natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hvis længden af uddannelsen varierer med mere end et år, kan der kræves supplerende erhvervserfaring, hvis længde begrænses til det dobbelte af den manglende uddannelsestid eller den manglende uddannelsestid, når denne vedrører erhvervspraktik, der gennemføres med støtte fra en kvalificeret fagmand.
(i) when there is a difference of more than a year in the length of courses, additional professional experience may be demanded. This is limited to twice the length of the missing training period (or even to the same duration if it is a question of completing a training period under a qualified professional).
Hvis der er væsensforskelle mellem de fag, der er omfattet af eksamensbeviset, kan ansøgeren vælge mellem at gennemgå en prøvetid på højst tre år hos en ansvarlig fagmand eller gennemgå en egnethedsprøve i alle eller nogle af de manglende fag.
i) when there are substantial differences in course content, the migrant may choose either an adaptation period of up to three years under the responsibility of a qualified professional or an aptitude test based on all or some of the missing material.
Som en undtagelse kan værtslandet selv foretage dette valg og kræve en eksamen for juridisk virksomhed, der kræver et særligt kendskab til national ret, og — med EF-Kommissionens godkendelse, kan kravet ligeledes stilles for andre erhverv.
As an exceptional measure, the host Member State may make the choice, and impose an examination, for the legal professions — members of which need a detailed knowledge of national law — and, with the agreement of the European Commission, for other occupations.
D Direktivet fastlægger proceduregarantier: Værtslandet skal inden for fire måneder træffe betemmelse om enhver ansøgning; det skal motivere sine beslutninger og fastlægge mulighed for retsappel.
D The directive establishes procedural guarantees: the host State must give a ruling within four months on each application, it must give reasons for its decisions and provide opportunities for legal redress.
Desuden er der af EF-Kommissionen etableret en koordinationsgruppe bestående af de af de enkelte medlemsstater udpegede koordinatorer. Gruppen har til opgave at fremme ensartet anvendelse af den generelle ordning.
In addition, a mechanism for cooperation is established with the creation, under the aegis of the European Commission, of a group of coordinators appointed by the Member States to be responsible for promoting a uniform application of the general system.
Indførelsen af den generelle ordning udelukker naturligvis ikke udarbejdelsen af nye, sektorbestemte direktiver i overensstemmelse med de behov, der viser sig i fremtiden.
The introduction of this general system does not of course exclude the drawing up of new 'sectoral' directives, depending on future needs.
Den akademiske anerkendelse af eksamensbeviser
Beyond the professional recognition of diplomas
Hidtil har der kun været talt om problemet med anerkendelse af eksamensbeviser med det formål at udøve en faglig erhvervsvirksomhed.
Until now, we have only dealt with the problem of the recognition of diplomas in terms of the exercise of a professional activity.
Tilbage er spørgsmålet om akademisk anerkendelse af eksamensbeviser og studieforløb, der skal gøre det muligt at fortsætte uddannelse, hvortil der udstedes eksamensbevis, i en anden medlemsstat, end hvor den er indledt.
This leaves the question of the academic recognition of diplomas or periods of study, to allow continuation of training and education, and the awarding of a diploma, in a Member State other than that in which the course was first started.
Medlemsstaternes meget komplicerede uddannelsessystemer har på dette område medført varierede, ofte lange og komplicerede procedurer, uden at nogen EF-ordning har kunnet skabes.
The highly diversified educational systems of the Member States have given rise in this field to disparate and fragmentary procedures, often long and complex, without it being possible to introduce a Community mechanism.
Fællesskabet ønsker imidlertid at fremme den akademiske anerkendelse til fordel for de studerendes frie bevægelighed.
The Community wishes to develop mutual academic recognition in order to encourage the free movement of students.
Siden 1987 har ERASMUS-programmet stimuleret en sådan bevægelighed gennem støtte til fælles programmer mellem universiteter i flere medlemslande, til udveksling af studerende og lærere og til legater for studieperioder i et andet medlemsland, der er godkendt af den hjemlige læreanstalt.
Since 1987, its Erasmus programme has been stimulating this mobility by subsidizing, in particular, joint student and teacher exchange programmes, organized by universities in several member countries, as well as grants for a period of study in another member country.
