natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I henhold til BArchG (Bundesarchivgesetz) og lovene om delstaternes arkiver kan 30-årsfristen forlænges med højst 30 år, hvis hensynet til almenvellets interesser kræver det.
This authorization concerning secret and restricted documents can be obtained by the authority which has made this declaration, and in other cases, by the head of department responsible, by virtue of Article 57.1.b. of the abovementioned Ley de Patrimonio Histórico Español.
Denne mulighed er aldrig — eller kun i meget få tilfælde — blevet udnyttet, for så vidt angår forbundsarkiverne og delstaternes arkiver.
• Archives of the President of the Republic and the Prime Minister: 60 years after the date of the documents.
Størsteparten af delstaternes love om arkiver indeholder udover bestemmelsen om en beskyttelsesfrist på 30 år, som er hovedreglen, regler om kortere frister, dvs. 10 år efter den pågældendes død eller 90 år efter fødslen.
• Military or diplomatic documents classified 'defence secret' or 'highly secret': 60 years after the date of the documents (also the various military and diplomatic
Aktstykker, der vedrører enkeltpersoners private forhold: Frigives efter udtalelse fra den nationale arkivtjeneste.
documents listed in Article 6 of Decree No 79-1035 of 3 December 1979 and Article 8 of Decree No 80-975 of 1 December 1980).
— Aktstykker, »der indeholder personlige oplysninger af politimæssig, retlig eller lægelig karakter eller alle andre oplysninger, der kan have betydning for enkelt personers sikkerhed, ære eller selvværd«: Frigives 25 år efter de pågældendes død eller (såfremt dødsdatoen ikke kendes) 50 år efter aktstykkernes oprettelse.
Documents whose divulgence 'would be against the public interest': periods laid down by the certifying officer of the producing department with the approval of the consenting officer in the Department of the Taoiseach; the Taoiseach may author ize exceptions for the consultation of these documents.
— Politiakter, der indeholder oplysninger om enkeltpersoners private forhold: 60 år efter aktstykkets oprettelse.
Documents whose availability 'appears to be of a nature to present disadvantages from an administrative point of view': availability period laid down by the Director of the State Archives.
Aktstykker, »hvis tilgængelighed for offentligheden vil kunne være til skade eller til fare for nulevende personer«, eller som indeholder oplysninger om enkeltpersoners private forhold, eller som kan føre til sagsanlæg for injurier eller æreskrænkelse, eller som indeholder oplysninger, som myndighederne har modtaget under tavhedsløfte: Fristen for frigivelse fastsættes af den kompetente embedsmand (»Certifying Officer«) i den forvaltningsgren, hvorfra aktstykket hidrører efter god kendelse af den ansvarlige embedsmand (»Consenting Officer«) i premierministerens kontor; premierministeren kan egenhændigt tillade adgang til sådanne dokumenter. menter.
Documents whose divulgence would constitute a threat to State security or to the relationships of the Netherlands with other States or with international organizations, and documents containing industrial information which have been submitted to the government under the seal of secrecy: availability restricted by specific conditions, laid down by the archiveproducing department upon advice from the archivist.
— Aktstykker fra straffesager: 70 år efter sagens afslutning.
Documents whose divulgence 'would be contrary to public interest for reasons of security or other reasons, including taxation matters': availability period laid down by the Lord Chancellor upon a proposal from the Keeper of Public Records in England, and in Scotland by the archiveproducing department, after consultation with the Keeper of the Records of Scotland (in practice, from 50 to 100 years, according to the documents).
Aktstykker, »der kan skade enkeltpersoners eller familiers ære«: Frigivelsesfristen fastsættes af lederen af statens arkiver.
The archive laws of the Member States of the Community are in general rather imprecise concerning availability periods for documents relating to the commercial,
— Aktstykker fra notarer og skattemyndigheder, aktstykker fra folkeregistre (vielsesattester): Fristen for aflevering af sådanne arkivalier til arkivsamlingerne er 75 år efter aktstykkernes oprettelse (mens alle andre aktstykker normalt afleveres efter 20 år20).
The laws which lay down these periods (or which set out the restrictions upon access) are specific laws: laws on industrial ownership, on invention patents, on economic espionage, etc.
— Aktstykker fra folkeregistre (fødselsattester): Fristen for aflevering af sådanne arkivalier til arkivsamlingerne er 100 år.
