natgillin/translations-raw huggingface dataset:
1) Artiklerne 1 og 2 og artikel 5, stk. 1, i Rådets direktiv 76/207 af 9. februar 1976 om gennem førelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder, for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt ar bejdsvilkår, skal fortolkes således, at en medlemsstat i fortsættelse af en lovbestemt barsel orlov kan give moderen ret til en forlænget orlov, hvis gennemførelse staten støtter ved udbetaling af dagpenge.
Articles 1 , 2 and 5(1) of Council Directive 76/207 of 9February 1976 on the implementation of the principleof equal treatment for men and women asregardsaccess to employment, vocational training and promo- tion and working conditions must be interpretedasmeaning that a Member Stafe may, after the protective period has expired, grant to mothers a period ofmaternity leave which the Sfate encourages them tofake by the payment of an allowance.
I henhold til direktivet er medlemsstaterne ikke forpligtet til at give faderen ret til den forlængede orlov, heller ikke selv om forældrene indbyrdes måtte have truffet aftale herom.
The Directivedoesnot impose on Member Stafes a requirement thatthey shall, as an alternative, allow such leave to begranted to fathers, even where the parenfs so decide.
EF-Domstolens afgørelser lige myndighed til at afholde bidrag, som i princippet påhvilede tjenestemanden.
Caselaw of the European Court of Justice servanwast employedtha;t article madethepaymentof contributionswh,ichinprinciplewasthe responsi- bilityof the civil servant in c um be n
Emne: Ligebehandling af mænd og kvinder (EØF-traktaten, artikel 119).
'over-com- advantageous for them. The recipients of
De beløb, der opkrævedes som bidrag, var begrænset til et vist maksimum.
'over- compensation
Sagsøgerne i hovedsagen var alle kvinder, der var offentligt ansatte som tjenestemænd.
Old-Age Law' ) andthe sistedof the Wet G em een sc h ap p el iB epa j k e ling en
De var gift, og deres ægtemænd var ligeledes offentligt ansatte.
Over he i ds pensioenwet tenlaying down common provisionswith regardto lawsgoverningthepensions
I 1972 og 1973 blev der indført en række lovbestemmelser for at bringe den såkaldte »överkompensation« til ophør.
Algemene Weduwen en Wezenwet(Widowsand Orphans General ns ul r a nce Law' the Widows and OrphansLaw'),establishinga generapenslionscheme of civil servants)the
Ved disse bestemmelser blev der indført en administrativ ordning, hvorved de forskellige offentlige myndigheder gensidigt informerede hinanden om de enkelte bidragsindbetalinger for én og samme tjenestemand eller for ét og samme ægtepar. Når der fra et arbejdssted var indbetalt det maksimale bidrag, betaltes der ikke længere bidrag fra et andet arbejdssted.
MeervoudigeOvernemingAOWAWW- Premie(Or- der restrictingthepaymentof contributionsdue under'the Old-Age lnsurance Law andthe Widows andOrphans lnsurance Law by morethan one institution) forpersonsresidingin the Netherlandsand, secondlythe Algemene Burgerlijke P en s io en we ( Ge net r a Cl iv il Pensions Law) , laying downpensionarrangementsforcivil servants.
Ifølge artikel 9 i ABPW indbetaltes bidragene af den myndighed, hos hvilken den pågældende var ansat. Denne artikel forpligtede den offent
Oncethemaximumamount of contributionshad beenpaidinrespecotf employmenint oneplace,no furthercontributions were paid in respect of employmentelsewhere.
Sagsøgerne i hovedsagen anlagde sag ved Ambtenarengerecht Amsterdam, Arnhem, Hertogenbosch og Utrecht og gjorde herunder gældende, at »kompensation« og »overkompensation« var løn i den i traktatens artikel 119 forudsatte betydning, og at afskaffelsen af udbetalingen af »overkompensation« følgelig var ufor-
The ptalntiffs in the main proceedings made applications to the Ambtenarengerecht (civilservants' servants' compensationhe, was not obligedwh,ilein employ-ment,topaycontributionsunderthosetwo laws. Byvirtueof Ar:ticle9 of the Gen er a Cl iv il Pensions Law,the contribution was paidby the authorityby which a civil
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union enelig med denne artikel, fordi den i vidt omfang berørte de bidrag, der skulle indbetales for gifte kvindelige tjenestemænd.
