natgillin/translations-raw huggingface dataset:
11990 ar bejdede en tredjedel af de kvinder, der var i beskæftigelse i de seks EF-lande, for hvilke der foreligger data (og som tilsammen tegnede sig for 72% af den samlede beskæftigelse i EF) inden for kun tre forskellige erhvervsområder — sundhedsvæsen, detailhandel og undervisning.
Only 25Voof the selfemployed were women in 1990 -only LUVo of all women in employment - as compared with 207o ofall men.
Over halvdelen af kvinderne i be skæftigelse var at finde inden for kun seks erhverv, som alle lå i ser vicesektoren.
Even in services, womenaccount for only 30Vo of total self- employment.
Denne tendens til koncentration af kvindernes beskæftigelse in den for bestemte sektorer synes at være blevet forstærket i 1980'er
Over the Community as a whole,287o of womeninemploymentworked parttime in 1990 as com- pared with only 4Vo of men. fn the UK and the Netherlands 43 7o and59Vo respectively of women in em-ploymentwereemployed onapart-timebasis; together,these
Til gengæld er der forholdsvis færre kvinder end mænd, der er selvstændigt beskæftigede eller arbejdsgivere i EF. Kun 25% af de selvstændigt beskæftigede var kvinder i 1990 — kun 10% af alle kvinder i beskæfti
Although the evidence on relativepay levels of men and women isunsatisfa ctory,thereisaclearindicationthatwomentendtowork in significantly lower paid which relate benefits to earningswhen in work - and those based onwelfareprinciples,providingaminimum level of income.
De systemer, der er indført i EF for at give de arbejdsløse ind komststøtte, er meget forskellige
Most systems involve various combinationsof the two, with earnings-relatedbenefits applyrng for only a limitedperiod of time. As long-tenn unem-
Resumé stemer, mens procentsatsen er nogenlunde uændret i de bistandsbaserede systemer, selv om andelen af langtidsledige, der er berettiget til ydelser, og som jo ofte er ældre arbejdstagere, normalt er mindre i det førstnævnte system.
Summary ployment has increased, there hasbeen a growing tendency to link the substantially,andtobecomedependent on individual circumstances.
skelige at indkredse og vurdere. Høje ydelser vil måske tilskynde folk til at forblive arbejdsløse læn gere, men de kan også hjælpe til at stabilisere købekraften i økonomien, udjævne skel i samfundet og bidrage til at bevare gode ar bejdsmarkedsrelationer og gøre arbejdstagerne mere mobile og fleksible.
measures variesinverselywiththelevelofunemployment,largely because priority is givento income support when the numbers out of work increase.
EF-landene imellem (som det også fremgår af kapitel 7).
length of this period to the length oftime contributions have been paid,as well as to reduce the rate ofbenefit.
Der kan i grove træk sondres mellem systemer, der er baseret på et for sikringsprincip — hvor ydelserne er relateret til indtjeningen, mens den pågældende var i arbejde — og de systemer, der er baseret på bistandsprincipper og sikrer den enkelte en vis minimumsindkomst.
The overall cost of unemploymentcompensation systems in terms ofpublicexpenditurediffers,of course , according to the level ofunemployment. Höwever,some
I de fleste lande opererer man med forskellige kombinationer af disse to systemer, således at de lønrelaterede ydelser kun kommer til udbetaling i en be grænset periode.
There is little sign of any long-termconvergence betweenthedifferent schemes in force.
Efterhånden som langtidsledigheden er vokset, har der været en stigende tendens til dels at gøre længden af denne periode afhængig af, hvor længe der er blevet indbetalt bidrag, dels at nedsætte selve ydelsen.
Indeed,theindividualfeaturesofthevarious national schemes seem tohave become more pronounced inthe 1980s.
I EF er der også stor forskel, på hvor store arbejdsløshedsydelserne er.
countries (Denmark, the Netherlands and Belgium) spend 2-3times more in relation to the numbers unemployed thanothers(France, Germany and the UK)and considerably more than theleast generous countries (Greeceand Italy - although alternativewaysofsupportingtheunem-ployed exist in the latter).
