natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Selv om historien ikke nødvendig­vis behøver at gentage sig, tyder det dog på, at medmindre nettotilvæk­sten i beskæftigelsen er større end i starten af det tidligere økonomiske opsving, kan arbejdsløsheden me­get vel vise sig kun at falde lang­somt fra det nuværende niveau. I
1995, the rate for women declined only marginally during the course of 1994 but has continued to fall very slowly during 1995.
Under det tidligere økonomiske opsving faldt arbejdsløsheden blandt mænd gradvist fra over 9% i maj 1985 til godt 6% i 1990.
during the early stages of previous period of economic recovery in 1985 and 1986.
Derimod ændrede arbejdsløsheden blandt kvinderne sig næsten ikke i de første tre år af det økonomiske opsving. I maj 1985 var den 12%, og tre år senere — i maj 1988 — var den stadigvæk over 11%.
Then, the average rate of unemployment in the Union reached a peak in June 1985 at 10.2% of the labour force.
Derefter faldt arbejdsløsheden i de næste to år, men lå fortsat over 9,5% selv på det tidspunkt, hvor den var lavest.
It was not until around the middle of 1987, two years after the peak rate, that unemployment started to decline significantly.
Forskellen mellem ar­
In mid­1988, however, it was still over 9%, only 1 percentage point lower than at the peak.
Den komparative udvikling i ar­bejdsløshedsprocenterne for de to køn kan dog kun til dels tilskrives de relative ændringer i beskæftigel­sen for mænd og kvinder.
points towards the end of 1988 when the women's rate began to fall more rapidly.
En lige så stor del af forklaringen ligger i de relative ændringer i arbejdsstyrken og specielt i forskellen med hensyn til, hvordan erhvervsfrekvensen udvikler sig.
It then narrowed as men were hit much harder than women by the recession, as ana­lysed in more detail below.
Det har især haft be­tydning, at stadigt flere kvinder i den arbejdsdygtige alder gik ind i arbejdsstyrken, da EU oplevede et
Since the recovery began, the gap between the two rates has started to widen again as unemployment of men has fallen slightly more than that of women.
1986 steg antallet af personer i be­skæftigelse i EU med knap 1% og i 1987 med næsten 1,5%.
During the previous economic upturn, the rate for men fell progressively from over 9% in May 1985 to just over 6% in
1986­tallet er stort set det samme som den nuværende anslåede stigning i beskæftigelsen i 1995, mens 1987­tallene er højere end forudsigelser­ne for 1996, som det også fremgår af det følgende.
The comparative behaviour of the two rates, however, is only partly
Resultatet afhænger dog ikke kun afvæksten i beskæfti­gelsen, men også af tilvæksten til arbejdsstyrken.
Although history will not necessar­ily repeat itself, this experience suggests that unless the net rate of job creation is greater than during the early part of the previous econ­omic upturn, unemployment could well prove very slow to fall from its present level.
Den forventede ud­vikling i arbejdsstyrken gennemgås også i det følgende.
In 1986, the numbers in employment in the Union in­creased by just under 1%, in 1987, by almost 1V
Arbejdsløsheden efter køn i EU, 1983 - maj 1995
Unemployment rates by sex in the Union, 1983 - May 1995
Arbejdsløsheden for begge køn toppede nogenlunde samtidig i an­det kvartal af 1994, for mændenes vedkommende med 10,4% og for kvindernes med 13,1%.
Unemployment of men and women
Til gengæld er der forskel i udvik­lingsmønsteret for de to køn, efter at arbejdsløsheden er toppet.
In May 1995, the average unemploy­ment rate for women stood at 12.8% of the female labour force, whereas the average rate for men was 9.8%, 3 percentage points lower.
Mens arbejdsløsheden blandt mændene faldt med 0,5% af den mandlige
Both rates reached a peak at around the same time in the second quarter of
Arbejdsløsheden efter køn og alder i EU, 1983 - maj 1995
Unemployment rates by sex and age in the Union, 1983 - May 1995
„_ % af arbejdsstyrken η 25
25 % labour force π 25
Arbejdsløsheden i EU landene, USA og Japan, 1985, 1990 og maj 1995
Unemployment rates in Member States, US and Japan, 1985,1990 and May 1995 attributable to the relative changes in employment of men and women.
