natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Standardafvigelsen for inflation, målt med privatforbrugsdeflatoren, faldt fra 3,2% i 1993 til 1,0% i 1997.
The standard deviation for inflation, measured by the private consumption deflator, declined from 3.2% in 1993 to 1.0% in 1997.
Hvis Grækenland ikke medregnes, faldt standardafvigelsen til 0.5% i 1997 mod 1,7% i 1993, hvilkel betyder, al spredningen mellem inflationstakterne for 14 af medlemsstaterne er meget lav.
If Greece is excluded, the standard deviation declined to 0.5% in 1997 compared with 1.7% in 1993, which means that the dispersion between the inflation rates of 14 of the Member States is ver}' narrow.
Underliggende faktorer og holdbarheden af inflationsresultaterne
Underlying factors and sustainability of inflation performance
Traktaten kræver ikke blot, at medlemsstaterne skal opnå en høj grad af prisstabilitet, men også en holdbar prisudvikling (protokol nr. 6).
The Treaty not only requires Member States to have achieved a high degree of price stability but also calls for a price performance that is sustainable (Protocol No 6).
Kravet om holdbarhed har til formål at sikre, at den grad af prisstabilitet og inflationskonvergens, der er opnået i tidligere ar, vil blive opretholdt under tredje og sidste fase af ØMU.
The requirement of sustainability aims at ensuring that the degree of price stability and inflation convergence achieved in previous years will be maintained during the third and final stage of EMU.
Dette betyder, at tilfredsstillende inflationsresultater hovedsageligt skal være forårsaget af en hensigtsmæssig adfærd ioide omkostninger, der knytter sig til produktionsfaktorer og andre forhold, der påvirker prisudviklingen pa en strukturel måde, snarere end afspejle indflydelsen af enten konjunkturbetingede forhold eller midlertidige faktorer (såsom et fald i indirekte skatter og importpriser).
This implies that the satisfactory inflation performance must essentially be due to the adequate behaviour of input costs and other factors influencing price developments in a structural manner rather than reflecting the influence of either cyclical conditions or temporary factors (such as a fall in indirect taxes and import prices).
De tilfredsstillende inflationsresultater, der er konstateret i Fællesskabet i anden fase, er til dels også konjunkturbetingede.
The satisfactory inflation performance observed in the Community during the second stage is also due, in part, to cyclical factors.
Skønt konjunkturopsvinget har været i gang siden foråret 1996, er produktionen stadig mindre end den potentielle produktion, og arbejdsløsheden er fortsat høj.
Although recovery has been under way since the spring of 1996, output has continued to be below potential and unemployment has remained high.
Denne situation har lagt et kralligt pres på virksomhederne for ikke at hæve priserne eller tillade væsentlige lønstigninger.
This situation has exerted a strong disincentive for firms to raise prices or to allow significant wage increases.
En stor del af bevægelsen hen imod inllalionsmæssig konvergens i Fællesskabet skyldes imidlertid grund læggende holdningsændringer til inflation hos alle økonomiske aktører.
However, a major part of the process of inflation convergence in the Community stems from fundamental changes in the attitude of all economic actors towards inflation.
I Fællesskabet er der fuldstændig enighed om, at prisstabilitet er det pri mære mål for pengepolitikken. Denne enighed er nedfældet i traktaten og i de successive overordnede retningslinjer for den økonomiske politik, som Rådet enstemmigt har vedtaget siden 1993.
In the Community there is unanimous consensus on price stability being the primary objective of monetar}' policy.
Denne brede enighed afspejler både erkendelsen af, at inflation i sidste ende er et monetært fænomen, og overbevisningen om, at prisstabilitet er en forudsætning for beskæftigelsesskabende vækst.
This common consent reflects both the recognition that inflation is ultimately a monetary phenomenon and the conviction that price stability is a condition for sustainable and employment-creating growth.
De pengepolitiske myndigheders opgave med at føre en stabilitetsorienteret pengepolitik er blevet lettet af liere institutionelle ændringer, der kræves af traktaten med dette formål.
The task of the monetary authorities in pursuing a stability-oriented monetary policy has been facilitated by several institutional changes required by the Treaty for this purpose.
Den vigtigste er, at centralbankerne er indrømmet uafhængighed (se kapitel 2).
The most crucial is the granting of independence to central banks (see Chapter 2).
ningerne nede (se også kapitel 6 om langfristede rentesatser), hvilkel spiller en vigtig rolle for at opnå og opretholde en hensigtsmæssig lønudvikling. ling.
