natgillin/translations-raw huggingface dataset:
4212 — I princippet er enhver person (arbejdstager eller selvstændig erhvervsdrivende) omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område han udøver sin erhvervsmæssige virksomhed, selv om han har bopæl eller hans arbejdsgiver har sit hjemsted på en anden medlemsstats område.
4212 — Normally, each person (employed or self­employed worker) is subject to the legislation of the Member State in the territory of which he pursues his activity, even If he resides or the registered place of business of his employer is situated in the territory of another Member State.
4217 — Med hensyn til anvendelsen af artikel 12 i forord ning nr. 3 og artikel 13 i forordning nr. 1408/71 er Dom stolen, foruden den under nr. 4212 omtalte sag 92/63, fremkommet med følgende fortolkningsbidrag: som er tilbagelagt i en anden medlemsstat, udgør den løn, som arbejdstageren har tjent ved denne beskæftigelse, således ifølge nævnte lovgivning ikke et ligningsgrundlag selv for partielle bidrag, og den er derfor fritaget for de sociale afgifter, som følger af anvenlsen af denne lovgivning.
Court of Justice, apart from Case 92/63 referred to above (4212), has given the following interpretations.
Centrale Raad van Beroep har anmodet Domstolen om at træffe præjudiciel afgørelse af følgende spørgsmål:
The Centrale Raad van Beroep asked the Court to give a ruling on the following question :
4217-1—Sag 19/67, Bestuur der Sociale Verzekeringsbank mod Van der Vecht (dom af 5. december 1967). »En arbejdstager, der er beskæftiget på én medlemsstats område, men bosat på en anden medlemsstats område, og som for arbejdsgiverens regning befordres mellem bopælsstedet of arbejdsstedet, er fortsat i medfør af artikel 12 i forordning nr. 3 (nu artikel 13, stk. 1, i forord ning nr. 1408/71) omfattet af lovgivningen i den førstnævnte stat, også for så vidt angår den del af befordringen, der foregår inden for den stat, hvor han er bosat, og hvor virksomheden er oprettet«.
' A worker who is employed in the territory of one Member State but who resides in the territory of another Member State and who is conveyed at his employer's expense between his place of residence and his place of employment remains subject to the legislation of the former Member State by virtue of Article 12 of Regulation No 3 (now Article 13 (1) of Regulation No 1408/71), even as regards that part of the journey which takes place in the territory of the State in which he resides and in which the undertaking is established. '
»Artikel 12 i forordning nr. 3 (nu artikel 13, stk. 1, i forordning nr. 1408/71) tillader ikke andre medlemsstater end den, på hvis område arbejdstageren er beskæftiget, at anvende deres lovgivning om social sikring på denne, når en sådan anvendelse for arbejdstagerne eller deres arbejdsgivere ville medføre en forøgelse af deres forplig telser, som ikke modsvares af en tilsvarende forbedring af den sociale beskyttelse.«
'Article 12 of Regulation No 3 (now Article 13 (1) of Regulation No 1408/71), prohibits a Member State other than that ¡n whose territory a worker is employed from applying its social security legislation to such a worker where to do so would lead to an increase in the charges borne by wage­earners or their employers, without any corresponding supplementary protection by way of social security. '
»Skal de bestemmelser, hvorefter en arbejdstager, der er beskæftiget på en medlemsstats område, er undergivet lovgivningen i denne medlemsstat (jf. artikel 12, stk. 1 i forordning nr. 358 og artikel 13, stk. 2, litra a), i forord ning (EØF) nr. 1408/71, fortolkes således, at en national bestemmelse i en medlemsstat er uforenelig hermed, for så vidt denne bestemmer, at en i denne medlemsstat bosat kvinde (arbejdstager i den i forordning nr. 3/58 og forordning (EØF) nr. 1408/71 forudsatte betydning), hvis ægtefælle ikke er alderspensionsforsikret, fordi han er alderspensionsforsikret i henhold til en lovbestemt ord ning i en anden medlemsstat, heller ikke selv er alders pensionsforsikret, end ikke, hvis hun har boet på den førstnævnte medlemsstats område og dér har udført arbejde som lønmodtager?«
Should the rule (as set forth In Article 12 (1) of Regula­tion No 3/58 and Article 13 (2) (a) of Regulation (EEC) No 1408/71 pursuant to which a worker employed In the territory of a Member State is subject to the legislation of that State be construed to the effect that a national provision of a Member State is Incompatible with that rule in providing that a married woman residing in that Member State (a worker within the meaning of Regula­tion No 3/58 and Regulation (EEC) No 1408/71), whose husband is not insured for old­age pension because he is insured for old­age pension under the legislation of another Member State, is not insured for old­age pension either, even if she has resided in the territory of the first­mentioned Member State and been in employment there ?
