natgillin/translations-raw huggingface dataset:
2/85 EF's stålpolitik 16/84 Fremtidsperspektiver for europæisk bilindustri 19/85 Fællesskabet og tekstilindustri
14/86 Television and the audio-visual sector: towards a European policy 11/80 Tomorrow's bio-society* 16/85 The nuclear industries in the European Community 2/85 The European steel policy 16/84 The Community and the car industry 19/85 The European Community and the textile industry 1/81 The raw materials challenge* 6/83 The Community and small- and medium-sized enterprises 18/86 The Sprint programme 12/79 The removal of technical barriers to trade* 18/81 Towards the European patent and trade mark*
1/81 Råvare-udfordringen 6/83 Små og mellemstore virksomheder - Fællesskabets indsats 18/86 SPRINT-programmet 12/79 Fjernelse af tekniske hindringer for samhandelen 18/81 Europæiske patenter og varemærker 4/85 Aktieselskabslovgivning i Det europæiske Fællesskab
4/85 Company law in the European Community
6/85 EF's konkurrencepolitik 9/82 Fællesskabet og statsstøtte til virksomhederne
6/85 European competition policy 9/82 The European Community and State aids to industry*
19/81 Det femte program for den økonomiske politik 1981-1985 15/86 Det europæiske Valutasystem (EMS) 1/85 Lån fra Det europæiske Fællesskab 9/86 Den europæiske harmonisering af skatter og afgifter
19/81 The Fifth Economic Policy Programme 1981-85* 15/86 The European Monetary System 1/85 European Community borrowing and lending 9/86 The approximation of European tax systems
15/85 Den europæiske forskningspolitik 15/82 Det europæiske forsknings- og udviklingsarbejde 7/84 FAST: Fremtidens Europa 8/84 Europa og de nye teknologier 12/82 JET-projektet og kernefusion 11/80 I morgen — bio-samfundet 3/85 Det europæiske Fællesskab og undervisning 13/84 Gensidig anerkendelse af eksamensbeviser og faglige kvalifikationer 14/85 Det europæiske Fællesskab og kulturen 14/86 En europæisk politik for fjernsyn og video
3/85 The European Community and education 13/84 Recognition of diplomas and professional qualifications 14/85 The European Community and culture 14/86 Television and the audio-visual sector: towards a European policy
8/86 Det europæiske Fællesskabs socialpolitik 19/86 Den europæiske Socialfond 3/82 EF's fornyelse: Et nyt fællesskab for industri og beskæftigelse 11/81 Forbedring af arbejdsvilkårene og nedsættelse af arbejdstiden i EF 16/80 Mikro-elektronik og beskæftigelse i Europa 4/84 Samme muligheder for kvinder og mænd 3/84 EF og de unge 8/80 Det europæiske Fællesskab og de erhvervshæmmede 11/82 Europas kamp mod fattigdom 13/85 Fællesskabet og gæstearbejderne 13/84 Gensidig anerkendelse af eksamensbeviser og faglige kvalifikationer 9/84 Arbejdernes rettigheder over for virksomhederne 7/83 Den sociale sikkerhed — et europæisk debatoplæg
4/84 Equal opportunity for women 3/84 Young people in the European Community* 8/80 The European Community and the handicapped* 11/82 Europe against poverty* 13/85 Migrants in the European Community 13/84 Recognition of diplomas and professional qualifications
15/84 Europas regioner 7/85 Den europæiske regionalpolitik 1/85 Lån fra Det europæiske Fællesskab 19/82 EF's middelhavspolitik* 1/86 EF's integrerede middelhavsprogrammer
15/84 The regions of Europe* 7/85 European regional policy 1/85 European Community borrowing and lending 19/82 The Community and the countries and regions of the Mediterranean* 1/86 The integrated Mediterranean programmes
Milje — Forbrugere
Environment — Consumer affairs
