natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Joint ventureselskaber oprettet i samarbejdsøjemed med det formål enten at udvikle ny teknologi eller at lette adgangen til nye markeder eller at udvide eller ra tionalisere den eksisterende produktion kan fritages, selv om de ikke opfylder betingelserne i gruppefritagelsesforordningerne, når blot de ikke omfatter skjulte aftaler om priser, kvoter og markedsopdeling og ikke har til formål at koordinere de stiftende selskabers investeringspolitik. Da samarbejdet i dette tilfælde omfatter distribution, skal det dog især sikres, at denne koncentration af alle virksomhedsfunktionerne og dermed de stiftende selskabers ressourcer ikke etablerer eller styrker en dominerende stilling.
Cooperative joint ventures intended either to develop new technologies,or to facilitate entry to new markets, or to extend or rationalize existingproduction, may be assessed favourably even where they do not fulfil theconditions laid down by the block exemption Regulations, provided they arenot a cover for pricefixing, quota and market-sharing agreements or do notserve as an instrument for coordinating the investment policy of the parents.However, since the cooperation includes distribution in such cases, particularcare must be taken to ensure that the combining of all the business functionsand the simultaneous merging of the resources of the parents do not create orstrengthen a dominant position.
Hvis de berørte selskabers samlede markedsandele ikke overstiger 10%, vil Kommissionen generelt anse joint ventureselskaber, der udfører alle en virksomheds funktioner, for acceptable. Ved markedsandele på over 10% kræves der en mere indgående undersøgelse.
Thus, if the aggregate market shares of theundertakings concerned do not exceed a maximum of 10%, the Commissionconsiders that fullfunction joint ventures may be deemed in general acceptable.Beyond that threshold, a more detailed examination is necessary.
Denne linje i Kommissionens politik vil bidrage til at mindske den uligevægt mellem joint ventureselskaber oprettet i sammenslutningsøjemed og joint venture selskaber oprettet i samarbejdsøjemed, der skyldes, at de førstnævnte er undergivet den hurtige fusionskontrolprocedure, medens de sidstnævnte er undergivet proceduren i forordning nr. 17.
This policy stance adopted by the Commission will help to reducethe existing imbalance between concentrative and cooperative joint venturesresulting from the fact that concentrative joint ventures are subject to the morerapid merger control procedure, whereas cooperative joint ventures are subjectto the Regulation No 17 procedure.
Samme resultat kan forventes af Kommissionens generelle fremgangsmåde med hensyn til accessoriske begrænsninger.
The same result may be expected from the Commission's general approach to ancillary restrictions.
Kommissionen skelner mellem konkurrencebegrænsninger i forbindelse med selve oprettelsen af et joint ventureselskab og supplerende aftaler, der, betragtet isoleret, ville medføre konkurrencebegræn sninger.
The Commissionmakes a distinction between restrictions of competition which arise from thecreation of a joint venture and additional agreements which would, on theirown, constitute restrictions of competition.
Supplerende aftaler, der er direkte forbundet med et joint ventureselskab og nødvendige for, at det kan eksistere, skal vurderes sammen med selskabet.
Additional agreements which aredirectly related to the joint venture and necessary for its existence must beassessed together with the joint venture.
Hvis joint ventureselskabet ikke som sådant henhører under artikel 85, stk. 1, vil sådanne supplerende aftaler derfor heller ikke gøre det.
Thus, if a joint venture does not fallwithin the scope of Article 85(1), then neither do any additional agreementsancillary to it.
Supplerende aftaler, der ikke betragtes som accessoriske, falder normalt ind under artikel 85, stk. 1, uanset om forbuddet finder anvendelse på selve joint venture-selskabet.
Additional agreements which are not ancillary to the jointventure normally fall within the scope of Article 85(1), even though the jointventure itself may not.
I meddelelsen nævnes en række begrænsninger, og det præciseres, om de kan betragtes som accessoriske.