Desuden omfatter programmet en særlig del til fremme af den akademiske anerkendelse. Denne del omfatter skabelsen i Fællesskabet af et netværk af nationale informationscentre, hvis aktiviteter i øvrigt skal udstrækkes til også at omfatte den faglige anerkendelse, og igangsættelsen i slutningen af 1989 af et pilotprojekt, der indbefatter 80 universitetsfakulteter.
In addition, the programme includes a section specifically aimed at encouraging academic recognition, with the creation of a Community network of national information centres (whose activities will extend to professional recognition) and the launch by the end of 1989 of a pilot project involving some 80 university faculties.
Dette projekt skal udvikle de muligheder, der skal tilbydes de studerende, for lettere at kombinere studier. Det kan ske ved, at læreanstalter deltager i skabelsen af systemer af studieenheder, som så kan sammenlægges.
This should develop the opportunities for students to have study and training in another member country taken into account, by establishing systems of 'academic credits' or 'marketable units' which can be transferred from one educational institution to another, on the basis of freely established mutual confidence between these establishments.
COMETT-programmet, der ligeledes blev igangsat i 1987 til fremme af uddannelse inden for teknologi, tilskynder også de studerende til at gennemføre anerkendte studieforløb i andre medlemslande.
Also launched in 1987, the Community's Comett programme for education and training in technology encourages students to follow recognized periods of study in other member countries.
Programmet støtter økonomisk kontakt mellem universiteter og virksomheder omkring uddannelse, overnationale projekter til fortsat uddannelse og overnationale kurser for studerende i virksomheder i andre medlemslande.
In particular, the programme finances university/ business partnerships for training, transnational projects for further training and transnational in-service training for students in other Member States' companies.
I de fleste tilfælde udgør disse kurser en obligatorisk del af uddannelsen og er genstand for akademisk anerkendelse1).
In the majority of cases, these training periods are an obligatory part of the courses and are recognized academically.1
Endelig har Ministerrådet netop vedtaget et nyt program under navnet LINGUA.
Finally, the Council of Ministers recently adopted a new programme known as Lingua.
De planlagte aktiviteter under dette program (udveksling, legatstøtte, uddannelse af undervisere, udvikling af pædagogisk materiale osv.) har især til formål at
The essential aim of the activities envisaged (exchanges, scholarships, teacher training, preparation of teaching material, etc.) is to encourage the
fremme kendskab til sprog i undervisning og i det økonomiske liv.
learning of languages in education and in economic life.
LINGUA skulle således kunne bidrage til fjernelsen af de sproglige barrierer, der stiller sig i vejen for både studerendes og erhvervsfolks bevægelighed.
Lingua should therefore help to lessen the linguistic barriers which hinder the mobility of students as much as that of professionals.
Processen omkring den gensidige anerkendelse af eksamensbeviser har udviklet sig mærkbart.
There have been clear advances in the mutual recognition of diplomas.
Den øgede mængde af sektorbestemte direktiver og senest den hurtige etablering af den generelle ordning for anerkendelse af eksamensbeviser er de mest iøjnefaldende beviser.
The increase in the number of sectoral directives and, in particular, the recent and relatively rapid introduction of a general system for the recognition of diplomas are the most visible proof of this.
Det er rigtigt, der tidligere ofte er gået lang tid mellem Kommissionens præsentation af forslag og Rådets vedtagelse af dem, og det er ligeledes rigtigt, at medlemslandene ikke altid punktligt har anvendt foranstaltningerne, når de endelig blev vedtaget. Kommissionen er imidlertid opmærksom på disse problemer og vil ikke tøve med om nødvendigt at gå til EF­Domstolen, mens private kan kræve deres ret respekteret ved de nationale domstole.
It is true that, in the past, there was often a long delay between the tabling of the European Commission's proposals and their acceptance by the Council of Ministers. It is also true that, once the decisions had been taken, the member countries did not always apply the measures punctually.
Skønt der således består en række komplicerede problemer, er der sket frem­skridt, der beviser Fællesskabets vilje til at arbejde for borgernes Europa ■
Overall, though there are complex problems still to be resolved, definite progress has been made — reflecting the will of the Community to work for a people's Europe ■
*) Der findes ligeledes kontorer i andre lande og bl.a. i alle EF­landene.
