natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Brugen af chaptalisering gav mulighed for at fremstille Pinot-vine i Bourgogne-området, hvor vinmarkerne traditionelt var blevet tilplantet med Gamay.
The application of chaptalization allowed the production of Pinot wine in the plains of Burgundy, where traditionally the
Disse chaptaliserede vine havde mindre bouquet end dem, som ikke var blevet chaptaliseret. Da kongressen var ved at være slut, stemte producenterne for at forbyde chaptalisering i Bourgogne på grund af metodens fatale konsekvenser for vinsalget.
vineyard had been planted with Gamay. These chaptalized wines had less bouquet than those which had not been chaptalized.
I 1879 blev vinproduktionen halveret på grund af de ødelæggende virkninger af vinbladlusens (phylloxera) på de franske vinmarker.
In 1879 due to the devastating effect of the phylloxera on the French vineyards, the volume of wine production was reduced by half.
På det tidspunkt blev saccharose brugt alle steder til fremstilling af rødvin på anden gæring.
At that time sucrose was used everywhere during the second fermentation in case of red wine.
Landbrugsministeriet anslog den mængde vin, der blev fremstillet ved denne anden gæring til 2 mio hl, svarende til ca. 10% af den samlede produktion.
The Ministry of Agriculture estimated the volume of wine, produced by this second fermentation to be 2 million hi, approximately 10% of the total volume of production.
Derfor anmodede landbrugsministeren i 1882 kemikeren J.B. Dumas om at skrive en rapport om kontrollen med chaptalisering.
Therefore, the Minister of Agriculture asked the chemist J.B. Dumas in 1882 to write a report on the control of chaptalization.
Konklusionerne af denne rapport var følgende :
The conclusions of this report were: - Enrichment of wine by sucrose should be encouraged.
Med henblik på kontrollen med tilsætningen var det ikke nødvendigt at oplyse om tilsætning af saccharose. Sukkerafgiften burden fastholdes på 0,25 FRF/kg.
- In order to secure a higher quality of wine, crystallized beet sugar and cane sugar should be applied. - For the control of enrichment, it is not necessary to label sucrose. - The tax on sugar should be maintained at 0.25 FF/kg.
Landbrugsministeren fulgte hr. Dumas' konklusioner og opretholdt status quo med hensyn til kontrollen med chaptalisering.
The Minister of Agriculture followed the conclusions of Mr. Dumas, and the status quo as to the control of chaptalization was maintained.
Det forhold, at der ikke blev grebet ind, bidrog til den krise i den franske vinsektor, som varede fra 1901 til 1907.
The fact that no action was taken contributed to the crisis in the French wine sector which lasted from 1901 to 1907.
På det tidspunkt brugte man store mængder saccharose til den almindelige vinfremstilling og fremstillingen af vin på anden gæring.
At that time large quantities of sucrose were used for the normal wine production and for the production of second fermentation wines.
Denne fremgangsmåde var lovlig indtil 1962.
This practice was legal until 1962.
I Frankrig blev tilsætning til vin reguleret ved lov af 4. august 1924.
In France enrichment was regulated by the law of 4 August 1929.
Vinavlerne i Sydfrankrig, som led økonomiske tab på grund af brugen af saccharose til fremstilling af vin på anden gæring, anmodede om forbud mod tilsætning af saccharose i deres egne områder.
The southern vineyards which had suffered from the utilization of sucrose in the production of second fermentation wine asked for a ban on enrichment by sucrose in their regions.
Tilsætning af saccharose blev derefter begrænset til de nordlige vinområder.
Enrich ment by sucrose was subsequently limited to the northern vineyards.
Det blev præsenteret som en undtagelsesvis fremgangsmåde i år med ekstraordinære klimaforhold, således som Chaptal havde foreslået det.
It was presented as an exceptional practice for years of exceptional climatic conditions as proposed by Chaptal.
Loven resulterede i, at der blev gennemført en række undersøgelser om tilsætning.
As a result of the law a series of enrichment surveys was established.
