natgillin/translations-raw huggingface dataset:
60% af de omkring 10 mio. ekstra arbejdspladser, der var skabt mellem 1985 og 1990, gik således rent faktisk tabt i løbet af de tre år fra 1991 til 1994.
Around 60% of the 10 million or so extra jobs created between 1985 and 1990 were, therefore, effectively lost in the three years 1991 to 1994.
Ud af det nettotab på 6 mio. arbejdspladser, der kunne registreres fra 1991 til 1994, lå ca. 800.000 alene i to af de nye medlemslande, nemlig Finland og Sverige, som begge blev ramt særligt hårdt af den seneste recession, mens godt over 1 mio. arbejdspladser gik tabt i det tidligere Østtyskland.
Of the net loss of jobs of 6 million between 1991 and 1994, around 800 thousand were in two of the new Member States, Finland and Sweden, both of which were hit particularly hard by the recent recession, while just over one million was in the former East Germany.
Samtidig kunne nogle af de gamle EU-lande registrere tilsvarende store jobtab.
At the same time, some of the older Member States experienced similarly large job losses.
I Italien faldt antallet af personer i beskæftigelse med over 1,7 mio., i Storbritannien med næsten 900.000 (og 1,7 mio., hvis man med
In Italy, the numbers in employment fell by over 1.7 million, in the UK,
Beskæftigelsen i EU
Employment in the Union
I modsætning til arbejdsløsheden, for hvilken der findes en generelt accepteret kilde for sammenlignelige data om situationen i de forskellige EU-lande (Eurostats sammenlignelige arbejdsløshedstal), findes der ikke noget anerkendt sæt af data om beskæftigelsen i EU, der på samme måde anses for at være det mest sammenlignelige og pålidelige.
Unlike for unemployment, where there is a generally accepted source of comparable data on the position in different Member States (the Eurostat comparable unemployment rates), there is no agreed set of data on employment in the Union which is similarly regarded as the most comparable and reliable.
Det er en alvorlig mangel, specielt i betragtning af den øgede politiske interesse for beskæftigelsen og oprettelsen af nye arbejdspladser.
This is a serious deficiency especially given the increasing concern of policy with employment and job creation.
Det bliver endnu mere alvorligt, når de to serier data, der normalt anvendes, beskæftigelsestallene fra nationalregnskaberne og de tal, der er afledt af EU's årlige Arbejdsstyrkeundersøgelse, udviser forskellige tal og forskellige ændringer over tid, som det er tilfældet for visse lande.
It is even more serious when the two series commonly used, the employment series from the National Accounts and that derived from the annual Community Labour Force Survey (LFS), show different figures and different changes over time, as they do for some countries.
Heldigvis er der for størsteparten af EU-landenes vedkommende ingen markant forskel mellem de to kilder, selv om der må forventes visse uoverensstemmelser på grund af, at Arbejdsstyrkeundersøgelsen vedrører et bestemt tidspunkt (foråret), og nationalregnskaberne refererer til årlige gennemsnit.
Fortunately for the majority of Member States, there is not a significant difference between the two sources, though since the LFS relates to a specific point in time (Spring) and the National Accounts to annual averages, some difference is to be expected.
For nogle lande, og specielt for fire lande — Italien, Luxembourg, Nederlandene og Portugal — er der imidlertid tale om ganske betydelige forskelle på 10% eller mere i antallet af beskæftigede.
For some countries, however, and for four, in particular — Italy, Luxembourg, the Netherlands and Portugal — there is a substantial difference, of 10% or more in terms of numbers employed.
For Italiens vedkommende skyldes forskellen, at man i nationalregnskaberne medregner tal for, hvor mange der formodes at arbejde i den uformelle eller "grå" økonomi, og som ofte vil have to job; i Luxembourg er årsagen, at der er væsentligt flere, der arbejdet i landet (og som medregnes i nationalregnskaberne), end der er bosiddende i landet (grundlaget for Arbejdsstyrkeundersøgelsens tal); i Nederlandene skyldes forskellen, at nationalregnskabernes data er udtrykt i mandår fremfor antal personer.
