natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det tyder på, at utilstrækkelig almen og er­hvervsfaglig uddannelse er en af de faktorer, der er med til at gøre det svært for de arbejdsløse at finde be­skæftigelse, og derfor formentlig også en medvirkende faktor til den forholdsvis høje arbejdsløshed be­stemte steder i EF.
Excluding Luxembourg, a special case, then apart from Belgium — where the figure was around 5% — in no Member State did the propor­tion of nationals from another Community country exceed 3% of the working­age population, and only in Germany, France and Ire­land was the proportion over 2%. In Spain and Portugal, the figure was considerably less than 1%.
Dette tyder på, at selv om arbejds­styrkens gennemsnitlige uddannel­sesniveau kan være af stor betydning for konkurrenceevnen i et bestemt område, synes virknin­gen i en række tilfælde at blive del­vis opvejet af andre faktorer.
Although movement of labour from one part of the Community to an­other is the most direct means of helping to correct labour mar­ket imbalance, this has never been regarded as a major way of equali­sing the very uneven distribution of jobs and unemployment.
Desuden afslører uddannelsesni­veauet i sig selv ikke noget om, hvil­ke uddannelsesområder og fag der er tale om, eller hvorvidt de er rele­vante for den beskæftigelse, der kan tilbydes i regionen.
The pres­ent policy of the Community is directed much more towards strengthening regional and local economies where there are acute job shortages, rather than encouraging people to move to areas where there is greater demand for labour.
Uddannelsesniveauet hos de beskæftigede og hos de arbejdsløse
In practice, the scale of crossborder migration in the Community over the past decade or more has been very small — especially in relation to the large-scale movements which occurred from many parts of South­ern Europe — from Portugal, Greece and the South of Italy, for example — to the North in the 1950s and 1960s.
Samtidig tyder udviklingen på, at det under ingen omstændigheder er den eneste eller den vigtigste årsag til arbejdsløshed.
This, of course, does not necessarily reveal the true extent of intra­Com­munity migration which has occurred in the past.
I de fleste lande ei­der ganske mange blandt de arbejds­løse, som har en uddannelse efter den obligatoriske skolegang, eller som har fuldført erhvervsfaglige ud­dannelsesforløb.
It is possible that many of the people who mi­grated in the past have since taken up citizenship of the country in which they are now living and so are no longer counted as non­nationals.
I to EF­lande var der således forholdsmæssigt flere af denne kategori blandt de arbejdsløse end blandt de beskæftigede.
Unfortunately, however, there is no complete set of comparable data on such people.
I Italien var forskellene i 1991 til gengæld små, når man ser bort fra Lazio­regionen omkring Rom — hvor andelen var over 45% — og Sardinien — hvor den var under 30%.
While great efforts have been made in recent years to remove remaining restrictions on people being able to move from one Member State to an­other in order to find work, the motivation was not really to have a
Ellers varierede tallet fra godt 30% i Nord Ovest regionen til 37% på Sicilien.
These limited migration flows are reflected in the relatively small numbers of people living in one Member State who are nationals of another.
Et andet træk ved de italienske tal er, at ser man bort fra Sardinien, er de generelt en smule højere i den sydlige del end i nord.
In the Community as a whole, under 2% of people fell into
% af samlet befolkning
% total population
I de fleste EF­lande i 1991 havde en større andel af de arbejdstagere, der var i beskæftigelse, fået en almen eller erhvervsfaglig uddannelse ef­ter den obligatoriske skolegang, end det var tilfældet blandt de arbejds­løse.
Spe­cifically, responses to questions about where people were one year previously and about their employ­ment situation provide a means of monitoring movements of people of working age from one Member State to another.
I Grækenland og Italien var det omvendte tilfældet — men i sidstnævnte tilfælde var forskellen marginal — mens forskellen i Spa­nien var forholdsvis lille (figur 69).
(They can also in­dicate movements between regions, though analysis of these data is not attempted here.)
Bortset fra i Grækenland og i min­dre omfang Nederlandene, er den vigtigste forskel mellem de beskæf­tigede og de arbejdsløse dog et spørgsmål om uddannelse på uni­versitetsniveau eller tilsvarende højere uddannelse.
Although the responses given are not always reliable, insofar as people sometimes have difficulty re­membering where they were one year before, and although the power of recall seems to vary from one
I: ingen data; GR. tallene tæt ved nul; L: 29%, 30%. 13%
I no data. GR figures close to zero. L 29%, 30%, 13%
finde beskæftigelse.
— moved out of Germany to some where else in the Community.
