natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Antallet af arbejdsulykker med dødelig udgang i EF*
Number of fatal accidents at work in the European Community1
Fra 1982 til 1984: undtagen Belgien og Grækenland.
1982 to 1984: Belgium and Greece not included.
Kilde: Eurostat og nationale kilder.
Sources: Eurostat and national sources.
Efter et konstant fald i antallet af arbejdsulykker med dødelig udgang i Europa konstateres der fra 1988 en stigende tendens.
After a steady decline in the number of fatal accidents at work in Europe, a rising trend emerges from 1988.
jøår har 12 måneder, fra den 1. marts 1992, til at overbevise folk om, at sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen er en uadskillelig del af det økonomiske fremskridt og velfærdet for alle i det indre marked.
1 March 1992, will have 12 months to convey the message that economic progress and general prosperity, as the fruits of the single market, depend on health and safety at the workplace.
Siden starten på industrialiseringen har EF's medlemsstater lidt efter lidt vedtaget love og bestemmelser for at forbedre beskyttelsen af arbejdstagernes sundhed og sikkerhed på arbejdspladsen.
Since the beginning of the industrial era, the Member States of the Community have gradually introduced laws and regulations designed to improve the protec­tion of workers' health and safety at the workplace.
Selv om EF-institutionerne arbejdede med dette spørgsmål siden oprettelsen af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab (EKSF) i 1951, trængte idéen om en fælles EF-løsning på arbejdstagernes problemer ikke igennem.
Although the European institutions have been operating in this field since the establishment of the European Coal and Steel Community (ECSC) in 1951, the idea of a Community solution for the problems of workers was not initially obvious.
Det var først, da de frygtelige skadevirkninger ved at være udsat forvisse stoffer under arbejdet blev påvist i 70'erne, at medlemsstaterne blev opmærksomme på nødvendigheden af hurtigt at indføre en ensartet beskyttelse for arbejdstagerne i EF.
It was in the 1970s, when the seriousness of certain occupational risks became apparent, that the Member States became aware of the urgent need for swift, homogeneous protection for workers in Europe.
Dette var den direkte årsag til, at direktiverne om skiltning og signalgivning på arbejdsstedet og om beskyttelse mod monomert vinylchlorid så dagens lys i henholdsvis 1977 og 1979.
This was the background to the directives concerning safety signs at the workplace and protection against vinyl chloride monomers adopted in 1977 and 1978 respectively.
11974 besluttede EF-landene at oprette et rådgivende udvalg, der skulle gennemgå alle nye forslag til lovgivning om sikkerhed og sundhed på arbejdspladsen.
In 1974, the Member States of the Community decided to set up an advisory committee to scrutinize all new proposals for legislation in the field of health and safety at work.
Udvalget, der blev sammensat af arbejdsgiver-, arbejdstager- og regeringsrepræsentanter, bistod EF-Kommissionen med udarbejdelsen af et første handlingsprogram, der blev vedtaget i 1978.
Representing employers, workers and governments, this com­mittee assisted the European Commission in launching the first action pro­gramme in 1978.
Dette meget omfattende program omhandlede såvel undersøgelse af årsagerne til ulykkerne og sygdommene som beskyttelse mod farlige stoffer, forebyggelse af ulykker med maskiner, tilsyn med de sundheds- og sikkerhedsmæssige vilkår på arbejdsstedet og uddannelse.
This was a very wide-ranging programme, aiming to study the causes of diseases and accidents, protection against dangerous substances, prevention of accidents caused by machines, the monitoring of health and safety conditions at workplaces and training.
Mellem 1977 og 1987 udarbejdede Kommissionen 10 direktiver, hvoraf 7 er blevet vedtaget af Ministerrådet.
Between 1977 and 1987, the Commission then drafted 10 directives, seven of which were adopted by the Council.
11980 fastlagde EF i et direktiv af mere almen karakter de nærmere forholdsregler, der skal tages over for alle farlige fysiske, kemiske og biologiske agenser.
In 1980, a more general directive was adopted, setting out the strategy to be followed regarding all dangerous physical, chemical and biological agents.
Siden er der blevet vedtaget adskillige særdirektiver om specifikke agenser såsom bly, asbest og støj.
It was followed by directives concerning specific agents such as lead, asbestos and noise.
nødvendigheden af at lægge vægt på den sociale udvikling i EF sideløbende med den økonomiske udvikling.
In 1987, a second stage was reached with the decision taken by the Twelve to set up a single frontier­free market in 1993.
