natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ifølge Forbundsrepublikken kunne de relevante grundlovsbestemmelser anvendes direkte på grund af det forhold, at adgangen til et selvstændigt erhverv, for så vidt den gøres til genstand for en særlig procedure, måtte anses for en forvaltningsakt udstedt af et offentligretligt organ.
Accordingto the F e der aRe pu b ll ic the , relevanconsttitutionalprovisionswere directlyapplicablein thisareain view ofthe factthat,in so far asthe rightto take up anindependenptrofessionwas subjectot an admissionprocedureadm,issionwasin the natureof an admin-istrativemeasureadoptedby a body governedbypubliclaw.
Heraf fulgte, at det i grundlovens artikel 3, stk. 1, fastlagte princip uden undtagelse omfattede vedtægterne for de forskellige selvstændige erhverv, således som det krævedes i direktivet.
Consequentlythe,principlelaid downin Article3(1)of the basiclaw appliedwithout exceptionto therulesgoverningthe variousindependenptrofessionsin,accordancewith the requirementsof the Directive The .
Domstolen bemærkede, at Kommissionen ¡gen ikke havde fremført beviser for, at disse vedtægter gav anledning til forskelsbehandling.
Courtremarked that the Commissionhadagain again
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union
Handbookonequaltreatmentforwomenand menin the European Union them were closelylinkedto the rulesgoverningcertain occupationsor activities How eve r
Endelig gjorde Kommissionen gældende, at Forbundsrepublikken Tysklands lovgivning til gennemførelse af direktiv 75/117 om lige løn til mandlige og kvindelige tjenestemænd også manglede den retlige klarhed, som var nødvendig for at sikre en effektiv gennemførelse af direktivet.
Directiveprovidedfor supervisionintwo stagesname,lyaperiodicassessmenbytthe Member Statesthemselvesof thejustificationfor maintainingexceptionsto the principle of equal treatment and
Den tyske regering gjorde gældende, at aflønningen af tjenestemænd og dommere var betinget af stilling og lønramme uden hensyn til køn.
Commission considered that the legislation of the F e der aRe pu b l l ic of Germanywh
Domstolen fandt, at der skulle gives Forbundsrepublikken medhold i dette anbringende, da Kommissionen ikke på nogen måde havde godtgjort, at der ¡følge lønsystemet for offentligt ansatte i Forbundsrepublikken Tyskland ud øvedes forskelsbehandling på grund af køn.
, the F e der aRe pu b l l ic of Germanyadopted the necessarymeasuresto createevena minimum oftransparencywith regardto the applicationof Article2(2) and(3)and Article 9 of Directive76/207.
at udarbejde en fuldstændig og kontrollerbar fortegnelse over de erhverv og former for virksomhed, der var udelukket fra anvendelsen af ligebehandlingsprincip pet, og at meddele Kommissionen resultaterne.
tedDirective75/117concerningequalpayfor male andfemalecivilservantsa,lsolackedthe legalclaritywhichwas essentiaforl effectiveimplementationof the Directive The .
Dom stolen udtalte, at Kommissionen på sin side i medfør af de beføjelser, der var tillagt den ved EØF-traktatens artikel 155, havde ret og pligt til at vedtage de foranstaltninger, der var nødvendige for at kontrollere anvendelsen af nævnte direktivbestemmelse.
German Governmenconttendedthat theremunerationofpublicservantsandjudgeswasdeterminedaccordingtopostandgrade, withoutreferenceto the sex of the officials concerned The .
Domstolen konkluderede, at Forbundsrepublikken Tyskland på intet tidspunkt siden direktivets ikrafttræden havde vedtaget de foranstaltninger, der var nødvendige for at skabe selv et mindstemål af gennemskuelighed med hensyn til anvendelsen af artikel 2, stk. 2 og 3, og artikel 9 i direktiv 76/207.
Court was of the opinionthatthat argumenshoutldbeupheldasthe Commissionfailedtoproducetheslightesevtidenceof sex discriminationwith regardtoremunerationofpublicservantsin the F e der aRe pu b ll ic of Germany.
1) Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser efter EØF-traktaten, idet den har undladt at indføre de foranstaltninger, der til gennemførelse af artikel 9, stk. 2, i Rådets direktiv 76/207 af 9. februar 1976 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder, for så vidt angår adgang til beskæftigelse, er hvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår, skal træffes med henblik på de former for er hvervsudøvelse, som i henhold til direktivets artikel 2, stk. 2, er udelukket fra anvendelsesområdet for princippet om ligebehandling.
F e der aRe pu b l l ic of Germanywith failingto make paragraph611aa bindingprovisionandthatit did notsatisfythe requiremenlatid down in Article 6 of the Directive to the effectthat personswho consideredthemselveswrongedby failureto applythe principleof necessa ry to apply Article 9(2) of Council Directive76/207/EEC of 9 February 1976 on the implementation of the principle of equal treatment of menand women as regards access to employment,vocational training and promotion and workingconditions, in relation to the occupational activitiesexcluded from the scope of that principle by virtueof Article 2(2) of the same Directive, the FederalRepublic of Germany has failed to fulfil itsobligations under the EEC Treaty.
Forbundsrepublikken afviste klagepunktet med den begrundelse, at stillingsopslag ikke var omfattet af direktivet, da de gik forud for adgangen til beskæftigelse. Den påpegede, at ingen af direktivets bestemmelser omhandlede stillingsopslag.
the chargeon the groundthat, sinceoffers ofemployment merelyprecededaccessto employment,they did not come withinthe scopeof the Directivel.tpointed out that none of the :prov,isions of the D,irectivereferred to offers of emp,loyment.
Som svar herpå påpegede Domstolen, at det for det første skulle bemærkes, at det ikke umiddelbart var muligt at udelukke alle stillingsopslag fra direktiv 76/207's anvendelsesområde, for så vidt stillingsopslag var snævert forbundet med adgangen til beskæftigelse og således kunne begrænse denne.
In r€sponse to this,the Court:stated t,hat it should be observed, first of all,that all offe'rs of employment could not be exc,luded a
Det aftaltes, at alle de afskedigede skulle have tilbud om enten et engangsbeløb eller en førtidspension i henhold til pensions ordningen, såfremt de efter ordningen i løbet af de fem følgende år ville erhverve ret til pension.
Case 151184JOAN ROBERTS v TATE & LYLEINDUSTRIESLTD employeesmaderedundanweretto be offeredeither acash paymentor an earlypensionout of thepensionschemeup to five yearsbeforethe date of their entitle men und e t r the scheme The .
Dette indebar således, at kvindelige ansatte på over 55 år og mandlige ansatte på over 60 år kunne få udbetalt pension med det samme.
Condi- thereforepayableimmediatelyto women overthe ageof 55 and men overthe age of 60.
Efter at mandlige ansatte havde kritiseret, at mænd mellem 55 og 60 år efter ordningen blev forskelsbehandlet, ændrede Tate & Lyle ordningen på den måde, at ansatte af begge køn kunne få udbetalt pension straks fra det fyldte 55. år, idet dog kon tantbeløbet samtidig blev nedsat. Emne: Ligebehandling af mænd og kvinder — afskedigelsesvilkår (artikel 1, stk. 2, og artikel 5, stk. 1, i Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 og artikel 7, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978).
Neverthelessas, aresultof representationsmadeby male employeesagainsthet allegedlydiscriminatonarytureof thosearrangementswith regardto men aged between 55and 60, Tate & Lyleamendedthem by agreeingtograntan immediatepensionto both men and women overthe age of 55, with the amount of their cashpaymentreduced. tions governingdismissa(Alrticles1(2) and 5(1) of Council Directive76/207/EECof 9 February1976 and Article7(1Xa)of Council Directrve t9/7lEEC of 19 Decembe1r 978).
Fr. Roberts anlagde sag mod Tate & Lyle ved et Industrial Tribunal og gjorde herunder gældende, at hendes afskedigelse var udtryk for ulovlig forskelsbehandling i strid med Sex Discrimination Act og fællesskabsretten, ¡det mandlige ansatte efter den nye ordning havde ret til pension med det samme ti år før den normale pensionsalder for mænd, mens kvindelige ansatte kun havde ret til den nævnte pension fem år før den normale pensionsalder for kvinder. Fr. Roberts var ansat af Tate & Lyle Industries Limited (i det følgende benævnt »Tate & Lyle«) på deres lager i Liverpool i 28 år og blev, da hun var 53 år, sammen med en række andre ansatte afskediget den 22. april 1981 i forbindelse med en kollektiv afskedigelse som følge af lukning af anlægget. Da Industrial Tribunal frifandt sagsøgte den 7. december 1981, og Employment Appeal Tribunal frifandt sagsøgte den 30. marts 1983, ankede fr. Roberts dommen til Court of Appeal.
