natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tværtimod betyder disse gunstige vilkår, al der nu er en enestående chance for at rette yderligere op på eksisterende budgetuligevægte.
On the contrary, these favourable conditions present a unique opportunity to further correct existing budgetary imbalances.
De budgetmål, som medlemsstaterne har defineret i deres konvergensprogrammer, viser da også, at medlemsstaterne er indstillet på at mindske deres offentlige underskud og gældskvoter yderligere i de kommende år.
The budgetary, targets set by the Member States in their convergence programmes indicate that Member States are committed to reducing their government deficit and debt ratios further in coming years.
Tilsagnet herom blev styrket med vedtagelsen af stabilitets- og vækstpagten på Det Europæiske Råds møde i Amsterdam i juni 1997 (").
This commitment was strengthened with the adoption of the stability and growth pact at the Amsterdam European Council in June 1997 (8).
I henhold til pagten er medlemsstaterne forpligtet til at efterleve den mellemfristede budgetmålsætning om en budgetsaldo »tæt på balance eller i overskud«.
Under the pact, Member States will have to respect the medium-term budgetary objective of positions 'close to balance or in surplus'.
Ved at fortsætte deres tilpasninger i de kommende år vil medlemsstaterne kunne forberede deres offentlige finanser på de budgetmæssige konsekvenser af en potentiel ugunstig økonomisk udvikling.
By continuing their adjustment efforts in the coming years, Member States will put their public finances in a more favourable position to face the budgetary consequences of potential adverse economic developments.
Offentlige underskud
Government deficit
Det er oplagt, at en medlemsstat overholder underskudskriteriet, når den offentlige underskudskvote ikke overstiger referenceværdien på 3% af BNP i både det »faktiske« år (1997 i nærværende sammenhæng) og det »budgetterede« år (1998).
Respect of the deficit criterion is quite clear in cases where the government deficit ratio does not exceed the reference value of 3% of GDP in both the 'actual' year (1997 in the present examination) and the 'planned' year (1998).
Ifølge artikel 104 C, stk. 2, litra a), er det også muligt for en medlemsstat at overholde underskudskriteriet, selv om underskudskvoten overskrider referenceværdien, så længe
The deficit criterion may also be satisfied in cases where the deficit ratio exceeds the reference value but in accordance with Article 104c(2)(a):
— Rådels forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgelstillinger saml overvågning og samordning af økonomiske politikker. F.Ff I. 2(19 af 2.8.1997, s. 1.
(") The stability and growth pact consists of: — a resolution of the European Council on the stability and growth pact of 17 June 1997 (97/C 236/01); OJ C 236.
— Rådels forordning (EF) nr. 1467/97 af 7. juli 1997 om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssig! store underskud. EFT I. 209 af 2.8.1997. s. 6.
2.8.1997. p.l; — Council Regulation (EC) No 1466/97 of 7 July 1997 on the strengthening of the surveillance of budgetary positions and the surveillance and coordination of economic policies: OJ I. 209, 2.8,1997, p.l; — Council Regulation (EC) No 1467/97 of 7 July 1997 on speeding up and clarifying the implementation of the excessive deficit procedure; OJ L 209, 2.8.1997, p.6.
— denne procentdel er faldel væsentligt og vedvarende og har nået et niveau, der ligger teet på referenceværdien eller ooeiskridelsen af referenceværdien kun er exceptionel og midlertidig, og nævnte procentdel fortsat ligger leet på referenceværdien«.
or, alternatively, the excess over the reference value is only exceptional and temporar}' and the ratio remains close to the reference value'.
Som led i tidligere anvendelser af proceduren i forbindelse med ufor­holdsmæssigt store underskud lå både det »faktiske« og det »forventede« underskud under referenceværdien i de relevante år i alle de medlemssta­ter, der enten aldrig har været omfattet af en afgørelse om el uforholds­mæssigt stort underskud, eller som har fået ophævet en sådan afgørelse.