The periods, when they are specified by law, are in general from 30 to 60 years (80 years in Germany).
Der fremsendes ikke dokumenter indeholdende personlige oplysninger af retlig, politimæssig eller lægelig art. Tilsvarende behandles dokumenter indeholdende fortrolige personlige oplysninger om privatpersoner eller enhver oplysning, som kan få indvirkning på de pågældendes privat- og familielivs sikkerhed, ære eller fred eller på deres image.
Copyright is protected in all the Member States of the Community. Although archivists are not alone in being concerned with protection of copyright, it is necessary to define the types of documents which are or are not subject to copyright.
Endvidere bliver dokumenterne tilgængelige 50 år efter, at de pågældende er afgået ved døden, eller — såfremt dødstidspunktet ikke kendes — 75 år efter dokumenternes udstedelsesdato.
Specific cases (for example: the publication of letters, exhibition of documents) are of course to be handled by analogy with similar cases in the private and/or commercial sector.
Aktstykker, »der indeholder oplysninger, som er modtaget under tavshedsløfte«, aktstykker, der indeholder »personoplysninger, hvis offentliggørelse kunne være til skade eller til fare for nulevende personer eller deres direkte efterkommere«: Frigivelsesfristen fastsættes af Lord Chancellor på forslag af Keeper of Public Records i England, mens den i Skotland fastsættes af den forvaltningsgren, hvorfra aktstykkerne hidrører, efter udtalelse fra Keeper of the Records of Scotland (i praksis mellem 50 og 100 år afhængigt af aktstykkerne).
It should not be forgotten that many restrictions upon access to documents do not emanate from the archive laws, but from specific laws which are not always well known by archivists and which are not always easily aligned with the archive laws: laws on national defence, the protection of the State, etc., laws on public order, the investigation of crimes and offences, etc., laws on the administration of justice, laws on civil status and personal status, laws on medicine, hospitals, social security, etc., laws on taxation, customs, etc., laws on statistical secrecy, laws on industrial and commercial secrecy, copyright, etc., laws on the protection of individual data, such as the protection of personal data, international treaties.
EF-Kommissio-nen har forelagt et direktivforslag, som i en ændret udgave i øjeblikket drøftes i Rådets arbejdsgruppe. Dette forslag bekræfter de generelle principper om beskyttelse af privatlivets fred, som også er indeholdt i Europa-Rådets konvention nr. 108 samt i flere medlemsstaters lovgivning.
A detailed study of these laws is outside the context of this chapter, but it is certain that genuine harmonization of European legislation concerning access to archives would involve such a study, exceeding the context of archive legislation as such.
Beskyttelsen af statens interesser og den offentlige sikkerhed
EXCEPTIONAL AUTHORIZATION PROCEDURES RELATING TO ACCESS TO DOCUMENTS WHICH ARE NOT FREELY AVAILABLE
Begrænsninger i arkivernes tilgængelighed, der er begrundet i hensynet til statens interesser og den offentlige sikkerhed, er generelt formuleret forholdsvis vagt. Men visse medlemsstater (bl.a.
In principle, all national legislation should clearly define the procedures for exceptional authorization for access to documents which are not freely available.
Frankrig) giver dog en mere præcis og detaljeret definition. tion.
This is unfortunately not the case everywhere.
Aktstykker, »der er af betydning for statens sikkerhed og landets forsvar, statens og andre offentligretlige personers grundlæggende finansielle og økonomiske interesser, opretholdelsen af den offentlige orden og sikkerhed samt efterforskningen og retsforfølgelsen af strafbare handlinger«: Ikke nærmere præciserede tilgængelighedsfrister.
There is no specific legal provision. The Ministry of Scientific Policy as successor of the Ministry of Public Education 'determines the procedures in accordance with which documents are made available to researchers'.
Aktstykker, »der vedrører statens sikkerhed, rigets forsvar samt beskyttelsen af statens og offentlige virksomheders politiske og økonomiske interesser«: Tilgængelighedsfristerne fastsættes af den forvaltningsgren, hvorfra aktstykkerne hidrører, efter aftale med det modtagende arkiv.
The Director of the National Archives can authorize access to documents before expiry of the periods laid down, in agreement with the archiveproducing department, or, if it concerns computerized files, with the Computerized Files Committee (Registertilsyn). Divulgence of the information contained in documents made available in this way is strictly controlled.