4217-2 — Sag 102/76, Perenboom mod Inspecteur des Contributions directes de Nimègue (dom af 5. maj 1977).
4217­1 —Case 19/67 (Bestuur der Sociale Verzekerings­bank ν Mrs Van der Vecht — Judgment of 5 December 1967).
»Såvel artikel 12 i forordning nr. 3 som artikel 13 i forordning (EØF) nr. 1408/71 udelukker, at en arbejdsta gers bopælsstat i henhold til sin sociallovgivning kan opkræve bidrag af den løn, som denne har indtjent ved arbejde i en anden medlemsstat, hvor han i medfør af dette arbejdsforhold er underlagt sidstnævnte stats sociallovgivning med bidragspligt.«
' Pursuant both to Article 12 of Regulation No 3 and Article 13 of Regulation No 1408/71 the State of resi­dence may not, pursuant to its own social security legislation, levy contributions on wages earned by the worker in respect of employment in another Member State which are thereby subject to the social security legislation of that State. '
»En national bestemmelse i en medlemsstat, hvorefter en i denne medlemsstat bosat gift kvinde, hvis ægtefælle ikke er alderspensionsforsikret, fordi han er alderspen sionsforsikret i henhold til en lovfæstet ordning i en anden medlemsstat, heller ikke selv er alderspensionsforsikret, selv om hun har boet på førstnævnte medlems stats område og dér har udført arbejde som lønmodtager, er ikke uforenelig med gældende fællesskabsretlige be stemmelser.«
A national provision of a Member State which lays down that a married woman who resides in that Member State and whose husband is not insured for the purposes of an old­age pension because he is so insured under the legislation of another Member State, is not insured for such purposes either, even if she has resided in the territory of the first­mentioned Member State and has been employed there, is not incompatible with the provi­sions of Community law in force.
4218-4229 åben.
4218 to 4229 not used.
Denne sag drejede sig om en nederlandsk statsborger, som i 1972, medens han havde bopæl hos sine forældre i Nimègue, og efter at have bestået realeksamen, i 142 dage havde udøvet lønnet virksomhed i Forbundsrepublikken Tyskland.
This case concerned a Dutch national who lived with his parents in Nijmegen and who, after obtaining a secon­dary school­leaving certificate, was employed in the Federal Republic of Germany for 143 days in 1972.
Den pågældende blev under denne arbejdsperiode i Tyskland pålignet skat af indkomsten og socialsikringsbidrag, fordi han havde indtjent løn i denne stat.
During that period of work, Mr Perenboom had paid income tax and social security contributions In Germany in respect of his wages received in that State.
Da han i 1972, især på grund af sin alder (17 år) og sin bopæl i Nederlandene, opfyldte betingelserne for at blive optaget under den nederlandske ordning med »almindelig forsikring«, pålignede de nederlandske myndigheder den indtægt, der var indtjent i Tyskland, de socialsikringsbidrag, som er fastlagt ved den almindelige sikringsordning.