I de fleste lande ligger beløbet, når en person første gang bliver arbejdsløs, på mellem 50% og 70% af den tidligere lønindtægt, men beløbet er dog langt mindre i Storbritannien og Irland, hvor bistandsprincipperne er fremherskende.
In most Member States, the proportion of GDP spent on each unemployedperson rose between 1985 and1990, although it declined in the Netherlands, Luxembourg, Ireland and, most markedly, inthe LJK.
Efterhånden som arbejdsløshedsperioden bliver længere, er der en tendens til, at ydelserne nedsættes, i visse til fælde ganske betydeligt, og i høje re grad bliver afhængige af individuelle omstændigheder.
In effect, manypeople areeffectivelyexcludedfrom the primary labour market,makingitimpossibleforthemto derive a level of income fromemploymentsufficienttomeetpersonal and family needs on alasting basis.
De offentlige udgifter til indkomst støtte til de arbejdsløse synes i de fleste EF-lande at være væsentligt højere end det beløb, der bruges på aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger såsom uddannelse og jobskabelse.
The proportion of the unemployedentitled to receive unemploymentcompensation(thebenefici aryrate) varies from 67o in Greece to867o in Denm ark, and in most Member States changed little overthe 1980s, although there weremarked reductions in Germäty,the UK and the Netherlands.
Udgifterne til sidstnævnte foranstaltninger udgjorde i gennemsnit under 1% af BNP i hele EF i 1990.
Inmost countries also, a much smal-lerproportionofthewomenunemployed receive benefit at anyone time than men, partly becauseof having less continuous spells ofemployment.
Generelt varierer udgifterne til aktive foranstaltninger omvendt proportionalt med arbejdsløshedsniveauet, hovedsageligt fordi der er en tendens til at prioritere indkomststøtte højere, når antallet af arbejdsløse stiger.
The effect of the various supportsystems on the rate of unemPloyment, on incentives to work andon the functioning of the labourmarket generally are ambiguousand hard to discern empirically.While high levels of benefit mayencourage people to remain unem- ployed longer, they may also helpto stabilise purchasing power inthe econoffiy,reduce divisions in society)assist inmaintaininggood industrialrelationsand
Der er ikke meget, der tyder på, at systemerne efterhånden bliver mere ensartede. Tværtimod synes de individuelle træk ved de for skellige nationale systemer at være blevet mere udtalte i løbet af 1980'erne.
The proportion of the unemployedeligibleforassistance tendstoincrease with age under insurancebased schemes and to be largelyinvariant under welfare schemes,although the proportion of long-termunemployed covered, whoare often older workers, is usuallyless undertheformertypeofsystem.
Bekæmpelse af langtidsledigheden
increasethewillingnessofworkers to be mobile or flexible.
De samlede omkostninger ved arbejdsløshedsydelserne, målt i offentlige udgifter, varierer naturligvis afhængigt af arbejdsløshedsniveauet. Men visse lande (Danmark, Nederlandene og Bel gien) bruger 23 gange mere i for hold til antallet af arbejdsløse end andre (Frankrig, Tyskland og Storbritannien) og væsentlig mere end de mindst rundhåndede lande (Grækenland og Italien — selvom der dog findes alternative måder at støtte de arbejdsløse på i sidstnævnte land).
According to a recent comprehensive evaluation study carried outunder the ERGO programme, andsummarised in Chapter 8, longterm unemployment is the result ofart array of factors - the way labourmarkets work, the social structuresand divisions in society, inadequatelevels of education or training and,most of all, the overall shortages ofjobs in many parts of the Community.
I de fleste EF-lande steg den del af BNP, der blev brugt pr. arbejdsløs, mellem 1985 og 1990, men faldt i Neder landene, Luxembourg og Irland og — mest markant — i Storbritannien. tannien.
Until these issues are fullyaddressed, and obstacles overcome,long-termunemploymentwillremain a serious problem.
Det gælder desuden i de fleste lande, at en langt mindre del af de arbejdsløse kvinder end af de arbejdsløse mænd modtager ar bejdsløshedsydelser på et givet tidspunkt, til dels fordi de har færre længerevarende beskæftigelsesperioder. rioder.