Handbook on equal treatmentfor women and men in the European Union tribunal)in, Amsterdam A , rn he m , 's-Hertogenbosch ,
Deres påstande blev i første instans ikke taget til følge, og de appellerede derfor til Centrale Raad van Beroep i Utrecht.
Underthesystemdescribedabovea civilservanwhosethusbandwas also a civilservanhadtthe same netdisposablesalaryas a malecivilservandotingthe samework but the latter'sgrosssalarywas higherthan hers.
Ved kendelse af 20. januar 1983 forelagde Centrale Raad van Beroep, Utrecht, i medfør af EØF-traktatens artikel 177 Domstolen to præjudicielle spørgsmål:
By order of 20 January1983,the CentraleRaadvanBeroep , Utrecht,submittedtwoquestionsto the Courtfor a preliminaryrulingunderArticlei77 of the EEC
Dette gjaldt også, hvis de pågældende beløb umiddelbart inde holdtes af arbejdsgiveren for at blive indbetalt til en pensionsfond på den ansattes vegne.
(1)Musttheterm'pay'appearingin Article119 of the EECTreatybe construedasincludingthe'com- p en s ation or
1) Skal udtrykket »løn« i ovennævnte traktats artikel 119 fortolkes således, at det også omfatter den »kompensation« eller i givet fald det som »overkompensation« betegnede beløb, som tidligere blev betalt af den offentlige myndighed som arbejdsgiver til skatte- og afgiftsmyndighederne ud over det maksimale AOW/AWW-bidrag, men som nu ikke længere skal indbetales af en sådan myndighed?
'the to as over- compensation w h ' ichthe employing publicauthorityusedto payto thetax authoritiesinexcessof the maximurncontributionsdue underthe Algemene Ou der do ms we and t the AlgemeneWeduwenen Wezenwebutt which now no longerneed be transferredby suchauthority? authority?
En social sikringsordning, hvorefter følgende:
(2)lf the answerto the firstquestionisin theaffirmativemus,t Article 1 19 of the Treatybe
2) Såfremt ovenstående spørgsmål besvares bekræftende, skal traktatens artikel 119 da fortolkes således, at den i Nederlandene gældende ordning, der er baseret på loven om fælles bestemmelser for pensionslove for offentligt ansatte — og hvorefter bidraget i de tilfælde, hvor det samlede AOW/ AWW-bidrag for tjenestemandsansatte ægtefæller overstiger det maksimale bidrag, primært betales af mandens offentlige arbejdsgiver, og kvindens of fentlige arbejdsgiver kun indbetaler bidrag, for så vidt det maksimale bidrag ikke er overskredet, må anses for at være i strid med princippet om lige løn til mænd og kvinder for samme arbejde i samme artikel 119?
A social security scheme under which: construedas meaningthat the systemapplyinginthe Netherlandsbasedon the Wet Gemeenschap-pelijkeBepalingen Over he i ds p en s io en we must tent be regardedasbeingcontraryto the principlethatmen and women shouldreceiveequalpayfor equal work laid downin Article 1 19 becauseunde
4) den myndighed, der er mandens arbejdsgiver, i første række skal indbetale bidrag, når ægtefæller begge er tjenestemænd, og den myndighed, der er hustruens arbejdsgiver, kun skal indbetale bidrag, for så vidt maksimumsbeløbet ikke nås med de bidrag, der indbetales for manden er uforeneligt med princippet om lige løn til mænd og kvinder for samme arbejde, som er fastslået i traktatens artikel 119, for så vidt de deraf følgende forskelle mellem bruttolønnen for en kvindelig tjenestemand.