The notice lists various restrictions, stating whether ornot they may be regarded as ancillary.
b. Samarbejde mellem Kommissionen og de nationale domstole
Cooperation between the Commission and national courts
Kommissionen har ligeledes vedtaget en meddelelse om samarbejde mellem Kommissionen og medlemsstaternes domstole om anvendelsen af EØF-Traktatens
The Commission also adopted a notice on cooperation between the Commission and national courts in applying Articles 85 and 86 of the EEC Treaty. * The purpose of the notice is to facilitate the application of Community competition law by national courts.
Meddelelsen skal lette de nationale domstoles anvendelse af EF's konkurrenceregler. Med henblik herpå indeholder den en gennemgang af de princip per, der ligger til grund for forbindelserne mellem medlemsstaternes domstole og Kommissionen, forslag til konkrete samarbejdsforanstaltninger og en præcisering af, hvorledes Kommissionen vil tage hensyn til den nationale domstols kompetence, når den fastlægger sin prioritering for behandling af de enkelte sager.
It sets out the principlesgoverning relations between national courts and the Commission, proposesspecific cooperative measures and stipulates how the Commission will takeaccount of the powers of national courts in deciding on its priorities in dealingwith individual cases.
De nationale domstoles kompetence med hensyn til anvendelsen af EF's konkurrenceregler følger af artikel 85, stk. 1 og 2, og artikel 86, der har direkte virkning, samt af forordningerne om gruppefritagelse i henhold til EØF-Traktatens artikel 85, stk. 3.
The powers of national courts in applying the Community competition rulesderive from the direct effect of Articles 85(1) and (2) and 86 and from theregulations laying down block exemptions under Article 85(3) of the EEC Treaty.
Denne kompetence skal sikre EF-borgernes individuelle rettigheder.
The purpose of such powers is to safeguard the individual rightsof parties subject to Community law.
Kommissionen — hvis indgriben på konkurrenceområdet beror på generelle hensyn — har i flere år forsøgt at fremme en decentraliseret anvendelse af artikel 85 og 86, hvilket involverer de nationale domstole, der hidtil ikke har varetaget deres opgaver på dette område tilfredsstillende.
The Commission, whose actions in the competition area are governed by publicinterest considerations, has for a number of years been seeking to encouragedecentralized application of Articles 85 and 86, notably by national courts,which had not hitherto performed their role here in a satisfactory manner.
For det første medfører det proceduremæssige fordele for privatpersoner, idet søgsmål ved de na tionale domstole giver dem mulighed for at opnå en rimelig godtgørelse for overtrædelser af EF-retten gennem påbud eller forbud, foreløbige forholdsregler samt skadeserstatning.
Thereare firstly procedural advantages for individuals. Cases brought before nationalcourts give individuals the chance to obtain adequate compensation for infringements of Community law through injunctions, interim measures and damages.Secondly, a more active and reliable role by the national courts enables the Commission to restrict its action to cases involving sufficient Communityinterest and to pursue a more coherent competition policy.
Desuden vil en mere aktiv og pålidelig indsats fra de nationale dom stoles side give Kommissionen mulighed for at begrænse sine indgreb til sager, der er af tilstrækkelig interesse for Fællesskabet, og at føre en mere kohærent konkurrencepolitik.
Lastly, greatereffectiveness on the part of the national courts has a general advantage in thatit reflects the spirit of the principle of subsidiarity.
Endelig er det en generel fordel, at de nationale domstole bliver mere ef fektive, da dette er i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet.
Community law will beimplemented at a level close to the individual.
EF-retten hånd hæves tæt på borgerne, som bliver sig mere bevidst, at den ikke er noget fjerntliggende bureaukrati, men direkte giver dem rettigheder.
The individual will be moreaware that Community law is not merely the concern of remote administrativebodies, but something that directly confers subjective rights on him.