16/86 Det europæiske Fællesskab og omverdenen 19/83 Det europæiske Fællesskabs udenrigshandel 19/82 EF's middelhavspolitik* 9/85 Det europæiske Fællesskab og udviklingslandene 9/81 De generelle præferencer til fordel for den tredje verden 1/81 Råvare-udfordringen 14/81 Fællesskabet og nord-syd-dialogen 14/82 Fællesskabet og sulten i verden 12/86 Det europæiske Fællesskab og Latinamerika 9/83 Uoverensstemmelserne Europa—USA—Japan 13/83 Det europæiske politiske Samarbejde (EPS)
16/86 The European Community in the world 19/83 The external trade of the European Community 19/82 The Community and the countries and regions of the Mediterranean* 9/85 The European Community and the Third World 9/81 Generalized preferences for the Third World* 1/81 The raw materials challenge* 14/81 The Community and the North-South Dialogue* 14/82 The European Community and world hunger* 12/86 The European Community and Latin America 9/83 The Europe—United States—Japan trade controversy* 13/83 European political cooperation
Informationskontoret for Danmark*) Højbrohus, Østergade 61, Postbox 144, DK-1004 København K, Tlf. (01) 14 41 40
Information offices (countries fully or partially English speaking") Ireland 39 Molesworth Street, Dublin 2 - Tel. 71 22 44 ζ~~Λ
*) Der findes ligeledes kontorer i andre lande og bl.a. i alle EF-landene.
8 Storey's Gate, London SW1P 3AT - Tel. 222 81 22 -4 Cathedral Road, Cardiff CF1 9SG -Tel.
Kommissionen for De europæiske Fællesskaber Generaldirektoratet for information, kommunikation og kultur Rue de la Loi 200 - B-1049 Bruxelles
Commission of the European Communities Directorate-General for Information, Communication and Culture Rue de la Loi 200 - Β-1049 Brussels
Den samlede udenrigshandel i procent af medlemslandenes brutto­nationalprodukt (1985, skøn)
Total external trade of Community countries as percentage of GDP (1985, estimated)
Gennemsnit af import ­ eksport
Average of imports and exports
DK D^ GR E F
E F IRL
Udenrigshandelens andel af den samlede samhandel i procent
Percentage share of extra-Community trade in total trade
Gennemsnit af import + eksport
Average of imports and exports β
Udenrigshandelen udgør i gennemsnit næsten 27 pet. af bruttoindlandsproduktet (BNP) i Fællesskabets medlemslande (tabel 1).
External trade accounts on average for nearly 27% of the gross domestic product of European Community countries (see Diagram 1).
Den belgisk-luxembourgske økonomiske Union er den del af Fællesskabet, der har den forholdsvis største udenrigshandel, idet gennemsnittet af eksport og import udgør 65 pet. af bruttonationalproduktet. Derefter følger Holland og Irland. I den anden ende ligger Frankrig med en andel på 20 pet. og Spanien med en andel på kun 15 pet.1).
The countries most reliant on trade are the Belgo-Luxembourg Economic Union (where an average of imports and exports comes to 65% of GDP), Ireland and the Netherlands.
Af den samlede udenrigshandel var i 1985 54 pet. (mod 36 pet. i 1958) samhandel med Fællesskabets andre medlemslande (ligeledes beregnet som gennemsnit af import og eksport).
In 1985, the present member countries of the Community conducted more than 54% of their trade among themselves, compared with 36% in 1958.
Den interne samhandel har udviklet sig langt hurtigere end samhandelen med andre lande, fordi man har ophævet told og kvantitative restriktioner for handelen inden for det fælles marked.
Intra-Com-munity trade developed more rapidly than other forms of trade because of the abolition of customs duties and of quantitative restrictions within the European Community.
Som det fremgår af tabel 2, skete denne udvikling imidlertid især fra 1958 til 1972.
However, as Diagram 2 shows, this progress was achieved in the main between 1958 and 1972.
Storbritanniens udenrigshandel har siden medlemskabet i 1973 været præget af en betydelig »Europaorientering«, men en række udviklinger trak samtidig i modsat retning.