Ms Robertswas employedby Tate & LyleIndustries Limited('Tate & Lyle')at their Liverpoodepoltfor 28yearsand, at the age of 53, was maderedundanont 22 As her case was dismissed by the Industria
Fr. Roberts var omfattet af en erhvervstilknyttet pen sionsordning, som Tate & Lyle indførte i 1978 for sine ansatte, og som ikke indgik i statens alderspensionsordning. Ordningen blev finansieret dels af arbejds giveren selv, dels ved frivillige bidrag fra de ansatte. I henhold til ordningen skulle mænd fratræde, når de fyldte 65 år, og kvinder, når de fyldte 60, hvorefter de fik udbetalt pension. Med arbejdsgiverens samtykke kunne mænd og kvinder over 50 år imidlertid fratræde, inden de nåede den ovenfor nævnte normale pen sionsalder; i så fald havde de straks ret til en nedsat pension. En ansat, der havde været omfattet af ordningen i ti år, kunne vælge at gå på pension når som helst inden for de sidste fem år før den normale pensionsalder, og fik i så fald udbetalt den pension, der var erhvervet ret til på det pågældende tidspunkt. 1 ) Har Tate & Lyle gjort sig skyldig i forskelsbehandling af fr. Roberts i strid med ligebehandlingsdirektivet ved at bestemme, at afskedigede mandlige ansatte kunne opnå lønmodtagerpension ti år inden deres normale pensionsalder (65 år), mens afskedigede kvindelige ansatte (som fr. Roberts) kun kunne opnå pension fem år inden deres normale pen sionsalder (60 år), således at både mænd og 51
(1)Whether or not Tate & Lyle discriminated against Ms Roberts contrary to Directive 76/207 by arrangingfor male employeeswho were maderedun-dantto receiveapensionfrom the occupationalpensionf und 10 yearspriorto their normalretiremenaget of 65 but arrangingfor femaleemployees(suchas Ms Roberts)who were made to a reduced pension i mr ne di at el y An . employeewhohad been a memberof the schemefor 10 yearscouldchooseto retire at anytimeup to five yearsbeforethenormalretiremenaget and receivedthepensionearnedup to that date. 51
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union kvinder kunne opnå pension straks i en alder af 55 år.
, redundantot receiveapensiononlyfive yearspriorto their normalretiremenaget of 60, therebyarrangingfor both men and womento receiveanimmediatepensionat the age of 55.
2) Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, kan appellanten påberåbe sig direktiv 76/ 207 ved de nationale retter i den foreliggende sag, selv om der eventuelt består en uoverensstemmelse mellem direktivet og sektion 6, stk. 4, i Sex Discrimination Act 1975?
(2)lf the answertoquestion(1)isin the affirmative,whetheror not Directive76/207can be relieduponby Ms Robertsin the circumstancesof thepresentcasein nationacoulrtsandtribunalsnotwith-standingthe inconsistency(ifany) betweenthe Directive and section6(4) of the Sex DiscriminationAct 1975. 975.
EFD's dom betydning af princippet om ligebehandling måtte artikel 1, stk. 2, i direktiv 76/207, der undtog den sociale sikring fra direktivets anvendelsesområde, fortolkes snævert.
Thejudgmentof the ECJ thereoffor other socialsecurity benefits The .
Følgelig omfattede de i artikel 7, stk. 1, litra a), i direktiv 79/7 fastsatte undtagelser fra forbuddet mod forskelsbehandling på grundlag af køn kun fastsættelse af pensionsalderen for ydelse af alders- og arbejdsophørspensioner og eventuelle følger heraf for andre sociale sikringsydelser.
Courtthen emphasisedthat whereasthe exceptioncontainedin Article 7 of Directive79/7 concernedthe conse-quenceswhichpensionableage hadfor sociaseculrity benefitsth,is case was concernedwith dismissawlithinthe meaningof Article 5 of Directive76/207.In thosecircumstancesthegrant of apensiontopersonsof thesameage who were maderedundanamountted merelyto a collectivemeasureadoptedirrespectiveof the sexof thosepersonsin ordertoguaranteethem allthesamerights.