') Jf. Femtende Beretning om Konkurrencepolitikken (1985), nr. 38 og 43; Sekstende Beretning om Kon kurrencepolitikken (1986), nr. 41 og 42; Syttende Beretning om Konkurrencepolitikken (1987), nr. 55 og 56; Tyvende Beretning om Konkurrencepolitikken (1990), nr. 4, og indledningen, s. 18 og Enogtyvende Beretning om Konkurrencepolitikken (1991), nr. 69-71.
6.Thirteenth Competition Report, points 217 and 218.Fifteenth Competition Report, points 38 and 43, Sixteenth Competition Report, points 41 and 42;Seventeenth Competition Report, points 55 and 56; Twentieth Competition Report, point 4 and introduction, p. 16; Twentyfirst Competition Report, points 69 to 71.
KONKURRENCEPOLITIKKEN OVER FOR VIRKSOMHEDER den planlagte effektivisering af Kommissionens interne procedurer skulle give den mulighed for en hurtigere indsats.
The Commission intends thus to createthe conditions for improving the sharing of tasks between the Commission andthe courts in the Member States, which, in conjunction with the plannedspeeding up in the Commission's internal procedures, should improve considerably its speed of action.
c. Aftaler med handelsrepræsentanter
Contracts with commercial agents
Kommissionen fortsatte i 1992 sin ajourføring af meddelelsen om aftaler med handelsrepræsentanter1 ).
In 1992 the Commission continued its work on updating the notice oncontracts with commercial agents.'
Den har på grundlag af det udkast, der blev forelagt regeringseksperterne i 19902) udarbejdet et ændret udkast.
It drew up a new amended version of thedraft submitted to government experts in 1990.2
d. Anvendelse af »bagatel-princippet« på eksklusivaftaler om levering af øl
Application of the de minimis principlein exclusive beer supply arrangements
På baggrund af Kommissionens undersøgelse af ølmarkedet i 19903) og en dom afsagt af EF-Domstolen4) har Kommissionen nu udarbejdet en meddelelse om, på hvilke kriterier eksklusivaftaler om levering af øl kan betragtes som bagatelaftaler og dermed falde uden for EØF-Traktatens artikel 85, stk. 1.
Following its 1990 beer market review3and a ruling of the European Court of Justice,4the Commission has now adopted a notice setting out criteriaunder which exclusive beer supply contracts may be considered to be of minorimportance and thus not be caught by Article 85(1) of the EEC Treaty.
Meddelelsen skaber retssikkerhed ved at klarlægge, hvilken status aftaler mellem små bryggerier har.
Thenotice will clarify the status of agreements concluded by smaller breweries, thus reducing red tape and providing legal certainty.
- Bryggeriets andel af det nationale marked for videresalg af øl på udskænkningssteder (dvs. beværtninger, hoteller, restauranter) må højst være på 1%.
(i) the brewery's market share on the national market for the resale of beeron premises (i.e. in pubs, hotels, restaurants) is not higher than 1%;
- Bryggeriet må højst producere 200 000 hektoliter øl om året.
(ii) the brewery does not produce more than 200 000 hi of beer per year;
På alle nationale markeder, hvor der findes net af tilsvarende aftaler med en kumulativ indvirkning på konkurrenceforholdene, vil Kommissionen definere så præcist som muligt, hvilke aftaler der ikke mærkbart bidrager til at påvirke konkurrencen på denne måde og derfor ikke er omfattet af EF's konkurrenceregler.
The Commission's intention is to define as precisely as possible — forall national markets characterized by the existence of networks of similaragreements having a cumulative effect on competition — those agreementswhich do not significantly contribute to that effect and are therefore not caughtby EC competition rules.
Men selv om større bryggeriers aftaler om levering af øl er omfattet af artikel 85, stk. 1, fordi »bagatelgrænserne« er overskredet, kan aftalerne dog fortsat være omfattet af gruppefritagelsesforordning nr. 1984/83, så længe betingelserne heri er opfyldt.