Da EF­reglerne i 1970 erstattede de nationale regler, forsvandt referencen til de ekstra­ordinære høstår.
When the EC regulations had substituted the national rules in 1970, the reference to exceptional vintages disappeared.
I stedet blev det fastlagt, hvilke områder der havde behov for at anvende forskellige grader af tilsætning, afhængigt afklimazoner.
Instead, areas which needed the application of different levels of enrichment depending on climatic zones were defined.
Således afgrænsedes de tre vinavls­zoner Α, Β og C, som er defineret i forordning (EØF) 816/70. Ifølge denne forordning var det tilladt ved tilsætning at forhøje alkoholindholdet med 1% vol. i år med ekstraordinært dårlige klimaforhold.
The three winegrowing zones A, B and C, defined by Reg. (EC) 816/70 were delimited.
I Italien var chaptalisering hovedsagelig blevet brugt ved vinfremstilling på anden gæring.
In Italy chaptalization has mainly been applied during the second fermentation of wines.
Det nævnes af Cauda og Betteri i 1875.
This was mentioned by Cauda and Botteri in 1875.
Anvendelsen af saccharose blev forbudt ved lov i 1925.
The application of sucrose was banned by law in 1925.
I 1965 indførtes regler om tilsætning af koncentreret druemost, og denne form for tilsætning blev begrænset til den mængde, der skal fil for at opnå det normale alkoholindhold i den vin, der fremstilles i det pågældende område.
Enrichment by concentrated grape must was regulated in 1965 and was limited, to the amount needed to reach the level of normal alcohol content in the wine produced in the area.
I Tyskland, hvor tilsætning til vin havde været en almindelig fremgangsmåde lige siden det 19. århundrede, blev der i 1971 gennemført en revision af klassificeringen af vin.
In the F.R.Germany, where ever since the 19th century the enrichment of wines has been a steady practice, a review of the classification of wines took place in 1971.
Der blev indført en ny kategori ­ den såkaldte "Wein mit Prädikat" eller "Qualitätswein eines bestimmten Anbaugebietes mit Prädikat (Q.b.A.m.P.)" ­ som udelukkende omfatter vine, der er fremstillet uden tilsætning.
A new category was created — the so-called 'Wein mit Prädikat' or 'Qualitätswein eines be stimmten Anbaugebietes mit Prädikat (Q.b.A.m.P.)' — which consists of wines produced without enrichment.
Disse vine har et højere naturligt alkoholindhold end den såkaldte "Qualitätswein eines bestimmten Anbaugebietes (Q.b.A.)". Denne form for vinfremstilling eksisterede dog allerede før 1971.
These wines have a higher natural alcoholic strength than the Qualitätswein eines bestimmten Anbaugebietes (Q.b.A.).
Denne oversigt over den historiske udvikling i tilsætningen til vin viser, at brugen af saccharose har resulteret i nogle kriser på vinmarkedet.
This overview of the history of enrichment shows that the utilization of sucrose has entailed some crises on the wine market.
For at forhindre alvorlige situationer blev der fastsat forskellige grænser for tilsætning.
In order to be able to cope with severe situations different limits of enrichment were specified.
Disse grænser blev evalueret og justeret efter forholdene.
These limits were evaluated and adjusted to the circumstances.
TEKNISKE FORDELE VED TDLSÆTNING
TECHNICAL ADVANTAGES OF ENRICHMENT
I vore dage tager tilsætning til vin sigte på følgende :
To obtain the same alcohol content in the wine, whatever the climatic conditions of the vintage, resulting in a relative stability in the value of wine in case of exceptional ly bad climatic conditions.
For at kompensere for det lavere sukkerindhold, der følger af en forøgelse af udbyttet.
To compensate for the decrease of sugar produced by the increase of the yields.
I den nuværende situation vil overtrædelse af lovgivningen om vinfremstilling, f.eks. i relation til druemostens minimumindhold af naturligt sukker, resultere i fremstilling af forfalskede vine.