For Italy, the difference arises from the inclusion in the National Accounts figures of estimated numbers working in the informal or grey economy, who will often have two jobs; in Luxembourg, from the fact that significantly more people work in the country (and are included in the National Accounts figures) than are resident there (which is the basis for the LFS figures); and in the Netherlands, from the fact that the National Accounts data are in terms of person-years rather than numbers.
For Portugals vedkommende er årsagen uklar.
In Portugal, the reason is unclear.
For alle disse landes vedkommende, og også for Belgien og Danmark, hvad angår ændringer over tid, kan de konklusioner, der kan drages af en analyse af beskæftigelsestallene, og de dermed forbundne politiske konsekvenser således variere afhængigt af, hvilken kilde der er brugt.
In the case of all these countries, as for Belgium and Denmark in respect of changes over time, the conclusions drawn from an analysis of employment figures, and the policy implications, can, therefore, vary according to the source used.
Det gælder ikke kun med hensyn til, hvor mange der er i arbejde, men også med hensyn til, hvor mange der indgår i arbejdsstyrken, nemlig summen af de beskæftigede og de arbejdsløse.
This applies not only to the numbers in work by also to the numbers in the labour force, which are given by the sum of those employed and those who are unemployed.
(I de tilfælde, hvor nationalregnskaberne anvendes til at måle beskæftigelsen, giver det anledning til en indbygget uoverensstemmelse, eftersom de tal for arbejdsstyrken, der ligger til grund for arbejdsløshedstallene adskiller sig fra summen af beskæftigelse plus arbejdsløshed).
(In cases where the National Accounts data are used to measure employment, this gives rise to an in-built inconsistency insofar as the labour force figures which underlie the unemployment rates are different from the sum of employment plus unemployment. )
De tal for beskæftigelsen, der analyseres i denne rapport, varierer efter, i hvilken sammenhæng de indgår, som det også er forklaret i afsnittet om kilder sidst i rapporten.
The employment data analysed in this Report differ according to the issue concerned, as explained in the Sources section at the end.
Generelt anvendes Arbejdsstyrkeundersøgelsens tal til alle detaljerede analyser af forholdene på arbejdsmarkedet.
In general, the LFS is used for all detailed analysis of labour market features.
Men i undersøgelserne af ændringer fra år til år i den samlede beskæftigelse anvendes dataene fra nationalregnskaberne, fordi de må formodes at være en mere pålidelig indikator herfor end Arbejdsstyrkeundersøgelsen, til dels på grund af udsnittet af adspurgte i sidstnævnte, til dels på grund af jævnlig ajourføring af referencegrundlaget og forbedringer i udformningen.
When examining year-to-year changes in total employment over time, however, the National Accounts data are used since these ought to be a more reliable indicator of these than the LFS, partly because of the sample basis of the latter, partly because of periodic rebasing and improvements in design.
For Italiens, Nederlandenes og Portugals vedkommende har man dog på grund af alvorlige problemer med dataene fra nationalregnskaberne, specielt i betragtning af at det vigtigste i denne sammenhæng er at se på, hvor mange der er i beskæftigelse fremfor mængden af arbejdskraftinput eller antallet af job, brugt Arbejdsstyrkeundersøgelsens tal for den samlede beskæftigelse (gennemsnittet af kvartalsvise tal for Italien og Portugal).
For Italy, the Netherlands and Portugal, however, because of serious problems with the National Accounts data, especially given the main concern here which is to examine the numbers in employment rather than the volume of labour input or the number of jobs, LFS data have been used for total employment (the average of quarterly figures for Italy and Portugal).
Selv om det ikke er helt tilfredsstillende at blande kilderne på denne måde, er der i dette tilfælde ikke rigtigt noget alternativ i betragtning af de disponible data.