I de efterfølgende fire år med reces­sion steg arbejdsløsheden blandt både unge mænd og unge kvinder igen kraftigt, specielt blandt de unge mænd.
The rate for young men fell especially sharply, from around 22% to under 14% over this period, while the rate for young women declined from 25% to around 18%.
Arbejdsløsheden blandt mænd under 25 år steg såle­des mere mellem 1990 og 1994, end den var faldet i den forudgående periode med økonomisk vækst. I
In both cases, the extent of these reductions was sig­nificantly greater than among older people, for men and women aged 25 and over the decline amounting to
I disse lande var det derfor ikke blot en forholdsvis lille del af kvinderne i den arbejdsdygtige al der, der indgik i arbejdsstyrken, men samtidig var der en meget stor del af disse kvinder, der ikke kunne finde arbejde.
women was over 13%, in Spain over 30% (Graph 13). By contrast, only in three Member States, Spain, Finland and Ireland, where unem­ployment overall was the highest in the Union, was unemployment among men over 13%.
(Forskellene med hensyn til udviklingen i arbejdsløs heden i EU gennemgås mere detaljeret i kapitel 4 i det følgende).
The gap between men's and women's rates was particularly wide in the Southern Member States, especially in Spain, Italy and Greece, where in each case the rate for women was well over 172 times higher than the rate for men
begyndelsen af 1994 var ungdomsarbejdsløsheden — på ca. 24% — højere end på det tidligere højeste niveau.
By the beginning of 1994, therefore, at around 24%, it was above the level of its previous peak.
Arbejdsløsheden blandt unge kvinder steg mindre i denne periode, men den var fortsat højere end blandt mændene og var i 1994 over 24,5%.
% in 1994.
Arbejdsløsheden i EU-landene
The gap between the
I syv EU-lande, herunder Fin land, var arbejdsløsheden blandt kvinderne over 13%, og i Spanien var den over 30% (figur 13).
24 72 two rates, however, which had wid­ened between 1985 and 1990, narrowed appreciably.
Arbejdsløsheden er langtfra ensartet i EU.
— over twice as high in Greece.
Ved den seneste optælling varierede den fra næsten 23% i Spa nien og 16,5% i Finland til under 4% i Østrig og Luxembourg (figur 12).
In the North of the Union, only in Belgium was the difference simi­larly wide.
I fem EU-lande — de to førstnævnte lande plus Irland, Italien og Frankrig — var arbejdsløsheden over 12% og i et sjette — Belgien — over 10%.
In all of these countries, moreover, the rate of participation of women in the labour force was lower than elsewhere in the Union, apart from in Ireland.
Kun i tre lande — Nederlandene samt Østrig og Luxembourg — var arbejdsløsheden under 8%.
In these countries, therefore, not only were a relatively small proportion of working-age women part of the
Forskellen i arbejdsløshed for mænd og kvinder var særligt stor i de sydlige EU-lande, specielt i Spa nien, Italien og Grækenland, hvor arbejdsløsheden alle tre steder var godt halvanden gang højere end ar bejdsløsheden blandt mændene — i Grækenland mere end dobbelt så høj.
The higher rate of unemployment for women than for men which is evident at the Union level remained true of all Member States in May 1995, except three, the UK, Sweden and Finland.
I den nordlige del af EU var det kun i Belgien, forskellen var lige så stor.
In 7 Member States, including Finland, the rate for
Arbejdsløsheden blandt mænd og kvinder i EU landene, USA og Japan, maj 1995
Unemployment rates of men and women in Member States, US and Japan, May 1995
% af arbejdsstyrken
% in almost 23% in Spain and 1672
I 10 af de 15 EU-lande var arbejdsløshedsniveauet i maj 1995 endda højere end ti år tidligere, da den forudgående recession toppede, mens det i Belgien kun var en smule lavere.