Arbejdsgiverne på den ene side var sig bevidst, at det var nødvendigt at fremme en harmonisering af bestemmelserne på EF­plan, og fagforeningerne og arbejdstagerne på den anden side indså, at uden harmonise­ring kunne gennemførelsen af det indre marked føre til, at forbedringen af deres rettigheder gik i stå, eller at disse ligefrem smuldrede i de lande, der var længst fremme.
The need to give tangible form to the Community's social dimension at the same time as to its economic dimension was at last acknowledged. On the one hand, employers were aware of the need to harmonize rules at the European level; on the other, the trade unions and workers realized that, without harmonization, the establishment of the single internal market could result in stagnation of their rights, and even erode them in the most advanced countries.
To artikler i Den Europæiske Fælles Akt afspejler denne holdning: I henhold til artikel 100A skal de varer, der er i fri omsætning i EF, opfylde høje krav til sikkerheden og sundheden; i artikel 118A bestemmes det, at »medlemsstaterne bestræber sig på at forbedre navnlig arbejdsmiljøet for at beskytte arbejdstager­nes sikkerhed og sundhed og sætter sig som mål at harmonisere vilkårene pá dette område på et stadig stigende niveau«.
Two articles added to the EEC Treaty by the Single European Act express this determination. Article 100a provides that products moving freely in the Com­munity will have to comply with high health and safety standards; Article 118a stipulates that 'Member States shall pay particular attention to encouraging improvements, especially in the working environment, as regards the health and safety of workers, and shall set as their objective the harmonization of conditions in this area, while maintaining the improvements made'.
For at undgå enhver forringelse af sikkerhedsnormerne i de lande, der er længst fremme, står det i henhold til artikel 118A ethvert land, der ønsker det, frit for at indføre strengere beskyttelses­foranstaltninger end dem, der er fastlagt i fællesskabsretten.
To avoid any lowering of safety standards in the most advanced countries, Article 118a allows any countries which so wish to impose standards more stringent than those laid down by Community law.
Denne måde at lovgive på kaldes i almindelighed ordningen med minimumsforskrifter.
This legislative system is commonly referred to as the system of minimum requirements.
Endeligt er et af punkterne i fællesskabspagten om arbejdstagernes grundlæg­gende arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettigheder viet sikkerheden og sund­heden på arbejdspladsen, med særlig vægt på en række nye foranstaltninger.
Lastly, the Community Charter of the Fundamental Social Rights of Workers, adopted by all the Member States except the United Kingdom in 1989, also covers health and safety at the workplace and emphasizes a number of new initiatives.
Rammedirektivet fra 1989
The 1989 framework Directive
Fællesskabets rammedirektiv fra juni 19891) var den første vidtrækkende retsakt på det sociale område, der blev vedtaget i forlængelse af Fællesakten, og den er en hjørnesten i Fællesskabets nye politik.
The first social decision of major importance taken under the Single Act was the framework Directive adopted by the Twelve in June 1989,1 which constitutes the cornerstone of the new Community policy.
Her fastlagdes de grundprincipper, som for fremtiden skal gælde for sikkerheden og sundheden på arbejdspladsen, og som vil få stor indflydelse på alle de nationale lovgivninger.
It sets out the main principles which will henceforth govern health and safety at work and will have a major impact on all national legislation.
■ Først og fremmest fremgår det af denne retsakt, at fremtidige direktiver skal omfatte samtlige arbejdstagere i den offentlige og den private sektor, men ikke selvstændige erhvervsdrivende og personer beskæftiget ved husligt arbejde. Flere lande som f.eks.
■ It emerges first and foremost from this legal text that the directives to come will have to encompass all workers of the public and private sectors with the exception of the self­employed and domestic staff.
■ Takket være denne retsakt er arbejdsgiverens ansvar blevet udvidet.
■ Thanks to this text, the employer's responsibility has been increased.
Han skal vurdere risiciene i alle produktionens faser, informere arbejdstagerne, give dem en hensigtsmæssig oplæring og drage omsorg for, at de regelmæssigt gennemgår en helbredsundersøgelse.
He is now obliged to evaluate risks at all stages of the production process, to inform workers, provide them with adequate training and constantly monitor their health.
■ I al almindelighed skal arbejdsredskaberne være tilpasset mennesket og ikke omvendt, navnlig hvad angår udformning af arbejdsstedet og valg af udstyr og
■ In more general terms, the production apparatus has to be adapted to the worker and not the reverse, especially as regards the places of work, the choice of equipment and working methods.