Både i Tyskland og Danmark udgjorde disse mennesker ca. 60% af de arbejdsløse i 1991, mens tallet i Nederlandene var knap 50%.
The net increase in the workingage population of Germany from migration was, therefore, less than 200 thousand over this period.
Der er stort set tale om samme mønster i forskellene i uddannelsesniveau, hvis sammenligningen begrænses til de yngre medlemmer af arbejdsstyrken mellem 25 og 34 år.
figures show clearly, as might be expected, that younger people are more likely to move between Member States than older people.
Sigtet var snarere at skabe øgede beskæftigelses muligheder for folk i hele EF og bidrage til at løse problemer med hensyn til mangel på specifikke færdigheder bestemte steder.
Nevertheless, the total number of young people who moved from one country to another in this five-year period represented under 1% of the total Community population in this age group.
Selv om arbejdskraftens bevægelse fra én egn af EF til en anden er det mest direkte middel til at rette op på skævheder på arbejdsmarkedet, har det aldrig været betragtet som en af de vigtigste metoder til at skabe balance i den meget ujævne for deling af arbejdspladser og arbejdsløshed.
Member State to another — for Italy, no data at all are available — in a situation where checks on crossborder movements are rapidly disappearing, such surveys are one of the main sources of information on migration.
EF's politik i dag tager i højere grad sigte på at styrke de regionale og lokale økonomier de steder, hvor der er akut mangel på arbejdspladser, i stedet for at til skynde folk til at flytte til områder, hvor der er større efterspørgsel efter arbejdskraft.
(The other major source, population registers, provide possibly more reliable details of the demographic characteristics of the population and of the movement between countries — insofar as they cover everyone and are not based just on a small sample — but not all countries have such systems.)
Det tyder på, at i hele EF, bortset fra i Grækenland, bliver beskæfti gelsesudsigterne bedre, jo længere en person forbliver under almen eller erhvervsfaglig uddannelse.
The movement of people into the UK over these years was only slightly less than into Germany, at just over 450 thousand in total, of which around 370 thousand were aged 14 to 54.
Men i de fire sydlige EF-lande har folk, der forbliver under uddannelse ef ter at have afsluttet den obligatoriske skolegang, ikke større chancer for at finde beskæftigelse end dem, som går direkte ud af skolen, med mindre de fortsætter med en uddannelse på universitetsniveau eller tilsvarende.
As in the case of Germany, this was just under 200 thousand more than the number of people who moved out of the UK. Some of the people moving into the UK — as indeed into Germany — were, however, British — or German — citizens returning after a period abroad.
I Grækenland for ringes chancerne for at finde beskæftigelse, jo højere ens uddannelsesniveau er.
At the same time, moreover, just under 350 thousand people — 250 thousand aged between 14 and 54
Arbejdsløsheden for folk over 25 år var således i 1991 6% for folk med en uddannelse efter den obligatoriske skolegang sammenholdt med kun 4% for dem, der kun havde den almene skoleuddannelse eller endnu mindre.
Together Germany and the UK were the countries of destination for around 70% of people moving be tween Member States — Italy apart
Befolkningsbevægelser inden for EF, 19871991
Population movements within the Community, 19871991
Tallene tyder samtidig på, at ar bejdsgiverne i disse lande ikke er i stand til at udnytte de uddannelsesmæssige kvalifikationer, som folk tilegner sig. Det kan skyldes, at de pågældende kvalifikationer er irrelevante, dvs. at de ikke er afpasset efter de jobs, der tilbydes, og at der følgelig er et misforhold mellem ar bejdsstyrkens færdigheder og de færdigheder, der er brug for.
It should also be made clear that the LFS results are based on a relatively small sample, which may not be representative in all cases, and only indicate inter-country move ment between two points in time one year apart and reveal nothing about shorter-term movements within the period.
En anden mulighed er, at der simpelthen oprettes for få jobs til en veluddannet arbejdsstyrke.
Nevertheless the results of the survey broadly confirm that the scale of migration has been very small in recent years.
Tallene tyder dog også på, at der er et tilsvarende — omend lidt mindre akut — problem i de nordlige EF-lande, eftersom der er forholdsvis mange i arbejdsstyrken med en ud dannelse efter den obligatoriske skolegang, som ikke er i stand til at
Of the people moving, a relatively high proportion were aged between 14 and 54 — and, therefore, potentially looking for work — and a significant proportion of these were between 14 and 24, and, therefore, possibly looking for their first job or perhaps looking to gain work ex perience in another country. Whatever the motivation, the
Er vi på vej mod et integreret EF­arbejdsmarked?
ments out of Belgium and Denmark were also significantly greater than movements in over this period.
nes πκ1 K1andt udenlandske stats­borgere.
