natgillin/translations-raw huggingface dataset:
1) Artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978, der indeholder et forbud mod enhver form for forskelsbehandling på grundlag af køn med hensyn til social sikring, har i tilfælde, hvor direktivet ikke er blevet gennemført, kunnet påberåbes fra den 23. december 1984, således at der herefter ikke kan ske anvendelse af nogen nationale bestemmelser, som strider mod denne bestemmelse i direktivet.
1.1.Where Council Directive 79/7/EEC of _BAR_ 9 December_BAR_978 has not been implemented, Article (1) ofthat Directive, which prohibits all discrimination ongrounds of sex in matters of socia/security, couldbe relied on as from 23 December 1984 in order topreclude the application of any national provisioninconsistentwith it.
2) I mangel af foranstaltninger til gennemførelse af direktivets artikel 4, stk. 1, har kvinder krav på at blive behandlet efter samme vilkår som mænd, der opfylder de samme betingelser, og så længe direktivet ikke er blevet gennemført, er kvinders forhold udelukkende reguleret af dette princip.
2.2.ln the absence of measures implementing Article4(1) of the Directive, women are entitled to have the same rules applied to them as are applied tomen who are in the same situation, since, wherethe Directive has not been implemented, fhoserules remain the only valid point of reference.
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union
Law) l whichgave a rightto
Dato for dommen: 11. juni 1987.
Date ofjudgment:11 June 1987
loven i forbindelse med en uarbejdsdygtighed, der var opstået før 1. oktober 1976 (datoen for den almindelige lovs ikrafttræden).
Reference: [1e87]ECR2497 benefitsunderthe GeneralLawto women receivingbenefitsunderthe lnsuranceLawin respectof anincapacityfor work which had arisenbefore 1 October1976(thedate on whichthe General Law cameintoforce).
Kvinder havde tidligere ikke kunnet modtage nogen ydelse i henhold til den almindelige lov, såfremt de var gift.
Women hadpreviouslybeen disqualifiedforbenefitunderthe GeneraL a w l simplyby virtueof beingmarried.
Følgelig havde fru Teuling fra den 1. januar 1984 krav på en minimumsydelse i henhold til den almindelige lov, der var lig med 70 % af den lovbestemte mindsteløn, da hendes ydelse i henhold til forsikringsloven, beregnet på grundlag af den seneste løn, hun oppebar, før hun blev uarbejdsdygtig, var lavere end ydelsen i henhold til den almindelige lov.
Consequentlyw,ith effectfrom 1 January1984, Mrs Teulingbecameentitledto a minimumbenefitunderthe GeneraL a w l equalto 70 % of thelegal minimum wage, as her benefitunderthe lnsuranceLaw,calculatedon the basisof the last salarywhich she earnedbefore becomingincapacitatedforwork, waslessthanthe benefitunderthe GeneraL a w l.
Emne: Ligebehandling med hensyn til social sikring (artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 og Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976).
Subject matter:Equatrealtmentin mattersof sociasecurlity(Article4(1) of Council Directive79/7lEECof 1 9 December1978 and Council Directive76/207lEECof 9February1976).
Dette udgjorde en forskelsbehandling af hende og var uforeneligt med artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7.
becauseaccount was taken of her husband'sincome.That constituteddiscriminationagainsther and wasincompatiblewith Article 4(1) of Directive79/7.
Fru Teuling arbejdede uden afbrydelse hos forskellige arbejdsgivere fra 1955 til september 1972, hvor hun blev uarbejdsdygtig. Fra dette tidspunkt fik hun udbetalt en ydelse i henhold til Wet op de Arbeidsongeschiktheidsverzekering (forsikringsloven).
By an order of 4 February1985,the Raadvan Beroep,Amsterdamre,ferredfourquestionsto the Courtfor apreliminaryruling under Article 177 of the EECTreaty: gesch i k the i ds v er z e k e( r ln s u ing r a nce
Efter at bestemmelserne om minimumsdaglønnen var trådt i kraft i 1975, kunne hun opnå en minimumsydelse, der var lig med den lovbestemte mindsteløns nettobeløb.