This in turn has contributed importantly to reducing inflation expectations (see also Chapter 6 on longterm interest rates) which play a key role in achieving and maintaining appropriate wage developments.
Udviklingen i enhedslønomkostningerne, dvs. lønomkostningerne pr. produceret enhed, er af særlig betydning i inflationsprocessen.
Developments in unit labour costs, that is costs of labour per unit of out put, take on a particular importance in the inflation process.
De afspejler tendenser i arbejdskraftens produktivitet samt nominelle lønninger og arbejdsgiverbidrag pr. ansat.
They reflect trends in labour productivity and nominal compensation per head.
Sidstnævnte er ikke blot af central betydning for fastsættelsen af produktionsomkostningerne og derfor forbrugerpriserne, men afspejler også de private aktørers inflationsforventninger.
The latter not only plays a key role in the determination of input costs and thus of consumer prices, but also reflects private agents' inflation expectations.
De er derfor en vigtig indikator for bl.a. troværdigheden af den inflationsbckæmpende politik, der føres af de pengepolitiske myndigheder, og for holdbarheden af inflationsresultaterne.
They therefore serve as an important indicator, amongst others, of the credibility of the anti-inflationary policy pursued by the monetary authorities and of the sustainability of the inflation performance.
Som vist i tabel 3.4 og figur 3.3 bidrog en væsentlig løntilbageholdenhed stærkt til de gode inflationsresultater, der blev opnået i anden fase.
As shown in Table 3.4 and Graph 3.3, significant wage moderation contributed strongly to the good inflation performance achieved during the second stage.
I Fællesskabet som helhed faldt stigningstakten for enhedslønomkostningerne hastigt fra årtiets begyndelse, og faldet var faktisk hurtigere end faldet i inflationstakten.
In the Community as a whole, the rate of increase in unit labour costs decelerated rapidly from the beginning of the decade and the descent was actually faster than the drop in the rate of inflation.
I begyndelsen af 1990'erne var stigningstakten for enhedslønomkostningerne ret høj (en gennemsnitlig årlig vækstrate på lige under 5%), mens den i anden fase var meget afdæmpet (en gennem snitlig årlig vækstrate på lige over 1 %).
While the rate of increase of unit labour costs in the early 1990s was quite high in the Community (average annual growth rate of just below 5%), it was very sub dued during the second stage (average annual growth rate of just above
Ses der frem i liden, synes der ikke at være tegn på, al der vil opstå el omkost­ningspres. I de fleste af de nævnte lande forventes stigningstakten for enhedslønomkostningerne at blive begrænset i 1998.
On the basis of currently available information, unit labour costs will continue to rise at a very moderate pace in the near future, thereby remain­ing consistent with favourable inflation trends in the Community.
Enhedslønom kostninger
Nominal unit labour costs
Vækst i arbejdskraftens produktivitet
Nominal compensation per employee
Løn og arbejdsgiverbidrag pr. ansat
Labour productivity growth
(*) Økonomiske prognoser fra foråret 1998. 0 Gennemsnitlig årlig procentvis ændring.
(*) Spring 1998 economic forecasts. (') Average annual percentage change.
I de medlemsstater, hvor inflationen først for nylig er faldet lil under referenceværdien (Spanien, Italien og Portugal), udviste udviklingen i enhedslønomkostningerne i anden fase et markant brud med det tidligere mønster afbøje stigningstakter.
In the Member States where inflation fell below the reference value only more recently (Spain, Italy and Portugal), trends in unit labour costs during the second stage exhibited a marked break with the past pattern of high rates of increase.
Efter en opsigtsvækkende nedgang i 19941995 var der efterfølgende tendens til stigninger i Spanien og især Italien, hvilket til dels afspejlede en delvis indhentning af tidligere års fald i lønmodtagernes købekraft.
Following a dramatic deceleration in 1994-95, unit labour costs tended to accelerate subsequently in Spain and, especially, Italy, reflecting in part a partial catch-up on previous years' losses in employees' purchasing power.
I begge lande forventes der dog begrænsede stigninger i enhedslønomkostningerne. Et lignende, om end mindre svingende, mønster kunne konstateres i Portugal.
However, in both countries, moderate increases in unit labour costs are expected to prevail in the near future.
I Grækenland er stigningerne i enhedslønomkostningerne derimod endnu ikke faldet til el niveau, der er foreneligt med at opnå og bevare prisstabilitet, skønt der er sket betydelige fremskridt i de seneste år.