Although it is not entirely satisfactory to mix sources in this way, in this case, there seems little alternative given the data at present available.
Det betyder, at de tal for den samlede beskæftigelse i disse tre lande og i EU som helhed, der er citeret i denne rapport, kan adskille sig fra tallene i andre af Kommissionens publikationer, som udelukkende er baseret på en enkelt datakilde.
This means that the figures for total employment in these three countries and in the Union as a whole quoted in this Report may differ from those in other Commission publications based wholly on a single source of data.
Beskæftigelsen i de nye EU-lande
Employment in the new Member States
Man har i videst muligt omfang, i betragtning af de begrænsede data, der er til rådighed, medtaget de nye EU-lande i analysen.
So far as possible, given the constraints of data availability, the new Member States have been included in the analysis.
Tallene for Finland og Sverige stammer fra disse landes egne arbejdsstyrkeundersøgelser og skulle være nogenlunde sammenlignelige med dataene fra EU's Arbejdsstyrkeundersøgelse, selv om de stillede spørgsmål kan have være formuleret lidt anderledes.
The figures used for Finland and Sweden come from their national labour force surveys and should be broadly comparable with data from the Community Labour Force Survey, though the form of the questions asked may in some cases be slightly different.
I Østrig er der endnu ikke gennemført arbejdsstyrkeundersøgelser, og de anvendte data stammer fra andre nationale kilder.
For Austria, there is as yet no labour force survey and the data used come from other national sources.
Det skal understreges, at de er langt mindre sammenlignelige med tallene for andre EU-lande og kun bør betragtes som vejledende.
These, it should be emphasised, are much less comparable with the figures for other Member States and should be considered as indicative only.
Beskæftigelsen i Tyskland
Employment in Germany
De data for Tyskland, der er analyseret i denne rapport, refererer til det tidligere Vesttyskland for årene før 1991 og for årene efter til det samlede Tyskland, inklusive de nye delstater, medmindre andet er anført (det vil normalt være tilfældet, hvor analysen af ændringer over tid i modsat fald ville være stærkt misvisende).
The data for Germany examined in this Report relate to the former West Germany for the years before 1991 and for the years after to total Germany including the new Lander, except where indicated (which is usually where it significantly distorts the analysis of changes over time).
Kapitel 1 Udviklingen i beskæftigelsen og arbejdsløsheden i EU i de sidste 20 år, hvor arbejdsløsheden faldt.
Section 1 Employment and unemployment trends in the Union unemployment from 7V
brugt i de tidligere rapporter om Beskæftigelsen i Europa, — se den nærmere redegørelse i det indrammede felt).
6V2% in 1994, below the average of the past 20 years and approaching the lowest figure achieved since 1974 (572% in 1989).
ingen tegn på en opadgående ten dens i arbejdsløsheden i denne pe riode, og siden 1983 er det lykkedes USA både at holde arbejdsløsheden konsekvent lavere end i EU og at nå op på en højere beskæftigelse i for hold til befolkningen i den arbejdsdygtige alder.
Member States in creating job for those who are likely to want to work, working age being defined as 15 to 64) in 1992 to under 60% in 1994, back to the 1988 level after 8 years of continuous increase (Graph 8). (The employment figures used differ from those in previous Employment in Europe reports, see Box for details.)
Som konsekvens af det kraftige fald i antallet af personer i beskæftigelse steg arbejdsløsheden særligt voldsomt i de tre nye EU-lande — fra under 3% i 1990 til 9,5% i 1994, men igen kunne stort set hele stigningen registreres i Finland og Sverige, specielt i det førstnævnte land, hvor arbejdsløsheden steg til over 18%.
Reflecting the sharp drop in the numbers employed, unemployment increased particularly steeply in the three new Member States, from under 3% in 1990 to 972% in 1994,
Denne udvikling står i skarp kontrast til disse tre landes rekordlave arbejdsløshed i 1970'erne og 1980'erne, hvor det lykkedes dem både taget under ét og hver for sig at holde arbejdsløsheden et godt stykke lavere end i resten af EU.