Aktstykker, hvis offentliggørelse »ville indebære en trussel for Forbundsrepublik kens eller en af dens delstaters interesser«: Tilgængelighedsfristen er ikke nærmere præciseret; sådanne aktstykker er normalt klassificeret som »hemmelige« og kan frigives efter at være blevet nedklassificeret.
(b) with regard to the personalities of modern history and public officials in the exercise of their duties, the protection period can be reduced as long as the interests of the persons concerned, which are deemed to be protected, are duly taken into consideration.
Aktstykker, »hvis tilgængelighed for offentligheden kan skade nationale interesser«: Tilgængelighedsfristen fastsættes af lederen af den nationale arkivtjeneste efter udtalelse fra Det Øverste Arkivråd.
• Documents which come under the legal provisions of the Federal government regarding secrecy can only be used 80 years after their creation.21Unlike the other protection periods, these documents are subject to absolute protection.
— Aktstykker hidrørende fra republikkens præsident og premierministeren: 60 år efter aktstykkernes oprettelse.
There is no specific legal provision.
— Aktstykker, der omhandler finansielle, monetære og handelsmæssige for handlinger med udlandet: 60 år efter aktstykkernes oprettelse.
There is no specific legal provision. In practice, authorizations are granted by the head of the archiveproducing department.
»Aktstykker af fortrolig karakter vedrørende statens udenrigs- eller indenrigspolitik«: 50 år efter aktstykkernes oprettelse.
The Ministry of the Interior can authorize, for research purposes (per motivi di studio), the release of documents which are not freely available.
Aktstykker, hvis offentliggørelse ville udgøre en trussel mod statens sikkerhed eller Nederlandenes forhold til andre stater eller internationale organisationer, samt aktstykker, der indeholder oplysninger af industriel karakter, som er afgivet til
'Access to documents which are not freely available is at the discretion of the Ministries from which the documents emanated.'
Aktstykker, »der vedrører statens sikkerhed og forsvar«: Tilgængelighedsfristen fastsættes af den regeringsmyndighed, hvorfra aktstykkerne hidrører.
However, in spite of the silence of most archive laws on this point, it seems that refusal to hand over documents in poor condition is quite generally practised.
Beskyttelsen af enkeltpersoners og virksomheders økonomiske interesser
Nevertheless, this legal provision is difficult to apply in practice if the owners refuse.
Medlemsstaternes arkivlovgivning er generelt forholdsvis upræcis med hensyn til tilgængelighedsfristen for aktstykker, der vedrører virksomheders og enkeltpersoners forretningsmæssige, industrielle og økonomiske interesser.
When private archives enter public archive repositories, by donation or legacy, the donors or legatees can place conditions upon the inspection of these archives.
De love, hvori fristerne er fastsat (eller hvori der er fastsat begrænsninger i tilgængeligheden), er først og fremmest love om specifikke forhold: lovgivning om industriel ejendomsret, patentrettigheder til opfindelser, industrispionage osv. I de tilfælde, hvor der i lovgivningen er fastsat tilgængelighedsfrister, ligger de normalt mellem 30 og 60 år (80 år i Tyskland).
On the other hand, when it is a question of purchases, the documents thus acquired by the National Archives are normally made available under the same conditions as the documents of public archives.
Beskyttelse af ophavsretten
CONCLUSIONS AND PROPOSALS
I samtlige medlemsstater er ophavsretten beskyttet. Selv om arkiverne ikke er de eneste, der er berørt af beskyttelsen af ophavsretten, må det defineres nøje, hvilke typer aktstykker der i givet fald er omfattet af reglerne om ophavsret. Aktstykker, der ikke hidrører fra offentlig forvaltning, og som, hvis de var trykt, ville være omfattet af reglerne, skal naturligvis beskyttes.
It seems illusory (and moreover in the main useless) to seek complete unification of these laws and regulations, many of which are connected with ideas and traditions which are specific to each national culture.
Gengivelse af denne form for aktstykker kræver forfatterens eller ophavsmandens tilladelse.
This harmonization could relate in particular to:
Der bør nedsættes en blandet gruppe bestående af eksperter i ophavsret og arkivarer, som skal foretage en detaljeret analyse af de gældende regler i de forskellige medlemsstater og forsøge, specielt hvor det drejer sig om ophavsret i relation til arkivalier, at forene såvel forfatternes som forskernes interesser, idet de
• documents of civil status (100 years after the date of the document, in order to protect personal privacy, taking account of the increased longevity of the European population);
— love om landets forsvar, statens sikkerhed osv.
