natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kommissionen støtter de ansvarlige i forbindelse med såvel forberedelsen som gennemførelsen af programmerne, der gøres til genstand for en egentlig kontrakt mellem parterne.
D The European Commission will exercise its powers in consultation with a single committee, which will substitute for a range of others, each competent to deal with one Community Fund.
Dette gør det muligt for Europa-Kommissionen at uddelegere en række opgaver, som det forekommer rimeligst at klare »på stedet« til organer i medlemslandene.
The risk of incoherence or procedural delays through a more diverse system will be avoided. The Commission and the Member State will be empowered to create a single clearing office for the implementation of each IMP.
Men da Kommissionen hele tiden er til rådighed for at klarlægge og løse problemer, der måtte opstå, kan den sørge for, at de finansielle midler overføres på det rigtige tidspunkt til det administrative organ, der har brug for dem.
This integration of administrative procedures will ease access to Community finance and reduce the administrative burden on beneficiaries. The effectiveness of the programmes and the· value for money of Community spending will be correspondingly increased.
De Europæiske Fællesskabers Tidende nr. L 197 af 27. juli 1985.
The representatives of the European Commission and Community
Integrationen af støttemuligheder letter adgangen til Fællesskabets finansieringsinstrumenter og begrænser de administrative byrder, der normalt lægges på modtagerne. Den skulle øge såvel effektiviteten som de midler, der stilles til rådighed.
Annual reports will be given to the consultative committee, then to the European Parliament, the Council of Ministers and the Community's Economic and Social Committee.
G Som en naturlig — og positiv — afbalancering af den store fleksibilitet i forbindelse med IMP­programmerne og deres procedurer, har man indført en streng kontrol for at sikre, at Fællesskabets midler anvendes på rimelig vis.
The integrated Mediterranean programmes are intended to mobilize new economic energy in the three countries concerned.
Ministerrådet har fastsat en række kriterier for bedømmelsen af projekt­resul­taterne og sikret Fællesskabet indflydelse i denne forbindelse.
They also represent a new departure for Community regional policy.
De integrerede middelhavsprogrammer er på én gang aktiverende og fornyende, og offentligheden vil vide at værdsætte den effektivitet, hvormed Europa­Kommissio­nen og dens samarbejdspartnere sætter ind på at modernisere middelhavsregionerne og give dem den plads og de muligheder, som de bør have i et solidarisk fællesskab, hvor hver enkelt enhed yder sit bidrag.
European public opinion will have regular opportuni­ties to study the effectiveness of the actions of the European Commission and its programme partners, which aim to help the Mediterranean region to modernize and assume its rightful place in a Community which is at once more unified and enriched by the contributions of each of its component regions.
Hvem har glemt, at middelhavsregionen længe var den europæiske civilisations forløber?
Who can deny that the Mediterranean basin was for centuries the spearhead of European civilization?
Og hvem kan ikke se, at det i dag er Californien og andre sydlige stater, der trækker den amerikanske økonomi?
Who can ignore the fact that California and other southerly parts of the United States are now at the forefront of its economic recovery?
Sydeuropa kan blive en ny »landvinding« for vort kontinent, et centrum for en ny udvikling til gavn for hele Fællesskabet.
The South of Europe can become one of the 'new frontiers' of our continent, the birth­place of an expansion which will benefit the whole Community.
De integrerede middelhavsprogrammer er tænkt som et bidrag hertil ■
The IMPs can speed this process ■
DK-1004 København K. Tlf. (01) 14 41 40
Washington DC 20037 - USA - Tel.
Ansvarshavende redaktør: Hans Jørn Hansen
New York, NY 10017 - USA - Tel. (212) 371-3804
^I/^ Kontoret for De europæiske Fællesskabers ™P officielle Publikationer L-2985 Luxembourg
¡j^l¿¡ Office for Official Publications ™ W of the European Communities L - 2985 Luxembourg
Den fælles landbrugspolitik i Europa
Europe's common agricultural policy
Kommissionen for De europæiske Fællesskaber Generaldirektoratet for information, kommunikation og kultur Rue de la Loi 200 - B-1049 Bruxelles
Commission of the European Communities Directorate-General for Information, Communication and Culture Rue de la Loi 200 — B-1049 Brussels
L andbruget er i Europa — som alle andre steder — et erhverv, der i sig selv og som led i erhvervslivet i øvrigt har stor betydning '):
In Europe, as elsewhere, agriculture is an important industry, both in its own right, and for its contribution to other sectors of economy:1
□ Landbrugets hovedopgave er at dække et elementært og vedvarende forbru­gerbehov: nemlig for fødevarer!