In the current situation dodging the production regulations such as the minimum natural sugar content of musts, results in the production of adulterated wines.
Forsøg af både ældre og nyere dato viser, at druernes sukkerindhold falder, når vinmarkens udbytte øges, men faldet i sukkerindholdet er relativt lavere end stigningen i udbyttet, og derfor foretrækker vinavlerne at øge udbyttet frem for at forsøge at opnå et højere sukkerindhold.
Experiments conducted both in the past and recently show that the sugar content of the grapes decreases when the yield of the vineyard increases.
Muligheden for tilsætning af saccharose underbygger en sådan strategi.
This is because the decrease of the sugar is low compared with the increase of the yield, so that the growers may want to increase their yield rather than to try and get a higher sugar content The possibility of enrichment by sucrose stimulates this course of action.
I figur 1 er der vist et eksempel på forholdet mellem sukkerindhold og udbytte.
In Figure 1 an example of the relationship between sugar and yield is shown.
Dataene er afledt fra forsøg med druesorten Gazmu.
The data are derived from experiments with the grape variety Gazmu.
Forsøgene, der er refereret af Stoev (1966), fandt sted i Bulgarien og varede i tre år.
The experiments reported by Stoev (1966) took place in Bulgaria and lasted for three years.
Det er almindeligt kendt, at nogle steder kan gode jordbundsforhold med rigelig vand forsyning give meget høje udbytter: I de Appellation-vinområder, hvor der er foretaget en forsøgsmæssig afgrænsning, har man imidlertid udelukket de særligt højtydende jorde fra fremstillingen af kvalitetsvine.
It is known that in some places deep soils, well supplied with water, can produce very high yields.
Sukkerindholdet er dog ikke det eneste kriterium for vinens kvalitet.
However, in the Appellation vineyards, where pilot delimitation has taken
Faldet i sukkerindholdet (g/l) i forhold til forøgelsen af udbyttet (kg/ha).
place the high productivity soils have been excluded from the production of quality wines.
Kilde: Stoev, 1966.
The content of
Øverst på skråningen
- Top of the hill
Nederst på skråningen
Down of the hill
2000 Udbytte (kg/ha)
2000 sugar is, however, not the only criterion for the quality of the wine.
Man har foreslået to alternativer for at tilskynde vinavlerne til at producere vine af bedre kvalitet :
(g/1) with increase of yield (kg/ha) Source: Stoev, 1966.
Fastsættelse af en lavere grænse for druernes sukkerindhold.
Set a lower limit on the sugar content of the grapes.
EF har fastsat nogle generelle værdier som hovedregler, der udelukker druer, som ikke opfylder betingelserne.
General values have been laid down as general rules by the EC, which exclude grapes that do not come up to standard.
Landene har selv vedtaget strengere krav for fremstillingen af deres kvalitetsvine. vine.
More exacting values have been adopted by the countries for the production of their quality wines.
Begge alternativer tager sigte på at udelukke en del af den potentielle produktion og tilskynde vinavlerne til at overholde bestemte grænser ved forvaltningen af vinmarkerne.
Both alternatives mean to exclude part of the possible production and to encourage the wine growers to apply some limitations in the manage ment of vineyards.
Generelt kræver reglerne for fremstilling af kvalitetsvin overholdelse af begge grænser, dvs. både maksimumudbytte og minimumsukkerindhold (figur 2).
Generally, the rules for quality wine production adopt both limitations: maximum yields and minimum sugar content (Figure 2).
Selv om de officielle statistikker for vinproduktionen ikke indeholder oplysninger om alkoholindholdet, er det sandsynligt, at middelalkoholindholdet tidligere blev forhøjet.
Though all official statistics of the production of wine do not give information about the alcohol content, it is likely that the mean alcohol content was increased in the past.
Denne forhøjelse kan konstateres i en række analyser af samme type vin.
This increase can be observed in a series of analyses concerning the same type of wine.