In 1972, principally on account of his age (17), and his residence in the Netherlands, he fulfilled the conditions for affilia­tion to the Netherlands' ' general insurance ' scheme. The Dutch authorities thereupon assessed the wages earned in Germany for the social security contributions laid down by the general Insurance scheme.
Myndighederne fastsatte med henblik herpå, og ud fra denne lønindtægt, en bidragspligtig indkomst svarende til de 217 dage (af 360), under hvilke den pågældende forblev i Nederlandene og ikke arbejdede i Tyskland.
For this purpose, those authorities had assessed these earnings for contributions corresponding to the 217 days out of 360 during which he remained in the Netherlands and did not work in Germany.
Som begrundelse for sin afgørelse anførte Domstolen blandt andet:
In support of its ruling the Court had in particular considered that :
4230 — I den indledende sætning i artikel 13, stk. 2 henvises dertil de særlige bestemmelser i forordningens artikler 14-17.
4230 — The introductory phrase of Article 13 (2) refers to the special provisions of Articles 14 to 17 of the regula­tion.
Til disse er der foretaget store ændringer som følge af forordningens udvidelse til at omfatte selvstændige erhvervsdrivende.
These underwent important changes as a result of the regulation being extended to cover self­employed workers.
Artikel 14 indeholder bestemmelser for arbejdstagere; artikel 14a omhandler selvstændige erhvervsdrivende; artikel 14b vedrører søfolk (bestemmelser for arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende); artikel 14c omhandler personer, som samtidig har lønnet beskæftigelse i én medlemsstat og udøver selvstændig virksomhed i en anden medlemsstat; artikel 14d, stk. 1 vedrører de bestemmelser, hvorefter princippet om anvendelse af kun én medlemsstats lovgiv ning fastholdes.
Article 14 lays down the rules for persons In paid employment ; Article 14 (a) concerns the self­employed ; Article 14 (b) concerns mariners (rules appli­cable to employed and self­employed workers) ; Arti­cle 14 (c) concerns persons employed simultaneously in the territory of one Member State and self­employed in the territory of another Member State ; Article 14 (d) (1) refers to the provisions pursuant to which the principle of single applicable legislation was retained.
Artikel 14d, stk. 2 vedrører fritagelse for forsikringspligten for pensionister eller rentemodtagere, som udøver erhvervsmæssig virksomhed i en anden medlemsstat end den, som udbetaler pensionen eller renten.
Article 14 (d) (2) concerns exemption from insurance for persons receiving a pension or allowance who pursue a profes­sional activity in the territory of a Member State other than the State paying the benefit.
Generelt ser det ud til, at fællesskabslovgiveren, hver gang han har anset det for hensigtsmæssigt, har holdt de forskellige kategorier af erhvervsaktive adskilt, som be stemmelserne i afsnit II finder anvendelse på.
In general terms It seems that the Community legislator has sought, on each occasion that it saw fit, to split up the categories of workers to whom the provisions of Title II are applicable.
— Det forhold, at arbejdstageren for en og samme arbejdsløn pålignes sociale bidrag som følge af anvendelsen af flere nationale lovgivninger, medens vedkommende kun stilles som sikret efter en enkelt af disse lovgivninger, udsætter denne arbejdstager for dobblet påligning af bidrag, hvilket er uforeneligt med de lovkonfliktregler, der er foreskrevet, både i artikel 12 i forordning nr. 3 og i artikel 13 i forordning nr. 1408/71;
— the fact that a worker was required to pay, in respect of the same earned income, social charges arising under the application of several national legislations, although he could be an insured person only in respect of one of those legislations, involved the worker in paying contributions twice over, contrary to Article 12 of Regulation No 3 and Article 13 of Regulation No 1408/71 ;
— når bopælsstatens sociallovgivning ikke finder anvendelse for beskæftigelsesperioder,
— accordingly, since the social legislation of the Member State of residence was not applicable in respect of periods of work
I øvrigt har princippet om anvendelse af kun én medlems stats lovgivning ikke kunnet godkendes af en række medlemsstater i de tilfælde, hvor der samtidig udøves lønnet beskæftigelse i én medlemsstat og selvstændig
Moreover, the principle of single applicable legislation has been found unacceptable by a certain number of States in cases where a person is simultaneously employed in one Member State and self­employed in another Member State (Article 14 (c) (2)).
vise sig tilstrækkelig af motiverede og objektive grunde til at afslutte det pågældende arbejde.