In most countries, the rate when a person first becomesunemployed is between 507o and7 07o ofpreviousearnings,although much less in the UK and Ireland where welfare principlesdominate. As the period of unemployment increases, so rates tend
Langtidsledigheden er fortsat et alvorligt problem mange steder i EF på trods af en betydelig politisk indsats for at nedbringe den.
Labour market measures have animportant role to play in openinguproutesintoemploymentforthose who are unable to find workwithout assistance.
Registreret langtidsledighed er desuden kun det mest synlige ud tryk for et langt mere omfattende problem omkring kronisk underbeskæftigelse og usikre jobs tillav løn.
Nevertheless,the effects of such specific shortterm measures or actions, however
Der er en tendens til, at stadig flere af de arbejdsløse bliver be rettiget til ydelser, når de bliver ældre, i de lande, hvor man opererer med forsikringsbaserede sy
Public expenditure on income support for the unemployed tends inmost Member States to be significantly higher than the amountspentonactivelabourmarketmeasures, such as training or jobcreation.
De forskellige støttesystemers ind virkning på arbejdsløshedsprocenten, på tilskyndelsen til arbejde og på den måde, hvorpå arbejds markedet fungerer, er generelt van
Spending on the latteraveraged less than I7o of GDP in the Community in 1990.
Ifølge en omfattende evalueringsundersøgelse, der blev gennemført for nylig i forbindelse med ERGO-
Ingeneral,expenditureonactive tobereduced, insome cases
programmet, og som er omtalt i kapitel 8, er langtidsledigheden resultatet af en lang række faktorer — den måde hvorpå arbejdsmarkeder ne, de samfundsmæssige strukturer og opdelingen i samfundet fungerer, utilstrækkelig almen el ler erhvervsfaglig uddannelse og fremfor alt en gennemgående man gel på arbejdspladser mange steder i EF.
Helping people in difficulties into,or back into, a pattern of routineactivity can be a struggle for allconcerned, even though the successstoriesemergingmanypro-grammesandprojectsservetomotivate and encourage promoters and participants alike.
Indtil alle disse problemstillinger er taget under behandling, og der er fundet effektive løsninger, vil langtidsledigheden fortsat være et alvorligt problem.
Being long-termunemploye dishightydemoralising - even if the experience is shared with others in thesame predicament, this serves toalleviate the stigma rather than raise morale.
Individuel rådgivning til de lang tidsledige er således et helt nød vendigt led i enhver effektiv foranstaltning, eftersom hovedformålet er at genskabe selvtilliden hos den pågældende og vurdere vedkommendes muligheder og potentiel.
Individual counselling for the longterm unemployed is thus a sine qud,ruon of any effective action since the first objectives are to re-establishthe confidence of the person concerned, and to assess their capacityand potential.
Fleksibilitet er et centralt element ved udarbejdelsen af programmer og projekter, så foranstaltningerne kan tilpasses både deltagernes og det lokale arbejdsmarkeds behov.
Flexibitity is a keyelementinthedesign ofpro-grammes and projects - enablingactions to be adapted to the needs ofboth participants and the local labour market.
Foranstaltningerne bør f.eks. bedømmes efter, i hvilket omfang de kan sikre, at flest mulige mennesker får hjælp til at bevare kontakten med ar bejdsmarkedet og konkurrere ef fektivt på det, og ikke så meget efter deres effektivitet med hensyn til at nedbringe den samlede arbejdsløs hed.
Experience and evaluations can improve the effectiveness of measuresto assist the longterm unemployed.
Men sådanne foranstaltninger kan ikke i sig selv levere en tilfredsstillende løsning på et økonomisk og socialt prob lem, der er så dybt rodfæstet.
Such measurescannot on their own, however, provide an adequate response to aneconomic and social problem which is so deeply rooted.