I Frankrig blev der foretaget en lokal undersøgelse af 36 863 vinprøver, som var blevet analyseret med henblik på at opnå betegnelsen Corbière. Disse data dækker årene fra 1972 til 1988 (tabel 1).
A local investigation was carried out in France on 36,863 samples of wine which had been analyzed for the Corbière wine label.
Det skal bemærkes, at Corbière indtil 1985 havde været en vin med betegnelsen Vin Delimité de Qualité Superieure (V.D.Q.S.): minimumalkoholindholdet var 11,5% vol. 11985 blev Corbière et Appellation d'Origine Contrôlée (A.O.C.)-område, og minimumalkoholindholdet blev forhøjet til 12% vol. for rødvine, som var den overvejende produktion.
It should be noted that Corbière had been a Vin Delimité de Qualité Superieure (V.D.Q.S.) label until 1985: its minimum alcohol content was 11.5% vol. In 1985 Corbière became an Appellation d'Origine Contrôlée (A.O.C.) region and the minimum alcohol content was increased to 12% vol. for red wines, the bulk of their production.
I dette område er tilsætning af rektificeret koncentreret druemost lovlig, mens tilsætning af saccharose er forbudt.
In this region, enrichment by rectified concentrated grape must (RCM) is legal but enrichment by sucrose is forbidden.
Resultaterne viser, at alkoholindholdet steg fra 1972 til 1988.
The results show that from 1972 to 1988 the alcohol content increased.
De store udsving, der fandt sted efter 1982, er blevet tilskrevet plantningen af nye vinstoksorter, som var mere følsomme over for klimaændringer end den tidligere sort, Carignan.
The large fluctuations which have appeared after 1982 have been attributed to the planting of new varieties which were more susceptible to the climate than the former variety Carignan.
Fagfolk hælder til sidstnævnte fortolkning.
Professionals are in favour of the latter interpretation.
Det kan ikke ud fra tallene i disse rækker afgøres, hvorvidt forhøjelsen af vinens alkoholindhold blev opnået ved at ændre vindyrkningsmetoderne eller ved at benytte tilsætning, hvortil EF har ydet støttet lige fra 1979.
From the figures of this series it can not possibly be decided whether the increase of the alcohol content in the wine was obtained by changing the viticultural practice or by using enrichment which has been subsidized by the EC from 1979 onwards.
En anden måde, hvorpå man kan vurdere vinenes middelalkoholindhold, er at se på undersøgelser af forbruget af alkoholiske drikke, f.eks. data offentliggjort af det franske Secrétariat d'État à la Consommation (Sundhedsministeriet) :
Another way to determine the mean alcohol content of wines is to refer to the surveys of alcoholic beverage consumption, e.g. the publication of the French Secrétariat d'État à la Consommation (Ministry of Health):
Ar Vinforbrug (liter/indbygger om året)
Wine consumption (1/head of population p.a.) 170 Alcohol consumption (1/head of population p.a.) 18.0
Standard afvigelse
Number of samples
I 1925 lå hovedparten af forbruget af alkoholholdige drikke på vin.
In 1925 the bulk of the alcoholic beverages consumed was wine.
Det gennemsnitlige alkoholindhold i denne vin kan anslås til 170/18 = 10,58% vol. I dag er alkoholindholdet i den vin, der sælges, oppe på 12% vol., som det fremgår af en undersøgelse af det på etiketterne angivne alkoholindhold; undersøgelsen er foretaget i et stormagasin i Saarbrücken (Tyskland) i juni 1989.
The average alcohol content of this wine can be estimated at: 170/18 = 10.58% vol.. At present the alcohol content of commercial wine reaches 12% vol. as shown by a survey of the alcohol content of the label made in a department store in Saarbrücken (F.R.Germany) in June 1989.
Dataene tyder på, at den udbredte brug af tilsætning til dels har bidraget til denne udvikling :
The data suggest that the wide-spread enrichment has partly contributed to this evolution:
TEKNIKKEN ITILSÆTNINGSPROCESSEN
TECHNOLOGY OF ENRICHMENT
Teknikken i afsætningsprocessen med brug af saccharose eller koncentreret druemost eller rektificeret koncentreret druemost fremgår tydeligt at figur 5 og 6.