(202) 862­9500 305 East 47th Street, 1 Dag Hammarskjöld Plaza, New York, NY 10017 ­ USA ­ Tel. (212) 371­3804
.*.„.*, Kontoret for De Europæiske Fællesskabers ISSN0379­315X * OQ- * Officielle Publikationer *Γ^* L ­ 2985 Luxembourg Katalognummer: CC­AD­89­013­DA­C
ISSN 0379­3133 t*...»** Oj > * 'ΓΓ** Office for Official Publications of the European Communities L ­ 2985 Luxembourg
Aktieselskabslovgivning i Det Europæiske Fællesskab
Company law in the European Community
Oprettelsen og udnyttelsen af et fælles marked udgør ifølge EF-Traktaterne et af hovedmålene i Det Europæiske Fællesskab. De opgaver, som Rom-
nder the European treaties one of the principal aims of the European Community is the establishment and effective operation of a common
Traktatens artikel 3 foreskriver, er af overordentlig betydning i så henseende.
U market. The tasks assigned to the Community by Article 3 of the Treaty of Rome are of major importance in this regard.
De definerer de grundlæggende friheder for EF-borgerne: Afskaffelsen af indre grænser ikke kun for udveksling af varer, tjenesteydelser og kapital, men også for personer, der skal kunne bevæge sig frit, hvad enten det drejer sig om lønmodtagere eller selvstændigt næringsdrivende.
They define many of the fundamental freedoms accorded to Community citizens: the elimination of internal frontiers, not only for the movement of goods, services and capital, but also for the movement of persons, whether they be wage-earners or self-employed.
For sidstnævnte medfører dette fri etableringsret.
This implies for the self-employed the right to free establishment.
Enhver statsborger i en medlemsstat skal kunne udøve faglig virksomhed i en anden medlemsstat på samme vilkår som værtslandets egne statsborgere: Den indvandrende skal behandles på nøjagtig samme måde som borgerne i værtslandet1).
Any national of a Member State should be able to undertake and carry out a professional activity in another Member State under the same conditions as nationals from the host country and should be treated in exactly the same way as the citizens of that country.1
Disse friheder gælder ikke kun for personer.
These fundamental freedoms apply not only to individuals.
Rom-Traktatens artikel 58 sikrer samme ret for ethvert selskab med erhvervsmæssigt formål.
Article 58 of the Treaty of Rome also extends them to all companies which pursue an economic objective.
Dette er så meget mere vigtigt, som størstedelen af den økonomiske aktivitet i Fællesskabet udøves af virksomheder med status som selskab.
This is particularly important given that most of the Community's economic activity is carried out by undertakings with company status.
Med udgivelsen i 1985 af Hvidbogen om Gennemførelsen af Det Indre Marked inden Udgangen af 1992 gav EF-Kommissionen en ny impuls til europæisk opbygning og definerede et program, som medlemsstaterne godkendte med vedtagelsen af Den Europæiske Fælles Akt.
With the publication in 1985 of its White Paper on the completion of the European internal market by 1992, the European Commission gave a new impetus to the Community and defined a programme which was approved by the Member States on the adoption of the Single European Act.
Det er især for at styrke Fællesskabets internationale konkurrencedygtighed og gøre EF's virksomheder egnede til at tage udfordringen op fra tredjelandenes virksomheder, at det er bydende nødvendigt at oprette det store marked og skabe forhold, der er mere fordelagtige for virksomhederne, for konkurrencen og for den handelsmæssige udveksling. Hvordan kan disse mål nås?
To reinforce in particular the Community's international competitiveness — the capacity of its companies to face the challenge from undertakings in third countries — it appears indispensable to realize the large market and establish an environment more favourable to firms, to competition and to trade.
Den europæiske dimension og selskabslovgivningen
Company law and the European dimension
Selskaber er organismer, der oprettes og arbejder efter særlige lovregler.
Companies are organizations which are created and administered according to legal requirements.
De involverer forskellige grupper af mennesker: Aktionærer, lønmodtagere, kreditorer og andre udenforstående, der alle på den ene eller den anden måde er interesseret i virksomhedens aktivitet.
They involve different categories of persons — shareholders, employees, creditors or third parties — who are all concerned in some way in the activity of the undertaking.
En beskyttelse af hver af disse forskellige interesser bidrager til skabelse af forhold, der er fordelagtige for selskaberne. Uheldigvis varierer lovene, der udgør denne beskyttelse, betragteligt fra det ene land til det andet.
Equal protection of these diverse interests helps to create a suitable environment for companies.