In earlier applications of the excessive deficit procedure both actual and planned deficits were below the reference value in relevant years for all those Member States which have either never been the subject of an excessive deficit decision or have had the decisions concerning them abrogated.
Når først underskudskriteriet er opfyldt, er det vigtigt at holde fast ved det resultat i de efterfølgende år.
Respect of the deficit criterion, once it has been achieved, should be sustained in the subsequent years.
Det vil nemlig ikke være tilstrækkeligt, at der kun gøres bestræbelser på at tilpasse budgettet og overholde underskuds­kriteriet et enkelt år for derefter eventuelt at lempe budgetpolitikken og til­lade nye budgetuligevægte.
Indeed, it would not be sufficient for budgetar}' adjustment efforts to concentrate solely on respect of this criterion in a single year, perhaps followed by a relaxation of budgetary policies and a renewed widening of budgetary imbalances.
Netop derfor omfatter proceduren i forbin­delse med uforholdsmæssigt store underskud en vurdering af både det »faktiske« og det »forventede« underskud.
It is for this reason that the excessive deficit procedure examines actual and planned deficits.
Således beskæftiger nær­værende beretning sig med både budgetstillingerne i 1997 og dem, der ifølge Kommissionens prognoser kan forventes i 1998.
The present report therefore looks at both the budgetary results achieved in 1997 and those in prospect for 1998, as forecast by the Commission services.
Da der som led i proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud også foretages en vurdering al omfanget af og tempoet for de budgetmæssige forbedringer i medlemsstaterne, indeholder denne beretning også en gen­nemgang af disse aspekter af budgettilpasningsprocessen i medlemssta­terne.
As the excessive deficit procedure also makes reference to the magnitude and pace of the improvement in the budgetary situation of the Member States, such features of the budgetary adjustment processes which have taken place in most Member States are also examined in this report.
I 1997 havde tre medlemsstater (Danmark, Irland og Luxembourg) et over­skud på de offentlige finanser, mens fire medlemsstater (Nederlandene, Finland, Sverige og Det Forenede Kongerige) havde et offentligt under­skud på under 2,0% af BNP, og andre syv medlemsstater (Belgien, Tyskland, Spanien, Frankrig, Italien, Østrig og Portugal) havde el under­skud på over 2,0% af BNP, men på ikke over 3,0% af BNP ("). Grækenland
In 1997 three Member States (Denmark, Ireland and Luxembourg) had a surplus on their government accounts, four Member States (the Netherlands, Finland, Sweden and the United Kingdom) had a govern ment deficit of less than 2.0% of GDP and a further seven Member States (Belgium, Germany, Spain, France, Italy, Austria and Portugal) had a deficit greater than 2.0% of GDP but no more than 3.0% of GDP (").
(') Det bemærkes, al artikel 1 i protokol nr. Γ» om proceduren i Forbindelse med uForholdsmæssigt stort underskud definerer referenceværdien for underskudskvoten som 'Λ% ai BNP uden angivelse ai decimaler. 1 analysen ovenfor benyttes data med én decimal.
(") It may be noted that Article 1 of Protocol No 5 on the excessive deficit procedure defines the reference value for the ratio of the government deficit to GDP as 3%, without specifying a figure after the decimal point.
Medlemsstaterne har også underrettet Kommissionen om deres forventede underskud i 1998.
Member States have also reported to the Commission their planned deficits for 1998.
I forbindelse med udfærdigelsen af prognoserne for 1998 har Kommissionens tjenestegrene laget højde for disse dala (fremgår også af tabel 4.1).
These data have been taken into account by the Commission services in their forecasts for 1998 (also shown in Table 4.1).
I flere tilfælde har medlemsstaterne for 1998 indberettet de mål for underskuddet, der først blev vedtaget i deres budgetudkast i
In several cases Member States have reported for 1998 the deficit targets first adopted in their draft budget in autumn 1997.