European Union, therefore, there is no sign of an upward trend in unemployment over this period, and since 1983, the US has succeeded in attaining both a con­sistently lower rate of joblessness than the Union and a higher level of employment in relation to popula­tion of working age.
Efter en jævn stigning igen nem hele 1970'erne og 1980'erne i modsætning til resten af EU, hvor der var tale om et fald fra 65% til 58% i tiåret efter den første oliekrise, faldt beskæftigelsen mellem 1990 og 1994 fra 73% af befolkningen i den arbejdsdygtige alder til 67%, hvilket stadig var et godt stykke over niveauet i de øvrige EU-lande som helhed, men lavere end på noget tidligere tidspunkt i de forud gående 25 år.
This ex­perience contrasts markedly with the record of these three countries over the 1970s and 1980s, when they succeeded, both collectively and individually in keeping the rate of unemployment well below that in the rest of the Union.
Det samme gælder for Japan, men i dette tilfælde stammer de gode re sultater med hensyn til opretholdelse af mange mennesker i arbejde og lave arbejdsløshedsprocenter sig tilbage til et godt stykke tid før 1980'erne.
The same is true of Japan, though in this case the superior perfor­mance in terms of maintaining high numbers of people in work and low rates of unemployment dates back to well before the 1980s.
På trods af at Japan nu oplever den alvorligste re cession siden Anden Verdenskrig, er det lykkedes at holde beskæfti gelsen oppe på over 75% af befolkningen i den arbejdsdygtige alder, selv om der var tale om et mindre fald mellem 1992 og 1994, og samtidig at holde arbejdsløsheden nede under 3%.
Despite its most serious recession of the post­war years, Japan has succeeded in keeping employment above 75% of working-age population — though it fell slightly between 1992 and
I USA førte væksten i beskæftigelsen fra 1992 og videre frem til et fald i arbejdsløsheden fra 7,5% til under 6,5% i 1994, hvilket er under gen nemsnittet for de seneste 20 år og meget tæt på det laveste tal nogen sinde siden 1974 (5,5% i 1989).
After rising grad­ually throughout the 1970s and 1980s, in contrast to the rest of the Union where it fell from 65% to 58% in the decade after the first oil price crisis, employment declined be­tween 1990 and 1994 from 73% of working-age population to 67%, still well above the level in the other Member States taken together but lower than at any time over the preceding 25 years.
I modsætning til i EU er der derfor
In the US, the growth of employ­ment from 1992 on led to a fall in
Arbejdsløsheden i EU og andre steder, 1972-94
Unemployment rates in the Union and elsewhere, 1972-94
% af arbejdsstyrken
, „ % labour force
Fordi opsvinget satte ind tidligere i USA, steg beskæftigelsesfrekvensen mellem 1992 og 1994 i nogen lunde samme takt, som den faldt i Europa, og nåede op på godt 70% i 1994, hvilket var mere end nogen sinde tidligere efter Anden Ver denskrig og hvilket kan tilskrives det øgede antal kvinder i beskæfti gelse.
Because of the earlier onset of re­covery, the employment rate in the US increased between 1992 and 1994 at about the same rate as it fell in Europe, reaching just over 70% in 1994, higher than ever before in the post-war period, reflecting the in­creased number of women in work.
I Japan faldt beskæftigelsesfrekvensen til gengæld i forhold til befolkningen i den arbejdsdygtige alder i disse to år, men var dog sta dig oppe på næsten 78% i 1994, hvilket er et godt stykke højere end gennemsnitsprocenten i Europa og USA.
In Japan, on the other hand, the employment rate fell in these two years but it was still almost 78% in 1994, well above the average rate in Europe or the US.
Det store fald i beskæftigelsen i EU siden 1990 har ført til en voldsom stigning i arbejdsløsheden.