Med den fortsatte udvikling af det indre marked og med de øgede grænseoverskridende forbindelser mellem selskaberne og de tidligere nævnte persongrupper, bliver disse lovforskelle stadig mere generende.
With the constant development of the European internal market, the growth in crossborder dealings between companies and the different groups just mentioned, these differences are becoming increasingly inconvenient.
En harmonisering eller en koordination af selskabslovgivningen er derfor nødvendig for på EF-niveau at skabe en beskyttelsesgrad, der faktisk sikrer aktionærers, lønmodtageres, kreditorers og andre udenforståendes interesser.
The harmonization or coordination of company law at European level is essential to establish an equivalent degree of protection throughout the Community which will ensure that
Skønt Rom-Traktatens artikel 58 spænder meget vidt angående selskaberne, har Fællesskabets arbejde hidtil væsentligst begrænset sig til aktieselskaber eller selskaber med begrænset ansvar, fordi de i såvel erhvervsøkonomisk som i arbejdsmarkedsmæssig henseende er de mest betydningsfulde juridiske selskabs former i Fællesskabet.
Despite the very wide scope of Article 58 of the Treaty of Rome in relation to companies, the Community has essentially confined itself until now to public limited companies. In terms of economic importance and numbers employed, these are the predominant form of company in the Community.
Syv direktiver angående selskabsretten er blevet vedtaget af Ministerrådet indtil i dag, mens syv andre forslag endnu debatteres.
To date, seven directives on company law have been adopted by the Council of Ministers while seven other proposals are still under consideration.
D Det første direktiv fra 1968 drejer sig om offentlighed omkring alle selskaber.
D The first directive, adopted in 1968, defines a system of public disclosure applicable to all companies.
Ifølge direktivet skal medlemsstaterne føre offentligt tilgængelige selskabsregistre og sikre, at visse oplysninger offentliggøres i et særligt tidsskrift.
Member States must maintain an official register of companies, accessible to the public, and ensure the publication of certain information in an official gazette.
Systemet skal sikre, at visse oplysninger er tilgængelige for offentligheden i samtlige medlemsstater og vedrører alle selskaber i Fællesskabet. Oplysningerne skal omfatte selskabets vedtægter og navnene på de personer, som har ret til alene eller sammen med andre at disponere for selskabet, samt retningslinjer vedrørende selskabets opløsning.
This system ensures that the same type of information is available to the public in respect of all companies in the Community: the memorandum and articles of the undertaking; the identity of those empowered to represent it, whether jointly or singly; procedures for the winding-up of a company; etc.
Senere direktiver har udbredt anvendelsen af dette offentlighedsprincip til nye dokument- og oplysningskatçgorier.
Subsequent directives have extended the application of this disclosure system to new categories of documents or information.
Det første direktiv rummer endvidere bestemmelser vedrørende selskabers forpligtelser.
For example, a company cannot invoke against a third party the fact that, in a legal transaction, the object of the enterprise has been exceeded.
Et selskab kan således ikke over for tredjemand forpligte sig i en juridisk akt ud over egne midler, og medlemsstaterne kan kun give tilladelse hertil, hvis den pågældende tredjemand er orienteret om situationen.
Member States may only award this right in cases where the third party in question could not reasonably have been unaware of the breach.
Ligeledes til beskyttelse af tredjemand rummer direktivet kraftige begrænsninger i mulighederne for at ophæve selskaber.
To protect third parties, the directive has severely restricted the permitted grounds for winding-up companies.
D Det andet direktiv fra 1976 omhandler tegning, opretholdelse og ændring af aktiekapitalen, som jo er den væsentligste garanti for kreditorer og aktionærer.
D The second directive, adopted in 1976, deals with the raising, maintenance and alteration of the capital of public limited companies.
Aktiekapitalen skal ifølge disse regler være på mindst 25 000 ECU1) for at oprette et aktieselskab. Den tegnede kapital kan foreligge i kontanter eller i formuegoder, idet disse sidstnævnte dog skal vurderes af en uafhængig ekspert. »Udbytte« er defineret for at forhindre udbetaling til aktionærerne af midler, der i realiteten er aktiekapital eller reserver.
Because this capital is an essential guarantee for shareholders and creditors, the minimum is an essential guarantee for shareholders and creditors, the minimum subscribed capital of a public limited company must be at least ECU 25 000. * Subscribed capital may be in cash or in kind; however, when it is in kind, it must be evaluated by an independent expert.