4239 be the subject of a future regulation adopted by the Council on a proposal from the Commission.
4231 — Reglerne til gennemførelse af artiklerne 14-17 i forordning nr. 1408/71 er fastsat i artiklerne 11, 11a, 12, 12a, 13 og 14 i forordning nr. 574/72.
4236 — Proof that the worker remains subject, for the first period of 12 months, to the legislation of the country in which he Is normally employed, consists of a certifi­cate (form E 101) issued to the worker at his request or that of his employer by the institution designated in Annex 10 of Regulation No 574/72 (Article 11 (1) of Regulation No 574/72).
Denne attest udleveres til arbejdstageren på dennes eller hans arbejdsgivers anmodning af den institution, der er udpeget i bilag 10 til forordning nr. 574/72 (artikel 11, stk. 1 i forordning nr. 574/72.
4231—The rules for implementing Articles 14 to 17 of Regulation No 1408/71 are laid down in Articles 11,11 (a), 12, 12 (a), 13 and 14 of Regulation No 574/72.
Se første del, I, nr. 2201.
See first part I, No 2201.
4232 — En »udstationeret person« i den i forordningens artikel 14, stk. 1, litra a) (arbejdstager) og i artikel 14a, stk. 1, litraa) (selvstændig erhvervsdrivende) omhandlede forstand er en person, som normalt udøver sin erhvervsmæssige virksomhed på en medlemsstats område, og som på en anden medlemsstats område udfører et arbejde, hvis varighed ikke påregnes at over stige et år.
4237 — The certificate of posting is drawn up in a simplified form In the case of postings not exceeding three months (Administrative Commission Decision 97 of 15 March 1974 in OJ C 126, 17.10.1974).
For så vidt angår arbejdstagere skal dette arbejde udføres for den virksomheds regning, hvortil den pågældende normalt er knyttet. Arbejdstageren kan ikke udsendes for at afløse en anden arbejdstager, hvis udstationeringsperiode er udløbet.
4232 — A person ' posted ' within the meaning of Arti­cle 14 (1) (a) (employed person) and Article 14 (a) (1) (a) (self­employed person) is a person who normally pursues his activity in the territory of one Member State and who performs work in the territory of another Member State, the anticipated duration of which does not exceed 12 months.
Tilladelsen til at forlænge udstationeringen skal indhentes af arbejdsgiveren.
Authorization to extend the posting must be requested by the employer.
Derskal hertil anvendes blanket E 102 (artikel 11, stk. 2 i forordning nr. 574/72).
Form E 102 must be used (Article 11 (2) of Regulation No 574/72).
Se anden del, II, Fortegnelse over blanketter.
See second part II, list of forms.
(Den administrative Kommissions afgørelse nr. 110 af 16. december 1977, EFT C 125 af 30. maj 1978).
An employed person may not be sent to replace another person who has completed his term of posting.
4237-1 — Bestemmelserne om udstationerede personer finder anvendelse på en arbejdstager, der er antaget af et firma, som driver virksomhed i en medlemsstat, og hvor denne arbejdstager, der modtager sin løn fra dette firma og henhører under dette navnlig i tilfælde af forsømmelighed og afskedigelse, for dette firmas regning skal udføre et arbejde for en anden virksomhed i en anden medlemsstat, (sag 35/70, Sari Manpower mod Caisse primaire d'assurance maladie de Strasbourg, dom af 17. december 1970).