60% or so on average were members of the labour force in the country they moved to (Graph 72).
Der findes desværre ingen komplette sæt sammenlignelige data om denne gruppe.
The figures, however, vary greatly from country to country, partly reflecting the rate of labour force participation in the country concerned, partly the age structure of those moving.
Bevægelser mellem EF­landene
Much the same is true of other coun­tries.
Disse begrænsede migrations­strømme afspejles i den kendsger­ning, at forholdsvis få af de mennesker, der bor i et EF­land, er statsborgere i et andet EF­land. I EF som helhed var det i 1991 under 2%, der indgik i denne kategori (fi­gur 70).
Overall, some association can be discerned between the state of the labour market and labour move­ments over this period.
Bortset fra Luxembourg, som udgør et særtilfælde, og Belgi­en, hvor tallet var ca. 5%, var ande­len af statsborgere fra et andet EF­land i intet medlemsland over 3% af befolkningen i den arbejds­dygtige alder, og kun i Tyskland, Frankrig og Irland var andelen over 2%.
However, it is clearly not simply a question of people moving from areas of high unemployment to areas where jobs are more plentiful.
I Spanien og Portugal var det væsentligt mindre end 1%.
Movement of labour between Member States
De informationer, der indsamles i forbindelse med EF's Arbejdsstyr­keundersøgelse, kan dog give et vist indtryk både af omfanget af ar­bejdskraftens bevægelser og af, i hvilken retning bevægelserne går.
In particular, only around 45% of those moving into Greece and Spain were either employed or actively looking for work when they were surveyed, whereas 55-60% of those who had left these two countries were members of the woi-kforce in the country they had moved to.
Specielt giver svar på spørgsmål om, hvor folk var ét år tidligere, og på spørgsmål om deres beskæftigel­sessituation mulighed for at under­søge, hvordan personer i den arbejdsdygtige alder flytter mellem EF­landene.
Similarly, 70% of those who had moved from Ireland to another Member State were working or classified as unemployed, while only 55% of those moving into Ire­land were economically active.
(De kan også give et indtryk af bevægelserne mellem de enkelte regioner, men her skal man dog undlade at analysere disse data).
In all three cases, the people who had emigrated tended to be younger than those immigrating (Graph 71).
Det er muligt, at mange af de mennesker, som migre­rede tidligere, siden har opnået statsborgerskab i det land, hvori de nu bor, og derfor ikke længere reg­
Of the people moving from one Com­munity country to another, around
Migranternes erhvervsmæssige status i EF, 19871991
Status of migrants within the Community, 19871991
D Erhvervsinaktive
Unemployed E3 Inactive
H Beskæftigede H Arbejdsløse I: ingen data; L; emigrationen for lille
I no data, L emigration too small
Man skal også være klar over, at arbej dsstyrkeundersøgelsernes re­sultater er baseret på et forholdsvis lille udsnit, som muligvis ikke i alle tilfælde er repræsentativt, og som kun giver oplysning om migrationer mellem landene på to tidspunkter med ét års mellemrum og ikke viser noget om korterevarende bevægelser inden for den pågældende periode.
The evidence also shows that, over this period, the people moving who were economically active were much more likely to be unemployed in the country they moved to than in employment.
Resultaterne af undersøgelsen be­kræfter dog i det store og hele, at der kun har været tale om meget be­grænsede migrationer i de seneste år.
This was especially true for Ireland, where immigrants added 1V2% to the unemployment figures every year between 1987
Β DK D GR E F IRL L NL Ρ UK Emigranter
F IRL L NL Ρ UK and 1991 (Graph 73), whereas they
EF-migranternes bidrag til arbejdsløsheden i EF-landene, gennemsnit for 19871991
Contribution of Community migrants to unemployment in the Member States, average 19871991
EF-migranternes bidrag til beskæftigelsen i EF-landene, gennemsnit for 19871991
Contribution of Community migrants to employment in the Member States, average 198Ϋ-1991
Tilsammen var Tyskland og Stor­britannien målet for ca. 70% af de
Indeed in Germany, France, Greece and the Nether­lands, 60% or more were women.
Er vi på vej mod et integreret EF­arbejdsmarked?
grating within the Community (Graph 76).
Bevægelser mellem EF­landene nettoudvandring — dog i langt mindre målestok — fra Spanien og Grækenland, som er to andre af de mindre velstående lande i EF.