Domstolen fremhævede derefter, at mens undtagelsesbestemmelsen i artikel 7 i direktiv 79/7 vedrørte følgerne af pensionsalderen for sociale sikringsydelser, drejede denne sag sig om afskedigplsp som imhandlet i artikel 5 i direktiv 76/207 Ydelse af en pension til afskedigede arbejdstagere, der har samme alder, svarede herefter kun til en kollektiv foranstaltning, der træffes uafhængigt af de afskedigede arbejdstageres køn for at sikre dem alle de samme rettigheder.
Sincethe secondquestionwas contingenupon t the ln analysingthe first questionthe, Court observedthatthequestionof interpretationwhich was referredto itdid not concernthe conditionsfor the grant of thenormalold-ageor retiremenpenstionbut the termination of employmenint connectionwith a massredundancycausedby the closureofpartof anundertakingp'slant.Thequestionthereforeconcernedthe conditionsgoverningdismissaandlfellto beconsideredunder Directive76/207.In itsjudgmentin the Burtoncase(Case19/81)the Court statedthat the replyto the first questionbeingin the affirmativethe,Court did notgive a replyto it.
Da det andet spørgsmål kun var stillet for det tilfælde, at det første spørgsmål besvaredes bekræftende, svarede Domstolen ikke på det.
' dismissa l ' term con tainedin Article5(1) of Directive
I besvarelse af de forelagte spørgsmål statuerede Domstolen:
76l ln answertoquestionsreferredto it, the Courtruledthat:
1) Artikel 5, stk. 1, i direktiv 76/207 skal fortolkes således, at en aftale, hvorefter aldersgrænsen ved kollektiv afskedigelse med førtidspensionering er den samme for mandlige og kvindelige ansatte, mens den normale pensionsalder er forskellig for mænd og kvinder, ikke er en efter fællesskabsretten forbudt forskelsbehandling på grundlag af køn.
207shouldbegivena wide meaning Conse q u en . tly , saidthe Court,an agelimitfor the compulsoryredundancyof workersaspartof a massredundancy fell withinthe term'dismissaconsl' truedin that manner even
Spørgsmålet vedrørte således begrebet afskedigelsesvilkår og var derfor omfattet af direktiv 76/207.
, if the redundancyinvolvedthegrantof an earlyretiremenpens t i on The
Domstolen fandt det nødvendigt nærmere at undersøge, om en og samme aldersgrænse med hensyn til ydelse af førtidspension var udtryk for forskelsbehandling på grundlag af køn, når henses til de forskellige aldersgrænser, der efter Det Forenede Kongeriges lovbestemte sociale sikringsordning gjaldt for mænds og kvinders adgang til alderspension (henholdsvis 65 og 60 år).
Articles 5(1) of Directive 76/207 must be interpretedasmeaning that a contractual provision which lays down asingle age for the dismissal of men and women under amass redundancy involving the grant of an earlyretirement pension, whereas the normal retirement ageis different for men and women, does not constitutediscrimination on grounds of sex, contrary to Community law.
Som understreget af Domstolen i dommen i ßurfon-sagen var artikel 7 i direktiv 79/7 udtrykkeligt ikke til hinder for, at medlemsstaterne fra direktivets anvendelsesområde kunne undtage fast sættelse af pensionsalderen for ydelse af alders- og arbejdsophørspensioner og eventuelle følger heraf for andre ydelser inden for den lovbestemte sociale sikringsordning. Domstolen anerkendte således, at ydelser, der var knyttet til en national ordning, der fastsatte forskellig mindstepensionsalder for mænd og kvinder, kunne falde uden for ovennævnte bestem melse.
necessaryto considewhertherthe fixing of the sameagefor the grant of an early pensionconstituteddiscriminationon groundsof sexin view of thefactthatunderthe UK statutorysocialsecurityschemethepensionableagefor men and women was differen(65tand 60 respectively As ) . the Courtemphasisedin itsjudgmentin the Burtoncase,Article7 of Directive79/7expresslyprovidedthat the Directivedid not prejudicethe right of Member Statesto excludefromitsscopethe determinationof pensionableagefor thepurposesofgrantingold-ageand retiremenpenstionsandthepossibleconsequencesthereoffor other benefitsfallingwithinthe statutory soc i a secu l rity scheme The .