Law). Sincethe entryintoforcein 1975 of theprovisionsconcerningthe daily minimum wage, she had been entitledto aminimumbenefitequalto the net amount of thestatutory minimum wage.
1) Er bestemmelser om ret til ydelse ved uarbejdsdygtighed, hvorefter ydelsens størrelse bl.a. bestemmes af civilstanden og ægtefællens direkte eller indirekte arbejdsindtægter eller af, om der er forsørgerpligt over for et barn, i overensstemmelse med artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978?
(1)ls a systemof entitlementot benefrtsin respecotfincapacityfor work under whichthe amountof thebenefitis determinedin part by maritalstatusandby the incomeearnedfromor in connectionwithwork of the spouse, or by the existence of adependenchtild,consistenwtith Articlea(1)of Council Directive79/7lEECof 19 December1978?
2) a) Er den nederlandske lov af 29. december 1982
(2) (a)ls the law of 29 December1982(Staatblad737) abolishingtheguaranteefor allpersonscovered by the Wet op de Arbeidson- geschiktheidsverzekerthaingtthe(net)benefitsare to be at least equal to the (net)statutory statutory
Ved skrivelse af 18. juni 1984 meddelte Bedrijfsvereniging voor de Chemische Industrie fru Teuling, at som følge af loven af 29. december 1982 ville hendes ydelse i henhold til forsikringsloven fra 1. januar 1984 ikke blive beregnet på grundlag af minimumsdaglønnen i henhold til nævnte lov, men på grundlag af den løn, hun oppebar, før hun blev uarbejdsdygtig (som var lavere).
By a letter of 18 June 1984,the Bedrijfsverenigingvoorde Chemischelndustrieinformed Mrs Teulingthat as aresultof the Law of 29 December1982, her benefitunderthe lnsurance Law wouldfrom 1 January1984,be calculatednot on the basisof the minimumdailywage underthat law but on the basisof the wagewhich she earned before becomingincapacitatedforwork(whichwaslower).
I henhold til overgangsbestemmelserne skulle den nedsættelse af ydelsen, som skulle finde sted, ske etapevis med nedsættelser den 1. januar og den 1. juli 1984.
Underthe transitionalmeasuresthe, reductionleadingto the new level ofbenefit wouldtakeplacein stageswith reductionson 1 the r provision
Men en anden bestemmelse trådte i kraft 1. januar 1984 (nemlig en ny artikel 97 i Algemene Arbeidsongeschiktheidswet (den almindelige lov)), som gav ret til ydelser i henhold til den almindelige lov til kvinder, der modtog ydelser i henhold til forsikrings-
, cameinto effect on 1 January 1984,(namelya newversionof Article 97 of the AlgemeneArbeidson- minimum wage, with the resultthat theguaranteenow appliesonlytopersonswho satisfythe conditionsof Article10(4) ofthe AlgemeneArbeidsongeschiktheidswet,
EF-Domstolens afgørelser indtægt — at bringe den sociale sikringsydelse op på et eksistensminimum for de ydelsesberettigede, som havde større udgifter end enlige, fordi de havde forsørgerpligt over for en ægtefælle eller børn, kunne de være begrundede i forhold til direktivet.
(b)Havingregardto the periodreferredto in Article B of the Directiveand to theprovisionsof Article 5 thereof and Article 5 of the Treatyestablishingthe EuropeanEconomic Community, is it relevantot the answerto be givento the Court,if supplementsto a minimumsociaseculritybenefit wereintendedwhe,re beneficiarieshad noincomefrom work, topreventthe benefitfrom fallingbelowthe minimumsubsistencelevelfor personswho,by virtue of the fact that they had a dependenspousetor childrenbo,re heavieburrdensthan singlepersons,suchsupplementscould bejustifiedunderthe Directive.
b) Skal der ved besvarelsen af det foregående spørgsmål, når henses til den i direktivets artikel 8 nævnte frist samt til direktivets artikel 5 og artikel 5 ι traktaten om oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, lægges vægt på den omstændighed, at den nævnte lov er fra 29. december 1982 og for en dels vedkommende er trådt i kraft den 1. januar 1983, mens det er bestemt, at ordningens faktiske følger skal iværksættes trinvis fra og med tidsounkter, der ligger såvel før som efter udløbet af fristen i direktivets artikel 8?