Det offentlige overskud/underskud
Government surplus/deficit
[Offentlig nettolångivning (+)/nettolåntagning (­) i °/o af BNP]
(general government net lending (+)/net borrowing (-), as percentage of GDP)
Det offentlige underskud i 1998 forventes at falde yderligere i alle de medlemsstater, der stadig har et underskud bortset fra Nederlandene. Sverige og Finland forventes at få overskud i 1998.
Government deficits in 1998 are expected to decline further in all Member States still in deficit, except the Netherlands.
For så vidt angår de tre medlemsstater, der allerede havde et overskud i 1997, forventes overskuddet at stige i Danmark og Irland, mens det forventes at falde noget i Luxembourg.
For the three Member States already in surplus in 1997, a widening of the surplus is expected in Denmark and Ireland while some narrowing of the surplus is likely for Luxembourg.
Ingen af de 15 medlemsstater forventes at få et offentligt underskud, der ligger over referenceværdien på 3% af BNP i 1998.
None of the 15 Member States is expected to have a govern ment deficit in excess of the reference value of 3% of GDP in 1998.
De fleste medlemsstater har formået at forbedre deres budgetstilling betydeligt siden begyndelsen af anden fase af ØMU.
Most Member States have achieved substantial improvements in their budgetary positions since the beginning of the second stage ofEMU.
Medlemsstaternes udgangspunkt var langt fra ens: mens det offentlige underskud var vokset betydeligt i de fleste lande i 1993 som følge af recessionen og ofte som følge af en uhensigtsmæssig budgetpolitik i tidligere år, havde andre lande alle rede gennemført budgetnedskæringer i de forudgående år, hvorfor de startede ud fra en gunstigere position.
The start ing positions differed markedly among Member States: whereas govern ment deficits were swollen in most countries in 1993 by the effects of the recession and often also by the legacy of inappropriate budgetary policies in earlier years, other countries had already carried out a budgetary retrenchment during the preceding years and therefore started from a more favourable position.
Omfanget af den tilpasning, som medlemsstaterne har sat sig som mål og formået at gennemføre siden 1993, har naturligvis i høj grad været afhængig af budgetuligevægtenes størrelse ved indledningen af ØMU'ens anden fase.
Clearly the scale of the adjustment aimed for and achieved since 1993 has depended to a considerable extent on the serious ness of the budgetary imbalances existing at the time of entry into the second stage of EMU.
For medlemsstaterne som helhed faldt det offentlige underskud fra et høj depunkt på 6,1 % af BNP i 1993 til 2,4% i 1997, og det forventes at falde yderligere til 1,9% af BNP i 1998.
The government deficit for the total of Member States declined from a peak of 6.1 % of GDP in 1993 to 2.4% in 1997 and a further decline to 1.9% of GDP is expected in 1998.
I de enkelte medlemsstater faldt underskuddet meget betydeligt mellem 1993 og 1997 i Sverige (med 11,4 procentpoint af BNP), Grækenland (med 9,8 procentpoint), Finland (med 7,1 procentpoint) og Italien (med 6,8 procentpoint).
Among the individual Member States very large reductions in the deficit took place between 1993 and 1997 in Sweden (by 11.4 percentage points of GDP), Greece (9.8 percentage points), Finland (7.1 percentage points) and Italy (6.8 percentage points).
Underskuddet blev nedbragt betydeligt i Det Forenede Kongerige (med 6,0 procentpoint), Belgien (med 5,0 procentpoint), Spanien (med 4,3 procentpoint eller 4,7 procentpoint fra højdepunktet i 1995), Portugal (med 3,6 procentpoint) og Frankrig (med 2,8 procentpoint).
Substantial reductions took place in the United Kingdom (6.0 percentage points), Belgium (5.0 percentage points), Spain (4.3 percentage points, or 4.7 percentage points from the peak deficit in 1995), Portugal (3.6 per centage points) and France (2.8 percentage points).