However, even if larger breweries' beer supplyagreements are caught by Article 85(1) because the thresholds for minor importance are exceeded, such agreements may still continue to benefit from the blockexemption provided for in Regulation (EEC) No 1984/83, so long as theconditions it lays down are met.
Samme principper gælder for aftaler om levering af øl, der indgås af grossister, men i så fald tages der hensyn til det bryggeris stilling, hvis øl den pågældende aftale vedrører.
The same principles apply for beer supply contracts concluded by wholesalers, but taking into account the position of the brewery whose beer is themain subject of the agreement in question.
Aftaler om levering af øl, der involverer bryggerier, som overskrider ovennævnte grænser, kan dog i enkelte tilfælde betragtes som bagatelaftaler, især hvis antallet af tilknyttede udskænkningssteder er begrænset i forhold til det samlede antal ud skænkningssteder på markedet.
Beer supply contracts involving breweries which exceed the above thresholds, may, in individual cases, nevertheless be considered to be of minorimportance, particularly if the number of tied outlets is limited in relation tothe total number of outlets on the market.
Meddelelsen udfylder et hul i Kommissionens meddelelse om aftaler af ringe betydning') af 1986, der ikke finder anvendelse på aftaler, som indgår i et net af tilsvarende aftaler med kumulativ indvirkning på markedet.
This notice fills a gap in the Commission's 1986 notice on agreementsof minor importance, * which does not apply to agreements which are part ofnetworks of similar agreements having a cumulative effect on the market.
Det er dog klart, at af taler mellem selskaber — hvad enten det drejer sig om bryggerier eller grossister — som hver især overskrider de grænser, der er fastsat i meddelelsen (markedsandel på 5% og omsætning på 200 mio. ECU), vil kunne være omfattet af artikel 85, stk. 1, såfremt de indeholder konkurrencebegrænsende bestemmelser.
It isclear, however, that agreements concluded by companies — whether breweriesor wholesalers — which individually exceed the thresholds set in that notice(5% market share and ECU 200 million turnover) are liable to be caughtindividually by Article 85(1) to the extent that they contain restrictive clauses.
Endelig bør det erindres, at det i de tilfælde, hvor aftaler betragtes som bagatelaftaler uden nogen egentlig indvirkning på handelen mellem medlemsstaterne og defor ikke er omfattet af EF-retten, er op til medlemsstaterne at gennemføre den nødvendige lovgivning.
Finally, it should be remembered that, where agreements are consideredto be of minor importance with no real effect on intraCommunity trade andtherefore to fall outside the scope of Community law, it is up to nationallegislation to provide such measures as appear necessary.
Det er ikke formålet med meddelelsen at give mindre bryggerier en fortrinsstilling, men at sikre en rimelig ansvarsfordeling mellem Fællesskabet og medlemsstaterne i overensstemmelse med Kommissionens subsidiaritetspolitik.
The objective of thenotice is not to give preferential treatment to smaller brewers, but to come toa reasonable allocation of responsibility between the Community and the Member States in line with the Commission's policy on subsidiarity.
KONKURRENCEPOLITIKKEN OVER FOR VIRKSOMHEDER
178 COMPETITION POLICY TOWARDS ENTERPRISES
§ 3 — Foreløbige forholdsregler
§ 3 — Interim measures
Kommissionen har i 1992 truffet foreløbige forholdsregler på baggrund af en klage fra virksomheden Mars, der mente, at den ulovligt var forment adgang til det tyske marked for portionsis.
The Commission imposed interim measures following a complaint by Mars, which alleged that its access to the German market for single-item icecream was illegally barred.
Det pågældende produkt distribueres i Tyskland gennem flere forskellige kanaler, herigennem den såkaldte »traditionelle« detailhandel bestående af små eller mel lemstore salgssteder.
The relevant product is distributed in Germany through various channels,including the 'traditional' retail trade, comprising small and mediumsized salesoutlets.