question(2Xa)thatthe saidlaw was adoptedon 29 December1982 and enteredinto forcepartiallyon 1 January1983, whilst provisionismadefor its materiaconsequenceslto takeeffect in stages both before and after theexpiryof the period referred to in Article 8 of ln answeringquestion(2)(a)the, Court observedthat,afterthe entryinto force of the Law of 29 December1992,the positionof marriedpersonsentitledtobenefitsunderthe lnsurance Law at the minimumrate,who could notproduceevidencethat they had a the Directive
3) Er Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 medbestemmende for besvarelsen af de fore­gående spørgsmål?
(3)Are the provisionsof CouncilDirectivei6/207/EEC Directivei6/207/EEC of 9 February1976 alsorelevanast regardstheanswersto the foregoingquestions?
4) Såfremt spørgsmål 1) og/eller spørgsmål 2) a) besvares benægtende, betyder det da, at de — i så fald tilsidesatte — fællesskabsretlige bestemmelser direkte kan påberåbes over for nationale myndig­heder af de berørte personer?
(4)lf question(1)orquestion(2Xa),or both, areansweredin the negativedoes,that meanthat therelevanprovtisionof Communitylaw-whichisthus deemedto have beeninfringed-may be relied upon directlyby the personsconcernedasagainsthet nationaaulthorities?
Det fremgik klart, at der inden for den kreds af personer, der havde krav på en ydelse i henhold til forsikrings­loven, var væsentlig flere (gifte) mænd end (gifte) kvinder, der var omfattet af artikel 10, stk. 4, i den almindelige lov.
Thejudgmentof the ECJ benefits were reduced to 70 o/o of the statutoryminimumwage with effectfrom 1 January1984.lt wasclearthat withinthe group of personsentitledtobenefitsunderthe lnsurance Law, a much greaternumberof(marriedmen)than(marriedwomen) camewithinthe scopeof Article10(4)of the GeneraL a w l.
Domstolen nævnte derefter den nederlandske regerings argumenter om, at loven af 29. december 1982 var udtryk for en politik, der under hensyn til de midler, der var til rådighed, skulle sikre alle uarbejdsdygtige arbejdstagere et eksistensminimum.
The Courtthen mentionedthe argumentsof the Netherlands Government h at ,t the Law of 29 December1982,embodiedapolicy which soughtto ensure,havingregardto availableresourcesa, minimumsubsistenceincomefor all workerssufferingfrom anincapacityfor work.
I den forbindelse måtte det erkendes, at fællesskabs­retten ikke var til hinder for, at en medlemsstat som led i kontrollen med sine sociale udgifter tog hensyn til de forholdsvis større behov, som ydelsesberettigede, der havde forsørgerpligt over for en ægtefælle eller en ægtefælle med en meget lav indtægt, eller som havde forsørgerpligt over for et barn, havde i forhold til enlige.
In that regard,it recognisedthat Communitylaw did not preventa Member State,incontrollingits socialexpenditurefrom, taking accountof the fact that the need of beneficiarieswho had adependenchtild or spouseor whose spousehad a verysmallincome was greaterthanthatof singlepersons.
Domstolen erklærede, at i betragtning af svarene på spørgsmålene 1) og 2) a), var det ufornødent at tage stilling til spørgsmål 2) b), 3) eller 4).
In view of the repliesgiventoquestion(1,s)and(2Xa),the Court saidthat it was no longer necessarytoconsidequesrtions(2)(b)(3,)or(a).
For så vidt angår spørgsmål 1 ), indledte Domstolen med at påpege, at artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7 med hensyn til social sikring forbød enhver forskelsbehand­ling på grundlag af køn, både direkte og indirekte, under henvisning særlig til ægteskabelig eller familie­mæssig stilling, især for så vidt angår beregningen af ydelserne, herunder ægtefælle­ eller forsørgertillæg, og betingelserne for varigheden og bevarelsen af retten til ydelserne.