I samme periode lykkedes det også at nedbringe underskuddet i Nederlandene (1,8 procentpoint eller 2,6 procentpoint fra højdepunktet i 1995), Østrig (med 1,7 procentpoint eller 2,7 procentpoint fra højdepunktet i 1995), og Tyskland (med 0,5 procentpoint eller 0,7 procentpoint fra højdepunktet i 1996). Danmark, der
Reductions were also achieved over this same period in the Netherlands (1.8 percentage points, or 2.6 percentage points from the peak deficit in 1995), Austria (1.7 per centage points, or 2.7 percentage points from the peak deficit also in 1995), and Germany (0.5 percentage points, or 0.7 percentage points from
Luxembourg havde et vedvarende overskud i hele perioden.
the peak deficit in 1996).
Det er oplagt, at en medlemsstat overholder gældskriteriet, når gældskvoten ikke overstiger referenceværdien på 60% af BNP.
Respect of the debt criterion is clear in cases where the debt ratio does not exceed the reference value of 60% of GDP.
Ifølge artikel 104 C, stk. 2, litra b), er det også muligt for en medlemsstat at overholde gældskriteriet, selv om gældskvoten overskrider referenceværdien, så længe gældskvoten »mindskes tilstrækkeligt og nærmer sig referenceværdien med en til fredsstillende hastighed«.
The debt criterion may also be satisfied in cases where the debt ratio exceeds the reference value but it is judged in accordance with Article 104c(2)(b) that '...the ratio is sufficiently diminishing and approaching the reference value at a satisfactory pace'.
Gældskriteriet bør ikke blot vurderes på grundlag af udviklingen i den offentlige gældskvote, men også på grundlag af en analyse af den under liggende dynamik.
The government debt criterion should be assessed not only by examining the path of the government debt ratio but also by analysing its underlying dynamics.
Når først et vedvarende fald i underskuddet og en ved varende økonomisk vækst er blevet de vigtigste drivende kræfter bag falde! i gældskvoten, skulle det være muligt for lande med høje gældskvoter at til vejebringe et større fald i gældskvoten over en årrække end lande med en gældskvote, der ligger i nærheden af tærsklen på 60% af BNP.
Once continued deficit reductions and economic growth have become the main driving forces of the decline in the debt ratio, countries with high debt ratios should be able to achieve larger reductions in their debt ratio over several years than countries with a debt ratio close to the 60% of GDP threshold.
Med udgangspunkt i identiske underskudskvoter og identiske vækstrater for det nominelle BNP er reduktionen i gældskvoten mere markant, når den oprindelige gældskvote ligger på et højt niveau, end når kvoten ligger tæt på referenceværdien på 60% af BNP.
Indeed, the reduction in the debt ratio — based on identical deficit ratios and nominal GDP growth rates — is more pronounced when the initial level of the debt ratio is high than when the ratio is close to the 60% of GDP reference value.
For lande, hvor gældskvoten først lige er begyndt at falde, skulle der vane en oplagt mulighed for at reducere gældskvoten yderligere som følge af det vedvarende fald i det offentlige underskud og som følge af den økonomiske vækst.
For countries where the debt ratio has onlyjust started to decline, there should be clear prospects for further reductions in the debt ratio due to the continuing reduction of the government deficit and to economic growth.
("') De prognoser, der var lilgiengelige, da proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud blev gennemført i 1991 til 1996, viste, at del offentlige underskud i Danmark overskred referenceværdien i 1993 og 1994.
("') Earlier estimates available when the excessive deficit procedure was implemented in 1994 to 1996 showed the government deficit in Denmark exceeding the reference value in 1993 and 1991.
Siden da er dataene blevel renderet for al overholde ENS-1979-reglerne og Eurostats afgørelser vedrørende disse regler.
Since then, the dala have been revised lo comply with lhe ESA-1979 accounting rules and Eurostats decisions concerning these rules.
(% af BNP)
(as percentage of GDP)
De offentlige bruttogældskvoter er vist i tabel 4.2. Ved udgangen af 1997 lå gældskvoten under referenceværdien på 60% af BNP i lire medlemsstater (Frankrig, Luxembourg, Finland og Det Forenede Kongerige).