D Its main purpose is to satisfy the basic and permanent consumer need for food.
Landbrugspolitikken må for at være effektiv sikre fødevareindustrien, som forarbejder varerne, og forbrugerne tilstrækkelige forsyninger til stabile og rimelige priser.
An effective agricultural policy must guarantee regular and adequate supplies at stable and reasonable prices to the food-processing industry — and to the consumer. A large part of every household budget is still taken up by food bills.
Betydningen heraf understreges af, at en stor del af familiebudgettet fortsat anvendes til fødevarer, — selv om denne andel siden 1960 erne er faldet fra 30 til 20 pet., fordi indtægtsstigningen har skabt mulighed for andre udgifter.
The increase in the standard of living has encouraged other forms of consumer spending. The food share of the consumer budget in developed countries, which stood at 30% in the 1960s, is nevertheless still just under 20% of the total.
D Landbruget udnytter de naturgivne ressourcer, og det er — i det iøvrigt råstof­fattige Europa — af stor betydning.
Π Agriculture exploits but also continually renews natural resources which are amongst the most significant of the relatively meagre 'raw materials' which Europe possesses.
Samtidig vedligeholder og fornyer det naturressourcerne, og det er stort set landbruget, der har formet det europæiske landskab.
The countryside, as we know it, is largely a product of agricultural working of the land.
Landbrugets rolle i forbindelse med forvaltningen af naturområderne er følgelig meget betydelig.
Agriculture has a vital role to play in the management of the remaining open spaces.
Π Landbrug er hovdindtægtskilden for et stort antal mennesker, og der er ialt 11 mio landbrugere i det udvidede Fællesskab.
The standard of living of 11 million farmers in the enlarged Community can only be improved through technical progress and greater productivity.
Hvorfor et grønt Europa?
Green Europe — Why?
Det offentlige griber over alt i verden ind for at regulere markedet, og for at fremme produktionsændringer og strukturomlægniger.
Throughout the world public authorities find a need to intervene in agriculture to regulate markets, guide production and improve farm facilities, balancing the social and economic needs of farmers with the interests of consumers.
Det sker af hensyn til landbrugernes erhvervsproblemer og sociale status og af hensyn til forbrugerne.
The European Community and the United States are no exception.
Det er typisk, at såvel Det europæiske Fællesskab som De forenede Stater anvender betydelige offentlige midler i den politisk følsomme og forvaltningsmæssigt uberegnelige landbrugssektor.
They spend large sums on this politically 'sensitive' sector, which is both economically fragile and difficult to manage.
En betydelig del af Rom­traktaten handler om landbrug.
The treaty which created the European Economic Community gave special attention to agriculture.
Det skyldes bl.a., at landbrugets situation i de seks lande, der grundlagde Fællesskabet, var meget forskellig i 1957, da traktaten blev skrevet:
The agricultural situation in the founding States when the treaty was drawn up in 1957 differed, however, very widely from one country to another:
Π Der var store forskelle fra land til land med hensyn til antallet af beskæftigede i landbruget, landbrugets bidrag til bruttonationalproduktet, produktiviteten i landbruget, fødevareeksportens andel af den samlede eksport og på prisernes højde.
Π The proportion of the population working on the land, the agricultural contribu­tion to gross national product, the share of food in external trade, producer prices and other factors varied enormously within the original Six;
D Landbrugspolitikken i de seks lande var særdeles forskellig, og i visse tilfælde var der tale om direkte modstridende principper, fordi naturforhold og erhvervs­
Π Although all the States intervened in agriculture in some way, their national agricultural policies were very different, even contradictory. They were designed
Landbrugets erhvervsøkonomiske betydning i EF's medlemslande
Agriculture in the economies of European Community countries
Landbrugets andel (i procent i 1983) af brutto-merværdien af beskæftigelsen
Share of agriculture {X 1983) in gross value-added employment
Medlemslandenes andele af den samlede endelige landbrugsproduktion i Fællesskabet {%) *
Share of Member States in the total final agricultural production of the Community (%_BAR_ *
strukturer varierede meget fra nord til syd i det daværende Fællesskab.
to cope with natural and economic circumstances which varied considerably from the north of Europe to the south.
