settlement proceedings, and the capacity to claim or be liable for damages.
»Denne traktat kan ratificeres af alle Det Europæiske Fællesskabs medlemsstater.
This is not the case, however, with the Coal and Steel Community.
Så snart traktaten er ratificeret af et flertal af Fællesskabets medlemsstater, hvis befolkning udgør to tredjedele af
Here, express delegations of authority to conclude agreements are few and the resulting uncertainty about the true extent of the Community's powers and the absence of political will to see those powers tested have led to the practice of 'mixed' agreements con cluded with nonmember countries both by the Community and its Member States.
') Se nedenfor. 2) Se R. Bernhardt: »Ad generalia«, op. cit., Tredive Års Fællesskabsret, s. 78 ff.
See on the subject-matter of this section J. Groux and P. Manin, 'The European Communities in the international order', EC Commission (European Perspectives series), Brussels — Luxembourg, 1984.
Parlamentet ville således tillægge sig en selvstændig initiativbeføjelse og ønskede selv at gå videre med udkastet. Parlamentet ville heller ikke straks lade udkastets succes være afhængig af, at samtlige medlemsstater enstemmigt godkendte det.
The Euratom Treaty (Article 101) simply says that the Com­munity's international powers are parallel to its domestic ones, in so far as the powers conferred by it may be exercised indifferently through unilateral intra-Community measures or through agree­ments with nonEC countries or international organizations, and the international powers extend as far as the domestic powers.
Der har været fremført forskellige opfattelser vedrørende lovligheden af en sådan fremgangsmåde ').
A long history of caselaw and general practice confirms that there has always been implied authority to conclude agreements.
Traktatændringsprocedurerne kan siges at have præceptiv karakter, navnlig med hensyn til nødvendigheden af at medinddrage institutionerne og undgå, at medlemsstaterne træffer bestemmelser angående Fællesskabets traktater, uden at respektere dette krav.
In paragraph 16 of its AETR judgment,1the Court held that the authority to conclude international agreements does not arise only from an express provision of the Treaty to that effect, but may also flow from other Treaty provisions and action taken under such provisions by the Community institutions.
En sådan risiko foreligger ikke ved den af Parlamentet foreslåede frem gangsmåde, der har den fordel, at initiativet til en traktatændring er demokratisk legitimeret. Tilbage er spørgsmålet om, hvorvidt det er nødvendigt med enstemmighed.
In particular, 'each time the Community, with a view to implementing a common policy envisaged by the Treaty, adopts provisions laying down common rules, whatever form these may take, the Member States no longer have the right, acting individually or even collectively, to undertake obligations with third countries which affect those rules'.2
Vedrørende dette aspekt indeholdt den kommentar til traktaten om Den Europæiske Union, som blev fremsat af de jurister, der bistod Europa-Parlamentets Udvalg om Institutionelle Spørgsmål, forslag til en løsning, hvori man forsøgte at forene den procedure, der skulle følges, med kravene i artikel 236 og de folkeretlige krav2).
The Member States are often in practice reluctant to acknowledge the implied powers of the Communities, but in successive declara­tions they have solemnly recognized the principle; one of these declarations was annexed to the Final Act of the conference that approved the Single European Act and the other to the record of the agreement reached at Maastricht on the Union Treaty.
Løsningen gik ud på, at den eventuelle beslutning vedrørende unionstraktatens ikrafttræden sammenkædedes med beslutningen vedrørende forbindelserne — tænkt som en forening »sui generis« — mellem de to grupper af stater, der havde hver sin holdning til spørgsmålet om ratifikation.
In both instances, Treaty articles are drafted in such terms as to support the hypothesis that the negotiators were seeking to reserve the power to enter into international agreements for the Member States, in con­travention of the rule in AETR.
Unionen ville først blive en realitet, når disse forbindelser var blevet formaliseret3). De to gruppers samtykke ville bringe de eksisterende Fællesskaber til ophør.
The conference made it abundantly clear that the new Treaty provisions 'do not affect the principles resulting from the judgment handed down by the Court of Justice in the AETR case'.
Closer Union, op. cit., s. 161 ff., navnlig s. 164. 2) Se F. Capotorti, M. Hilf, F. Jacobs, J.P. Jacqué, Le traité d'Union européenne,
1 Case 22/70 Commission ν Council [1971] ECR 263. :Ibid, at p.
J.H.H. Weiler og J. Modrall har foreslået en anden løsning af konstitutionel karakter, der stemmer mere overens med integrationstraktaternes særegne karakter, og som støtter sig på en række fortilfælde, der allerede er nævnt af J.P. Jacqué, nemlig vedtagelsen af Philadelphia-forfatningen og af den schweiziske forfatning i 1848, det vil sige to historiske eksempler, hvor en ny forfatning blev vedtaget uden den enstemmige tilslutning, som i henhold til den tidligere forfatning krævedes med henblik på en ændring af denne.