Asfar asquestion(1)was concernedthe, Court startedits reasoningby statingthat Article 4(1) of Directive79/7 prohibitedw,ith regardto socialsecuritya,lldiscriminationwhatsoeveonr groundsof sex eitherdirectlyor indirectlyby, referencein, particularto,maritalor familystatus,in particulaconcerrningthecalculationof benefitsincludingincreasesduein respectof a spouseor for dependentsandthe conditionsgoverningthe dur:ationandretentionof entitlement ln answerto thequestionsreferredto it, the Court heldthat: benefits The .
Dog konkluderede Domstolen, at hvis tillæggene til en social sikringsydelse på et minimums­niveau havde til formål — i mangel af anden erhvervs­
Courtthenpointedout that a systemofbenefitsin which,asin this case,the supplements providedwerenot directlybasedon the sex of the
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union forsørgerpligt over for ægtefælle eller børn et passende eksistensminimum og at opveje de ekstraudgifter, de har i forhold til enlige.
Caselaw of the European Court of Justice a spouse is consrsfenf with that provision if thesystem seeks to ensure adequate minimum sub-srsfence income for beneficiaries who have adependent spouse or children, by means of asupplement to the social security benefit whichcompensafes for the greater burdens they bear incomparison with single persons.
2) Artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7/EØF skal fortolkes således, at en lov, hvorefter den garanti, der tidligere gjaldt for alle uarbejdsdygtige arbejds tagere med en indtægt omkring den lovbestemte mindsteløn, nemlig at (netto-)ydelsen mindst er lig med den lovbestemte (netto-)mindsteløn, nu kun gælder for dem, som enten har forsørgerpligt over for en ægtefælle eller en ægtefælle med en meget lav indtægt, eller har forsørgerpligt over for et barn, er forenelig med denne bestemmelse.
Article 4(1) of Directive 79/7/EEC is to be interpreted as meaning that legislation under which theguarantee previously applicable to all workerssuffering frorn an incapacity for work whoseincome was approximately equal to the statutoryminimum wage that their (net) benefit would be atleast equal to the (net)statutory minimum wage isrestricted to persons having a dependent spouse orchild or whose spouse has a very small income iscompatible with that provision.
Fru Clarke gjorde herefter gældende, at hun fra den 22. december 1984 var berettiget til ydelsen ved alvorlig invaliditet med støtte i artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7/EØF, ¡det hun ikke behøvede at bevise, at hun opfyldte den yderligere betingelse, der alene gjaldt for gifte kvinder i hendes aldersgruppe, der boede sammen med deres ægtemard.
Mrs Clarkethen contendedthat after 22 December1984,she couldclaimseveredisablemenatllowancebyrelyingon Article 4(1) of Directive79/7IEECw.ithoutproof of the additionacondlitionapplicableonlytomarriedwomen of her age who werelivingwith theirhusbands.
Spørgsmål, der blev forelagt EFD
Question referred to the ECJ
Emne: Ligebehandling med hensyn til social sikring (artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1979).
4(1) of Coun c iD li re ctive T S / 7/EECof 19 December1e79).
1) Har artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 79/7/EØF direkte virkning, således at en kvinde fra den 22. december 1984 kan være berettiget til en invaliditetsydelse, fordi hun før dette tidspunkt opfyldte de betingelser, en mand skal opfylde for at være berettiget til denne ydelse, til trods for, at hun ikke også før dette tidspunkt opfyldte en yderligere betingelse, der henhold til national ret kun gælder for den gruppe kvinder, som hun tilhører?
Does Article4(1) of the Council Directive79/7lEEChave a direct effect suchthat a woman can from 22Decembe1984r qualifyfor an invaliditybenefitbyreasonof her having beforethat date satisfiedconditionssufficientot enablea mantoqualifyfor thatbenefit notwithstandingthat she did not also beforethat date satisfya furtherconditionapplicableunderdomesticlaw onlyto a classof women of whom shewas one ?
Fru Clarke, som var gift og boede sammen med sin mand, havde ikke haft lønnet arbejde siden januar 1983 som følge af en sygdom, som gjorde hende uarbejdsdygtig.
Mrs Clarkea, marriedwomanresidingwith herhusbandhad, not been gainfully employed since January 1983, as a resultof an illnesswhichincapaci-tated herfor work.