What has happened is that the 'Europeanization' of the United Kingdom's external trade, following its entry to the Community in 1973, has been counterbalanced by developments of the opposite kind: these have been on a smaller scale, but have occurred in the trade of nearly all the other Member States.
De har hver især været mindre markante, men de har påvirket samtlige medlemslandes handel: Den økonomiske afmatning dæmpede væksten i den europæiske efterspørgsel, den dyrere olie måtte betales med øget eksport til især olielandene, og opretholdelsen af utallige handelshindringer på det fælles marked har ligeledes virket bremsende på den interne samhandels udvikling.
Among the reasons for this stagnation have been the economic crisis, which slowed down the expansion of demand in Europe, and the increased cost of imported oil, which had to be balanced by increased exports, particularly to the oil-producing countries.
Den eksterne handels andel af den samlede udenrigshandel har derfor siden 1972 været stabil for »De 12« som helhed.
Another cause, however, has been the survival of numerous barriers to trade among the countries of the Community.
Disse interne hindringer for samhandelen har Fællesskabet sat sig for at fjerne inden 1992 for at få skabt et egentligt fælles hjemmemarked af kontinentstørrelse til gavn for beskæftigelsen og Europas internationale konkurrenceevne2).
The Community has set itself the objective of eliminating these obstacles by 1992, so as to create a truly European internal market on a continental scale, which would help to improve the Community's competitiveness and reduce unemployment.2
Den fælles ydre toldtarif bevirker, at resten af verden opfatter Fællesskabet som en samlet handelspartner.
Because of its common external trade tariff, the Community is seen as a single trading partner by other world trading powers.
Udenrigshandelens omfang gør det til langt den største i verden: For Europa og Japan udgør samhandelen med resten af verden en langt større andel af bruttonationalproduktet end for USA (tabel 3). Fællesskabet står — målt i gennemsnit af import og eksport — for ca. 18,3 pet. af verdenshandelen mod 17,5 pet. i USA og 7,5 pet. i Japan (tabel 4).
In terms of volume of trade it is ahead of all the others: trade with the rest of the world represents a much greater proportion of GDP for the Community and for Japan than for the United States (Diagram 3): averaging imports and exports, the Community has about 18.3% of world trade, the United States 17.5% and Japan 7.5% (Diagram 4).
Dette viser, hvor stor betydning det har for Europa, at verdensmarkedet holdes åbent, selv om det kræver, at vi styrker erhvervslivets struktur og konkurrenceevne.
It shows how it is in the Community's interest to maintain an open world trading system, which in turn obliges the Community to make its economic structures more competitive.
Europa er for 45 pet. af energi-forbrugets vedkommende afhængig af tilførsler udefra, og for andre råvarer er denne andel på henved tre fjerdedele.
The European Community imports nearly 45% of its energy needs and about three-quarters of other vital raw materials.
Europa må til gengæld eksportere forarbejdede varer og tjenester for ikke at blive et fattigt og tilbagestående område.
To maintain its standard of living, it must therefore export finished goods.
Målt i amerikanske dollars 17-dobledes verdenshandelen fra 1958 til 1985 (tabel 5).
In US dollar terms, the value of world trade increased 17 times between 1958 and 1985 (Diagram 5).
Målt i mængder — så man tager hensyn til inflationen, men ser bort fra den faktiske værdistigning som følge af produktforbedring — er fremgangen mindre, men dog stadig imponerende, idet der er tale om en fem-dobling fra 1958 til 1984.
In volume terms — which include the effects of inflation and currency fluctuations, but also ignore the real value-added in the production of finished goods — progress has been slower, but still impressive: trade multiplied
Udenrigshandel i procent af bruttonationalproduktet (1985, skøn)
External trade as a percentage of GDP (1985, estimated)
Gennemsnit af import + eksport
Average of imports and exports
EF (ekstern) *
EEC (external) *
Forenede Stater
United States
Geografisk fordeling af verdenshandelen i 1985 (i procent).