The debt ratio was in the range of 60 to 70% of GDP in Denmark, Germany, Spain, Ireland, Austria and Portugal and in the range of 70 to 80% of GDP in the Netherlands and Sweden.
Gældskvoten i Grækenland lå under 110%, mens den i Belgien og Italien lå over 120% af BNP.
The debt ratio in Greece was below 110% of GDP and in Belgium and Italy it was above 120% of GDP.
Den offentlige gæld
Government debt
(Offentlig konsolideret bruttogæld, i % af BNP)
(general government consolidated gross debt, as percentage of GDP)
Økonomiske prognoser fra foråret 1998. Statens indestående i Nationalbanken, Den Sociale Pensionsfonds beholdning af realkreditobligationer og gæld vedrørende offentlige virksomheder udgjorde ca. 13% af BNP i 1997.
(*) Spring 1998 economic forecasts. (') Government deposits with the central bank, government holdings of non-governmental bonds and public enter­prises-related debt amounted to some 13 % of GDP in 1997.
For medlemsstaterne som helhed faldt gældskvoten i 1997 for første gang siden 1988 og 1989 (der var to år med meget kraftig økonomisk vækst).
For the Community as a whole the debt ratio declined in 1997 for the first time since 1988 and 1989 (which were years of very rapid economic growth).
Gældskvoten for medlemsstaterne som helhed udgjorde 72,1% af BNP i 1997 og var som sådan meget højere end i løbet af de forudgående tiår.
The level of the debt ratio for the Community as a whole amounted to 72.1 % of GDP in 1997 and as such was much higher than during previous decades.
Blandt de medlemsstater, hvis gældskvote overstiger referenceværdien, faldt gældskvoten i 1997 i dem alle med undtagelse af Tyskland.
Among those Member States with debt ratios higher than the reference value, the debt ratio declined in 1997 in all of them except Germany.
Blandt de medlemsstater, hvis gældskvote ligger under referenceværdien, faldt gælds kvoten også i 1997 i Finland og Det Forenede Kongerige, men den steg i Frankrig, mens den i Luxembourg forblev på et meget lavt niveau.
Among Member States with debt ratios below the reference value, the debt ratio also declined in 1997 in Finland and the United Kingdom but it rose in France, while it remained at a very low level in Luxembourg.
Prognoserne udarbejdet af Kommissionens tjenestegrene for 1998 (fremgår også af tabel 4.2) viser, at gældskvoten forventes at falde i alle medlemsstater med en gældskvote, der ligger over referenceværdien, og den forventes også at falde i Finland og Det Forenede Kongerige og i Fællesskabet som helhed.
Forecasts by the Commission services for 1998 (also given in Table 4.2) show that the debt ratio is expected to decline in all Member States with a debt ratio above the reference value, as well as in Finland and the United Kingdom and in the Community as a whole.
I 1998 vil gældskvoten i Danmark, Irland og Portugal formentlig falde til eller under referenceværdien på 60% af BNP.
In Denmark, Ireland and Portugal this decline is likely to take the debt ratio to or below the 60% of GDP reference value in 1998.
I Irland har gældskvoten været for nedadgående siden 1988, men den steg midlertidigt i 1993. Mellem 1993 og 1997 er gældskvoten blevet reduceret meget kraftigt med 30,0 procentpoint af BNP.
In Ireland the debt ratio has been on a downward trend since 1988, but it rose temporarily in 1993; between 1993 and 1997 the debt ratio fell very rapidly by 30.0 percentage points of GDP.
Gældskvoten toppede i 1993 i Belgien, Danmark og Nederlandene, men siden da er den faldet med 13,0 procentpoint i Belgien, 16,5 procentpoint i Danmark og 9,1 procentpoint i Nederlandene. I Italien og Sverige toppede gældskvoten i 1994 og er siden da faldet med henholdsvis 3,3 og 2,4 procentpoint.