Social Security Commissioner, som sagen blev indbragt for som appelinstans, fandt imidlertid, at eftersom ansøgningen omfattede en periode frem til august 1985, måtte der tages stilling til spørgsmålet om ydelse ved alvorlig invaliditet.
,ilst Article5 householdduties.Boththe decisionof the insuranceofficer and that of the tribunal were givenbeforethepassingof the Healthand Soc i a Secu l rity Act 1984,and,thereforethey, did not haveto considerthe questionof severe d is able menat ll o w a nce How eve r
Domstolen bemærkede endvidere, at selv om direktivets artikel 5 overlod det til medlemsstaterne at træffe bestemmelse om midlerne, blev det fastslået, hvilket mål disse midler skulle nå, nemlig ophævelse af alle bestemmelser, der var i strid med princippet om ligebehandling.
Security Commission e on r appealheldthat sincetheclaim coveredthe periodto August1985it wasnecessaryfor him to considerseveredisablement allowance.
Dom stolen fremhævede derefter, at direktivet ikke indeholdt nogen undtagelse fra ligebehandlingsprincippet i artikel
, the social securitycommissionedecridedthat Mrs clarke satisfiedthe conditionof incapacityfor work well before10Septembe1984r, but that she did not satisfythe conditionof incapacityfor normalhouseholddutiesbefore 19 November1984.
4. stk. 1, der kunne hjemle opretholdelse af en diskrimination, der bestod efter tidligere gældende national lovgivning.
of the Directiveleftto Member Statesa discretionwithregardto methods,it prescribedthe resultthosemethodsshouldachievename,lythe abolitionof anyprovisionscontraryto theprincipleof equaltreatment.The Courtthen emphasisedthatthe Directivedid notprovidefor any derogationfromtheprincipleof equaltreatmentlaid downin Article4(1),in orderto authorisethe extensionof the discriminatoryeffectsof earlierprovisionsof nationalawl.
Det fulgte heraf, at direktivets artikel 4, stk. 1, ikke gav medlemsstaterne mulighed for at begrænse eller opstille betingelser for anvendelsen af ligebehandlingsprincippet inden for direktivets anven-
Consequently Ar,ticle (1)of the Directivein no way conferredon Member Statesthe powerto make conditionaolr to limittheapplicationof theprincipleof equaltreatmenwtithinitsfield of applicaiionandit was sufficientlypreciseandunconditionatol allowindividualsin, the absenceof
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union delsesområde, og at bestemmelsen var tilstrækkelig præcis og ubetinget til, at private i mangel af passende gennemførelsesforanstaltninger kunne støtte ret på bestemmelsen for de nationale domstole fra den 23. december 1984 og på dette grundlag forhindre anvendelsen af enhver national retsforskrift i strid med artiklen.
Caselaw of the European Court of Justice appropriateimplementingmeasuresto, rely uponitbeforethe nationalcourts asfrom 23 December1984,in ordertoprecludethe applicationof anyprovisionofnationalawlinconsistenwtith that article The .
Domstolen erindrede atter om sin afgørelse i sagen McDermott og Cotter I, hvoraf det fremgik, at kvinder ifølge artikel 4, stk. 1, i direktivet fra 23. december 1984 havde krav på at blive behandlet på samme måde og efter samme regler som mænd i samme situation, og at disse regler, så længe direktivet ikke var gennemført korekt, var det eneste gyldige retsgrundlag.
Courtagainst recalled its decision in McDermott and Cotter Iwhereit clearlyfollowedfrom Article 4(1) of the Directive that, asfrom 23 December1984, womenwere entitledto be treatedin the same mannerand,tohavethe samerulesappliedto them, as men who werealsoin the samesituations,ince,wherethe Directivehadnot beenimplementedcorrectlythose,rulesremainedthe only valid point of referenceIn . the p r es en case t
Dette betød ifølge Domstolen i den foreliggende sag, at såfremt en mand i samme situation som en kvinde efter national ret automatisk fik ret til den nye ydelse, der udbetaltes i tilfælde af alvorlig invaliditet, uden at han på ny skulle dokumentere sine rettigheder, havde en kvinde fra den 23. december 1984 samme ret og behøvede ikke opfylde en yderligere betingelse, som gjaldt før det nævnte tidspunkt, men kun for gifte kvinder.