1. the contributions are calculated on the basis of theemployee's salary but may not exceed a certainlimit,' the Algemene Weduwen en Wezenwetfor amarriedcoupleemployedin the publicserviceexceedthe maximumamountsof contributionsdue,the contributionsare primarilypaidby thehusbands employewhrilethe wife s employercontinuesto transfeconrtributionsonlyin sofar as
EF-Domstolens afgørelser der er gift med en tjenestemand, og en mandlig tjenestemands løn er direkte afgørende for beregningen af andre til lønnen knyttede fordele, såsom fratrædelsesgodtgørelse, arbejdsløshedsydelser, familieydelser og lånemuligheder.
where husband and wife are both civil servants, theauthority employing the husband is primarilyresponsible for paying the contributions and theauthority employing the wife is required to pay thecontributions only in so far as the upper limit is notreached by the contributions paid on behalf of thehusband; isincompatiblewith theprinciplelaid downin Article1 1 9 of the EECTreatythat men and women shouldreceiveequalpayfor equal work,in so far astheresultandtifferencesbetweenthe grosssalaryof afemalecivilservanwhosethusbandis alsoa civilservantandthegrosssalaryof a male civilservandtirectlyaffectthe calculationof-otherbenefitsdependenont salary,such as severancepay,unemploymenbenetfit,familyallowancesandloanfacilities.
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union påstand om, at Kongeriget Danmark havde tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EØF-traktaten.
Handbookon equaltreatmentfor women and menin the European Union
Sag 143/83 KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER MOD KONGERIGET DANMARK
Case 143183COMMISSIONOF THE EUROPEANCOMMUNITIES
Emne: Lige løn til mænd og kvinder (Rådets direktiv 75/ 117/EØF af 10. februar 1975).
Subject matter:Equalpayfor men and women(Counc75/117/EECof 10 February1915).
De kollektive overenskomster, der regulerede de fleste arbejdsforhold i Danmark, gav klart udtryk for, at ligelønsprincippet også gjaldt for arbejde af samme værdi. Den danske regering støttede bl.a. denne fortolkning på 1971-overenskomsten mellem hovedorganisationerne på arbejdsmarkedet, der ud trykkeligt fastslog, at ved »ligeløn« forstås, at for arbejde af samme værdi uafhængigt af køn betales samme løn.
Facts most employmenretlationshipsin Denmarkc,learlyupheldthe ideathatthe principleof equal payalsoappliedto work of equalvalue.The Danish Government basedthisinterpretationin particularon the 1971agreemenconctludedbythe main organisationson thelabour market, which providedexpresslythat'equalpay'meantthatthe samesalarywasto bepaidforwork of the samevalueregardlessof sex.
Rådets direktiv 75/117 af 10. februar 1975 præciserer i visse henseender artikel 119's anvendelsesområde og indeholder forskellige bestemmelser, som i det væsentlige skal forbedre retsbeskyttelsen for de arbejds tagere, som måtte blive krænket ved tilsidesættelsen af ligelønsprincippet.
Council Directive75/117 of 10 February1975,laysdown detailedrulesregardingaspectsof the scope of
Det var Kommissionens opfattelse, at den danske lov ikke fuldt ud opfyldte de forpligtelser, der fulgte af direktiv 75/117, dels derved, at den kun forpligtede arbejdsgiveren til at yde mænd og kvinder lige løn for samme arbejde og ikke tillige for arbejde, som blev tillagt samme værdi, dels derved, at den ikke hjemlede retsmidler, hvormed arbejdstagere, der krænkedes ved tilsidesættelse af ligelønsprincippet for arbejde af samme værdi, kunne gøre deres rettigheder gældende.
Article 1 19 and enactsvariousprovisionswhoseessentiapurposelis to improvethe legal protectionofworkers who may be wrongedby failureto applythe principleof equalpay.On 4 February1976,the Kingdomof Denmark adopted Law No 32 on equalpayfor men and women, whrch providedin its Article 1 thatevery personwho employed men and womento workat the same placeof workshouldpaythemthe samesalaryfor the same work('sammearbejde')i,f he wasnot alreadyrequiredto do so pursuantto a collective agreement.
Domstolen accepterede, at medlemsstaterne som ud gangspunkt kunne overlade gennemførelsen af lige lønsprincippet til arbejdsmarkedets parter, men fast slog, at denne mulighed dog ikke fritog dem fra forpligtelsen til ved egnede administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser at sikre, at alle Fællesskabets arbejdstagere i fuld udstrækning kunne nyde godt af direktivets beskyttelse.
Whilstacceptingthat Member Statescouldleavetheimplementationof the principleof equalpayin thefirstinstanceto representativesof managemenandtlabour;the Courtmaintainedthat thatpossibilitydid not,howeverd;ischargethem from the obligationsofensuringby, appropriatelegislativeand administrativeprovisionstha,t all workersin the Communitywereaffordedthe fultprotectionprovidedfor in the Directive The .
