natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Med hensyn til selve programmets hovedbestanddele er det mest iøjnefaldende problem ved børnepasningsordningerne, at der ikke er tilstrækkeligt med offentligt finanserede ordninger for børn med beskæftigede eller ikke-beskæftigede forældre (og vi understreger atter en gang behovet for en bred indfaldsvinkel, der ikke behandler ordninger for en gruppe børn adskilt, og som anerkender de mange behov, både hos børn og forældre, der kan imødekommes af pasningsordninger af god kvalitet).
Moving to the main components of a programme, the most obvious problem on childcare services is that there is not enough publicly funded provision for children with employed or non-employed parents (and we emphasise again the need to take a broad approach which does not treat services for one group of children separately and
Der er behov for flere pasningsordninger, specielt for at spænde over det slip, der er mellem forældreorlovens ophør og børnehavens (preprimary schooling) start samt for at sikre tilbud om pasning uden for skoletiden.
Moreover, demand will increase over time as more women seek to enter the labour market, as alternative sources of childcare, such as relatives, become less available and as the provision of more services affects parents' expectations and preferences.
Fordi der er forskel på medlemslandenes udbud, efterspørgsel og nationalindkomst og på grund af efterspørgslens dynamiske karakter vil det hverken være realistisk eller korrekt at faslægge en fælles optimal dækningsgrad for alle medlemslande samt en tidsplan for opnåelsen af denne dækning.
The dynamic nature of demand, combined with inadequate data on existing demand, makes it doubly difficult to answer the question - how much provision is needed? All we can say is that the supply of publicly funded childcare is far away from meeting current demand - and further still from meeting future demand.
** for børn under 3 år — fuldtidspladser (bortset fra børnehave (preprimary schooling)) til 6-10% af børnene. ** for børn fra 3 år til den skolepligtige alder — pladser for hele skole- eller børnehavedagen i børnehave, børnehave (preprimary schooling) eller børnehaveklasse til 65-70% af børnene, herunder 50% af de 3-årige (se Rapporten fra 1988 foren diskussion af konsekvenserne for Luxembourg, Irland, Holland og Portugal af denne målsætning). ** for børn fra 3 til 10 år — heldagspasningsordning for 10-15% af børnene (for eksempel i børnehave (preprimary schooling) og skolefritidsordning); samt opsyn med børnene i middagspausen i alle skoler, der har formiddags- og eftermiddagstimer.
However, all Member States should have clear longterm objectives - including the ultimate aim of equal access to good quality local services for all children - and should ensure a steady expansion of services; and it is realistic and necessary to suggest targets for minimum levels of provision, that all Member States should meet as soon as possible and no later than the end of the Third Equal Opportunities Programme in 1995: **for children under 3 - full-time places (excluding preprimary schooling) for 6-10% of children; **for children from 3 to compulsory school age - places for the full school or kindergarten day in preprimary schooling or kindergarten for 65-70% of children, including 50% of 3 year olds (see the 1988 Report for discussion of the implications of this target for Luxembourg, Ireland, Netherlands and Portugal); **for children from 3 to 10 - full day childcare for 10-15% (for example, in preprimary schooling and outside school hours care); and supervision for children during the midday break in all schools which have morning and afternoon sessions.
Hvis disse mål blev opfyldt, ville det begynde at reducere nogle af de betydelige forskelle i dækningsgrad, der findes mellem medlemslandene.
If these targets were met, it would begin to reduce some of the substantial differences that exist in levels of provision between Member States.
Men det bør også være et sigte med den fremtidige udvikling af ordningerne at reducere de betydelige forskelle i dækningsgrad, der findes mellem områder inden for medlemslandene; alle områder, inklusive landdistrikterne, bør behandles lige med hensyn til pasningsordningernes antal og kvalitetet.
But it should also be the aim of future development of services to reduce the substantial differences in levels of provision that exist between areas within Member States; all areas, including rural areas, should receive equal treatment in terms of quantity and quality of provision.
En udbygning af offentligt finansierede pasningsordninger så de dækker generelt vil tage mere end 5 år.
Building-up publicly funded provision to the point where it is generally available will take more than 5 years.