The technology of the process of enrichment by adding sucrose or concentrated grape must (CM) or RCM can be readily seen in Figure 5 and 6.
Den er forskellig for en rødvin, der er fremstillet ved udblødning af de feste bestanddele af druerne, og for en hvidvin eller rødvin, der er fremstillet ved varmebehandling, fordi operationen i dette tilfælde kun involverer en væske.
It differs for a red wine sugar. IRICM produced by maceration of the solid parts of the grapes, and for a white wine or a red wine produced by heat treatment, because in this case the operation affects only a liquid.
Teknikken ved tilsætning til hvidvin must before enrichment must atter enrichment
must atter enrichment must before enrichment
Teknikken ved tilsætning til rødvin med udblødning grapes
For enrichment by sucrose a scale is needed to measure the quantity of sugar, also a mixing vat to dissolve the sugar into the must and a pump to transfer the enriched must into the tank.
Vinavlere alle steder benytter dette instrument til at bestemme sukkerindholdet i druerne.
Everywhere winegrowers use this instrument to determine the sugar content in the grapes.
De er nødt til at indkøbe et andet instrument (200-250 ECU) til måling af højere sukkerkoncentrationer.
They need to buy a second instrument (200 - 250 Ecu) with a scale for higher sugar concentrations.
Visse eksperter påpeger, at rektificeret koncentreret druemost er vanskeligere at håndtere end krystalliseret saccharose, fordi det er tyktflydende.
Some experts point out that RCM is less easy to handle than crystallized sucrose because it is a viscous product.
Beholdere på 20, 100 og 2001 skal skylles med druemost, så man får al den rektificerede koncentrerede druemost med, som sidder på beholderens bund og sider.
The containers of 20, 100 and 200 1 have to be flushed with grape must to recover all the RCM which is left at the bottom and walls of the tank.
I øjeblikket kan de tomme beholdere ikke genanvendes, så dette indebærer et stort affaldsproblem.
Currently, the emptied containers cannot be re-used, so this poses a difficult problem as to waste-disposal.
Den rektificerede koncentrerede druemosts mikrobiologiske stabilitet kan påvirkes af kondensering afvand på overfladen.
The microbiological stability of RCM can be affected by the condensation of water on the surface.
I nogle tilfælde opstod der i beholdere, som ikke blev opbevaret korrekt, gæring af den rektificerede koncentrerede druemost.
In some cases in tanks which were not properly stored fermentation of RCM occurred.
Rent faktisk må rektificeret koncentreret druemost, der indeholder mere end 1% vol. alkohol, ikke sælges på markedet ifølge EF-bestemmelserne.
In fact, under the EC regulations RCM containing more than 1% vol. alcohol may not be sold on the market
Når rektificeret koncentreret druemost på 67° Brix opbevares mere end et år, vil en del af glucosen udkrystalliseres på beholderens bund.
When RCM of 67° Brix is stored over a year a part of the glucose will crystallize on the bottom of the tank.
Bundfaldet kan ikke pumpes væk og må opvarmes, for at man kan få opløst de faste stoffer, så der opnås et ensartet produkt.
The precipitate cannot be pumped and has to be heated to dissolve the solids in order to obtain a homogeneous product.
En sådan krystallisering forekom under de forsøg, der blev gennemført i 1987 i forbindelse med undersøgelsen af de ønologiske aspekter af tilsætning til vin (se kapitel 8).
Such a crystallization occurred during the 1987 experiments carried out within the framework of the study on the oenological aspects of the enrichment of wine (See Section 8).
Derfor valgte man til de forsøg, der gennemførtes i Tyskland i 1988, en rektificeret koncentreret druemost på 61° Brix.
Therefore, for the experiments carried out in the F.R.Germany in 1988 a RCM of 61° Brix was chosen.