In a 1976 judgment, ' and particularly in its opinion given in 1977 on the validity of a draft agreement on a European laying-up fund for inland waterway vessels,2the Court confirmed the implicit powers of the Community for foreign relations. Referring to earlier decisions, it concluded that 'whenever Community law has created for the institutions of the Community powers within its internal system for the purpose of attaining a specific objective, the Community has authority to enter into the international commitments necessary for the attainment of that objective even in the absence of an express provision in that connection'.3
Disse forfattere er af den opfattelse, at Rom-traktaten og Paris traktaten kan ændres ved en flertalsbeslutning under fire betingelser: ser:
In the light of these rulings it is clear that the Community has the power to enter into agreements whenever they are necessary for the exercise of powers conferred on it by the Treaty.
1) Den nye traktat skal indebære en ret gennemgribende ændring, for at den kan kvalificeres som værende en ny retsorden.
The Court reasserted the same principles, but this time in broader terms, in Opinion No 1/92 of 10 April 1992 concerning the Agree ment for the European Economic Area.
4) Den nye traktat skal, ligesom det er tilfældet med Parlamentets initiativ, have en vis demokratisk legitimitet.
'It follows from the Court's caselaw ... that the Community's authority to enter into international agreements arises not only from an express attribution by the Treaty, but also from other provisions of the Treaty and measures taken pursuant to those provisions by the Community institutions.
For at sikre mindretallets rettigheder ser forfatterne ikke nogen bedre løsning, end at Unionen og Fællesskabet eksisterer side om side i hvert fald i en overgangsperiode.
Consequently, the Community is empowered, under the competition rules in the EEC Treaty and measures implementing those rules, to conclude international agreements in this field.'
Dette er det svage punkt i et ellers besnærende ræsonnement. En sådan sameksistens synes faktisk umulig på trods af de af J. Weiler — formentlig med urette — påberåbte fortilfælde.
There is no reference to common rules (the AETR principle) or to the need for express conferment of external powers (as in Opinion No 1/76).
Man kan vanskeligt undgå en forhandling mellem de lande, der er i flertal, og de lande, der er i mindretal, og som nægter at deltage i den nye traktat.
Besides trade agreements (regulating trade in goods and services and payments for such trade) and association agreements, the Community, in accordance with the law as stated by the Court, has signed — and will continue to sign in the future — agreements in a whole host of other fields in which the EEC is active: fisheries agreements,
EKSF-traktaten er den eneste, som indeholder bestemmelser om en autonom ændringsprocedure, den såkaldte »lille ændringsprocedure«, jf. artikel 95, stk. 3 og 4.
Joined Cases 3, 4 and 6/76, Rramer [1976] ECR 1279.
Denne procedure, hvor kun institutionerne og ikke medlemsstaterne er inddraget — heraf udtrykket »autonom« — indledes med forslag, hvorom der skal være enighed mellem Den Høje Myndig hed (Kommissionen) og Rådet, der træffer afgørelse med et flertal på 10/12 af dets medlemmer. Domstolen, som har fuld kompetence til at prøve alle faktiske og retlige forhold, skal afgive en positiv udtalelse om disse forslag.
It is safe to say that the Community has a much greater capacity to conclude international agreements than other international organizations, even if only taking into account the powers expressly con ferred on it by its Member States.
Dersom Domstolen efter denne under søgelse afgiver en udtalelse om, at forslagene stemmer overens med traktaten, skal Europa-Parlamentet udtale sig.
Also, some agreements pertain both to matters falling within the jurisdiction of the Community and to matters coming within the responsibility of Member States.
Ændringen træder kun i kraft, hvis den vedtages med dobbelt flertal: tre fjerdedele af de afgivne stemmer og to tredjedele af Parlamentets medlemmer.
For both these reasons, it is not uncommon for some types of agreements with nonEC countries — in particular association agreements with developing countries — to be signed both by the Community and by all its Member States.
Kun et enkelt forslag har kunnet vedtages efter denne fremgangsmåde. EKSF-traktatens artikel 56 vedrørende omstilling af arbejdskraften er blevet udvidet med et stk. 2 med henblik på at imødegå krisen inden for kulindustrien ')·
This practice is also followed in the case of agreements concluded under the auspices of international organizations of which the Member States are members and whose activities are framed in wider terms than those of the Community, as, for example, in the case of the special ized agencies of the United Nations.
Traktaterne indeholder også bestemmelser, hvorefter institutionerne kan foretage nærmere fastsatte ændringer af traktaterne enten på det institutionelle plan (f.eks. ændring af antallet af med lemmer af Kommissionen, jf. fusionstraktatens artikel 10, eller af antallet af dommere, jf. EØF-traktatens artikel 165, stk. 4) eller med hensyn til institutionernes kompetence (f.eks. tildeling af nye hverv til Den Europæiske Socialfond, jf. EØF-traktatens artikel 126).
As well as having power to enter into international agreements, the Community also entertains diplomatic relations with nonEC countries through their diplomatic representatives to the EC (the passive legation right) and through its own delegations in a number of foreign capitals (the active legation right).
Inden for Euratom-traktaten er det hele kapitel VI vedrørende forsyning, som inden for en vis frist skal tages op til revision (Euratomtraktatens artikel 76).