4237­1—The provisions relating to posted workers are applicable in respect of a worker engaged by an under­taking providing temporary work carrying out its activity ¡n a Member State and who, receiving his salary from that undertaking and attached to ¡t in particular in matters of misconduct and dismissal, goes on behalf of that under­taking to take up work for a period in another undertak­ing in another Member State (Case 35/70, Sari Manpower v Caisse Primaire d'Assurance Maladie, Strasbourg — Judgment of 17 December 1970).
4237-2 — I sag 19/67, Sociale Verzekeringsbank mod J. V. van der Vecht (dom af 5. december 1967) har De europæiske Fællesskabers Domstol statueret:
4233 — The concept of posted employed person may also cover a worker who is engaged in the Member State where the undertaking has Its registered office or place of business with a view to being immediately posted to the territory of another Member State or on board the vessel flying the flag of another Member State in so far as there exists an organic link between the worker and the undertaking during the period of his posting (Decision 110 of the Administrative Commission of 16 December 1977, OJ C 125, 30.5.1978).
4233-1 —Afgørelse nr. 113 af 23. februar 1980 træder i stedet for afgørelse nr. 110 af 16. december 1977 for at gøre det nemmere at afgøre, under hvilke betingelser en arbejdstager kan antages i en medlemsstat med henblik på at blive udsendt for at udføre et arbejde i en anden medlemsstat og samtidig forblive omfattet af førstnævnte stats lovgivning.
4237­2 — In Case 19/67 (Bestuur der Sociale Verzeke­ringsbank ν Van der Vecht), the Court of Justice ruled in a judgment of 5 December 1977 that :
For så vidt angår vikarbureauer er dette kun muligt for virksomheder, som normalt udøver denne særlige aktivitet i førstnævnte medlemsstat, såfremt der består et organisk bånd mellem denne virksomhed og arbejdsta geren i udstationeringsperioden.
4233­1 — Decision 113 of 23 February 1980 replaces Decision 110 in order to ease the determination of the conditions under which the worker may be engaged in the territory of a Member State with a view to pursuing his activity in the territory of another Member State while continuing to be subject to the legislation of the former State.
Formålet med denne afgørelse er at forbedre beskyttelsen af en arbejdstager, der er beskæftiget under ovennævnte betingelser, og den retlige sikkerhed, som arbejdstageren og den institution, han er tilknyttet, kan gøre krav på.
In the case of temporary employment agencies this possibility is open only to undertakings that regularly pursue that specific activity in the territory of the first Member State to the extent that the organic link of subordination continues to exist between the worker and the undertaking concerned during the period of posting.
Artikel 13, a), i forordning nr. 3, således som den var affattet før forordning nr. 24/64, finder anvendelse på en arbejdstager, der udelukkende er antaget med henblik på beskæftigelse i en anden medlemsstat end den, på hvis område den virksomhed, hvortil han normalt er knyttet, er beliggende, for så vidt varigheden af hans beskæftigelse på den førstnævnte stats område ikke antages at overstige 12 måneder.
Article 13 (a) of Regulation No 3, in its working prior to Regulation No 24/64, applies to a worker engaged exclu­sively for the purpose of employment in the territory of a Member State other than that of the establishment to which he is normally attached, to the extent that the probable duration of his employment in the territory of the first State does not exceed 12 months.
Domstolen har endvidere udtalt, at artikel 13, a), i den nævnte affattelse med udtrykket »hans beskæftigelse... ikke antages at overstige« tager sigte på varigheden af arbejdstagerens egen beskæftigelse. gelse.
It had also explained that ¡n Article 13 (a), in the said version, the words ' the probable duration of his employment ' meant the duration of the personal employment of the worker. Account has been taken of this interpretation in the wording of Article 14 of Regulation No 1408/71.