Beskæftigelsen i EF: Tendenser og perspektiver
Employment in the Community
Den økonomiske og beskæftigelsesmæssige udvikling på kort sigt
Shortterrn Economic and Employment
Arbejdsstyrken i EF: De seneste års stigning og den fremtidige udvikling
Labour Force : Recent Growth and Future
Beskæftigelsen i EF: Tendenser og perspektiver
: Ibends and
den arbejdsdygtige alder (15­64 år) til 60%.
Employment in the Community Prospects
Siden omkring midten af 1990 er væksten i beskæftigelsen i EF fal­det parallelt med nedgangen i den samlede økonomiske vækstrate, hvilket har lagt en dæmper på be­skæftigelsen i forhold til befolk­ningen i den arbejdsdygtige alder og har fået arbejdsløsheden til at stige (figur 1). Mens den gennem­snitlige arbejdsløshedsprocent i
After seuero,l years of strong growthand rising employrnetut,the sharp upturn in unemploymerrtsince 1990 has corrleas a shock.
1991 kun var en smule højere end i 1990, fortsatte tendensen støt opad i årets løb (figur 2). I maj 1992 var arbejdsløsheden for EF som helhed steget til 9,5%.
Community, which resulted in asignificant increase in the numbers in employment relative to thepopulation of working age, andwhich led to a reduction in unem- ployment.
Denne nedgang følger efter en pe­riode i anden halvdel af 1980'erne, hvor der var en bemærkelsesværdig og usædvanlig høj vækst i beskæfti­gelsen i EF, hvilket resulterede i en
Only Japan where economicgrowth has also slowed, butremainssignificanthassucceeded in maintaining employment growth at a rate sufficient topreventunemploymentfrom rising.
Beskæftigelsen i EF: Tendenser og perspektiver var væsentlig ringere end i andre sammenlignelige dele af verden.
trasttotheexperience oftheprevioustenyears,whentheemployment record of the Com-munitywasconsiderably worsethan in other comparable parts ofthe world.
Økonomisk vækst og beskæftigelse fra 1986 til 1991
Economic growthand employment,1986 to 1991
Tilsvarende faldt arbejdsløsheden fra det rekordhøje niveau på omkring 11% i 1985 til godt 8% i 1990.
While there is a broad tendencyover the period 1986 to 1991 foremployment to rise at a higherrate the faster the rate of GDPgrowth, the relationship is not auniform one.
Selv om det var mindre, end man kunne have forventet på bag grund af stigningen i beskæftigelsen, var det dog et større fald end i de andre vestlige lande uden for EF, i USA og i Japan.
As is well known,employment tends to respond tochanges in the growth of outputonly with a lag, which economistshave tended to estimate at aroundsix months or so.
Udviklingen i arbej dsløsheden i EF-landene
Neither the lagnor the scale of the response, however, is necessarily constant overtime, but is influenced by a range
Genopsvinget i den økonomiske vækst i EF fra midten af 1980'erne og videre frem førte til kraftigere vækst i beskæftigelsen i de fleste lande.
Similarly,unemploymenthaddeclined from a peak of around ILTo in1985 tojustover 87oin1990.
For de fire EF-lande — Tyskland, Frankrig, Italien og Storbritannien — for hvilke det er muligt at sammenligne kvartalsvise ændringer i BNP og beskæftigelsen, steg beskæftigelsen med ca. 0,30,4% i kvartalet i perioden fra 1987 til 1990, hvilket var gennemsnitligt 0,5-1% mindre end væksten i BNP og afspejlede en stigning i arbejds kraftens produktivitet.
Although that was less thanmight have been expected giventhe growth of employment, it wasneverthelessalargerfallthanoccurred in non-Ec Western Europe, the US or Japan.
Hvis arbejdsgiverne f.eks. forventer, at en given stigning i væksten i produktionen vil fortsætte i flere kvartaler fremover, vil de være mere tilbøjelige til hurtigt at udvide deres arbejdsstyrke, end hvis de kun forventer en kortvarig stigning.