I dette tilfælde blev.der ikke rapporteret om vanskeligheder med krystallisering.
In this case no difficulties with crystallization were reported.
En producent af rektificeret koncentreret druemost gjorde opmærksom på, rektificeret koncentreret druemost på 61° Brix ikke engang krystalliserer, hvis den udsættes for lave temperaturer under opbevaring.
A producer of RCM noticed that RCM of 61° Brix does not even crystallize when the product is exposed to low temperatures during storage. ,
Det er meget omdiskuteret, hvordan man beregner, hvor stor en mængde sukker der skal tilsættes en druemost for at opnå et bestemt alkoholindhold.
The calculation of the quantity of sugar which has to be added to enrich a must to a certain level has been a point of discussion.
De ønologer, som tilrettelagde forsøgene i de tre lande, gør nærmere rede for spørgsmålet i dette kapitel.
The oenologists who organized the experiments in the three countries have clarified this in the present Section.
Når man skal beregne tilsætningen, er det nødvendigt at vælge et bestemt omsætningsforhold for sukkerets omdannelse til alkohol.
In order to calculate enrichment it is necessary to choose a rate of conversion of sugar into alcohol.
Nogle fagfolk hævder, at værdierne for dette omsætningsforhold er diskutable.
Some professionals claim that the values of this rate are controversial.
Forskellige myndigheder har fastsat forskellige omsætningsforhold, hvilket har givet anledning til yderligere debat om emnet.
Different rates have been adopted by different authorities, which brought about further discussions on the subject.
Disse omsætningsforhold er blevet brugt til at udarbejde forskellige tabeller, hvoraf nogle er blevet vedtaget af myndighederne.
These rates have been used to elaborate different tables, some of which have been adopted by the governments.
Det er derfor nødvendigt at forklare de forskellige metoder til beregning af resultatet af alkoholgæringen.
Therefore it is necessary to explain the different ways of calculating the yield of alcoholic fermentation.
I den foreliggende rapport er udbyttet udtrykt i hvor mange gram monosaccharider der skal til for at opnå 1% alkohol pr. liter: X g til 1% alkohol vol./l. Men i Tyskland er ønologerne ikke fortrolige med denne formel, og derfor er der også vist nogle beregninger efter den tyske metode, således som de er gengivet i rapporterne om de ønologiske aspekter af tilsætning til vin i Tyskland.
In this paper the yields have been expressed in terms of the weight in grammes of monosaccharides necessary to obtain one per cent of alcohol per litre: X g for 1% alcohol vol./l. In the F.R.Germany, however, oenologists are not familiar with this formula and therefore some calculations are given in the German notation as proposed in the reports on the oenological aspects of the enrichment of wine in the F.R.Germany.
Teoretisk udbytte
Theoretical yield
Omdannelsen af dextrose til ethylalkohol blev beskrevet i 1810 af Gay-Lussac i følgende ligning:
The transformation of dextrose into ethyl alcohol was described in 1810 by Gay Lussac in the following equation:
Resultatet af denne ligning er, at der skal 15,65 g glucose eller fructose til at opnå 1% vol. alkohol/l.
The yield of this equation is 15.65 g of glucose or fructose to obtain 1% voL alcohol/1.
Når Saccharosen gæres, bliver ligningen :
When sucrose is fermented the equation is:
H20 -~ > 4CH18 g Resultatet er, at der skal 14,87 g saccharose til at opnå 1% vol. alkohol/l. Forskellen i resultat mellem gæring af saccharose og druesukker (eller glucose og fructose) skyldes, at der skal ét vandmolekyle til at gære et disaccharid som saccharose.
The yield is 14.87 g of sucrose to obtain 1% vol alcohol/1. The difference in yield between the fermentation of sucrose and grape sugar (or glucose or fructose) is caused
I praksis opnås disse beregnede resultater aldrig ved gæring, og det er der to grunde til :
by the fact that one molecule of water is necessaiy to ferment a disaccharide such as sucrose.