The flow of migrant workers from the UK to Germany was also larger than to any other Member State, accounting for just under 25% of all those leaving the UK to work else where in the Community.
Men samtidig var udvandringen fra Belgien og Danmark også væsent­ligt større end indvandringen i denne periode.
Workers moving or returning to Ireland represented the second largest outflow, though they amounted to only 5 thousand a year.
Gennemsnitligt ca. 60% af dem, der flyttede fra ét EF­land til et andet, indgik i arbejdsstyrken i det land, de flyttede til (figur 72).
In terms of their population sizes, the migration flows from Greece, Denmark and Ireland were particularly significant.
Men tallene varierer meget fra land til land, hvilket til dels afspejler erhvervs­frekvensen i det pågældende land, til dels kan tilskrives aldersstruk­turen blandt dem, der flytter.
About 70%of Greek and Danish workers moving to another Community country during these five years went to Germany, while over a third of Irish emigrants did so.
Den vigtigste undtagelse er Irland, hvor tilgangen af personer i den arbejdsdygtige alder i denne fem­årsperiode udgjorde ca. 3% af den fastboende befolkning.
The responses to the Labour Force Survey also indicate the scale of the movement of labour between specific countries.
Mange af disse var irske statsborgere, der vendte tilbage efter at have arbej­det i udlandet.
The results for the three major countries for which data are available show that, be tween 1987 and 1991, around half of the labour moving out of Germany went to the UK, some 15% to France and under 10%) to the Benelux countries (Graph 75).
Disse opvejede til en vis grad de 125.000 personer i den arbejdsdygtige alder — over 6% af aldersgruppen mellem 14 og 54 år — som forlod Irland i denne periode for at bosætte sig i et andet EF­land. Der var også tale om en
While the high figure for people moving to the UK seems surprising, many of them were people returning after work ing in Germany for a time and many others were, possibly, employees of German transnational companies going to work in group offices in the UK.
Som helhed kan der anes en vis sammenhæng mellem situationen på arbejdsmarkedet og arbejdskraf­tens bevægelser i denne periode — både Tyskland og Storbritannien havde en forholdsvis kraftig vækst i beskæftigelsen, i hvert fald frem til 1990, mens væksten i beskæftigel­sen i Belgien og Danmark var for­holdsvis lav, og Irland og Spanien havde en høj arbejdsløshed — selv om det helt klart ikke blot er et spørgsmål om, at folk flytter fra om­råder med høj arbejdsløshed til om­råder, hvor det er lettere at få beskæftigelse.
In the case of the UK, where in flows of labour also exceeded outflows, the largest number of people moving in, either to take up or to look for work, came from Germany — over 90 thousand between 1987 and 1991 — while almost 55 thousand came from Ireland — over 40%) of total Irish workers mi-
Arbejdskraftens bevægelser ind og ud af Tyskland, 19871991
Labour force movements in and out of Germany, 19871991
Emigration til Italien ikke medregnet
Excludes emigration to Italy
IRL ville blive arbejdsløse i det land, de flyttede til, end at de ville få beskæf­tigelse.
Nevertheless, the potential effect on differential rates of unemployment of this scale of labour movement is not insignificant.
Det gjaldt især for Irland, hvor immigranterne bidrog til at forøge arbejdsløsheden med 1,5% hvert år mellem 1987 og 1991 (fi­gur 73), mens de bidrog med mindre end 0,5% til antallet af personer i beskæftigelse (figur 74).
Even leaving aside Ireland, where emigration di­rectly reduced the number of people looking for jobs by some 5% between 1987 and 1991 — though this was largely offset by people returning — movements of workers of the size experienced in the Community in recent years, if in the right direc­tion, could potentially narrow differences in unemployment by 12% over a five-year period.
Andre EF­lande
Other EC
Emigration tii italien ikke medregnet
Excludes emigration to Italy
Kapitel 5 Udviklingen på arbejdsmarkedet i de regioner, der får støtte fra strukturfondene
Chapter 5 Labour market developments in assisted regions
Der er siden 1986 sket en vis udjævning af indkomstforskellene mellem de mindre udviklede områder og resten af EF.
There are signs of some convergence in income levels between the less developed parts of the Community and other areas since 1986.
Med hensyn til beskæftigelse og arbejdsløshed er der dog fortsat tale om store skævheder, som tilsyneladende er vanskeligere at rette op.
In terms of employment and unemployment, however, major disparities exist and have shown less tendency to narrow.