Nogle lande fulgte i overensstemmelse med deres generelle økonomiske politik fortrins­vis liberale principper, mens andre arbejdede med mere protektionistiske ordninger.
Depending on their overall economic philosophy, some countries had developed free trade systems, others were fiercely protectionist.
Denne betydelige forskellighed — som øgedes ved Fællesskabets senere udvidelser — hindrede imidlertid ikke Rom­traktatens forfattere i at formulere »en fælles landbrugspolitik«: :
This diversity — destined to increase with the enlargement of the Community — did not deter the authors of the Treaty of Rome from creating a common agricultural policy.
D Det var — og er — umuligt at oprette ét fælles marked for industrivarer uden at inddrage landbrugsprodukterne.
D It would have been, and remains unthinkable to have a common market for industrial goods which excludes agriculture.
Åbningen af grænserne for varer for de andre medlemslande forudsætter en vis balance mellem varestrømme og de økono­miske fordele for de enkelte medlemslande, hvoraf nogle som bekendt er mere landbrugsprægede end andre.
The opening up of frontiers implies a balance of trade flows and economic benefits between Member States, some of which are more agricultural and others more industrial.
Π Det ville have været umuligt at etablere fri samhandel med landbrugsvarer, hvis man havde opretholdt de enkelte landes meget forskellige landbrugspolitik.
D The preservation of conflicting national agricultural policies would have made free trade in agricultural goods impossible.
Og det ville have hindret gennemførelse af andre dele af Rom­traktatens mål — som f.eks. oprettelse af et fælles marked for industrivarer og tjenesteydelser omfat­tende også varer fra levnedsmiddelindustrien, lige konkurrencevilkår og arbejdsmarkedsmæssige fremskridt.
It would also have impeded the realization of other aims of the Treaty of Rome: the creation of a common market in industrial goods and services (including the food-processing industry), free competition and social progress.
Det var derfor nødvendigt at gennemføre en fælles politik for landbruget, men dette var også en følge af, at Fællesskabets formål jo ikke alene er at åbne for samhandelen men også at skabe en gensidig tilnærmelse mellen medlemslandenes erhvervsvilkår som helhed og på længere­sigt at forene de europæiske folk.
A common policy was no less necessary to promote the Community's other objectives: the convergence of the economies of Member States and the unification of the peoples of Europe.
Den fælles landbrugspolitik forekommer i øvrigt også ønskelig i betragtning af de fordele, der også for fødevarerne er forbundet med et stort marked omfattende et helt kontinent:
A common agricultural policy was also seen as desirable because of the advantages offered by a continental-scale market:
Π Forbrugerne ville få stabile priser og sikkerhed for forsyningerne.
D For consumers, stronger guarantees of stable prices and secure food supplies.
Et stort markedsområde med alle mulige produktioner og gode muligheder for udvikling af fødevareindustrien er mindre afhængig af verdensmarkedet end et lille — og man skal ikke lade sig narre af de fra tid til anden lave verdensmarkedspriser.
A large geographic unit with a rich variety of produce provides a sound base for the development of food industries. It is less subject to the vagaries of the world market, whose apparently low prices are somewhat misleading.
De mængder, der når frem til verdensmarkedet, varierer stærkt, og det samme gør priserne.
The amounts available on the world market are, in truth, uncertain and the prices fluctuating.
For at skabe et fælles marked for industrivarer var det tilstrækkeligt at fjerne told og tekniske handelshindringer, at indføre fælles konkurrenceregler og en fælles ydre told.
To establish a common market in industrial goods, it was sufficient to dismantle internal customs barriers, to abolish non-tariff obstacles to trade, to introduce competition rules and to impose a common customs tariff at the Community's external frontier.
Det var imidlertid en betingelse, at der også oprettedes et fælles marked for landbrugsvarer, og det var langt mere kompliceret.
For a common market in agricultural produce — the pre-condition of a common market in manufactured goods — it was necessary to face still more complex problems.
Alle disse problemer fik EF's institutioner og medlemslandene til at udvikle en helt ny landbrugspolitik, som i henseende til europæisk integration var langt mere vidtgående, end på noget andet område.
Member States to develop a common policy involving a far greater degree of integration than has been achieved by the Community in any other area.
Denne fører­position gjorde landbrugspolitikken til en af grundpillerne for det europæiske samarbejde.
This pioneering status has made the agricultural policy one of the main binding forces of the Community.
Dette er forklaringen på, at EF's landbrugsudgifter udgør næsten to tredjedele af Fællesskabets budget.