Regional spread (percentages) of world trade in 1985
EF (ekstern)
EEC (external)
Verdens samlede eksport* EF's import (ekstern) EF's eksport (ekstern)
World exports* EEC imports (external) EEC exports (external)
Andre industrialiserede lande
Other industrialized countries
OPEC Andre udviklingslande
Other Third World countries
Gennemsnit af import - eksport
Average of imports and exports
EF (ekstern)
EEC (external]
Andre udviklingslande
Other Third World countries
* Den interne samhandel mellem medlemslandene er ikke medregnet. Andre statshandelslande end URSS ikke medregnet.
' Excluding intra- Community trade and State-trading countries other than the USSR.
Kilde: FN og Eurostat.
Source: UN and Eurostat.
Dette medførte sammen med dollarens stigning fra 1981 en nedgang i værdien, udtrykt i ECU, så denne kun er steget 60 pet.
In the following 13 years, trade increased by only a further 60%: because of the economic crisis it was stagnant in volume terms between 1979 and 1983; with the added effect of the rise of the dollar, there was actually a fall in value terms after 1981.
Fællesskabets samhandel med resten af verden har siden 1958 så nogenlunde fulgt samme skema.
Community trade with the rest of the world has followed more or less the same pattern since 1958.
Målt i ECU er værdien 17-doblet, mens den i amerikanske dollars kun er 13-doblet.
Its value in ECU has increased 17 times, in dollars 13 times.
Dette viser en lidt mindre vækst end verdenshandelen i øvrigt. Fællesskabets andel (ca. 22 pet. i 1958) er blevet lidt mindre og konkurrenternes lidt større.
The growth has thus been slightly lower than that of total world trade: some of the Community's share of that trade (22% in 1958) has been lost to its competitors.
Fællesskabet og dets vigtigste handelspartnere
The Community and its main trading partners
55 pet. af Fællesskabets handel finder sted med andre industrilande med en liberal økonomi, og 36 pet. med udviklingslande (tabel 6).
55% of the Community's trade is carried out with the other industrialized freeeconomy countries and about 36% with the countries of the Third World (Dia­gram 6).
Fællesskabet er USA's vigtigste handelspartner (20 pet. af den amerikanske import kommer fra EF og 23 pet. af eksporten går til EF).
The Community is the principal trading partner of the United States (20% of its imports and 23% of its exports).
Mere end halvdelen af de afrikanske og østeuropæiske landes udenrigshandel er i de fleste tilfælde samhandel med EF.
It accounts for more than half of the trade of some Western European and African countries.
D Blandt de industrialiserede lande finder man de vigtigste handelspartnere i Den europæiske Frihandelssammenslutning — EFTA — (Norge, Sverige, Finland, Island, Østrig og Schweiz), der sammen med Fællesskabet udgør et stort europæisk frihandelsområde for industrivarer.
Π The Community's major industrialized trading partner is the European Free Trade Association (Norway, Sweden, Finland, Iceland, Austria and Switzer­land) which is linked to it by agreements abolishing customs duties on industrial goods.
Trods tilbagegang i eksporten siden 1972 er disse landes andel af EF's udenrigshandel steget siden 1958.
Despite a decline in exports since 1972, these countries' share of total Community trade has increased since 1958.
□ USA er en næsten lige så vigtig handelspartner som EFTA-landene tilsammen, og USA's andel af EF's eksport er endog steget i 1985.
Π The United States is almost as important a trading partner as EFTA. In 1985 it actually took a larger share of Community exports.
Π Den stigende import fra Japan står i kontrast til en stagnation i den europæiske eksport til Japan.
Π The escalation of imports from Japan contrasts with the stagnation of Commun­ity exports to that country.
Fællesskabet eksporterer til Japan kun en tredjedel af, hvad vi importerer fra Japan. Vi leverer kun syv pet. af Japans import, men aftager 12 pet. af den japanske eksport.
The Member States export to Japan only a third of what they import from there; they supply only 7% of Japan's imports, while they absorb more than 12% of its exports.