Moreover, in ten of the 15 Member States, the level of unemployment in May 1995 was higher than it had been ten years earlier at the high point of the previous recession, while in Belgium, it was only mar­ginally lower.
I alle disse lande blev det fald i arbejdsløsheden, der kunne registreres i perioden med høj vækst i beskæftigelsen mellem 1985 og 1990, således mere end op vejet.
In all of these countries, therefore, the reduction in unemployment achieved during the period of high employment growth between 1985 and 1990 has
Kapitel 1 Udviklingen i beskæftigelsen og arbejdsløsheden i EU befolkningstilvæksten og et fald på over 3 mio. i den sidstnævnte periode. de.
Section 1 Employment and unemployment trends in the Union words, there appears to be a posi­tive relationship between the rate of labour force growth and employ­ment growth, particularly over the past ten years.
misk vækst var ledsaget af en stigning i erhvervsfrekvensen.
work force, but a high proportion of those that were unable to find jobs.
Der synes med andre ord at være en positiv sammenhæng mellem til væksten til arbejdsstyrken og væk sten i beskæftigelsen, specielt i de sidste ti år.
Thus, between 1985 and 1990, when employment grew on average by around 172% a year, the number
Mellem 1985 og 1990, da beskæfti gelsen steg med gennemsnitligt ca. 1,5% om året, forøgedes antallet af personer i EU's arbejdsstyrke således med ca. 1% om året.
Employment and labour force growth of people in the Union's work force increased by around 1% a year.
Mellem 1990 og 1994, da beskæftigelsen faldt, voksede arbejdsstyrken kun marginalt og indskrænkedes rent faktisk mellem 1991 og 1994 (figur 14).
Between 1990 and 1994, when em­ployment fell, the labour force increased only marginally, and ac­tually contracted between 1991 and 1994 (Graph 14).
Det vil med andre ord sige, at ændringer i er hvervsfrekvensen var årsag til en forøgelse af EU's arbejdsstyrke på yderligere 1,9 mio. i den førstnævnte periode (650.000 om året) ud over
The reduction in net job creation over this period, therefore, was accompa­nied by a withdrawal of a significant proportion of people from the work force, just as the increased job cre­ation in the preceding period of economic growth was accompanied by a rise in participation. In other
En mere detaljeret analyse af perioden før 1990 og perioden efter viser, at mens EU's arbejdsstyrke vokse de med 5 mio. mellem 1987 og 1990,
Examining the period before 1990 and the period after in more detail reveals that whereas the Union's
Ændringer i beskæftigelsen og i arbejdsstyrken i EU, 1980-94
Changes in employment and labour force in the Union, 1980-94
Årlig variation (°/c
□ Employment ■ Labour force η 2
I dette tilfælde er der ingen positive bivirkninger, der kan bruges som forklaring på, hvorfor mænd i deres bedste arbejdsdygtige alder forsvinder fra arbejdsmarkedet.
The sharp decline in participation which occurred in the 1990 to 1994 period arose principally among young people under 25, both men and women, and among men in the 25 to 54 age bracket.
Blandt de ældre aldersgrupper faldt erhvervsfrekvensen blandt mændene mindre i absolutte tal, men faldet var dog ganske markant og reducerede arbejdsstyrken med næsten 900.000 mellem 1990 og 1994, dvs. ca. 700.000 flere end i de tre foregående år.
At the same time, while increasing participation of women of prime working age was the major source of labour force growth in both periods, it occurred at a much slower rate in the years after 1990 than before and, there­fore, offset less of the declining participation of men of all ages and of younger women.
Alt i alt vil det derfor sige, at knap 45% af indskrænkningen i EU's ar bejdsstyrke i perioden fra 1990 til 1994 på 5,6 mio. i forhold til, hvad det ville have været, såfremt er hvervsfrekvensen var fortsat med
The reduction in participation of young people was in itself respon­sible for a fall in the total labour
Ændringer i arbejdsstyrken i EU, 1987-90
As noted in Section 4 below, this is mirrored in an increase in participation in education and training.