% in 1990 from a peak
Efter at være faldet til 7,5% i 1990 fra det højeste niveau på knap 10% i 1985 steg den gennemsnitlige arbejdsløs hedsprocent i de 15 EU-lande til godt 11% i 1994 (figur 9).
1972 1974 1976 1978 1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 1994 of just under 10% in 1985, the aver­age rate of unemployment in the 15 Member States rose to just over 11% in 1994 (Graph 9).
(Arbejdsløshedstallene er blevet revideret for nylig — se det indrammede felt).
(The figures for unemployment rates have re­cently been revised, see Box.)
Den seneste udvikling i arbejdsløsheden
1994 — and unemployment below 3%.
De sammenlignelige arbejdsløshedsprocent tal, som Eurostat har offentliggjort hver måned siden 1989, er baseret på EU's Arbejdsstyrkeundersøgelse for at harmonere med ILO's internationale standardretningslinjer.
The comparable unemployment rates published each month since 1989 by Eurostat are based on the Community Labour Force Survey to accord with ILO international stand ard guidelines.
Arbejdsløshedstallene ajourføres på grundlag af tallene for registrerede arbejdsløse i de enkelte EU-lande og udregnes derefter i procent af den anslåede arbejdsstyrke.
These are updated using the figures for the numbers registered as unemployed in each Member State and then expressed as a percentage of the estimated labour force.
Beregningsmetoden blev revideret i begyndelsen af 1995 i samråd med de nationale statistiske kontorer og OECD for at gøre dem mere internationalt sammenligne lige.
The method of calculating the figures was revised at the beginning of 1995, in consultation with national statistical offices and the OECD, to improve international comparability.
De offentliggjorte tal blev også udvidet til at omfatte Finland og Sverige (men endnu ikke Østrig), de nye delstater i Tyskland samt USA og Japan.
The published figures were also extended to cover Finland and Sweden (but not yet Austria), the new Länder in Germany and the US and Japan.
Revisionen bestod af følgende:
The revisions consisted of:
De seneste månedlige arbejdsløs hedstal viser, at den gennemsnitlige arbejdsløshed i EU i maj 1995 var knap 11% (korrigeret for sæsonudsving, hvilket gælder for alle de månedstal, der er citeret i dette kapitel og andre steder i rapporten), og det er en smule lavere end gennemsnit tet for 1994.
The latest monthly unemployment figures indicate that the average rate in the Union in May 1995 was just under 11% (on a seasonallyadjusted basis, which applies to all the monthly figures quoted in this section and other parts of the Re port), marginally below the average rate for 1994.
Arbejdsløsheden synes således at være toppet året før i andet kvartal af 1994 med 11,4% af arbejdsstyrken.
Indeed, the rate of unemployment seems to have reached a peak one year before in the second quarter of 1994 at 11.4% of the labour force.
Selv om arbejdsløs heden er faldet siden, har faldet derfor været meget begrænset — under et halvt procentpoint (figur 10).
Though it has declined since then, the fall has, therefore, been small — less than half a percentage point (Graph 10).
Desuden lå stort set hele ned gangen i tredje og fjerde kvartal 1994, og siden januar 1995 har ar bejdsløsheden været mere eller mindre konstant.
Moreover, virtually all of the fall occurred during the third and fourth quarters of 1994, and since January 1995, the rate has re mained more or less constant.
— overslag over arbejdsstyrken ud fra kvartalsvise arbejdsstyrkeundersøgelser i Italien, Storbritannien, Spanien og Portugal;
the estimation of the labour force from quarterly labour force surveys for Italy, the UK, Spain and Portugal;
— bedre bearbejdning af referenceperioder og indarbejdelse af resultaterne af folketællingen fra 1991.
• improvements to the processing of refer ence periods and the integration of 1991 Census of Population results.