The fact that agricultural spending accounts for nearly two­thirds of the Community budget is, therefore, understandable.
Det forekommer umiddelbart ude af proportion men skyldes, at de offentlige udgifter til en lang række andre formål fortsat afholdes af medlemslandene.
It may seem disproportionate but is explained by the fact that spending on other policies has remained, for the most part, the responsibility of national budgets.
Faktisk udgør Fællesskabets landbrugsudgifter kun 0,6 pet. af medlemslandenes samlede bruttonationalprodukt og kun 3,0 pet. af forbrugernes udgifter til fødevarer.
In truth Community farm spending represents only 0.6% of the gross domestic product of the Member States and only 3% of what European consumers spend on food.
Den fælles landbrugspolitik rummer principper, retningslinier og mekanismer for markedsordningerne, strukturpolitikken, veterinær­ og hygiejnelovgivningen m.v.; medlemslandene skal derimod i fællesskab sørger for kontrol med og konkret gennemførelse af den fælles landbrugspolitik og for at udarbejde og støtte fors­knings­ og udviklingsprogrammer.
The common agricultural policy lays down principles, guidelines and mechanisms for controlling markets and shaping the development of farm structures and veterinary and health legislation. Member States jointly continue to play an im­portant role in the implementation of the policy, watching over its operations and the preparation and financing of research and development programmes.
National støtte — bortset fra pris­ og markeds­støtte — er iøvrigt fortsat mulig, selv om Europa­Kommissionen skal overvåge, at sådan støtte ikke skaber konkurrenceforvridninger i strid med det fælles markeds principper.
So long as they have no direct impact on prices and markets, national aids are allowed. The European Commission ensures that they do not distort competition or infringe the principles of a common market.
Mål og resultater
Objectives and results
Artikel 39 i Rom­traktaten fastlægger fem fundamentale og ufravigelige mål for den fælles landbrugspolitik: at øge produktiviteten (gennem tekniske fermskridt, en rationel produktionsudvikling og den bedst mulige udnyttelse af arbejdskraft og andre produktionsfaktorer), at sikre landbrugerne en rimelig levestandard, stabili­sere markederne, sikre forsyningerne og sikre forbrugerne rimelige priser.
Article 39 of the Treaty of Rome lays down five fundamental and inalienable principles of the common agricultural policy: to increase productivity by promoting technical progress and the rational development of agricultural production, partly through an optimum use of resources, including labour; to ensure a fair standard of living for the agricultural community; to stabilize markets; to guarantee food supplies; to provide food for consumers at reasonable prices.
Markedsordinigerne for de enkelte produkter har til formål at opfylde disse målsætninger, men de tager også hensyn til Fællesskabets forpligtelser til at samarbejde med udviklingslandene, til at udvikle vanskeligt stillede regioner, og til at beskytte miljøet og forbrugerne,
The different markets for agricultural products have been gradually organized to meet these objectives, while taking account of the Community's international obligations and its determination to cooperate in the development of the Third World. Other factors which have been considered include the need to develop less­favoured regions, to protect the environment and safeguard the consumer.
Den almindelige økonomiske afmatning og markedsudviklingen på landbrugsområ­det har i de sidste år fået ansvarlige politikere i Europa til at stræbe efter en bedre balance mellem produktion og efterspørgsel såvel i Europa som i resten af verden.
In recent years the recession and problems with agricultural markets have led Euro­pean leaders to consider the future farm policy, in particular how to achieve a better market balance by bringing supply of agricultural produce closer into line with demand from European consumers and the rest of the world.
Man bør imidlertid erindre sig, at det faktisk er den fælles landbrugspolitiks succes, der har skabt de problemer, man nu søger at løse.
The genuine problems of the agricultural policy are, in part, the fruits of its success.
En hurtig gennemgang viser:
It can readily be seen that:
Π Den fælles landbrugspolitik har sikret forsyningerne, og Europa har været forskånet for mangel­situationer.
□ The Community has achieved complete security of supply. Europe has been removed from all risk of shortage.
Produktionen er for de fleste produkters vedkommende steget betydeligt.
Production increases have been substantial in almost all sectors.
(fra 1973 til 1984) fra 90 til 105 pet. for korn, fra 90 til 101 for vin, fra 92 til 123 for sukker, (og fra 1973 til 1983) fra 92 til 102 for kød, fra 104 til 147 for smør og fra 197 til 317 for skummetmælkspulver.
from 92% to 102% for meats, from 104% to 147% for butter and from 197% to 317% for milk powder. The motive force behind this expansion has been increased productivity.