Men i betragtning af den grundlæggende
Courtthus acknowledgedthat benefitslinkedto a national
Afgørelsen blev indanket for Employment Appeal Tribunal, der tiltrådte første punkt i afgørelsen, men ikke det andet punkt.
SOUTHAMPTONAND SOUTH-WESTHAMPSHIREAREA HEALTHAUTHORITY(Teaching)
Som begrundelse herfor anførtes, at en privat ikke kunne støtte ret på tilsidesættelse af princippet om ligebehandling (direktiv 76/207) under en sag ved en domstol i Det Forenede Kongerige. Fr. Marshall indankede denne afgørelse til Court of Appeal.
Date ofjudgment:26 February1986 claimin sofar it was basedon infringemenotf the SexDiscriminationAct 1975 but upheldthe claimthattheprincipleof equalityof treatmenlatid down by Directive76/207 had been infringed On . appealto the Employment Appeal Tr ib un at h a lt decisionwas confirmedasregardsthe first point but was set asideas regardsthesecondpointon thegroundsthatan individuacoulldnot rely upon violationof theprincipleof equalityoftreatment(Directive76/207)in proceedingsbefore a United Kingdomcourt or tribunal Ms .
Emne: Ligebehandling af mænd og kvinder — afskedigelsesvilkår (artiklerne 1, stk. 2, og 5, stk. 1, i Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 og artikel 7, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978).
Subject matter:Equalityof treatmenfotr men and women-
Faktiske omstændigheder
Facts was born on 4 February1918,was was
2) Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, kan fr. Marshall påberåbe sig direktiv 76/207 ved de nationale retter i den foreliggende sag, selv om der eventuelt består en uoverensstemmelse mellem direktivet og sektion 6, stk. 4, i Sex Discrimination Act 1975?
(1)Whetherthe Authoritysdismissaolf Ms Marshallafter she had passedher 60th birthdaypursuantotthe Authority'sretiremenagetpolicyand on thegroundsonlythat she was a woman who hadpassedthe normalretiringage applicabletowomen, was an act of discriminationprohibitedby Directive76/207.
Den 31. marts 1980, dvs. cirka fire uger efter at hun var fyldt 62, blev fr. Marshall afskediget, selv om hun havde udtrykt ønske om at arbejde, indtil hun fyldte 65 år.
31 March 1980, approximatefoulyr weeks after she by Ms Marshal in l the circumstances of thepresent had attainedthe age of 62, Ms Marshal was l dismissed, casein nationacoulrtsor tribunalsnotwithstandingthe inconsistency(ifany) betweenthe Directiveandsection6(a) of the Sex DiscriminationAct 1975.
Hun blev alene afskediget med den begrundelse, at hun havde overskredet den af myndigheden for kvinder fastsatte »pensionsalder« (dvs. den alder, der gav ret til udbetaling af pensionen fra den sociale sikring).
notwithstandingthat she had expressedher willingnessto continuein employmenunttil shereachedthe age of65. The solereasonfor the dismissawaslthe fact that
Fr. Marshall anlagde sag mod myndigheden ved et Industrial Tribunal og gjorde gældende, at afskedigelsen på det pågældende tidspunkt og af den anførte grund var udtryk for forskelsbehandling på grundlag af køn og derfor en ulovlig forskelsbehandling i strid med Sex Discrimination Act samt fællesskabsretten.
Thejudgmentof the ECJ retiremenaget'(theage at which sociaseculritypensionsbecamepayableapp)liedby the Authorityto women.
Industrial Tribunal fandt ikke at kunne give fr. Marshall medhold, for så vidt som søgsmålet byggede på en påstået
Ms Marshal in s l t it u ted proceedings against he t
Domstolen bemærkede indledningsvis, at det forelagte fortolkningsspørgsmål ikke drejede sig om adgang til en lovbestemt eller erhvervstilknyttet pensionsordning, dvs. betingelserne for at opnå en alders- eller arbejdsophørspension, men derimod om fastsættelse af en aldersgrænse for et ansættelsesforholds ophør i henhold til generelle afskedigelsesvilkår.