• individual personal files (100 years after birth, for the same reasons as above).
— love om den offentlige orden, efterforskning af forbrydelser og lovovertrædelser osv.
The regulations in force regarding copyright could also be harmonized in order to reconcile, through joint action, the protection of copyright with the rights of archive users.
— retsplejelove — love om personers civilstand og status — love om lægevæsen, hospitaler, social sikring osv. — love om afgifter, skatter, told osv. — love om fortrolige statistiske oplysninger
For other documents (medical, legal, taxation documents, etc.) meetings of experts could succeed, by comparing the various legislation and regulations in detail, in formulating harmonization proposals, but it should not be concealed that such work would touch upon many spheres other than that of archives and could come up against solid legal, psychological and even constitutional obstacles.
I princippet burde samtlig medlemsstaters lovgivninger indeholde klare regler for undtagelsesvise tilladelser til adgang til ikke frit tilgængelige aktstykker. Det er desværre ikke tilfældet overalt.
The same applies to conditions of access to documents which are not freely available: clarification of the procedures on this point would ensure greater openness and avoid the reproach from researchers in various countries that they are arbitrary, at the same time preserving the principle of non-availability with regard to documents whose divulgence could injure the legitimate interests of persons, authorities, enterprises or States.
DANMARK
CHAPTER 5
Tilsvarende regler gælder i delstaterne.
Are we to witness α loss of memory in computerized societies?
Hvor det drejer sig om aktstykker og arkivenheder vedrørende enkeltpersoner, kan fristerne nedsættes efter aftale med de pågældende personer, og hvis denne betingelse ikke kan opfyldes, kan tilgængelighedsfristen nedsættes i følgende tilfælde:
Through lack of time and means and through failure of adequate preparation for the consequences of the revolution in information technology, the archiveproducing departments pay too little attention to permanent preservation of their computerized archives.
— for så vidt angår kendte samtidshistoriske personer eller personer, der udøver et offentligt hverv, kan tilgængelighedsfristen nedsættes, såfremt der tages behørigt hensyn til de pågældende personers interesser, som i øvrigt bør beskyttes. tes.
The law provides more and more often for systematic destruction of databases when divulgence of the personal data which they contain could affect citizens' privacy.
Også her kræves overdragerens samtykke, hvis dokumenterne er udarbejdet efter 1949.
In this debate archivists have rarely succeeded in making themselves heard.
Aktstykker, som er omfattet af forbundslovgivningens bestemmelser om hemmelig holdelse, kan først benyttes 80 år efter deres oprettelse21).
Even when computerized archives are preserved, it is difficult to discern where they come from, as a result of the ease with which these sources can be contaminated by several successive or simultaneous producers; this could, if care is not taken, threaten one of the fundamental archival principles.
I modsætning til de øvrige former for tilgængelighedsfrist drejer det sig her om en total beskyttelse.
Here again, archival views are heard with difficulty in the search for the establishment of standards in information technology.
Der findes ingen særlige lovbestemmelser desangående. I praksis gives tilladelser ne af den øverste ansvarlige for den forvaltningsgren, hvorfra aktstykkerne hidrører.
Joint action on a European level would give more coherence to national experiments in this sphere of archives.
21 ) Se i bilag 4, artikel 203 i den tyske straffelov om krænkelse af private hemmeligheder.
It is necessary beforehand to make a survey of the research in progress and then gather together the results which are already obtained.
Generaldirektøren for den nationale arkivtjeneste meddeler »undtagelsestilladelser« (= frigivelse af ikke frit tilgængelige aktstykker) efter aftale med den forvaltningsgren, hvorfra aktstykkerne hidrører. Der føres nøje kontrol med kopiering og videreformidling af disse aktstykker.
The authorities preserve in memory data which is both a working tool and the result of their operations.
For nogle få kategorier af aktstykker er der tale om »generelle undtagelser«, der meddeles efter aftale med de forvaltningsgrene, hvorfra aktstykkerne hidrører.
It is considered that a relatively small proportion of the documents produced or received by the authorities, generally between 3 and 5%, is usually preserved as being of cultural and historical interest.