Millioner at stige i samme takt som i de tre foregående år, kan tilskrives lavere erhvervsfrekvens blandt unge un­der 25 år, næsten 20% kan tilskri­ves den lavere erhvervsfrekvens blandt mænd i aldersgruppen 25­54 år og ca. 12% skyldes det forhold, at mændene trak sig tidligere ud af arbejdsmarkedet.
The decline in participation among men in the 25 to 54 age group, which served to reduce the labour force by just over 1.2 million, is more dis­turbing.
Den resterende del af faldet i arbejdsstyrken kan hovedsagelig forklares med en lave­re stigningstakt i erhvervsfrekven­sen blandt kvinder i aldersgruppen 25­54 år.
In this case, there are no beneficial side­effects which can be cited to justify the disappearance of men of prime working age from the job market.
Demografisk effekt
Demographic effect
Erhvervsfrekvenseffekt
Participation effect
Efterhånden som det økonomiske opsving tager fart, og nettotilvæk­sten i beskæftigelsen stiger, må det forventes, at de tendenser, som gjorde sig gældende før den seneste recession, vil slå igennem igen, og erhvervsfrekvensen vil atter stige, hvilket vil medføre en stigning i til­væksten til arbejdsstyrken og et langsommere fald i arbejdsløshe­den.
In the older age groups, partici­pation of men fell by less in terms of those affected but was still signi­ficant, reducing the labour force by over 900 thousand between 1990 and 1994, some 700 thou­sand more than in the three years before.
Ændringer i arbejdsstyrken i EU, 1990-94
Changes in labour force in the Union, 199094
G Kvinder ■ Mænd
□Women ■ Men
Over tid har udviklingen i nettotil­væksten til beskæftigelsen i EU nøje fulgt udviklingen i BNP. Øget vækst i BNP er generelt i løbet af en vis tid blevet fulgt af en tilsvarende stigning i tilvæksten til beskæfti­gelsen.
In sum, therefore, just under 45% of the reduction in the Union labour force between 1990 and 1994 of 5.6 million relative to what it would have been, had participation continued to increase at the same rate as in the preceding three years, is attributable to lower participa­tion of young people under 25, almost 20% to that of men aged 25­54 and around 12% to men retiring earlier.
På grund af det store antal arbejdsløse i EU, hvadenten de er officielt registreret som arbejdsløse eller ej, er det vigtigt at finde ud af, om det er muligt at oprette flere arbejdspladser med et givet produktionsniveau — dvs. at gøre væksten mere beskæftigelsesska­bende eller beskæftigelsesintensiv.
The remainder is predominantly due to a reduced increase in the participation of women aged 25­54.
I løbet af 1980'erne var stigningen i arbejdskraftens produktivitet (her defineret som BNP pr. beskæftiget person) i EU som helhed bemærkel­sesværdigt konstant på knap 2% om året både i perioden med lav vækst —1980 til 1985 — og i perioden med økonomisk opsving — 1985 til 1990
As the economic recovery proceeds and the rate of net job creation increases, it can be expected that the tendencies evident before the recent recession will re­emerge and participation will again rise so in­creasing the growth of the labour force and slowing down the fall in unemployment.
nemlig gennemsnitligt over 3% om året, og kun faldt til under dette niveau, når væksten i BNP lå under 3,5%, har der under den seneste recession kunnet registreres et ab­solut fald i produktiviteten, idet an­tallet af personer i beskæftigelse er uændret (figur 19).
Employment and output growth decline in productivity as the numbers in employment have been maintained (Graph 19).
Både i 1993 og 1994, da produktionen stort set ikke ændrede sig, voksede beskæftigel­sen en smule.
In both 1993 and 1994, when output hardly changed at all, employment in creased marginally.
I Japan ser det derfor ud til, at man i modsætning til, hvad der har været tilfældet i Europa, har ofret stigningen i produk­tiviteten for at bevare arbejdsplad­ser.