Produktionen i EU som helhed synes at være begyndt at vokse igen siden midten af 1993, og selv om der er tegn på, at antallet af personer i beskæftigelse er steget i 1994, har det hidtil kun haft meget begrænset indvirkning på arbejdsløsheden.
The effect of the closer application of ILO guidelines was to reduce the numbers unemployed in Belgium, Denmark, Greece, Ireland, Italy and the Netherlands, while the use of the 1991 Census results increased the numbers unemployed in Belgium, Spain, France, Italy and Portugal and reduced them in the Netherlands.
Der vil nødvendigvis være tale om en vis forsinkelse, før en stigning i produktionen slår igennem i øget beskæftigelse og lavere arbejdsløs hed, men det er lidt bekymringsværdigt, at faldet i arbejdsløsheden synes at være bremset allerede et år efter, at det overhovedet begyndte, i stedet for at være taget til.
These effects offset each other in Belgium and, to some extent, in Italy and reinforced each other in the Netherlands.
Virkningen af tilpasningen til ILO's ret ningslinjer var den, at antallet af arbejdsløse blev mindre i Belgien, Danmark, Grækenland, Irland, Italien og Nederlandene, mens anvendelsen af resultaterne af folketællingen i 1991 forøgede antallet af arbejdsløse i Belgien, Spanien, Frankrig, Italien og Portugal og reducerede antallet i Nederlandene.
While economic output over the Union as a whole seems to have started growing again since mid1993 and while there are signs of an increase in the numbers in employ ment during the course of 1994, these trends have so far had a minimal impact on the numbers out of work.
Disse virkninger opvejede hinanden i Belgien og i et vist omfang også i Italien, men forstærkede hinanden i Nederlandene.
Although there is an inevitable lag before a growth of output feeds through into increased job creation and lower unemployment, it is, nevertheless, slightly disturbing that the fall in unemployment seems to be slowing down one year after it began to decline rather than accelerating.
Analysen her omfatter også Østrig, hvor man har benyttet nationale datakilder for arbejdsløsheden.
The analysis here includes Austria for which national sources of data on unemployment have been used.
Det skal understreges, at disse tal ikke er direkte sammenlignelige med tallene for de øvrige lande og kun bør betragtes som vejledende.
These, it should be emphasised, are not directly comparable with the figures for other countries and should be regarded as indicative only.
På den anden side er dette ikke forskelligt fra, hvad man oplevede i begyndelsen af den tidligere periode med økonomisk opsving i 1985 og 1986.
On the other hand, this is not so different from the experience
Kapitel 1 Udviklingen i beskæftigelsen og arbejdsløsheden i EU kring midten af 1987, to år efter det højeste niveau, at arbejdsløsheden begyndte at falde markant.
Section 1 Employment and unemployment trends in the Union
I mid­ten af 1988 var arbejdsløsheden imidlertid stadig over 9%, og det var kun ét procentpoint lavere end det højeste niveau.
1994, the rate for men peaking at 10.4%, the rate for women at 13.1%.
bejdsløshedsprocenten for mænd og kvinder øgedes således fra 3 pro­centpoint i 1985 til næsten 4,5 pro­centpoint i slutningen af 1988, da arbejdsløsheden blandt kvinder be­gyndte at falde hurtigere.
The pattern of change since the peak was reached, on the other hand, differs for the two. Whereas the rate for men fell by 7
Derefter indsnævredes forskellen, da mæn­dene ramtes hårdere end kvinderne af recessionen, som det fremgår af redegørelsen i det følgende.
2 years but remained above 972% even at its lowest point.
Efter at opsvinget satte ind, er forskellen mellem de to arbejdsløsheds­procenter begyndt at øges igen, idet arbejdsløsheden blandt mændene er faldet en smule mere end ar­bejdsløsheden blandt kvinderne.
The gap male labour force during the latter part of 1994 and has remained con­stant during the first four months of between the men's and women's unemployment rate, therefore, widened from 3 percentage points percentage in 1985 to almost 472