■ Med dette direktiv indføres der forpligtelser for arbejdstagerne, noget der i en række medlemsstater ikke eksisterede tidligere.
The Directive introduces the concept of workers' obligations, which has hitherto not existed in some Member States.
Arbejdstagerne skal navnlig følge arbejdsgiverens anvisninger og underrette denne om de eventuelle farer, de konstaterer på arbejdsstedet.
More precisely, workers are required to abide by the employer's instructions and draw his attention to any potential dangers they may identify at their work stations.
Det bestemmes udtrykkeligt i direktivet, at arbejdstagerne under visse betingelser har ret til at afbryde arbejdet i tilfælde af alvorlig og umiddelbar fare.
Subject to certain conditions, the Directive explicitly provides for workers to have the right to cease working in the event of imminent serious danger.
Flere lande skal ligeledes indføre denne bestemmelse i deres lovgivning.
Several countries will also have to introduce this provision into their laws.
■ Endelig har arbejdstagerne ret til at blive underrettet og hørt og til at fremsætte forslag til forbedring af deres sikkerhed og sundhed.
Lastly, workers must be consulted and informed and may make proposals for the improvement of their health and safety.
Der findes allerede ad hoc­ordninger, der kan anvendes til at gennemføre en række af disse bestem­melser i virksomhederne i ni af EF­landene, men Spanien, Grækenland og Irland skal træffe nye foranstaltninger.
Ad hoc structures enabling firms to implement some of these provisions already exist in nine countries of the Community, but Greece, Ireland and Spain are having to take new measures.
Til gennemførelse af dette rammedirektiv har EF på mindre end et år vedtaget fem særdirektiver, som medlemsstaterne skal have gennemført i deres nationale lovgivning senest den 1. januar 1993.
Under this framework Directive, the Community has adopted five specific directives in less than a year.
Disse direktiver vedrører sikkerheden på arbejdsstedetΊ ), udformning, valg og brug af arbejdsudstyr (maskiner, apparater, værktøjer og diverse andre installationer)1), sikkerhedsbeklædning og person­ lige værnemidler til arbejdstagere, hvis arbejdsproces er farlig, eller som arbejder
The Member States are to incorporate them into national law by 1 January 1993; they concern safety at the workplace,1the design, choice and use of work equipment (machines, appliances, tools and other installations),1 personal protective equipment for workers using dangerous manual handling of heavy loads,2 and the machinery, substances or processes,1use of display screen equipment.2
), håndtering af tunge byrder2
Dangerous products
Sideløbende hermed har EF udbygget sin lovgivning om produkter, der kan være til skade for arbejdstagernes helbred.
The 1980 Directive on limits to the exposure of workers to dangerous chemical, physical and biological agents was consolidated in 1988 to enable limit values for occupational exposure to be fixed at Community level.3Furthermore, the asbestos Directive referred to above was revised in 1991 so as to lower workers' occupational exposure levels.4
■ Direktivet fra 1980 om beskyttelse af arbejdstagere mod farerne ved at være udsat for kemiske, fysiske og biologiske agenser under arbejdet skærpedes i 1988 ved, at der blev fastsat fælles EF­grænseværdier for eksponering på arbejdspladsen3).
Furthermore, a Directive introducing general and specific measures for a list of occupational carcinogens and reputedly carginogenic processes was adopted in 1990.5 This list is liable to be updated as and when work on the classification and labelling of chemical substances progresses at Community level.
Desuden blev det før omtalte asbest­direktiv ændret i 1991, og grænseværdierne for eksponering på arbejdspladsen blev nedsat4).
If that is technically unfeasible, he must ensure that production is carried out in a closed system and take appropriate measures to protect the workers —
stoffer og processer kan ajourføres, efterhånden som EF's arbejde med klassificering og etikettering af kemiske stoffer skrider frem.
individual equipment, appropriate washing facilities, continuous ad hoc train­ing and medical surveillance.
I henhold til direktivet pålægges det arbejdsgiveren at anvende ikke­kræftfremkaldende erstatningsstoffer.
The list of persons exposed in the firm must always be accessible to the workers themselves and/or to their representatives.
Det hænder, at EF vælger slet og ret at forbyde visse stoffer, når de viser sig at være for farlige, og beskyttelsesforanstaltningerne ikke i tilstrækkelig grad kan garantere arbejdstagernes sundhed og sikkerhed.