Domstolen udtalte endvidere, at selv om man godtog den danske regerings argumenter om, at princippet om lige løn til mænd og kvinder i den af direktivet tilsigtede betydning var sikret inden for rammerne af de kollektive overenskomster, var det ikke godtgjort, at en tilsvarende anvendelse af princippet var sikret arbejdstagere, hvis rettigheder ikke var fastlagt i sådanne overenskomster.
Courtfurther statedthat, evenif theargumentsof the Danish Governmenwetre accepted,i.e.thatthe principleof equalpayfor men and women,in the broad senserequiredby the Directivewas,implementedin collectiveagreementsit, had not beenshownthat the sameimplementationof thatprinciplewas guaranteedfor workers whoserightswere not principleof legal definedin such agreements
EF-Domstolens afgørelser redende arbejde forud for vedtagelsen af direktiv 75/ 117 havde fået optaget en erklæring i Rådets for handlingsprotokol, hvorefter »Danmark er af den opfattelse, at udtrykket 'samme arbejde' fortsat kan anvendes i danske arbejdsretlige regler«, blev betragtet som irrelevant.
Caselaw of the European Court of Justice the Danishlaw did not f ulfilthoseconditionsinasmuchasit set out theprincipleof equalpaywithout speakingof work of equalvalue,thusrestrictingthescopeof the principle The . re for e the , factthat duringtheprepara-tory work whichledto the adoptionof Directive75/117the Danish Governmenenttereda declarationin the Councilminutesto the effectthat'Denmarkwas of theviewthatthe expression"samework" could continueto be usedin the contextof Danishlabourlaw'was consideredto be irrelevant ln
Efter Domstolens faste praksis kunne sådanne ensidige erklæringer ikke påberåbes ved fortolkningen af fællesskabsbestemmelser, da den objektive rækkevidde af regler, der var vedtaget af de fælles institutioner, ikke kunne ændres gennem forbe hold eller indvendinger, som medlemsstaterne måtte formulere under deres udarbejdelse.
. view of this,the Court recalledthatit had consistenthelyldthat such unilateraldeclarationscould not be relieduponfor the interpretation of Communitymeasuress,incethe objectivescopeof ruleslaiddown by the commoninstitutionscould not be modifiedby reservationsor objectionswhich Member Stateshad made at the timethe ruleswere beingformulated.
4) Direktiv 76/207 er ikke fuldt ud gennemført i national ret, for så vidt angår bestemmelserne vedrørende stillingsopslag, jf. §611 bi Bürgerliches Gesetzbuch.
failureto define,as requiredthe, scopeof theexceptionsreferredto in Article2(2) of Directive76l207 IEEC;
Sag 248/83 KOMMISSIONEN FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER MOD FORBUNDSREPUBLIKKEN TYSKLAND
Case 248183COMMISSIONOF THE EUROPEANCOMMUNITIES
5) Direktiv 75/117 er ikke gennemført i national ret, for så vidt angår aflønning i det offentliges tjeneste.
failureto complyfullywith Directive76/207_BAR_EECwhen adoptingthe provisionsconcerningoffersofemploymenlatid downinparagraph611b of the CivilCode; Code;
Dato for dommen: 21. maj 1985.
Date ofjudgment:21 May 1985
Emne: Ligebehandling af mænd og kvinder (EØF-traktaten, artikel 119; Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976; Rådets direktiv 75/117/EØF af 10. februar 1975).
Directive76/207 was applicableto thepublicserviceaswell. Article3(1), whichreferredto'alljobsor posts,whateverthe sectoror branchof activity', madethisclear.As far asthe substanceof theproblemwas
Faktiske omstændigheder
Facts concerned the
Den 13. august 1980 vedtog Forbundsrepublikken Tyskland en lov om ligebehandling af mænd og kvinder på arbejdsstedet, »Arbeitsrechtliches EG-Anpassungsgesetz«.
On 1 3 August 1980,the F e der aRe pu b l l ic of Germany adopted a law on the equaltreatmentof men andwomenin the work place,the Arbeitsrechtliches EG -
Formålet med loven var at indføje en række nye paragraffer i anden bog, 6. afsnit, i Bürgerliches Gesetzbuch, som vedrørte tjenestekontrakter.