At the beginning of 1993 there were 150 missions of nonEC countries accredited to the EC, in most cases to all three Communities together but occasionally to only one or two of them.
Men under alle omstændigheder er der her tale om regler, der er afgrænset til denne eller hin bestemmelse eller til et bestemt kapitel.
The only reference to missions is found in Article 17 of the Protocol on the privileges and immunities of the European
Det drejer sig om EKSF-traktatens artikel 95, stk. 1 og 2, EØF-traktatens artikel 235 og Euratomtraktatens artikel 203.
2 Agreements with Sweden, the Faeroe Islands, Norway, Canada, Senegal, Guinea-Bissau, etc., on the fishing rights of Community fishermen in the waters of these countries, or agreements on certain species only (e.g. salmon), referred to by J. Raux, 'Les accords externes de la CEE', [1981] Rev. trim. dr. eur., pp. 684 et seq., especially pp. 687 and 691.
EKSF-traktatens artikel 95, stk. 1 og 2, indeholder en bestemmelse, der dækker tilfælde, som ikke omhandles i traktaten, med henblik på inden for rammerne af det fælles marked for kul og stål at virkeliggøre et af Fællesskabets mål, som fastlagt i traktaternes indledende artikler.
For a list of bilateral and multilateral agreements, both purely Community and hybrid, concluded by the three Communities, see Groux and Manin, op. cit., pp. 63-69.
Denne artikel er blevet bragt i anvendelse for at imødegå såvel krisen inden for kulindustrien som den senere krise i stålindustrien.
Regarding autonomous commercial policy measures, as opposed to those laid down by agreements, doubts expressed by the Court of Justice have been considered above.
»Såfremt en handling fra Fællesskabets side viser sig påkrævet for at virkeliggøre et af Fællesskabets mål inden for fællesmarkedets rammer, og denne traktat ikke indeholder fornøden hjemmel hertil, udfærdiger Rådet på forslag af Kommissionen og efter at have indhentet udtalelse fra Europa-Parlamentet med enstemmighed passende forskrifter herom« ').
The missions — in some cases called delegations or representations — enjoy diplomatic status and perform the traditional functions of diplomacy: representation, negotiation and communication.
Artikel 203 i Euratom-traktaten er kun forskellig fra artikel 235 i EØF-traktaten på ét punkt, nemlig derved at ordene »inden for fællesmarkedets rammer« er udeladt heri.
In ad dition, they represent their respective countries in the consultative machinery of a more or less formal nature that has been set up by regional groupings (e.g. the Latin American or Arab countries) to negotiate with the Community institutions and in the executive bodies of trade, cooperation and association agreements with the Community to which their countries are a party.
For at bringe artikel 235 i anvendelse skal tre betingelser være opfyldt: 1) Handlingen skal anses som »påkrævet«. Domstolen efterprøver om nødvendigt, om denne betingelse er overholdt, men dette afhænger snarere af politiske, økonomiske og tekniske kriterier end juridiske.
For example, it is the heads of the missions in Brussels who sit, with representatives of the Community, on the joint committees generally set up to monitor the operation of trade agreements and they, as well as ministers, may sit on the cooperation councils and councils of association which administer cooperation and association agreements.
2) Handlingen skal tage sigte på at virkeliggøre et af traktatens mål, hvad enten dette mål har generel eller speciel karakter.
There are also some committees specifically composed of ambassadors.
Det er navnlig på dette punkt, at denne procedure adskiller sig fra en traktatændring, idet traktatens mål skal overholdes i forbindelse med proceduren.
This is the case, for example, under the Lomé Convention with African, Caribbean and Pacific countries.
Ordene »inden for fællesmarkedets rammer« skal ikke forstås som en supplerende betingelse.
In 1987 an agreement was signed on the opening of a delegation in Peking.
De talrige forsøg, som er blevet gjort for at give disse ord en teknisk betydning, har ført til vilkårlige restriktioner med hensyn til artikel 235's anvendelsesområde.
There has been a constant expansion in the number of countries receiving Community delegations in recent years; there were 116 of them in 1992.
Det kan i hvert fald noteres, at denne passage i artikel 235 ikke har været til hinder for, at denne bestemmelse — i overenstemmelse med EF-Domstolens retspraksis i AETR-dommen af 31. marts 1971 — blev bragt i anvendelse i spørgsmål vedrørende forholdet til tredje lande.
To be sure, these various forms of representation in nonEC countries (the delegations to the African, Caribbean and Pacific countries are a somewhat special case) are more a projection to the outside of the negotiating and executive responsibilities of the Commission than an expression of the international legal personality of the Community as a whole.
Artikel 235 har spillet en stor rolle, fordi Fællesskabet har stået over for nye situationer og opgaver, der er vidt forskellige fra dem, der fandtes i 1957.
It is noted in passing that the Commission does not have a monopoly of representing the Community.
Den fælles akt udgør et første vellykket forsøg i denne retning, og trods dens mangler og ufuldstændigheder er den dog ikke uden betydning.
77 country that currently holds the Presidency of the Council is also charged with representing the Community's point of view to nonEC countries during its term of office.