Baggrunden for denne udvikling er en produktivitetsforøgelse mange gange hurtigere end i industrien baseret på tekniske fremskridt og rationalisering af bedrifterne.
Agricultural productivity has grown much more rapidly than that of industry, thanks mainly to technical advances and the rationaliza­tion of farm holdings.
Følgelig er beskæftigelsen i landbruget faldet næsten 60 pet. siden 1960.
The other side of the coin is a 60% reduction in agricultural employment since 1960.
Denne afvandring tog imidlertid af, da det blev vanskeligt at finde andet arbejde, men den er ikke ophørt.
The exodus has slowed down, but has not checked, in recent years as alternative employment has become scarcer.
D Markedsstabilitet og rimelige forbrugerpriser har kunnet opretholdes for de fleste produkter.
D Reasonable consumer prices and stable markets have been achieved for most products.
Priserne til landmanden er siden 1973 i gennemsnit steget mindre end prisniveauet som helhed og mindre end forbrugerpriserne på fødevarer, der jo omfatter forarbejdnings- og forhandleromkostningerne.
Since 1973 the average prices paid to producers have increased less rapidly than prices as a whole and more slowly, even, than food prices, which also cover the cost of marketing and, increasingly, processing.
Det europæiske landbrug har således ydet et betragteligt bidrag til kampen mod inflationen.
European agriculture, it can therefore be claimed, has made a considerable contribution to the struggle against inflation.
I forbindelse med markedsstabiliteten bør det også nævnes, at Fællesskabet ikke har været ramt af de priseksplosioner, som fra tid til anden har ramt verdensmarkedspriserne for sukker og korn.
As far as market stability is concerned, it is significant that the Community has remained untouched by the periodic surges in the world price for sugar and cereals.
D Forsyningerne udefra har såvel med hensyntil mængder som priser ligeledes kunnet holdes stabile takket været de forbindelser, som Fællesskabet har knyttet med verden udenfor EF.
Π Security of supply, from the point of view of price as well as quantity, has been favoured by Community trade relations with the rest of the world. The Community is not a sealed economic unit.
Fællesskabet er ikke en lukket klub men tværtimod verdens største importør af fødevarer.
It is, quite the contrary, the world's major importer of farm produce.
Navnlig køber Fællesskabet betydelige mængder tropiske frugter og foder til dyr (majs og soja f.eks.).
It is a particularly large buyer of tropical produce and animal feedstuff's such as maize and soya.
D Landbrugernes indkomster steg parallelt med andre indkomster fra 1968 til 1979 (ca. 3,0 pet. årligt). Arene 1979-1981 viste som følge af den økonomiske afmatning en nedgang i realindkomsterne, og det samme gjorde 1983 som følge af de klimatiske forhold, Derefter fulgte i 1984 en pæn fremgang på 3,8 pet.
D Farm incomes grew at roughly the same rate as other wages from 1968 to 1979, at about 3% a year.
Disse gennemsnitstal bør imidlertid ikke skjule, at der landbrugerne imellem er store indkomstforskelle alt efter hvilken region, det drejer sig om, hvilken størrelse, bedriften har, og hvilken produktion, der er tale om.
Average figures disguise, however, the enormous income gaps which still exist between different types of agricultural producers, between large and small farms and between different regions.
Som det fremgår af stigningen i selvforsyningsgraden har man for en række produkter nået grænsen for produktionsforøgelser.
As the figures on Community self-sufficiency show the expansion of output of many products has reached its ceiling.
Efter tidligere at have haft en for stor afhængighed af lande udenfor EF er nu fulgt en situation med strukturelle overskud.
From over-dependancy on imports in some areas, the Community has swung over to a situation of permanent surpluses.
Man kan anføre, at det er svært at undgå overskud som følge af klimaets luner, og man kan også påvise, at en række forhold udenfor landbruget har en del af skylden — som f.eks. at margarine fremstillet af billige importvarer har erstattet en del af smørforbruget, og at Fællesskabet har accepteret import af en vis mængde rørsukker fra udviklingslande.
It is undeniable that occasional surpluses through climatic circumstances cannot easily be avoided. It is also true to say that the common agricultural policy faces external constraints such as the manufacture of margarine, which competes with butter, from cheap imported produce or the Community commitment to import a quota of sug?r from developing Third World countries.