I mellemtiden bør private børnepassere (bortset fra slægtninge) reguleres for at sikre en minimumsstandard; og private børnepassere (inklusive slægtninge) bør tilbydes materialer og andre former for støtte, herunder kursustilbud, samlingsmuligheder samt forsyning af legetøj og udstyr.
In the meantime, private carers (excluding relatives) should be regulated to ensure minimum standards; and private carers (including relatives) should be offered material and other types of support, including opportunities for training, meeting together, the provision of toys and equipment.
Dette er væsentligt ikke bare af lighedshensyn til forældrene, men også fordi det er den yngste og mest sårbare aldersgruppe, som mest sandsynligt vil være afhængig af disse private pasningsformer.
This is important not only in the interests of equity between parents, but also because it is the youngest and most vulnerable age group which is most likely to be dependent on these private forms of care.
Antallet af pasningsordninger er væsentligt; men det er der også andet, der er.
Quantity of provision is important; so too are other issues.
Pasningsordningerne skal være sammenhængende; med andre ord skal fælles og konsistente principper og standarder gælde for visse nøgleområder.
Services should be coherent, in other words common and consistent principles and standards should apply in certain key areas.
Eksempelvis bør børnepasningsordninger for alle aldersgrupper udvise samme dækningsgrad; der bør være en fælles pædagogisk linje, der fokuserer på tryg og sikker pasning samt opfyldelse af hele spektret af børnenes behov (kort sagt: "pasning og pædagogik"); personalet bør have ensartede løn- og arbejdsvilkår, status samt uddannelser; og forældrebetalingen bør ikke være svingende.
For example, services should be equally available to children of all ages; there should be a common orientation concerned with providing safe and secure care and meeting the full range of children's needs (in short, 'care and education'); workers should have comparable pay, conditions, status and training; and the cost to parents should be consistent.
Det bør understreges, at sammenhæng ikke forudsætter ensartethed - flere forskellige
It should be stressed that coherence does not require
61 — pasningsordninger kan udmærket fungere inden for en sammenhængende ramme. Det forudsætter heller ikke, at ansvaret for alle pasningsordninger skal samles hos én enkelt myndighed, omend dette er en mulig administrativ løsning; det forudsætter imidlertid en nøje koordinering mellem forvaltningsgrene, der arbejder inden for rammerne af en fælles politik.
Page 61
En central politisk målsætning må være sikring af lige adgang for alle børn til pasningsordninger af god kvalitet.
A central objective of policy must be to ensure equal access for all children to good quality services.
Kvalitet er en kompleks størrelse, ikke mindst fordi, det er et værdibaseret begreb - der kan ikke findes én definition i et Fællesskab, hvor folk har forskellige værdisæt.
Quality is a complex issue, not least because it is a value-based concept - there cannot be one definition in a Community where people have different values.
Kvalitet er også et bredt begreb - kvalitetsvurdering bør indlysende nok tage hensyn til børnenes oplevelser, men bør også inddrage forældrene, personalet og lokalsamfundet; og både enkelte daginstitutioner og totalbilledet af børnepasningsordninger bør tages med. Det er endvidere vanskeligt at diskutere kvalitetsmål for børnepasningsordninger uden først at udvikle klare begreber om livskvalitet for alle børn og alle forældre.
Quality is also a broad issue - assessments of quality should obviously include the experience of children, but also take into account parents, workers and local communities; and they should cover both individual services and whole service systems. Moreover, it is difficult to discuss quality of childcare services without first developing clear concepts about quality of life for all children and all parents.
I lyset af emnets kompleksitet er det ikke overraskende, at der stadig er meget arbejde at gøre i forbindelse med kvalitetsspørgsmålet, herunder især hvordan man kan definere, føre tilsyn med og forbedre kvalitet.
Given the complexity of the subject, it is not surprising that a lot of work still needs to be done on the issue of quality, and in particular on how to define, monitor and improve quality.
Hvis de ikke allerede er i gang, bør medlemslandene begynde at udvikle definitioner af kvalitet (der kan tilpasses forskellige værdisæt) og en strategi for fremme af kvalitet.
If not already begun, all Member States should initiate a process of developing definitions of quality (which can accommodate different values) and a strategy for promoting quality.
Denne proces bør omfatte vidtfavnende høringer og diskussioner, og være afsluttet i 1995, omend resultaterne efterfølgende regelmæssigt skal revideres.