»Et medlem af regeringen kan meddele tilladelse til benyttelse af aktstykker, der hidrører fra den pågældendes administrationsgren, inden udløbet af 30-årsfri-sten«.
In the short term, the problem is the preservation of information which is no longer current on an administrative level but still necessary with regard to legal responsibilities.
Indenrigsministeren kan til forskningsmæssige formål (per motivi di studio) meddele tilladelse til at benytte ikke frit tilgængelige aktstykker.
The main difference from paper preservation of information is that digital storage of data does not allow the latter to be read or interpreted without the aid of software or hardware.
Der findes ingen særlige lovbestemmelser desangående.
Finally, here again there is a particularly acute problem regarding the protection of personal data, as mentioned in Chapter 4.
Kulturministeren kan meddele tilladelse til benyttelse af ikke frit tilgængelige aktstykker, hvis han finder, at de forskningsmæssige hensyn går frem for de hensyn, der ligger til grund for begrænsningerne i tilgængeligheden.
There is a real fear of witnessing information technology becoming an easy way of divulging personal data, thus representing a threat to privacy.
Der kan meddeles undtagelsesvise tilladelser af de institutioner eller tjenestegrene, hvorfra aktstykkerne hidrører.
This fear has led to the recommendation in some cases of destruction of the databases in question, although they would merit preservation from an archival point of view given the required precautions.
Det ministerium, hvorfra aktstykkerne hidrører, kan efter eget skøn give adgang til ikke frit tilgængelige aktstykker.
More than in the past, archivists should be involved in the reflection necessary in this respect.
Kun fire medlemsstater (Tyskland, Grækenland, Nederlandene og Portugal) har fastsat lovgivningsmæssige eller administrative regler, der giver mulighed for at nægte adgang til aktstykker, som er så skrøbelige eller i så dårlig stand, at de er i fare for at blive ødelagt, hvis de benyttes. I de fleste tilfælde — men ikke altid —
See, amongst others, Management of electronic records — issues and guidelines, New York, 1990 (report of the Advisory Committee on the coordination of United Nations information systems (ACCIS)); and the work of Margaret Hedström, 'Understanding electronic incunabula: a framework for the research on electronic records' (in The American Archivist, Volume 54, 1991, pp. 336-337).
gælder det dog, at der i mangel af et originalt aktstykke skal stilles en fotografisk gengivelse eller en fotokopi til rådighed for offentligheden.
In assessing the new problems posed by computerized archives, we have sought to clarify the choice of spheres to be researched within the Community in this connection.
Men på trods af, at de fleste medlemsstaters arkivlovgivning ikke indeholder nogen bestemmelser om dette spørgsmål, er det tilsyneladende forholdsvis udbredt at nægte adgang til aktstykker under henvisning til deres dårlige fysiske stand.
It is appropriate to distinguish two aspects of the problems raised by the preservation and consultation of computerized archives: an intellectual aspect and a physical aspect.
ADGANG TIL AKTSTYKKER I PRIVATE ARKIVER
This relates to the actions to be carried out and the measures to be taken in particular in order to:
Der er ikke i nogen af de tolv medlemsstaters lovgivninger fastsat bestemmelser om offentlighedens adgang til private arkiver, idet dette spørgsmål helt overlades til ejernes afgørelse.
• ensure protection of the computerized archives (avoid their destruction, ensure that they are placed in the National Archives, guarantee their correct identification, etc.);
Den italienske lovgivning indeholder dog bestemmelse om, at forskere skal have adgang til private arkiver, som er klassificeret som værende »af væsentlig historisk interesse« (di notevole interesse storico).
In this respect, although the objectives to be attained can be generally understood, significant divergences can be noted from one Member State to another concern ing the methods of working used.
Men denne lovbestemmelse er vanskelig at håndhæve i praksis, hvis ejerne modsætter sig det.
Any action in this sphere must be subject:
Når private arkiver afleveres til offentlige arkiver enten som gave eller som testamentsarv, kan giveren eller testator fastsætte betingelser for adgangen til disse arkiver.
• to a prior examination of the impact of information technology, particularly on present practices with regard to the creation of archives;
Men hvis der er tale om køb, frigives aktstykker, som er erhvervet af de nationale arkivtjenester på denne måde, normalt efter samme regler, som gælder for aktstykker i de offentlige arkiver.
From their creation, computerized archives pose new questions for those who will later be responsible for their preservation and access.