In contrast, in Greece, despite considerable progress in recent years, increases in unit labour costs have not yet decelerated to a range compatible with achieving and main taining price stability.
Ændringer i enhedslønomkostningerne bestemmes af væksten i arbejdskraftens produktivitet og af ændringer af de nominelle lønninger og arbejdsgiverbidrag pr. ansat.
Changes in unit labour costs are determined by labour productivity growth and by changes in nominal compensation per employee.
Den konstaterede langsommere udvikling i enhedslønomkostningerne kan således enten skyldes, at arbejdskraftens produktivitet er øget, eller at de nominelle lønninger og arbejdsgiverbidrag pr. ansat vokser langsommere.
The observed slowdown in unit labour costs may thus result from either an acceleration in labour productivity or a deceleration in nominal compensation per employee.
Bortset fra det normale konjunkturmønster har væksten i arbejdskraftens produktivitet været forholdsvis stabil i Fællesskabet.
Apart from the usual cyclical pattern, growth in labour productivity has remained fairly stable in the Community.
Med en gennemsnitlig årlig vækstrate på lige over 2% er væksten i arbejdskraftens produktivitet i anden fase i overensstemmelse med den langsigtede tendens, der er konstateret i Fællesskabet siden den første oliepriskrise.
With an average annual growth rate of just above 2%, labour productivity growth during the second stage was in line with the longterm trend observed in the Community since the first oil price shock.
Heller ikke på nationalt plan har stigningerne i arbejdskraftens produktivitet udvist væsentlige ændringer i de seneste år.
At the country level too, labour productivity increases did not show any significant shifts in trend in recent years.
I næsten alle medlemsstater i Fællesskabet har konjunkturelt betinget stigning i produktivitetsvæksten været mærkbar.
A cyclically induced rebound in productivity growth has been quite perceptible in
Inflations- og lønudvikling
Inflation and wage trends
(Treårigt glidende gennemsnit af den årlige procentvise ændring)
(three-year moving average of annual percentage change)
Privatforprugsdeflator
Compensation per employee
Enhedslønomkostninger
Private consumption deflator
Figur 3.3. (fortsat)
Graph 3.3 (continued)
Privatforbrugsdeflator
Unit labour costs
Enhedslønomkostninger
Compensation per employee
Løn og arbejdsgiverbidrag pr. ansat
Private consumption deflator
Som følge heraf skyldtes opbremsningen af enhedslønomkostningerne hovedsageligt beherskede stigninger i de nominelle lønninger pr. ansat.
As a result, the slowdown in unit labour costs originated predominantly from moderate increases in nominal wages per head.
Efter at være steget med 6,4% pr. år på fællesskabsniveau i perioden 19901993, steg lønnen og arbejdsgiverbidragene pr. ansat nominelt med i gen nemsnit 3,3% om året i perioden 1994-1997.
After having risen by 6.4% per year at the Community level over the 1990-93 period, nominal compensation per employee increased at an annual average rate of 3.3% over the period 1994-97.
Denne langsommere lønstigning i 1990'erne var fælles for alle medlemsstaterne, om end i forskelligt omfang. De mest bemærkelsesværdige fremskridt er konstateret i Spanien, hvor lønnen og arbejdsgiverbidragene pr. ansat nominelt steg med mindre end 3% om året i perioden 1994-1997, dvs. med mindre end fællesskabsgennemsnittet.
This deceleration in wage growth over the 1990s was common to all Member States, though to varying degrees.
I Italien og Portugal har forbedringen også været betydelig, idet den gennemsnitlige årlige stigning i lønnen pr. ansat faldt til hen holdsvis 4,4% og 6,5% i perioden 1994-1997 (mod henholdsvis over 7% og tæt ved 15% i perioden 1990-1993).
In Italy and Portugal, the improvement has also been sizeable with the average annual increase in wages per head decelerating to 4.4% and 6.5% respectively during the period 1994-97 (as opposed to above 7% and close to 15% respectively in the period 1990-93).
Flere faktorer synes al forklare den generelt konstaterede afdæmpning af de nominelle lønninger.
Several factors seem to explain the generally observed moderation in nominal wages.
For det første synes arbejdsmarkedets parter at have større tiltro til de pengepolitiske myndigheders vilje og evne til at opnå pris stabilitet.
Firstly, the two sides of industry appear to have attached greater credibility to the resolve and ability of monetary authorities to achieve price stability.
Således er de inflationsforventninger, der ligger til grund for lønaftalerne, i alle medlemsstater i de seneste få år kommet i stadig større overensstemmelse med de pengepolitiske myndigheders erklærede inflationsmålsætninger.