This process should involve widespread consultation and discussion, and be completed by 1995, though subject to subsequent regular review.
Børnepasningspersonalet er afgørende for god børnepasning; af denne grund, men også fordi deres arbejde er så betydningsfuldt, at det begrunder det, bør alt børnepasningspersonale have passende løn- og arbejdsvilkår og uddannelse.
Childcare workers are central to good childcare; for this reason, but also because the importance of their work merits it, all childcare workers should have appropriate pay, conditions and training.
Grunduddannelse og løn- og arbejdsvilkår for alt uddannet personale bør være på samme niveau, som det, der gælder for lærere for større børn.
Basic training, and pay and conditions for all trained workers should be at the same level as that for teachers of older children.
Der bør imidlertid være mulighed for at lade personer uden grunduddannelse, men med gode erfaringer og kvaliteter arbejde i pasningsordningerne og få adgang til grunduddannelsen, selvom de skulle mangle de formelle uddannelsesmæssige kvalifikationer.
There should however be opportunities for people without the basic training, but with good experience and qualities, to work in services and to gain access to basic training even if they lack formal academic qualifications.
Videreuddannelse er også afgørende vigtigt, og bør være en integrerende del af den enkelte ansattes arbejdsliv.
Continuous training is also essential, and should be an integral part of the working life of each worker.
Endelig bør man fremme tendensen i retning af pasningsordninger, der tager hensyn til en lang række lokale behov, og som er en ressource for lokalsamfundet; disse kan udvikles ved at åbne nye pasningsordninger eller ved at udbygge aktiviteterne i de eksisterende.
Finally, the trend towards services that are responsive to a wide range of local needs, and which serve as a community resource, should be encouraged; these may develop through opening new services or diversifying the work of existing ones.
Disse ordninger giver mulighed for udvikling af nye og tættere forbindelser mellem personale, forældre og lokalsamfund; og de gør det muligt at tilbyde pasningsordninger for beskæftigede forældre inden for en generel ramme, der læger vægt på alle børns og forældres behov og på betydningen af det lokalsamfund, de bor i.
These services offer the possibility of developing new and closer relationships between childcare workers, parents and local communities; and they enable services for children with employed parents to be provided within a general framework which emphasises the needs of all children and parents and the importance of the communities in which they live.
Offentligt finansieret børnepasning skal suppleres med orlovsrettigheder for forældre.
Publicly funded childcare must be complemented by employment rights for parents.
Der er fire grundrettigheder, der bør være indført i samtlige medlemslande når Det 3. Handlingsprogram for Ligestilling afsluttes: ** Barselsorlov, der varer i 12-16 uger efter fødslen. ** Barselsorlov for fædre i mindst 2 uger. ** Forældreorlov, indledningsvis i mindst 3 måneder for hver af forældrene, med 69 måneder som endeligt mål.
There are four basic rights that should be introduced in all Member States by the end of the Third Equal Opportunities Programme: **Maternity Leave, lasting between 12-16 weeks after birth; **Paternity Leave, of at least 2 weeks; **Parental Leave, of at least 3 months per parent initially, with an eventual objective of 6-9 months per parent.
Når det er fuldt gennemført, vil det sammen med barselsorloven give forældrene 18 måneders orlov efter fødslen.
When fully implemented, taken together with Maternity Leave, this would provide parents with 18 months of postnatal leave; **Leave for Family Reasons (to enable parents to undertake essential parental duties including the care of sick children) of at least 5 days each year per parent per child.
** Orlov af familiemæssige årsager (der skal sætte forældre i stand til at udføre essentielle forældreopgaver, herunder pasning af syge børn) i mindst 5 dage om året barn for hver af forældrene.
56 — as one block of leave or divided into several blocks; and (iii)to take these leaves at any time until the end of the Maternity Leave period (in the case of Paternity Leave) or until the child's third birthday (in the case of Parental Leave); **provide compensation for all, or a high proportion, of lost earnings.
Enlige forældre bør være berettiget til dobbelt forældreorlov og orlov af familiemæssige årsager; hvorvidt der for disse to typer orlov skulle være mulighed for overførsel (altså, at den enkelte skulle kunne overføre sin ret til sin partner eller til en helt tredje), er et vigtigt og omstridt problem, som må løses i hvert enkelt medlemsland.