Afsætningen af is sker ved hjælp af to former for aftalepraksis.
The marketing of the icecream involves two types of contractualarrangements.
For det første indgås der eksklusivaftaler om frysekummer, hvorved producenten le verer detailhandleren en frysekumme, som detailhandleren kan beholde mod til gen gæld at forpligte sig til kun at anvende den til is fremstillet af den pågældende pro ducent.
Firstly, there are the freezer exclusivity arrangements underwhich a producer provides the retailer with a freezer which remains his propertyand in which the retailer undertakes to stock only icecream manufactured bythe producer.
For det andet indgås der eksklusivaftaler om salgsstedet, hvorved detailhandleren forpligter sig til kun at sælge den pågældende fabrikants produkter.
Secondly, there are sales outlet exclusivity contracts under whicha retailer undertakes to sell only the products of the manufacturer with whichhe has a contract.
Mars, der forsøger at trænge ind på markedet ved hjælp af sine chokoladevarers renommé, har begrundet sin klage med, at de to største virksomheder på mar kedet, Langnese fra Unilever-koncernen og Schöller, er i besiddelse af et sådant net af eksklusivitetsaftaler, at Mars ikke har mulighed for at finde et tilstrækkeligt stort antal detailhandlere, der vil kunne afsætte dens produkter.
Mars, which is seeking to penetrate the market using the name of itswell-known chocolate products, based its complaint on the argument that thetwo largest undertakings operating on the market, Langnese (Unilever group)and Scholler, had such a network of exclusivity contracts that Mars was unableto find a sufficient number of retailers to market its products.
Kommissionen mente, at den pågældende aftalepraksis begrænsede adgangen til markedet mærkbart, og at der derfor måtte formodes at foreligge en overtrædelse af Traktatens artikel 85.
The Commission took the view that the contractual arrangements inquestion did significantly restrict access to the market and that there wastherefore a presumption of an infringement of Article 85 of the Treaty.
Desuden mente Kommissionen, at Mars, såfremt Kommissionen ikke greb ind øjeblikkeligt, ville lide et alvorligt og uopretteligt tab, fordi virk somheden blev forhindret i at komme ind på markedet på et tidspunkt, hvor kon kurrenterne var i færd med at indføre eller kort forinden havde indført tilsvarende nye produkter.
Inaddition, the Commission considered that, unless it took immediate action,Mars would suffer serious and irreparable harm, through being prevented frompenetrating the market at a time when competitors were about to introduce,or had recently introduced, new products comparable to its own.
Da Kommissionen således mente, at betingelserne i Domstolens dom »La Cinq SA« var opfyldt, indførte den, efter at have afvejet de involverede interesser, en række foreløbige forholdsregler vedrørende eksklusivaftalerne om salgssteder.
Since, in the Commission's view, the conditions specified by the Court in its'La Cinq SA' judgment were fulfilled, the Commission, having weighed theinterests involved, imposed interim measures that were confined to the salesoutlet exclusivity arrangements.
Den forbød således Langnese og Schöller at gøre denne eksklusivitet gældende for at forhindre detailhandlerne, der var knyttet til dem, i at sælge Mars' konkurrerende produkter.
Langnese and Scholler were prohibited fromusing such exclusivity to prevent retailers thus bound to them from selling Marsproducts in competition with their own.
Ved kendelse af 16. juni 1992 begrænsede formanden for Førsteinstansretten, som Langnese og Schöller havde forelagt sagen, Mars' adgang til kun at gælde service stationer.
By Order of 16 June, the President ofthe Court of First Instance, to which Langnese and Scholler made applicationconcerning the interim measures, limited Mars' access to petrol stations alone.
De vigtigste domme afsagt af EF-Domstolen og af EF's Førsteinstansret
Main cases decided by the Community lawcourts
I denne beretning omtales i alt 21 domme '). Derimod omtales de af præsidenten for EF-Domstolen eller Førstcinstansrettcn afsagte kendelser kun rent undtagelsesvis.