If,forexample,employers expect a given increasein output growth to continue infuturequarterstheyaremorelikely to expand their work forcequickly than if it is expected to be
Mens der var en bred tendens til, at beskæftigelsen i perioden fra 1986 til 1991 steg hurtigere, jo højere BNP-vækstraten var, var der er
LJnemploymentdevelopments in Member States period 1987 to 1990, some 0.5-L7oless, on average, than the growthrate of GDP, reflecting the growth short-lived.
Arbejdsløsheden i EF og andre steder, 1970-1991
Similarly, if outputgrowth declines, then they mightdelay reducing employment until of labour productivity.
Den seneste stigning i arbejdsløs heden i EF som helhed har været meget ujævnt fordelt mellem EF-landene.
The recent growth of unemployment in the Community as a wholehas been very unevenly distributedbetween Member States.
Ligesom Storbritannien førte an med hensyn til at ned bringe arbejdsløsheden i midten af 1980'erne, var det også det før ste land, der oplevede et nyt op sving i arbejdsløsheden.
Just as the UK led the way in reducing unem- ployment in the mid-1980s, so too itwasthefirsttoexperience an upturn in unemployment.
Det var det eneste land, hvor der var tale om en større stigning i arbejdsløs heden i anden halvdel af 1990, og det var også her, den største stigning i arbejdsløsheden fandt sted i løbet af 1991. Fra december 1990 til december 1991 steg arbejdsløs hedsprocenten i Storbritannien fra 7,8% til 10,3%, og det eneste andet land, der kunne registrere en tilsvarende stigning var Irland, hvor arbejdsløsheden steg med 2 procentpoint i samme pe riode.
It aloneshowed anysignificantriseinunemployment in the second half of1990 and experienced the largestrise in unemployment during 1991.Between December 1990 and December 1991, the unemploymentrate in the UK increased from 7.87oto I0.37o, the only other countryshowing a comparable rise being Ireland, where unemployment roseby 2 percentage points over this period.
Men arbejdsløsheden begyndte også at stige gradvist i andre dele af EF i 1991, og kun tre lande — Tyskland, Nederlandene og Por tugal — kunne ikke registrere no gen stigning i det pågældende år, og i de første fem måneder af 1992 steg antallet af arbejdsløse i samtlige EF-lande, bortset fra i Spanien og Nederlandene.
Nevertheless, rising unemploymentgradually appearedin other parts of the Community during 1991, withonly three countries Germdfry,the Netherlands and Portugalnot experiencing an increase between the beginning and end of the
BNP (gennemsnitlige bevægelser over 4 kvartaler) og beskæftigelsen i Tyskland, Frankrig, Italien og Storbritannien, 1986-1991 rigt — eller i hvert fald anses af arbejdsgiverne for at være varigt — før der kan forventes en markant reaktion i form af stigende beskæftigelse. tigelse.
GDP growth would need to be well-established - or at least considered by employers to be so - before thereis likely to be a significant responsein terms of employment growth.
Samtidig faldt antallet af arbejdsløse gradvist fra begyndelsen af 1987, særlig markant i 1989, hvor stigningen i beskæftigelsen var størst (figur 4).
Employment andunemployment,
Men eftersom stigningen i antallet af personer i den arbejdsdygtige al der kun var gennemsnitligt ca. 0,4% om året i denne periode, sva-
"ltffi""t'rffi age population averaged only around0.4Vo a year over this period, adding
Beskæftigelsen i EF: Tendenser og perspektiver hvervsfrekvenserne burde have medført, at arbejdsløsheden steg langt mere, end beskæftigelsen faldt.
unemployed on the accepted international definition.
Forklaringen synes at være, at mange af dem, som mistede deres job i denne periode, og/eller ikke kunde finde arbejde, ikke blev med regnet i arbejdsløshedstallene, en ten fordi de ikke lod sig registrere (eller ikke kunne registreres som arbejdsløse), eller fordi de opgav aktivt at søge arbejde.