Lone parents should have double entitlements of Parental Leave and leave for family reasons; whether, in the case of these two types of leave, the individual right should be transferable (that is, the individual should be able to transfer their entitlement to their partner or even someone else) is an important, and contentious, issue which will need to be determined in each Member State.
Disse orlovsrettigheder er væsentlige minimumskrav.
These employment rights are essential, minimum requirements.
Men de må følges op af ændringer i de enkelte arbejdspladsers kultur og struktur, iværksat enten af arbejdsgiverne hver især eller gennem kollektive overenskomster.
But they need to be supplemented by changes in the structure and culture of individual workplaces, initiated either by individual employers or through collective agreements.
Målet med disse ændringer er at få arbejdspladserne til i højere grad at tage hensyn til de krav, det familiemæssige ansvar stiller; for at nå dette mål bør rettighederne omfatte nye og mere fleksible arbejdsformer og karriereforløb, som ikke skader beskæftigelsesmulighederne og karriereudsigterne.
The objective of these changes is to make employment more responsive to the demands of family responsibilities; to achieve this objective, they should include new and more flexible ways of working and pursuing careers which do not damage employment opportunities and career prospects.
Det offentlige, arbejdsgiverne og fagforeningerne har alle en vigtig rolle at spille i forbindelse med indførelsen af disse ændringer.
Government, employers and trades unions all have a major role to play in the introduction of these changes.
Ændringer i ansættelsesformerne må nødvendigvis suppleres med foranstaltninger til forøgelse af mænds deltagelse i de familiemæssige opgaver.
Changes in employment need to be complemented by measures to increase men's participation in family responsibilities.
Hvis orlovsrettigheder og mere fleksible arbejdsformer kun anvendes af kvinder, vil uligheden blot blive fastfrosset.
If leave entitlements and more flexible working practises are only used by women, this will perpetuate inequality.
Medlemslandene bør komme med helt klare politiske tilkendegivelser af, at det anses for vigtigt at øge mænds deltagelse i børnepasning samt opmuntre og støtte øget deltagelse som et generelt politisk mål; udvikle et forsknings- og handlingsprogram med henblik på at fremme dette mål; samt gennemgå eksisterende og fremtidige tiltag for at kontrollere deres overensstemmelse med denne generelle målsætning.
Member States should make explicit policy commitments which recognise the importance of increasing men's participation in the care of children, and define the encouragement and support of greater participation as a general objective of policy; develop a programme of research and action to further this objective; and review existing and future policies in terms of their compat-ibility with this general objective.
Det offentlige kan også fremme nytænkning, dels i sin egen arbejdsgiverrolle, dels ved at yde særlig støtte til arbejdsgivere, som er rede til at iværksætte forsøg, der kombinerer arbejde-familieforanstaltninger med aktiv opmuntring af og støtte til mænds såvel som kvinders anvendelse af ordningerne.
Governments can also encourage innovation, both as employers in their own right and by giving special support to employers who are prepared to introduce projects which combine workfamily policies with active encouragement and support for take-up by men as well as women.
Arbejdsgiverne bør opmuntre det mandlige personale til at påtage sig en større del af ansvaret for familien som en del af deres program for skabelse af en mere "familievenlig" arbejdssituation.
Employers should encourage male workers to take a greater share of family responsibilities as part of their programmes to create more 'family friendly' employment.
Sideløbende bør fagforeningerne fremme denne fremgangsmåde gennem de kollektive overenskomster samt anvende deres indflydelse på medlemmerne til at opmuntre til at fædre i højere grad udnytter deres orlovsrettigheder og de fleksible arbejdsformer.
While Trades Unions should both encourage this approach in collective agreements and use their influence with members to encourage greater take-up by fathers of employment rights and flexible working practises.
Der er behov for strukturer på nationalt, regionalt og lokalt plan, hvor alle de, der beskæftiger sig med børn, ligestilling og beskæftigelse kan mødes regelmæssigt for at diskutere, foreslå initiativer og overvåge udviklingen.
57 national, regional and local level, where all those concerned with childhood, equality and employment can meet regularly to discuss issues, propose initiatives and review developments.
At sikre at børn bliver passet pædagogisk godt er i sig selv omkostningsfuldt.
Ensuring that children get good care and education is an inherently costly business.