On occasion, the Community has decided purely and simply to prohibit certain substances where they prove to be too dangerous and protective measures will not suffice to ensure the good health and safety of workers.
Fremstillingen og anvendel­sen af fire farlige stoffer blev således forbudt i 1988 ved et direktiv1), hvis anvendelsesområde kan udvides.
The production and use of four very dangerous substances were thus prohibited by a 1988 Directive,1the annexes to which could be extended if the need arises.
De Tolv har også vedtaget et direktiv om biologiske agenser2). Både personer, der arbejder på laboratorier og hospitaler, og de, der er beskæftiget med den industrielle fremstilling, er omfattet.
The Twelve have also adopted a Directive on biological agents.2This relates both to those who work in laboratories and hospitals and those who are employed in manufacturing industries.
I henhold til direktivet klassificeres de biologiske agenser i fire kategorier efter den risiko, de indebærer, og der fastsættes passende indeslutningsforanstaltninger.
The Directive classes biological agents in four categories according to their intrinsic danger and defines appropriate confinement measures.
I betragtning af at erhvervsbetingede høreskader er blandt de mest almindeligt forekommende arbejdsskader, vedtog EF i 1986 et direktiv3), i henhold til hvilket den maksimalt tilladte værdi er 140 decibel for momentane støjniveauer (detonationer) og 85 decibel for den gennemsnitlige støjbelastning i løbet af en arbejdsdag på 8 timer.
Occupational deafness being one of the most commonplace occupational disorders, in 1986 the Twelve adopted a Directive3limiting the maximum admissible level of occasional sound emissions (detonations) to 140 decibels and the average acoustic pressure over an eight­hour day to 85 decibels.
Overskrides disse værdier, skal arbejdsgiveren ikke blot træffe foranstaltninger til at dæmpe støjen ved kilden, men også udlevere personligt høreværn.
Above these values, the employer is required not only to reduce the source of noise by means of collective sound­proofing measures but also to provide individual protective equipment.
Blandt højrisikosektorerne har EF­Kommissionen hæftet sig ved tre, der er karakteriseret ved antallet af berørte arbejdstagere og ved at være ramt af mange og alvorlige ulykker. Det drejer sig om bygge­ og anlægssektoren, landbruget og fiskeriet.
Among the high­risk sectors, the Commission has selected three which distin­guish themselves by the number of workers concerned and by the frequency and seriousness of the accidents which arise — the construction industry, agriculture and the seafaring occupations.
■ Bygge- og anlægssektoren: Selv om denne sektor beskæftiger mindre end 10% af arbejdstagerne i EF (9,5 millioner arbejdstagere), tegner den sig for 15% af arbejdsulykkerne og 30% af dødsulykkerne i industrien som helhed.
■ The construction industry employs 9.5 million workers, which is less than 10% of the European working population, but it accounts for 15% of all accidents at work and 30% of fatal accidents, and the number of accidents has been rising in recent years; most of them are attributable to poor planning or organization of work on site.
Ulyk­kerne, der i de senere år har været stigende i antal, skyldes som oftest mangelfuld tilrettelæggelse og organisering af arbejdet. Kommissionen fore­slog derfor i 1990 et direktiv4) med det formål at inddrage sikkerhedsfaktoren allerede i et projekts indledende fase, at forpligte underentreprenørerne til
In 1990, the Commission therefore proposed a directive4 requiring the safety factor to be taken into account from the design stage of a project, obliging subcontractors to be far more attentive to the health and safety conditions of their employees and defining the respective responsi­bilities of project managers, contractors and subcontractors.
Bygge­ og anlægsvirksomhederne bør overbevises om, at øget sikkerhed på arbejdspladsen betyder øget arbejdsindsats og dermed øget produktivitet.
Construction and civil engineering firms have to be persuaded that greater safety at work also means a higher output per worker, which means higher productivity.
■ Landbruget: Denne erhvervsgren, der beskæftiger 10 millioner mennesker, hvilket er lidt mere end bygge­ og anlægssektoren, hører også til blandt højrisikosektorerne. Årligt er der 3 600 dødsulykker, 18 millioner tilskadekom­ster og 100 000 personer, der modtager skadeserstatning.
■ Agriculture, which employs 10 million people, i.e. slightly more than construc­tion, is also a high­risk sector with 3 600 fatal accidents, 18 million injuries and 100 000 cases of compensation every year.
Halvdelen af ulyk­kerne sker på selve gårdene, enten på gårdspladsen eller i bygningerne.
Half of accidents are reported to occur in farmyards and farm buildings themselves.