Hence, over the last few years, in all Member States inflation expectations underlying wage agreements have become increasingly consistent with the monetar}' authorities' announced inflation objectives.
For det andet er denne forbedrede troværdighed blevet ledsaget af dybtgående ændringer i lønfastsættelsesprocedurerne med hen blik på at sikre en fortsat hensigtsmæssig lønudvikling.
Secondly, this enhanced credibility has been accompanied by profound changes in wage-setting procedures with a view to ensuring continued appropriate wage developments.
Disse institutionelle ændringer omfatter afskaffelse af den automatiske lønindeksering i Italien og gennemførelse af innovative flerårige lønaftaler i Spanien, Irland, Nederlandene og Finland, som ikke blot inddrager arbejdsmarkedets par ter, men også regeringen.
These institutional modifications include the removal of automatic wage indexation in Italy and the implementation in Spain, Ireland, the Netherlands and Finland of innovative multi-year wage agreements involving not only the social partners but also the government.
Andre lande har orienteret deres lønforhandlinger mod at beskytte og forbedre konkurrenceevnen over for udlandet (f.eks.
Other countries have oriented their wage settlements towards safeguarding and· improving external competitiveness (e.g. Belgium,
synes disse foranstaltninger allerede al have haft en mærkbar positiv virkning, idet arbejdsløsheden er faldet væsentligt uden nogen større vækst i lønstigningerne.
In some Member States (e.g. Denmark, the Netherlands and the United Kingdom), these measures seem to have ahead}' had a tangible positive effect as the unemployment rate has come down significantly without any major acceleration in wage increases.
Passende nationale reaktioner på ændringer i importpriserne
Appropriate domestic reaction to changes in import prices
I betragtning af den høje grad af åbenhed i medlemsstaternes økonomier spiller udviklingen i importpriserne en vigtig rolle i den nationale prisdannelse.
Given the high degree of openness of the economies of the Member States, the evolution of import prices plays an important role in domestic price formation.
Ændringer i importpriserne følger af flere faktorer: ændringer i de internationale priser og valutaens værdi, den geografiske sammensætning af importen, udenlandske leverandørers prisfastsættelsesadfærd og efter spørgselsforholdene på hjemmemarkedet.
Changes in import prices are the result of several different factors: changes in international prices and the value of the exchange rate, the geographical composition of imports, the price-setting behaviour of for eign suppliers and domestic demand conditions.
Med tiden vil ændringer i importpriserne sandsynligvis have en i det mindste delvis afsmitning på de endelige priser.
In due course, changes in import prices are likely to feed through, at least partially, to final prices.
Graden heraf afhænger af den foreliggende økonomiske situation, den førte makroøkonomiske politik og økonomiens struktur.
The degree of this pass-through depends on the prevailing economic situation, the stance of macroeconomic policy and the structure of the economy.
Ved vurderingen af et lands inflationsresultater og holdbarheden af disse er det vigtigt at undersøge, hvorvidt et fra udlandet kommende pres på priserne har ført til højere priser på hjemmemarkedet.
For the purpose of the assessment of a country's inflation performance and of its sustainability, it is important to examine whether external price pressures have led to domestically generated price increases.
I otte af de fjorten medlemsstater, der har en inflationstakt under referen ceværdien (nemlig Belgien, Danmark, Tvskland, Frankrig, Luxembourg, Nederlandene, Østrig og Finland), har stigningerne i importpriserne gene relt været lave i perioden 1994-1996.
In eight of the 14 Member States showing inflation rates below the refer ence value (namely Belgium, Denmark, Germany, France, Luxembourg, the Netherlands, Austria and Finland), increases in import prices have generally been low during the period 1994-96.
Dette skyldes både de meget begrænsede stigninger i de internationale råvarepriser i det meste af denne periode og disse landes stærke valutaer.
This was due to both the very moderate rise in international commodity prices during most of this period and the strength of their currencies.
I de fem øvrige medlemsstater med en inflation under referenceværdien steg importpriserne ganske betydeligt ved begyndelsen af anden fase efter en udtalt svækkelse af deres valutaer.
appreciation of the US dollar against their currencies, these countries (with the exception of Luxembourg, Austria and Finland) experienced a notice­able acceleration in import price increases in 1997.
For nogle af disse lande (Spanien, Italien og Portugal) forklarer dette i nogen grad de ret langsomme frem­skridt med hensyn til inflationsbekæmpelse i disse år.