23 Decembe1984r, a manin the samepositionas awoman would automaticallybe entitledto the newseveredisablemenatllowanceunder nationallawwithout havingto re-establishhisrights,a womanwould also be entitledto that allowancewithout havingto satisfyan additionacondlitionapplicablebeforethatdate exclusivetoly marriedwomen.
Artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978, der indeholder et forbud mod enhver form for kønsdiskrimination inden for den sociale sikring, har kunnet påberåbes fra den 23. december 1984, således at en national forskrift af tidligere dato, der er i strid med artikel 4, stk. 1, er blevet retligt uvirksom efter dette tidspunkt. I mangel af passende foranstaltninger til gennemførelse af den nævnte direktivbestemmelse har kvinder krav på at blive behandlet på samme måde og efter samme regler som mænd i samme situation, og så længe direktivet ikke er blevet gennemført, er disse samme regler det eneste gyldige retsgrundlag.
Article 4(1) of Council Directive 79/7/EEC of 19December 1978 on the progressive implementation ofthe principle of equal treatment for men and women inmatters of social security could be relied upon as from23 December 1984 in order to prevent the extensionbeyond that date of the effects of an earlier nationalprovision inconsistent with Article 4(1) ln the absenceof appropriate measures for the implementation of thatarticle, women are entitled to be treated in the samemanner; and to have the same rules applied to them,asmen who are in the same situation, since, where the Directive has not been implemented, those rules remainthe only valid point of reference.
Dato for dommen: 3. december 1987.
Date ofjudgment:3 Decembe1987r
1) Er det i strid med artikel 119 (alene eller sammen holdt med direktivet om ligeløn 75/117), at arbejdsgiveren betaler mænd og kvinder samme bruttoløn, men kræver, at en ugift mandlig pensionsberettiget tjenestemand (såsom appellanten) skal betale 1,5 % af sin bruttoløn (som fratrækkes hans løn) i bidrag til en enkepension af den art, der foreligger i nærværende sag, således at bidragene ikke kan tilbagebetales, før han dør eller forlader statens tjeneste, når der ikke stilles et lignende krav til en ugift kvindelig pensionsberettiget tjeneste mand med henblik på en enkemandspension?
(1)lsit a breachof Article119(readon its own ortogether with the Equal Pay Directive75/117)forthe employetor paymen and womenthe samegrosssalarybut to requirean unmarriedmale pension
Emne: Ligebehandling af mænd og kvinder — efterladtepension til ægtefællen — bidragspligt (EØFtraktaten, artikel 119, Rådets direktiv 75/117/EØF af 10. februar 1975, Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 og Rådets direktiv 86/378/EØF af 24. juli 1986).
75/117/EECof 10 February1975, Coun c iD li re ctive 76/207/EECof 9 February1 976, and CouncilDirective 86/378/EEC of 24 July1986) 1986) pay (by way of deduction from hissalary) t 5 o/o ofhis grosssalaryas a contributiontoprovisionof awidow's pensionof the sortin the presentcase,and which contributionscannot be repaiduntil hisdeath or he leavesthe Civil Servicewhen, a similar requiremenist not imposedupon an unmarriedfemalepensionabcleivilservanfotr thepurposesofa widower'spension?
2) Hvis spørgsmål 1) besvares bekræftende, er artikel 119 (alene eller sammenholdt med direktivet om ligeløn) da umiddelbart anvendelig i medlemsstaterne, således at den giver enkeltpersoner rettigheder, der skal håndhæves af myndighederne under de omstændigheder, som foreligger i nærværende sag?
(2)lf the answerto question(1)isin the affirmative,does Article 1 19(readon its own or together withthe Equal Pay Directive)have direct effectin MemberStatesso asto confer enforceablerightson individualsin the circumstancesof thepresent case?
Efter den erhvervstilknyttede pensionsordning, hr. Newstead henhørte under, skulle der oprettes en enkepensionsfond, som delvis finansieredes af bidrag fra tjenestemændene.
Mr Newsteadwasa civil servantemployedby the De part men ot f Transporandt the Treasury The . occu-pationaschemelto which Mr Newsteadbelongedmadeprovisionfor a widows' pensionfund.