Der er på dette område indtil videre kun vedtaget et enkelt særdirektiv; det omhand­ler landbrugs­ og skovbrugstraktorer.
To date, only one specific directive has been adopted: it concerns agricultural and forestry tractors.
Men Kommissionen har andre retsakter under udarbejdelse om landbrugsmaskiner, fytosanitær behandling, land­brugsejendomme (elektrisk udstyr) og visse specifikke arbejdsområder.
However, the Commission is drawing up other legislation on agricultural machinery, plant­health products, agricultural buildings (electrical equipment) and certain specific types of work.
■ Fiskeriet: Med 540 alvorlige ulykker hvert år og kun 300 000 beskæftigede er denne sektor endnu farligere.
■ With 540 serious accidents every year, the fishing industry, which employs 300 000 seamen, is even more dangerous.
Fartøjets bevægelser, det glatte dæk, dårligt vejr, arbejdet om natten med undertiden kun tre eller fire timers pause, støjen og de trange arbejdsforhold gør altsammen dette arbejde særlig risikofyldt.
The instability of vessels, slippery floors, inclement weather, night working (sometimes with only three to four hours' break) and noisy, cramped working areas all conspire to make the work particularly arduous.
I første omfang har Kommissionen foreslået en række minimumsforskrifter1) for lægemidler og medicinsk udstyr ombord: medicinkasse, rednings­ og overlevelsesudstyr og personlige værnemidler.
To begin with, the Commission has proposed minimum requirements1for medical equipment on board ship: medicine chests, rescue and survival equipment, individual protective equipment.
Samme retsakt indeholder bestemmelser om at forbedre de søfarendes uddannelse og om lægerådgiv­ning via radio.
The same text provides for improved training for seamen and better consultations by radio.
Endnu et forslag vedrørende arbejdet til søs er blevet forelagt Rådet.
A second proposal concerning work on board ships has been presented to the Council.
Initiativerne begrænser sig dog ikke til ovennævnte tre sektorer:
Other industries have been the subject of recent initiatives:
■ Udvindingsindustrien: Denne sektor har længe været reguleret af en omfat­tende lovgivning, hvoraf en del støttede sig på EKSF­Traktaten.
■ The extraction industries have long been the subject of a large body of legislation, partly based on the basis of the coal and steel treaty.
Men ulykken i 1988 på boreplatformen Piper Alpha i Nordsøen, hvor 167 mennesker omkom, og eksplosionen for nylig i den tyske mine i Stozenbacht, som medførte, at 51 mennesker mistede livet, viser kun alt for tydeligt, hvor vigtigt det er at holde lovgivningen ajour med udviklingen i industrien.
However, the accident at the Piper Alpha platform in the North Sea in 1988, when 167 lost their lives, and the recent explosion in the German Stozenbacht mine, which caused 51 deaths, illustrate the continuing need for legislation adapted to the development of industries.
Kommissionen har allerede forelagt et direktivforslag2) om miner og åbne stenbrud, og Ministerrådet fastlagde sin fælles holdning til forslaget den 24. juni 1992.
The Commission has already presented a proposal for a Directive2on open­cast mines and quarries, a common position on which was reached by the Council on 24 June 1992.
Arbejdsforhold og -miljø
Working conditions and environments
Desuden er en række direktiver om beskyttelse af udsatte arbejdstagergrupper og om arbejdsforhold og ­miljø under udarbejdelse eller afventer Rådets formelle vedtagelse.
Several directives concerning the protection of categories of workers at risk as well as working conditions and environments are also undergoing examination or formal adoption by the Council.
1) EFTL 113 af 30.4.1992. 2) EFT C 32 af 7.2.1991.
Employers would have to
Et første vigtigt skridt blev taget med forslaget til direktiv om beskyttelse af gravide kvinder og kvinder, der ammer.
adapt working conditions so as to remove any health hazard to them.
Forslaget indeholder desuden bestemmelser om natarbejde og om mindsteløn under barselsorlov.
The text also contains provisions relating to night work and a minimum level of pay during maternity leave.
Unge arbejdstagere udgør også en risikogruppe, der bør udarbejdes særlige beskyttelsesforanstaltninger for.
Young workers are also a high-risk category for whom specific protection arrangements must be devised.
Derfor har Kommissionen forelagt Rådet et direktivforslag om beskyttelse af unge på arbejdspladsen1).
The Commission has therefore placed a proposal before the Council for a Directive on the protection of young people at work.1