In Japan, therefore, in contrast to Europe, productivity growth seems to have been sacrificed to the preservation of jobs.
I perioden med økonomisk reces­sion mellem 1990 og 1994, da be­skæftigelsen faldt, var stigningen i produktiviteten stort set den sam­me som i den foregående periode med økonomisk opsving.
In the period of economic recession between 1990 and 1994, when em ployment fell, the growth of productivity was much the same as in the preceding economic upturn.
Det ser derfor ud til, at det lykkedes for arbejdsgiverne at tilpasse deres ar­bejdsstyrke til afmatningen i væk­sten i produktionen i denne periode.
Employers, therefore, seem to have succeeded in adjusting their work forces in line with the depressed rate of output growth during this period.
Et middel til at øge antallet af per­soner i beskæftigelse med et givet produktionsniveau er at reducere det gennemsnitlige antal timer, den enkelte arbejder.
Over time, the rate of net job creation and contraction in the European Union has closely mirrored the rate of change in GDP.
Det er vanskeligt at anslå de nøjagtige virkninger heraf for antallet af job, men det har utvivlsomt medvirket til at øge eller fastholde antallet af personer i beskæftigelse.
An increase in GDP growth has tended to be followed after a period of time by a rise in the rate of employment growth.
Som be­skrevet nedenfor, afspejler en stor del af dette fald en stigning i omfan­get af deltidsarbejde, specielt blandt kvinder, men det gennem­snitlige antal udførte arbejdstimer for fuldtidsbeskæftigede er dog også faldet.
A key issue, given the large numbers without work in the Union, whether officially recorded as unemployed or not, is whether it is possible to create more jobs from a given level of output — ie to increase the employmentintensity of the growth.
Denne udvikling i EU under den seneste recession adskiller sig mar­kant fra udviklingen i USA og Japan.
This experience in the European Union during the recent recession differs significantly from that in the US and Japan.
I den seneste recessionspe­riode, fra 1989 til 1992, var stignin­gen i produktiviteten i USA stort set den samme som gennemsnittet for 1980'erne.
In the recent period of recession, 1989 to 1992, the growth of productivity in the US was similar to the average for the 1980s.
I 1993, da det økonomi­ske opsving satte ind, voksede be­skæftigelsen lige så meget som produktionen, og stigningen i pro­duktiviteten var væsentligt mindre end de stigningstakter, der kunne registreres samme år i EU, hvor den økonomiske situation var en helt anden (figur 18).
In 1993, as the economy picked up, employment increased at the same rate as output and productivity growth was well below the rate experienced in the same year in the European Union, where the economic situation was markedly different (Graph 18).
Modsætningen mellem udviklingen i Europa og i USA og Japan er sær­ligt markant for sektorerne uden for fremstillingsindustrien.
The contrast between the experience in Europe and that in the US and Japan is especially marked for nonmanufacturing sectors as opposed to manufacturing industry.
Speci­elt er beskæftigelsen i aktiviteter uden for fremstillingsindustrien vokset langt mere i forhold til stig­ningen i produktionen i 1990'erne i de to sidstnævnte lande end i Euro­pa, mens produktiviteten i fremstil­lingsindustrien steg mindst lige så hurtigt op til den seneste reces­sion.
In particular, employment in nonmanufacturing activities has expanded much more relative to output growth in the 1990s in the latter two countries than in Europe, while, up to the recent recession, productivity in manufacturing has risen at least as fast.
I begge lande, men specielt i USA, synes man således at have satset forholdsvis mere på beskæf­tigelsen i sektorer, hvor konkurren­ceevnen og dermed også stigningen i produktiviteten er mindre afgø­rende, fordi en mindre del af pro­duktionen handles internationalt (se den mere detaljerede analyse i bilaget).
In both countries, therefore, and especially in the US, relatively high priority seems to have been accorded to employment in sectors where competitiveness and, consequently, productivity growth are less critical considerations because a much smaller share of output is traded internationally (see Annex for more details).