This appliesparticularly to changes from monthto month, or quarter to quarter,although for the latter part of 1991(since the L992 LFS results are stillbeing processed)it also applies tothe absolute numbers.
rende til ca. 175.000 nye medlem mer af arbejdsstyrken i kvartalet, forklarer det kun en del af forskel len mellem stigningen i beskæfti gelsen og faldet i arbejdsløsheden. Resten — gennemsnitligt ca. 125.000 i kvartalet — må pr. definition tilskrives en stigning i er hvervsfrekvensen, dvs. personer, der tidligere blev betragtet som erhvervsinaktive, sluttede sig nu til arbejdsstyrken.
someI75 000 a quarter to the labourforce, it explains only part of the gapbetween the rise in emploSrment andthe fall in unemployment.
Dette gælder især for ændringerne fra måned til måned eller fra kvartal til kvartal, men for sidste del af 1991 gælder det også for de absolutte tal (eftersom 1992-resultaterne af ar bejdsstyrkeundersøgelserne endnu ikke er færdigbearbejdet).
Because of the variability of effective labour forceparticipation in the short-term,however, this amount itself is liabletovaryovertime.Inthefirstquarter of 1988, for example, employment increased by over 700 000
Denne stigning i erhvervsfrekvensen er blevet behandlet i de tidligere udgaver af Beskæftigelsen i Europa.
This increase in participation is afeature which has been examined inprevious issues of Employment in Europe.
De forudsatte kvartalsvise ændringer i erhvervsaktiviteten er resultatet dels af længerevarende tendenser i erhvervsfrekvenserne, især den stigende tendens i kvindernes erhvervsfrekvens, som i 1980'erne mere end opvejede den nedadgående tendens i mændenes erhvervsfrekvens (se kapitel 3 i denne rapport), dels af bevægelser på kort sigt.
Theimpliedquarterlychanges in participation are theresult of both longer term trends inactivity rates in particular, theupward trend in activity amongwomen which, in the 1980s, morethan offset the downward trend inactivity among men (see Chapter 3of this report) - and short-termmovements.
De sidstnævnte afspejler til dels vanskelighederne med at identificere den erhvervsaktive be folkning, til dels de utilstrækkelige data, der foreligger om ændringer i arbejdsløsheden på kort sigt.
Thelatterinpartreflect the difficulties of identifyingactive population, in part the inadequacies of the data on short-termchanges in unemployment.
En given stigning i beskæftigelsen kan derfor ikke for ventes at nedbringe arbejdsløsheden tilsvarende.
while unemployment fell by onlyaround60 000animpliedincreaseinthelabourforceofalmost 650 000.
Dette fænomen er en del af forklaringen på, at det i de seneste år har vist sig så vanskeligt at nedbringe arbejdsløsheden i EF selv på tidspunkter, hvor der er kraftig vækst i beskæftigelsen.
On the other hand,in the fourth quarter of 1988, a riseof 440 000 in employment was associated with a fall of over 310 000 inthe numbers unemployed, while inthe second quarter of 1989, unem-
Stigningen i antallet af personer i den arbejdsdygtige alder kombineret med en opadgående tendens i erhvervsfrekvensen betyder gene relt, at beskæftigelsen skal vokse i et bestemt omfang, før arbejdsløs heden falder.
The implication is that the effective number unemployed duringthis period as perhaps in thefirst half of 1992 when the fall inemployment seems to have continued was significantly higherpossibly 5-600 000 ormorehigher on the evidence of earlieryears than the official figuressuggest.
Men på grund af udsvingene i den faktiske erhvervsfrekvens på kort sigt vil denne nød vendige stigning også ændre sig over tid.
The further implicationis that, when employment growthbegins to recover, these ostensiblyinactive people could emerge oncemore as part of the workforce asthey take up some of the new jobswhich are created.
I første kvartal af 1988 steg beskæftigelsen f.eks. med over 700.000, mens arbejdsløsheden kun faldt med ca. 60.000, hvilket i princippet skulle indebære en forøgelse af arbejdsstyrken med næsten 650.000.
Any increase inemploymentwhichcanbeachieved is, therefore, unlikely toreduceunemploymentbyany-thing like an equivalent amount.This phenomenon is part of thereason why unemployment in the Community has proved in recent ployment declined by 330 000 whenemployment rose by only slightly years so difficult to reduce, evenat times when there is a large expansion of employment.