Authoritybeforean industriatrlibunacllaimingthat herdismissafolr the reasonindicatedby the Authorityconstituteddiscriminatotryreatmenont thegroundsofsex and, accordinglyun,lawfuldiscriminationcontraryto the Sex DiscriminationAct 1975 and Communitylaw.
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union et spørgsmål om afskedigelsesbetingelser, der skulle bedømmes i lyset af direktiv 76/207.
Handbookonequaltreatmentforwomenand menin the European Union
Endelig bemærkede Domstolen, at artikel 5 i direktiv 76/207 ikke hjemlede nogen som helst mulighed for, at medlemsstaterne kunne begrænse an vendelsen af princippet om ligebehandling inden for dens anvendelsesområde eller gøre den betinget, lige som bestemmelsen var tilstrækkelig præcis og ubetinget til, at private ved nationale domstole kunne påberåbe sig den til støtte for, at enhver national bestemmelse, der ikke var i overensstemmelse med den nævnte artikel, ikke fandt anvendelse.
5 of Directive76/207 did not conferon the MemberStatesthe rightto limitthe applicationof theprincipleof equalityof treatmentin itsfieldof applicationor tosubjectit to conditionsandthat thatprovisionwassufficientlypreciseand unconditionatol be capableofbeingreliedupon by an individuabelforea nationalcourtin orderto avoidthe applicationof any nationalprovisionwhich did not conformto that article.
I besvarelse af de forelagte spørgsmål statuerede Domstolen:
i on The . Courtthen madeit clearthat retire men p en s t ln answerto thequestionsreferredto it, the Court heldthat:
Domstolen påpegede derefter, at mens den undtagelse fra forbuddet mod forskelsbehandling på grundlag af køn, som var fastsat i artikel 7, stk. 1, litra a), i direktiv 79/7, kun vedrørte fastsættelsen af pensionsalderen med henblik på ydelse af alders- og arbejdsophørspensioner og de eventuelle følger heraf for andre ydelser, drejede denne sag sig om afskedigelse, som omhandlet i artikel 5 i direktiv 76/207.
TheCourtthereforeconcludedthat the fixingof anagelimit which was differenfotr men and womenwith regardto theterminationof employmenputrsuantto a generapollicyconcerningdismissaconsltituted as meaning that a general policy concerningdismissal involving the dismissal of a woman solelybecause she has attained or passed the qualifyingagefor a Sfafe pension, which age is differentunder national legislation for men and for women,constitutes discrimination on grounds of sex,contrary to that Directive.
Domstolen konkluderede derfor, at fastsættelsen af en aldersgrænse, som var forskellig for mænd og kvinder, i forbindelse med et ansættelsesforholds ophør som følge af en generel afskedigelsespolitik udgjorde en i henhold til direktiv 76/207 forbud: forskelsbehandling på grundlag af køn.
discriminationon groundsof sex contraryto Directive76/207 .
Da det første spørgsmål blev besvaret bekræftende, måtte der tages stilling til, om private ved nationale domstole kunne påberåbe sig artikel 5, stk. 1, i direktiv 76/207.
Sincethe first questionhad been answeredin theaffirmativei,t was necessaryto considerwhether Article5(1)of Directive76/207couldbe reliedupon by anindividuabelforenationacoulrtsor tribunals The .
Domstolen erindrede for det første om, at i alle de tilfælde, hvor bestemmelser i et direktiv ud fra et indholdsmæssigt synspunkt fremstod som ubetingede og tilstrækkeligt præcise, kunne private påberåbe sig dem over for staten, enten når denne ikke rettidigt havde gennemført direktivet i national ret, eller når den ikke havde gennemført det korrekt. Domstolen tilføjede endvidere, at et direktiv ikke i sig selv kunne skabe forpligtelser for private, og at en direktivbestemmelse derfor ikke som sådan kunne påberåbes over for sådanne personer.
Courtstartedby recallingthat wherevertheprovisionsof adirectiveappearedas,far astheir subject matter wasconcernedto, be unconditionaandl sufficientlyprecise,those provisionscould be relredupon by an individualagainsthet State wherethat Statehadfailedtoimplementhet directiveinto nationalawl bythe end ofthe perioddescribedor whereit hadfailedtoimplemenitt correctly The .