I Japan, hvor stigningen i arbejds­kraftens produktivitet i 1980'erne hele tiden var større end i Europa,
grew by less than 372%, the recent recession has witnessed an absolute
Mellem 1985 og 1990 faldt det gen­nemsnitlige antal udførte arbejdsti­mer om ugen i EU som helhed fra knap 40 til 39, et fald på 2% i løbet af fem år. Resultatet har været, at
Over the 1980s, the growth of labour productivity (here defined as GDP per person employed) in the Union as a whole was remarkably constant at just under 2% a year during periods both of slow growth — 1980 to 1985 — and of economic upturn —1985 to 1990 (Graph 17, in which GDP is lagged two quarters to take some account of the delayed response of employment to changes in output, though, in practice, the full response is likely to take a number of years to materialise).
19 Ændringer i BNP og i beskæftigelsen i Japan, 1980­94
19 Change in GDP and employment in Japan, 1980-94
18 Ændringer i BNP og i beskæftigelsen i USA, 1980­94
17 Change in GDP and employment in the Union, 1980-94
17 Ændringer i BNP og i beskæftigelsen i EU, 1980­94
18 Change in GDP and employment in the US, 1980-94
0 Årlig variation {%) e
0 Annual change (%)
Kapitel 1 Udviklingen i beskæftigelsen og arbejdsløsheden i EU medens det samlede antal udførte arbejdstimer (mængden af arbejdskraftinput) steg med 5,5% i denne periode, steg antallet af personer i beskæftigelse med to procentpoint mere, nemlig med 7,5% (figur 20 — se definitionen af arbejdstid i bilaget). get).
Changes in working time employed, the rate of decline was less than it had been in the preceding five years. There is, therefore, little sign in the aggregate data at least, of reduced working time being used as a deliberate means of main taining the numbers of people in work during the period of slow growth (though there were differences between sectors — see Annex).
I de efterfølgende fire år faldt det samlede antal udførte arbejdstimer i EU med 4,5%, efterhånden som økonomierne begyndte at mærke recessionen.
One means of increasing the number of people employed for any given level of output is through reducing the average amount of time each person works.
Antallet af personer i beskæftigelse faldt dog med godt 3%, dvs. over 1% mindre, da det gennemsnitlige antal udførte ar bejdstimer om ugen faldt fra 39 til 38,5.
Although there are difficulties in introducing a deliberate policy of this kind centrally, since the scope for adjusting work ing time differs markedly between sectors of production, as do the potential costs — or in some cases benefits — it is, nevertheless, the case that average hours worked have tended to decline in most parts of the Union over the past ten years.
Denne nedsættelse af arbejdstiden har utvivlsomt været med til at begrænse faldet i antallet af per soner i beskæftigelse, men faldet var alligevel mindre end i de fem foregående år.
While the precise impact on jobs is difficult to estimate, it has almost certainly contributed to increasing or maintaining the number of people in employment.
Ser man på de samlede data, er der således ikke meget, der tyder på, at nedsættelse af ar bejdstiden har været anvendt som et bevidst middel til at fastholde antallet af personer i arbejde i pe rioden med lav vækst (selv om der var forskelle mellem de enkelte sektorer — se bilaget).
As described below, much of this reduction reflects a growth in parttime work ing, especially among women, though the average hours worked by those employed fulltime has also tended to come down.
20 Ændringer i antallet af beskæftigede og udførte arbejdstimer i alt i EU, 1986-94
(Graph 20 — see Annex for definition of working time).
Årlig variation (%)
% as economies went into re by 472 cession.
Kapitel 2 EU­landenes indsats for at skabe flere arbejdspladser
Section 2 Member State performance in creating jobs
EU-landenes indsats for at skabe flere arbej dspladser ind og ud af EU­landene samt det aktuelle økonomiske aktivitetsni­veau og nettostigningen i beskæfti­gelsen.
Member State performance in creating jobs changes in migration flows and in economic activity or the rate of net job creation.