I mål nr. 1-områderne, der er defineret som tilbagestående regioner i relation til indkomsten pr. indbygger (målt i BNP), er formålet at fremme den økonomiske udvikling og strukturtilpasningen.
In Objective 1 areas, defined as the less favoured regions in terms of income per head (measured by GDP), the aim was to promote economic development and structural adjustment.
I mål nr. 2-områderne, som slås med alvorlige skævheder på arbejdsmarkedet faste priser til 14 mia. ECU i 1988priser, hvilket er 25% af EF's samlede budget. Samtidig blev der opstillet klare retningslinjer for fondenes virke, idet de skal bidrage til opfyldelsen af bestemte mål i specifikt definerede regioner med særlige problemer.
In Objective 2 areas, those with severe labour market doubled in real terms to 14 billion ECU at 1988 prices, 25% of the Community Budget.
En velafbalanceret økonomisk ud vikling er en af EF's centrale mål sætninger.
Balanced economic development is one of the central objectives of the Community.
Støtten til de fattige og tilbagestående regioner er gradvis blevet udvidet i årenes løb, som begyndte med Den Europæiske Socialfond i 1960 kort efter, at EF blev dannet, og udbygget i 1975 med oprettelsen af Den Europæiske Fond for Regionaludvikling.
Assistance to depressed and backward regions has been progressively expanded over the years, starting with the European Social Fund in 1960, soon after the Community was formed, and strengthened by the creation of the European Regional Development Fund in 1975.
Spaniens og Portugals tiltrædelse i 1986 satte yderligere fart i denne udvikling, fordi deres medlemskab indebar en forøgelse af de regionale forskelle og en fordobling af den befolkning i EF, der lever i regioner med en gennemsnitsindkomst pr. indbygger på under det halve af EF-gennemsnittet.
The accession of Spain and Portugal in 1986 added new impetus by bringing a widening of regional inequalities and doubling the population of the Community living in regions with average income per head of less than half the Community average.
Med Den Euro pæiske Fælles Akt, der blev vedtaget det følgende år, forpligtede EF-landene sig ikke blot til at ind føre et fælles marked, men også til at styrke EF's økonomiske og sociale samhørighed ved at udjævne de regionale skævheder.
The Single European Act, adopted the following year, committed Member States not only to establishing a single market but to strengthening the Community's economic and so cial cohesion by reducing regional disparities.
I 1988 gennemførtes en reform af strukturfondene — fællesbetegnelsen for EF's forskellige instrumenter til regionalstøtte — og bevillingerne til disse fonde blev kraftigt forøget.
In 1988, the operation of the Structural Funds — the Community's various instruments of regional aid — were reformed and their scale greatly expanded.
I perioden fra 1988 til 1993 blev midlerne til re gionalstøtte i realiteten fordoblet i
Between 1988 and 1993, the finance available for regional support was virtually
Kapitel 5 Udviklingen på arbejdsmarkedet i de regioner, der får støtte fra strukturfondene til Grækenland, Portugal, Irland og Spanien, er, at det pågældende land træffer foranstaltninger til at ned bringe det offentliges gæld og budgetunderskud til de niveauer, der er fastsat i Maastricht-Traktaten.
Chapter 5 Labour market developments in assisted regions progress in increasing economic and social cohesion across the Community.
Det giver også et indtryk af omfanget og karakteren af de problemer, som de omfattende politiske for anstaltninger, der blev besluttet ved udgangen af 1992, skal løse.
It also indicates the scale and nature of the task which the extended policy measures agreed at the end of 1992 need to tackle.
som følge af industriel tilbagegang, er sigtet at styrke og støtte omstillingen af den lokale økonomi. I mål nr. 5b-områderne, som er defineret enten som landbrugsområder eller landdistrikter, er formålet det samme som i mål nr. 1-områderne, nemlig at støtte en strukturtilpasning og fremme udviklingen.
The issues examined are: imbalances linked to the decline in their industrial base, the aim was to strengthen and assist the re-adjustment of the local economy.
Kapitlets problemstillinger
The issues examined
Emnerne for dette kapitel er følgende:
• the extent of differences in levels of income per head between regions eligible for Structural Fund support and other areas;
• forskellene i indkomstniveau pr. indbygger mellem de regioner, der er berettiget til støtte fra strukturfondene, og andre områder; der;
• variations in GDP growth over the latter part of the 1980s;
• udviklingen i væksten i BNP i sidste halvdel af 1980'erne;
• the difficulty of finding work in regions receiving assistance as compared with other parts of the Community;