Dertil kommer, at den har en tendens til at samle sig om følsomme sektorer.
Moreover, imports from Japan tend to be concentrated in 'sensitive' sectors of the European economy.
EF kræver derfor en bedre balance i handelen med Japan.
The Community insists that overall balance be restored to the trading relationship.
D De andre vestlige industrilandes andel har en tendens til at falde.
D The trade share of other Western industrialized countries is decreasing.
Den var i 1958 på højde med USA's andel, men er nu kun det halve.
It was greater than the US share in 1958 but now represents less than half of it.
D Østlandenes andel er fortsat under 10 pet., og fremgangen siden 1958 har fortrinsvis drejet sig om import.
Π The State-trading countries of the Eastern bloc still have less than 10% of Community trade. Increases since 1958 have been mainly on the import side.
D Udviklingslandenes andel har efter et fald mellem 1958 og 1972 stabiliseret sig — hvis man ser bort fra OPEC-landenes varierende oliepriser.
Π After a decline between 1958 and 1972, the Third World's share of Community trade stabilized — apart from trade with the OPEC countries, the value of which has fluctuated along with oil prices.
Samhandelen med disse lande steg voldsomt efter 1972 og den nåede i 1980-81 op på 27 pet.
Trade with OPEC grew sharply after 1972, to reach 27% of Community imports and 21% of exports in 1980-81. Our table
Geografisk fordeling af EF's udenrigshandel
Regional spread of EEC external trade
Udviklingslande
Third World
Forenede Stater Japan Andre industrilande Østlande Udviklingslande
EFTA United States Japan Other industrialized countries Eastern bloc Third World
Tabellen viser, at der siden har været et relativt fald i denne samhandel, og at der fortsat er et betydeligt europæisk underskud.
shows the relative decline since then, but also a continuing and sizeable deficit in OPEC's favour.
De andre udviklingslandes andel har derimod i 1980'erne holdt sig konstant på de 21 pet, som den nåede i 1972.
Trade with other Third World countries, which was about 30% of the Member States' trade in 1958, has stayed in the 1980s at about the level it had reached in 1972, i.e. 21%.
Blandt udviklingslandene bør også nævnes, at samhandelen med landene syd for Middelhavet fastholdes i kraft af de samarbejdsaftaler, der knytter disse lande til Fællesskabet og giver dem udstrakte toldfordele, og at der siden 1972 har været en stigende tendens i samhandelen med ASEAN-landene (Indonesien, Malaysia, Filippinerne, Thailand, Brunei og Singapore), på grundlag af den ikkepræferentielle samarbejdsaftale, som denne gruppe lande har indgået med Fællesskabet.
Within the Third World, it is worth noting how well trade has been kept up with the Mediterranean countries, most of which are linked to the Community by cooperation agreements which allow a number of customs concessions. Since 1972 there has also been a closing of the trade gap with the Asean countries (Indonesia, Malaysia, the Philippines, Singapore, Thailand and Brunei), which have signed a non-preferential cooperation agreement with the Community.
Fællesskabets import fra AVS-landene i Afrika, Vestindien og Stillehavet samt Latinamerika har efter tilbagegang i 1960'erne stabiliseret sig fra 1972 til 1985.
Following the decline during the 1960s in the share of its imports coming from the African, Caribbean and Pacific (ACP) countries, as well as from Latin America, the Community can report a certain stabilization in those imports between 1972 and 1985.
Til gengæld vidner et vedvarende fald i den europæiske eksport til disse lande om, at alvorlige økonomiske vanskeligheder tvinger dem til at begrænse importen.
On the other hand, the persistent decline in those countries' share of Community exports testifies to the serious economic difficulties that oblige them to limit their purchases from abroad.
Disse 66 lande er knyttet til Fællesskabet af en omfattende samarbejdsaftale, som giver dem betydelige toldfordele.
It will be remembered that the 66 ACP countries are associated with the Community by a wide-ranging cooperation agreement offering many customs concessions.