(Law t z aligning labour legislation with Communitylaw). The purposeof thatlaw was,inparticulator, inserta seriesof newparagraphsin Book
På grundlag af EØF-traktatens artikel 169 hævdede Kommissionen den S. november 1983, at Forbundsrepublikken Tyskland havde tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EØF-traktaten.
2, Title 6, of the German Civil Code which dealt withcontractsof service.
Kommissionen fremførte fem klagepunkter, der kunne sammenfattes således:
, the F e der aRe pu b l l ic of Germanywas allegedto havefailedto fulfilits obligationunderthe EECTreaty The . commissionformulatedfive complaintswhich could be summarisedasfollows:
For så vidt anqår det første klagepunkt, fandt direktiv 76/207 efter Kommissionens opfattelse også anven delse på offentligretlige tjenesteforhold.
failureto transposeDirective76/207/EECinto the basiclawandthe legislationconcerningthepublicserviceexpresslyguaranteedequal accessand equaltreatmenfotr men and women as regardsthe publicservicel.t maintainedthat allthoseprovisionsdefinedrights which were directlyconferredon individualsandwhich gaverise, wherethey wereinfringedto, a rightof action beforethe administrativecourts and,ifnecessarybe,forethe Constitution a Cou r lt.
Dette fremgik klart af artikel 3, stk. 1, hvori der henvises til alle »stillinger og funktioner inden for en sektor eller erhvervsgren«.
Accordingly,to bringinto forcelegislative provisions pursuantto Directive76/207seemedto be devoid of purpose The .
For så vidt angår realiteten, gjorde Forbundsrepublikken Tyskland gældende, at såvel grundloven som lovgivningen om offentligretlige tjenesteforhold udtrykkeligt sikrede mænd og kvinder samme adgangsvilkår og ligebehandling inden for den offentlige forvaltning. Forbundsrepublikken påpegede, at alle disse bestemmelser direkte fastlagde borgernes rettigheder og gav mulighed for, såfremt rettighederne tilsidesattes, at anlægge sag ved forvaltningsdomstolene og i givet fald ved forfatningsdomstolen.
Courttookthe positionthatthe Commissionhad notestablishedor, evenattemptedto establishtha,tdiscriminationongroundsof sex existede,itherin lawor in fact,in thepublicservicein Germany Moreover., saidthe Court,the basiclawaffirmedthe equalityofmen and women beforethe law, and the expressexclusionof all discriminationongroundsof sex andtheguaranteeof equalaccessto employmenint the publicservicefor all Germannationalsin, provisionsthatwere were nation a
Derfor var det ifølge Forbundsrepublikken unødvendigt ved lov at træffe foranstaltninger til gennemførelse af direktiv 76/ 207.
, as requiredw,ith regardto employ- law l intendedto be directly applicable con s
I sin vurdering af Kom missionens påstand om, at adgang til ansættelse i det offentliges tjeneste afhang af ansøgernes »egnethed«, hvilket gjorde det muligt at genindføre forskelsbehandling på grund af køn, bemærkede Domstolen, at kriteriet om egnethed, således som det anvendtes i grundloven og i den tyske lovgivning, omfattede et stort antal skønskriterier, som var spørgsmålet om køn uvedkommende.
,is head of the application also appearedto downin Directive76/207.The same guaranteeswerereiteratedin the legislationconcerningthepublicservicewh,ich expresslylaid downthat appointmentotpostsin thepublicserviceshouldbe basedon objectivecriteriaw,ithout distinctionongroundsof sex.
Det skulle således alene afgøres, om egnethedskriteriet, som i sig selv var et objektivt kriterium, i praksis var blevet anvendt således, at der inden for forvaltningen var foretaget ansættelser, som hvilede på forskelsbehandling på grund af køn.
Therefore, concludedthe Court,the object of that Directive be unfoundeds,ince,asfar asthe rulesgoverningtheindependenprotfessionswere concernedthe, object of Directive76/207 hadalreadybeen achievedin the hadalreadybeen achievedin the F e der aRe pu b l l ic of
Kommissionen havde imidlertid ikke godtgjort, at dette var tilfældet.
Directivecameintoforce. force.