4239 — Den lovgivning, der finder anvendelse på arbejdstagere, som normalt er beskæftiget på to eller flere medlemsstaters område, fastsættes således:
4239 — The legislation applicable to employed persons who normally pursue their activity in the territory of two or more Member States is determined as follows :
4242 som gældende uden hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt arbejdstageren er beskæftiget af en eller flere arbejdsgivere. Sag 73/72, Hubert Bentzinger mod Steinbruchs-Berufsgenossenschaft (dom af 1. marts 1973).
4234 — This legislation remains applicable up to the completion of the work when this extends beyond 12 months due to unforeseeable circumstances, provided that the competent authority or the designated body gives its consent.
4239-1—Arbejdstagere beskæftiget ved international transport er principielt omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område den virksomhed, hvori de er beskæftiget, har sit hjemsted (Artikel 14, stk. 2, litra a).
4239­1—Workers employed in international transport are in principle subject to the legislation of the Member State in the territory of which the undertaking employing them has its registered office (Article 14 (2) (a)).
4239-2 — Disse arbejdstagere er omfattet af lovgivningen i det land, hvor virksomheden har en filial eller en fast repræsentation, såfremt de er beskæftiget dér. (Artikel 14, stk. 2, litra a), i).
4239­2 — These same workers are subject to the legisla­tion of the country where the undertaking has a branch or permanent representation if they are employed there (Article 14 (2) (a) (¡)).
4239-3 — Arbejdstagerne er omfattet af lovgivningen i det land, hvor de er bosat, dersom de overvejende er beskæftiget på denne medlemsstats område, selv om virksomheden hverken har sit hjemsted, en filial eller en fast repræsentation i denne medlemsstat. (Artikel 14, stk. 2, litra a), ii).
4239­3 — They are subject to the legislation of the coun­try of their residence ¡f they are mainly employed in the territory of that State, even if the undertaking which employs them has neither a branch nor a permanent representation in that territory (Article 14 (2) (ii)).
4239-4 — Andre arbejdstagere end arbejdstagere beskæftiget ved international transport er omfattet af lovgivningen i deres bopælsland, dersom de udfører en del af deres arbejde dér eller er tilknyttet flere virksomheder, der har deres hjemsted i forskellige medlemsstater (artikel 14, stk. 2, litra b), i).
4239­4 — Workers other than those engaged in interna­tional transport are subject to the legislation of the country of their residence if they pursue a part of their activity there or if they are attached to several undertak­ings that have their registered place of business in different Member States (Article 14 (2) (b) (i)).
I alle andre tilfælde er de omfattet af lovgivningen i det land, hvor den virksomhed, som beskæftiger dem, har sit hjemsted. (Artikel 14, stk. 2, litra b), ii) — se nr. 147).
In other cases, they are subject to the legislation of the Member State where the registered place of business of the undertaking employing them is situated (Article 14 (2) (b) (ii) —see 147).
Reglerne til gennemførelse af artikel 14, stk. 2, litra b) er fastsat i artikel 12a, stk. 2 og 3 i forordning nr. 574/72.
The rules for applying Article 14 (2) (b) are laid down in Article 12 (a) (2) and (3) of Regula­tion No 574/72.
Se nr. 2232 og 2233.
See 2232 and 2233.
Det drejede sig i den pågældende tilfælde om tyske musikere med bopæl i Forbundsrepublikken Tyskland, som lejlighedsvis havde været beskæftiget i Frankrig som optrædende.
This case concerned German musicians who resided within the Federal Republic of Germany and who occa­sionally worked in France as performing artists.
Selv om det klart fremgik af de faktiske omstændigheder, at orkesterlederen var tilmeldt en godkendt fri tysk sygekasse, så gjorde dette forhold det ikke muligt at bestemme de andre musikeres stilling i den tyske socialsikringslovgivning.
Whereas, according to the file, the leader of the group was affiliated to a recognized private fund, the position of the other musicians, with regard to German legislation on social security, was unclear.