I de fleste lande bæres disse omkostninger i uforholdsmæssigt omfang af kvinder - enten af mødre, hvis omkostninger hidrører fra et enormt indtægtstab; eller af børnepasningspersonale, som rent faktisk yder støtte til udgifterne gennem dårlige løn- og arbejdsvilkår.
In most countries, these costs are carried disproportionately by women - either mothers, whose costs result from huge loss of earnings; or childcare workers who effectively subsidise costs through low wages and bad conditions.
Nøgleproblemet er derfor ikke, om vi har råd til omkostningerne - for de findes allerede, men derimod, hvorledes disse omkostninger fordeles - specielt mellem forældre, arbejdsgivere og samfundet.
The key issue therefore is not whether we can afford the costs -because they already exist - but how these costs are allocated -in particular between parents, employers and society.
Den nuværende situation er fuld af ulogiske træk.
The present situation is full of anomalies.
I de fleste lande bliver børnene passet gratis i børnehaven/skolen en stor del af dagen, så snart de er fyldt 3 år; indtil de er fyldt tre år skal forældrene, såfremt de benytter offentligt finansierede pasningsordninger, betale en del af udgifterne.
In most countries, once children reach 3, they receive care for a substantial part of the day free of charge in school; before 3, if they use publicly funded services, parents have to contribute towards costs.
De forældre, der får en plads i en offentligt finansieret pasningsordning får et støttebeløb, mens forældre, der benytter privat pasning ikke gør (bortset fra i et begrænset omfang, hvis der er fradragsmuligheder for børnepasningsudgifter).
Those parents who get a place in a publicly funded service receive a subsidy, while parents who use private carers do not (except, to a limited extent, where tax relief is available for childcare costs).
Der kunne tænkes forskellige løsninger på denne stærkt blandede situation, og især på den logisk set usammenhængende behandling af børn over og under 3 år.
Various solutions might be applied to this incoherent situation, and especially the inconsistent treatment of children under and over 3.
Efterhånden som pasningsordningerne får et mere pædagogisk sigte, ville man kunne anvende samme betalingssystem. En mulighed ville være en kerneperiode, svarende til børnehave/skoledagen, som var gratis for alle børn, mens forældrene betaler et indkomstafhængigt bidrag for resten af dagen.
As services increasingly adopt an educational orientation, the same principle of charging might be applied -one option might be a core period of time, equivalent to the school day, which would be free for all children, with parents paying an income related contribution for the rest of the day.
Når man overvejer "efterspørgsels-strategien", bør der sondres mellem strategier på langt sigt og i overgangsfasen.
In considering 'demand strategy*, a distinction should be made between longterm and transitionary strategies.
"Efterspørgsels-støtte" er ikke en tilfredsstillende strategi på langt sigt med henblik på at finansiere den form for børnepasningsordninger, der foreslås i denne rapport.
'Demand subsidy* is not a satisfactory longterm strategy for funding the type of childcare services proposed in this report.
Skattelettelser tenderer i retning af at stille højindkomstfamilier gunstigere og ikke målrette støtten mod lavindkomstfamilier; offentlige midler, fordelt på denne måde, bindes ikke til udviklingen af pasningsordninger af god kvalitet eller til sikring af passende løn- og arbejdsvilkår for personalet; og med mindre man anvender de samme principper på børnehaver (preprimary schooling) og grundskoler, skaber man nye inkonsekvenser mellem pasningsordninger for børn over og under 3 år, og det modarbejder udviklingen af et sammenhængende system af ordninger for alle børn.
Tax relief systems tend to favour higher income families, and not target subsidy towards lower income families; public funding distributed in this way is not tied to developing good quality services or to ensuring appropriate pay and conditions for workers; and unless the same principle is applied to preprimary and primary schooling, it creates new inconsistencies between services for children under and over 3 and militates against the development of a coherent system of childcare services for all children.
Det andet nøgleproblem i finansieringen, er arbejdsgivernes rolle. I alle lande findes der eksempler på arbejdsgivere, der finansierer børnepasning for nogle af deres ansatte, og denne praksis synes at være blevet mere udbredt i nogle medlemslande i de seneste år.
— 58 element of insecurity into the care of children, which is not in their best interests, and constrains women's employment opportunities; finally, services dependent on employers militate against the concept of local provision serving the needs of all children and parents.