Forbundsrepublikken gjorde gældende, at det ikke på nogen måde fremgik af artikel 2, stk. 2, i direktiv 76/207, at medlemsstaterne var forpligtede til ved lov at opstille en udtømmende liste over de efter denne bestemmelse tilladte undtagelser.
Germanyasregardsemploymenint thepublicserviceatthetime whenthe Directiveenteredintoforce, withtheresultthat no furtherlegislativeprovisionswererequiredfor its implementation In . assessingtheallegationmade by the Commissionthataccessto accessto
Det var ikke en forudsætning for, at Kommissionen kunne udøve sine kontrolbeføjelser, at der ved lov udarbejdedes en fortegnelse.
Commission considered that employ menin t the publicservicewas subject to the
Yderligere kunne det af Kommissionen opstillede krav ikke gennemføres, da de former for erhvervsudøvelse, som i medfør af direktivets artikel 2, stk. 2, var udelukket fra anvendelsesområdet for princippet om ligebehandling, i betydeligt omfang var resultatet af konkrete forbud mod adgangen til visse erhverv, som indførtes som beskyttelsesforanstaltning på grund af arten af det udøvede erhverv, jf. artikel 2, stk. 3.
,ich madeit possible to paragraph61 1a of the CivilCode, which madeitpossibleto derogatefrom theprincipleof equaltreatment where aperson'ssex constituteda conditionfor carryingon a given occupatronaacltivitywas,inadequatesincethatprovisiondid not containacataloguesetting outpreciselythe exceptionsper- mitted. Moreoverthe
Domstolen påpegede, at formålet med artikel 2, stk. 2, ikke var at pålægge medlemsstaterne en forpligtelse, men at give dem mulighed for at udelukke visse former for erhvervsudøvelse fra direktivets an vendelsesområde.
F e der aRe pu b l l ic was charged re-introducediscriminationongroundsof sex, theCourtpointedout that such criterionof aptitudeas,usedinthe basiclaw andin Germanlegislationcove,reda wide varietyof criteriaof assessmenwhtich, havingregardto the broadrangeof dutiesperformedby thepublicadministrationwe,re entirelyunconnectedwiththequestionof a person'ssex.
Bestemmelsen havde hverken til formål eller til følqe at pålægge medlemsstaterne at anvende denne mulighed på en bestemt måde, så meget mere som det fremgår af en sammenlignende undersøgelse, at de pågældende undtagelser var særdeles forskelligt begrundet, og at adskillige var snævert knyttet til de bestemmelser, som regulerede visse former for erhverv eller virksomhed.
The questionthere,fore,to be resolvedwasexclusivelyconcernedwith whetherthe criterionof aptitudewh,ich wasin itselfan objectivecriterionhad, been appliedinpracticein such a way asto leadto appointmentsto thepublicservicebasedonsex discrimination The . onus was on the Commissiontoshowthat such apracticewasfollowedin the German administration
Men direktivets artikel 9, stk. 2, foreskrev to kontrolfaser, dels medlemsstaternes periodiske undersøgelse af, om undtagelserne fra princippet om ligebehandling var berettigede, dels Kommissionens kontrol, som støttedes på resultatet af denne undersøgelse. Denne dobbelt kontrol skulle gradvis ophæve de eksisterende undtagelser, som ikke længere kunne anses for begrundet efter kriterierne i artikel 2, stk. 2 og 3.
withfailingto createan adequatebasisfor enabling theCommissionto exerciseits right of supervisionwhichwas conferreduponit by Article 9(2) of Directive76l207.
Det fremgik af disse bestemmelser, at det især tilkom medlemsstaterne
, i a ls ly in c e, asit wasclearfrom a comparativestudy,the exceptionsinquestionservedwidely differingpurposesand severaolf
Det andet klagepunkt vedrørende den manglende gennemførelse af ligebehandlingsprincippet inden for de selvstændige erhverv blev afvist af Forbundsrepublikken Tyskland, som anførte, at de relevante bestem melser i grundloven også i dette tilfælde ydede tilstrækkelig sikkerhed mod forskelsbehandling på grund af køn.
Germanyon the groundsthatthe relevanptrovisionsofthe basiclawconstitutedan adequatesafeguardagainssext discriminationinthis caseas well.