This Report covers a total of 21 judgments delivered by the Court of Justiceor the Court of First Instance.1With certain exceptions, it does not coverorders made by the President of either Court.
KONKURRENCEPOLITIKKEN OVER FOR VIRKSOMHEDER
180 COMPETITION POLICY TOWARDS ENTERPRISES
§ 1 —Anvendelse af artikel 85, stk. 1, på aftaler i Polypropylenindustrien
§ 1 — Application of Article 85(1) to restrictivepractices in the polypropylene sector
Efter at have afsagt syv domme i polypropylensagen i 1991l ) traf Førsteinstansretten den 10. marts 1992 afgørelse i de resterende seks sager (sag T-9/89, Huels, T-10/89 Hoechst, T-12/89, Solvay, T-13/89, ICI, Tàl4/89 Montedipe, og T-15/89, Chemie Linz).
Having delivered seven judgments in the 'polypropylene' cases in 1991,Jon 10 March the Court of First Instance gave judgment on the six remainingapplications (Cases T-9/89 Huh; T-10/89 Hoechst; T-12/89 Solvay; T-13/89ICI; T-14/89 Montedipe; and T-15/89 Chemie Linz).
Præmisserne i de sidstnævnte domme svarer stort set til præmisserne i de domme, der blev afsagt i 1991.
The grounds of the latterset of judgments broadly correspond to those of the judgments delivered in1991.
Men Førsteinstansretten fik dog lejlighed til at komme nærmere ind på flere nye problemer.
However, a number of new points had to be considered.
Et af disse problemer drejede sig om, hvorvidt ansvaret for den anfægtede overtrædelse kunne tillægges en af sagsøgerne. Shell hævdede, at Kommissionens beslutning ikke kunne være rettet til dette selskab, da det ikke var en producent, der selv kunne bestemme priserne på polypropylenprodukter og heller ikke salgets omfang.
One of the applicants denied involvement in the infringement.
Beslutningen burde retteligen have været stilet til et af de producerende selskaber i koncernen. Førsteinstansretten accepterede ikke dette ræsonnement.
The Decision should havebeen addressed to one of the operating companies in the Shell group.
Et andet problem vedrørte beregningen af bødernes størrelse.
Another aspect is the calculation of fines.
ICI havde efter anmodning fra Kommissionen givet meget detaljerede oplysninger, ikke alene om selskabets egen adfærd, men også om de andre selskabers adfærd.
At the Commission's request,ICI had furnished highly detailed information which concerned not only itsown conduct but also that of the other undertakings.
Uden disse oplysninger ville Kommissionens undersøgelse have været langt mere vanskelig.
Without that informationthe Commission's investigation would have been much more difficult.
ICI havde med andre ord bidraget til at bringe overtrædelsen til ophør.
ICI hadthus contributed to bringing the infringement to an end.
Den bøde på 10 mio. ECU, der var pålagt ICI, blev af Førsteinstansretten nedsat til 9 mio. ECU.
The Court accordinglyreduced Id's fine from ECU 10 million to ECU 9 million.
DE VIGTIGSTE DOMME AFSAGT AF EF-DOMSTOLEN OG AF EFS FØRSTEINSTANSRET
MAIN CASES DECIDED BY THE COMMUNITY LAWCOURTS
§ 2 — Anvendelse af artikel 85 på et andelsselskab
§ 2 — Application of Article 85 to a cooperative
I sin dom af 2. juli (T-61/89, Dansk Pelsdyravlerforening mod Kommissionen) kom Førsteinstansretten igen ind på de principper, der gælder for anvendelsen af artikel 85, stk. 1, på et andelsselskab.
In its judgment of 2 July in Case T-61/89 Dansk Pelsdyravlerforening v Commission the Court of First Instance set forth the principles governing theapplication of Article 85(1) to cooperative associations.