Ved en udvidelse af aktiekapitalen skal de nye aktier først tilbydes selskabets gamle aktionærer i en andel svarende til deres nuværende andel.
Distribution profits are defined so as to prevent the distribution to shareholders of 'profits' which would effectively erode capital or reserves.
') 1 ECU (europæisk valutaenhed) = ca. 8,1 kr. pr. 29. august 1989.
ECU 1 (European currency unit) = approximately f 0.68, Ir£ 0.78 or US$ 1.07 (at exchange rates current on 29 August 1989).
det, at sammenslutninger for ofte skal indledes med besværlige selskabsopløsninger.
must be offered first to existing shareholders, in proportion to their existing holdings.
Aktionærerne i det overtagende selskab opnår aktier fra det overtagne selskab efter en ombytningskurs fastsat af en uafhængig ekspert.
The directive also expressly sanctions the principle of equal treat­ment for shareholders who find themselves in identical situations.
Kreditorerne nyder ligeledes beskyttelse, og de kan, hvor de fusionerende selskabers finansielle situation kræver det, forlange en garanti af det nye selskab.
□ The third and sixth directives define the legal principles governing the main types of company reconstruction.
Det sjette direktiv fra 1982 fastsætter regler for opdeling af aktieselskaber i flere virksomheder.
The sixth directive, adopted in 1982, concerns the scission of a public limited company into several undertakings.
Medlemsstaterne har ganske vist ikke pligt til at indarbejde sådanne regler i deres nationale lovgivning, men hvor det sker, skal det ske i overensstemmelse med det sjette direktiv.
Member States are not obliged to introduce such a procedure into their national legislation but, if they do so, they must conform to the sixth directive.
Fordelingen af aktiver og passiver mellem de nye selskaber skal for at beskytte kreditorerne ske efter særlige retningslinjer.
The allocation of assets and liabilities among the various beneficiary companies requires specific measures to protect creditors.
De nye selskaber er således solidarisk ansvarlige for betaling af gæld.
This protection is ensured by joint and several liability for debts.
Skønt der kan være tilfælde, hvor visse aktionærer, lønmodtagere og kreditorer i de pågældende selskaber kan have ophold i et andet medlemsland, finder de to direktiver kun anvendelse i operationer mellem selskaber i samme medlemsland.
The third and sixth directives apply only to transactions involving companies in the same Member State (though they could have repercussions at the common market level if some of the affected shareholders, employees or creditors live in another member country).
Som følge af den voksende internationalisering af selskabernes kapital og udviklingen af europæisk og global handel, er det imidlertid blevet nødvendigt, at fusionsmulighederne åbnes for selskaber i flere medlemsstater.
The increasing internationalization of capital holdings in companies and the development of European and world trade has made it necessary to provide for the merger of companies registered in different Member States.
Derfor forelagde EF-Kommissionen i 1985 Ministerrådet et forslag om et tiende direktiv vedrørende grænseoverskridende sammenslutninger af aktieselskaber.
This is why in 1985 the European Commission submitted to the Council of Ministers a proposal for a tenth directive on cross­border mergers between public limited companies.
Europa-Parlamentet har endnu ikke taget stilling i denne sag.
The European Parliament has not yet commented on the proposal.
Hvor vigtige juridiske forholdsregler vedrørende omdannelse af virksomheder end er for Fællesskabet, kan de dog ikke bedømmes isoleret.
Although of major importance for the Community, legal provisions for company reconstruction cannot be considered in isolation.
De er en del af de EF-regler, der skal sikre konkurrenceloyalitet og imødegå misbrug af en dominerende markedsposition.
They remain subject to Community regulations intended to maintain free competition and prohibit the abuse of a dominant position.
Det må overvåges, at koncentrationer af virksomheder ikke medfører et varigt slag mod den frie konkurrence.
It is necessary to ensure that company mergers have no lasting effect on competition.
Derfor har EF-Kommissionen foreslået, at fusioner mellem større virksomheder skal godkendes på Fællesskabsplan.
The Commission therefore intends that mergers of large companies should be subject to authorization.
Det fjerde direktiv fra 1978 konkretiserer Fællesskabets engagement i det første direktiv om harmonisering af aktieselskabernes årsregnskaber.
The fourth directive, adopted in 1978, puts into effect the commitment made by the Community in the first directive to harmonize the annual accounts of public limited companies.