Med en række andre lande i Latinamerika og Asien er der indgået ilcke-præferentielle aftaler.
There are also other, non-preferential, agreements with various countries of Latin America and Asia.
Endvidere har alle lande i den tredje verden siden 1971 nydt godt af Fællesskabets generelle præferencer, som giver dem mulighed for til Europa toldfrit eller til nedsat told at eksportere store mængder industrivarer og forarbejdede landbrugsvarer.
In addition, all Third World countries have benefited since 1971 from generalized preferences which allow them to export large quantities of industrial goods and processed agricultural produce to Europe, with reduced or zero tariffs.
Det samlede resultat af samhandelen i 1985 var et underskud på handelsbalancen på godt 27 mia ECU ').
The end result of all this trade is that the overall deficit in the Community's trade balance increased to more than 27 000 million ECU in 1985.'
De største underskud opstod i samhandelen med OPEC-landene og Japan. Derefter kom Latinamerika, AVS-landene og Østlandene.
The largest deficits were in trade with OPEC and Japan.
Det positive resultat af samhandelen med USA blev først nået i 1984 og skyldes den høje dollarkurs.
The surplus recorded in trade with the United States is something that has appeared only since 1984 and is linked to high exchange rates for the dollar.
Til gengæld er der traditionelt overskud på samhandelen med EFTA-landene og andre industrilande, og indtil 1984 var det også tilfældet med middelhavslandene.
Trade with EFTA and with other industrialized countries, on the other hand, has traditionally been in surplus. Until 1984 the same was the case in regard to the Mediterranean countries.
De nyeste tal viser en forbedring af Fællesskabets handelsbalance.
Note that the most recent figures show a net improvement in the external trade balance.
Efter at have været oppe på 41 mia ECU i 1983 og 27 mia ECU i 1984, er det samlede underskud faldet til kun fem mia ECU i første halvår 1986. Denne udvikling er imidlertid en følge af en samtidig nedgang i importen (—18 pet. i forhold til samme periode i 1985) og i eksporten (—10 pet.).
The total deficit, which exceeded 41 000 million ECU in 1983 and 1984, was only about 5 000 million for the first half of 1986.
Blandt hovedårsagerne til denne nedgang kan nævnes dollarens fald, de faldende råvarepriser (især oliepriserne), samt de voksende økonomiske vanskeligheder i den tredje verden.
The main factors have been the fall of the dollar, lower prices for raw materials — particularly for oil — and the increasing economic difficulties of the Third World.
') 1 ECU (europæisk valutaenhed) = ca. 7,8 kr. pr. 1. december 1986.
1 ECU (European currency unit) = about £0.74, Ir. £0.76 or US$1.06 (at exchange rates current on 1 December 1986).
EF's udenrigshandel opdelt i produktgrupper
Spread of external trade by product category
© Fedevarer, drikkevarer, tobak © Energi © Råvarer © Kemiske produkter © Maskiner og transportmateriel (D Andre færdigvarer (T) Andre varer
Machinery, transport equipment Other manufactured goods
D På importsiden har olieprisstigningen været en tung byrde.
D On the import side, increases in oil prices have been a heavy burden.
Skønt den importerede olies andel af EF's samlede energiforbrug fra 1973 til 1985 er nedsat fra ca. 62 til ca. 31 pet., er værdien (i ECU) blevet 24 gange så stor fra 1962 til 1985 (tabel 8), og oliens andel af den samlede import er fordoblet.
Although the share of imported oil in the total energy consumption of the Community was reduced from about 62% to 31% between 1973 and 1985, the value in ECU of imported energy products increased 24 times between 1962 and 1985 (Diagram 8).
Til gengæld er andre råstoffers andel af importen faldet voldsomt til trods for, at de er steget i værdi.
The share of energy in imports doubled.
Det skyldes især den økonomiske afmatning og faldet i dollarkursen.
On the other hand, despite increased prices, the share of other raw materials has been sharply reduced, mainly because of the slowdown of economic activity during the recession.