The debt ratio peaked in 1993 in Belgium, Denmark and the Netherlands; since then the debt ratio has declined by 13.0 percentage points in Belgium, by 16.5 percentage points in Denmark and by 9.1 percentage points in the Netherlands.
I Portugal er gældskvoten faldet med 3,9 procentpoint fra højdepunktet i 1995.
In Portugal the reduction in the debt ratio from the peak reached in 1995 is 3.9 percentage points.
I Grækenland, Spanien og Østrig toppede gældskvoten i 1996, og den er hidtil kun faldet et enkelt år.
In Greece, Spain and Austria the debt ratio reached its peak in 1996 and has so far declined for only one year.
I Tyskland er gældskvoten steget i hele anden fase, dog i et langsommere tempo i 1997; gældskvoten lå under referenceværdien, indtil den steg til en anelse over tærsklen på 60% af BNP i 1996.
In Germany the debt ratio has continued to rise throughout the second stage, although at a slower pace in 1997; the debt ratio was below the reference value until it rose slightly above the 60% of GDP threshold in 1996.
højt niveau trods et vedvarende fald hvert år i anden fase og trods et betydeligt samlet fald.
The government debt ratio in Belgium is still at a very high level, even though it fell continuously during each year of the second stage and the overall reduction was important.
Gældskvoten i Tvskland fortsatte med at stige indtil 1997, dog i et stadig langsommere tempo.
The debt ratio in Germany continued to increase, although at a decelerating pace, until 1997.
Den tyske gældskvote blev forøget som følge af medregningen af forpligtelserne i forbindelse med genforeningen svarende til ca. 10% af BNP.
The German debt ratio has been swollen by the inclusion of unification-related liabilities amounting to around 10% of GDP.
Uden medregning af disse forpligtelser ville den tyske gældskvote være forblevet et godt stykke under referenceværdien, og selv når de medregnes, ligger gældskvoten tæt på tærsklen på 60% af BNP.
Without the inclusion of these liabilities, the German debt ratio would have remained well below the reference value and even when they are included, the debt ratio remains close to the 60% of the GDP threshold.
I Italien er gældskvoten faldet de sidste tre år, men del samlede fald har været lille, og gældskvoten ligger fortsat på et meget højt niveau.
In Italy, the debt ratio has been falling during the past three years but the overall decline was small and the debt ratio is still at a very high level.
Det forventes imidlertid, at nedbringelsen af gælden vil tage fart i Italien i de kommende år, lakket være et yderligere fald i gældsbetjeningsomkostningerne, en stigende økonomisk vækst og et vedvarende stort over skud på den primære balance.
However, the pace of debt reduction is expected to accelerate in Italy in the coming years in view of the further fall in debt service costs, the upturn in economic growth and continuing high primaiy surpluses.
Siden den toppede i 1994, er gældskvoten i Sverige kun faldet en anelse. Der forventes imidlertid overskud i 1998 og de efterfølgende år samt en forbedret økonomisk vækst, og der er derfor udsigt til et vedvarende fald i gældskvoten de kommende år.
Since its peak in 1994, the debt ratio in Sweden has fallen only slightly.
I Spanien og Østrig er gældskvoten hidtil faldet et enkelt år.
In Spain and Austria, the debt ratio has declined during one year so far.
I begge lande ligger gajldskvoten dog ikke meget over referenceværdien på 60% af BNP, og med de gunstige vækstudsigter og forventningerne om en yderligere indsnævring af det offentlige underskud i disse to lande skønnes det, al gældskvoten vil fortsætte med al falde i årene fremover.
However, in both countries the debt ratio remains not far above the 60 % of GDP refer ence value and, given the favourable growth expectations and further reductions in the government deficit, it is projected to continue on a down ward path in the coming years.
Situationen i disse medlemsstater gennemgås mere udførligt i afsnit 4.4.
The cases of these Member States are examined in more detail in Section 4.4.
0 Økonomiske prognoser fra foråret 1998.
(*) Spring 1998 economic forecasts.
Offentlige investeringsudgifter
Government investment expenditure