Beslutning nr. 57, offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende nr. 53 af 31. marts 1965, er bortfaldet som følge af ikrafttrædelsen af forordningerne (EØF) nr. 1408/71 og nr. 574/72, men der bør træffes en afgørelse på grundlag af bestemmelserne i de nævnte forordninger; på bestemmelserne i den kompetente stats lovgivning, når det ikke er tvingende nødvendigt at yde disse naturalydelser straks, og når udgifterne ved naturalydelserne ikke refunderes bopæls­stedets institution med et fikseret beløb; når det i artikel 19 i forordning (EØF) nr. 1408/71, stk. 1, litraa), bestemmes, at naturalydelser på bopælslandets område udredes af institutionen på bopælsstedet i henhold til den for denne institution gældende lovgivning, afgrænser den nævnte artikel klart området for intervention af lovgivningen i det kompetente land i udredelsen af naturalydelser; det er vigtigt at få klarlagt, om familietillæg til ydelser ved arbejdsløshed skal efterbetales for den periode, som ligger forud for datoen for udfærdigelsen af attesten om familiemedlemmer, der er bosat i en anden medlemsstat end den, hvor den kompetente institution er beliggende, når arbejdstageren allerede fra begyndelsen af en erstatningsberettigende arbejds­løshedsperiode havde forsørgerpligt over for disse personer; som følge heraf kan den kompetente institution, når artikel 17, stk. 7, i forordning (EØF) nr. 574/72, hjemler adgang til begrundet indsigelse fra denne institutions side, ikke gøre indsigelse mod tilkendelse af en ydelse, der følger af anvendelsen af bopælslan­dets lovgivning med den begrundelse, at denne ydelse ikke har hjemmel i den lovgivning, som institutionen anvender; i henhold til artikel 68, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 1408/71, skal den kompetente institution, såfremt størrelsen af ydelserne ved arbejdsløshed efter en medlemsstats lovgivning afhænger af antallet af familiemedlemmer, ved beregning af ydelserne ligeledes medregne det antal familiemedlemmer, der er bosat i en anden medlemsstat end den hvor den nævnte institution er beliggende; bestemmelsen i stk. 7 tager imidlertid sigte på at gøre det muligt for den kompetente institution, når den afholder de faktiske udgifter i forbindelse med naturalydelser, udredet af bopælsste­dets institution, at udøve kontrol med tilkendelse af kostbare ydelser for at undgå, at misbrug finder sted, og det bør nærmere angives, på hvilke kriterier denne institution skal begrunde sin indsigelse; og det fremgår af bestemmelserne i artikel 82 i forordning (EØF) nr. 574/72, at arbejdstageren for at kunne udnytte bestemmelser­ne I artikel 68, stk. 2, i forordning (EØF) nr. 1408/71 for den kompetente institution skal fremlægge attest vedrørende de medlemmer af hans faml lie, som er bosat i en anden medlemsstat end den, hvor den kompetente Institution er beliggende; denne attest, som skal være udstedt af den institution, der dertil er udpeget af den kompetente myndighed i det land, hvor familie- idet beslutning i sagen er truffet på de i artikel 80, stk. 3 i forordning (EØF) nr. 1408/71 fastsatte betingelser,
Whereas it follows from the provision of Article 82 of Regulation (EEC) No 574/72 that in order to benefit from the aforementioned provisions of Article 68 (2) of Regulation (EEC) No 1408/71, the worker must submit to the competent institution a certified statement relating to the members of his family residing in the territory of a Member State other than that where the competent institution is situated; and that this certified statement, which must be issued by the institution designated by the competent authority of the country where the members of the family reside, shall be valid during the 12 months following the date of issue;