In Ireland, import price increases were also generally moderate in 1994 and 1995.
Importpriserne steg kraftigt i Spanien og Italien i 1994 og 1995, i Portugal i 1994 og i Sverige og Det Forenede Kongerige i 1995. I alle disse lande slog kun en lille del af
But, owing to the appreciation of the Irish pound, they were negative in 1996 and flat in 1997, thereby exerting a moderating impact on overall consumer price increases over the last two years.
(procentvis ændring i deflatoren for import af varer og tjenesteydelser, i national valuta)
(percentage change in the deflator of imports of goods and services, in national currency)
importprisstigningerne igennem i forbrugerpriserne i modsætning til, hvad der har været tilfældet ved tidligere bratte fald i valutakurserne.
Import price increases were high in Spain and Italy in 1994 and 1995, in Portugal in 1994 and in Sweden and the United Kingdom in 1995.
Den begrænsede afsmittende effekt på den nationale inflation skyldtes delvis de svage vækstbetingelser i disse lande, men navnlig en ikke-akkomoderende pengepolitik.
The limited knock-on effect on domestic inflation was due partly to the weak growth environment prevailing in these countries but particularly to a non-accommodating stance of monetar}' policy.
Med genvindeisen af valutaernes styrke i disse lande var importprisinflationen lav eller negativ i 1996 og 1997 (bortset fra i Spanien i 1997), hvilket havde en dæmpende virkning på det indenlandske prispres.
With the renewed strength of these countries' currencies, import price inflation was low or negative in 1996 and 1997 (with the exception of Spain in 1997), thereby exerting a restrain ing impact on domestic price pressure.
Dette var især tilfældet i Det Forenede Kongerige, hvor pundets markante stigning førte til et betydeligt fald i importpriserne i 1997.
This was particularly the case in the United Kingdom, where the marked appreciation of sterling led to a significant fall in import prices in 1997.
I Gnekenland var importprisinflationen høj i hele anden fase, men tog af og lå under forbrugerprisinflationen i hele perioden.
In Greece, import price inflation was high throughout the second stage but it decelerated and was less than consumer price inflation throughout the period.
Afdæmpningen af importprisinflationen skete indledningsvis ret langsomt, men tempoet tog til i 1996 og 1997 under indflydelse af »den hårde drakmepolitik«.
While initially rather slow, the pace of deceleration quickened in 1996 and 1997 under the influence of the 'hard drachma' policy.
ØMU'en fremmer en holdbar prisudvikling
Sustainability of price performance reinforced by EMU
Under anden fase af ØMU er det lykkedes alle medlemsstaterne med und tagelse af Grækenland at opnå og/eller bevare lave og konvergente inflationstakter.
In the course of the second stage of EMU, all Member States, with the exception of Greece, have succeeded in achieving and/or maintaining low and convergent inflation rates.
Skønt konjunkturbestemte faktorer såsom den langvarige periode med træg økonomisk aktivitet givetvis bidrog til at lette pris- og omkostningspresset, spillede en række strukturelle ændringer en afgørende rolle for de bemærkelsesværdige resultater på inflationsområdet.
While cyclical factors such as the prolonged period of sluggish economic activity certainly contributed to easing price and cost pressures, a number of structural changes played a key role in the impressive performance on the inflation front.
Først og fremmest drejer dette sig om accepten af prisstabilitet som et af de vigtigste mål for økonomisk politik generelt og den målbevidste orientering af de økonomiske politikker, især pengepolitikken, hen imod dette mål.
First and foremost, there is the acceptance of price stability as one of the major objectives of economic policy in general and the determined orientation of economic policies,
Skønt disse strukturelle faktorer lader formode, at de nuværende prisresultater er holdbare, skal det understreges, at ØMU gennem dens implicitte institutionelle ændringer og nye økonomiske vækstbetingelser sandsynligvis vil sikre og styrke de resultater, der er opnået med hensyn til prisstabilitet.
While these structural factors suggest that the current price performance is sustainable, it should be emphasised that EMU, through its implied institutional changes and new economic environment, is likely to safeguard and reinforce the results achieved in terms of price stability.
Traktaten garanterer Den Europæiske Centralbanks uafhængighed og giver den det klare mål at fastholde prisstabiliteten.
The Treaty guarantees the independence of the European Central Bank and bestows it with the clear objective to maintain price stability.
Traktatens bestemmelser om offentlige finanser vil suppleret med stabilitets- og vækstpagten sikre, al budgetpolitikken er i overensstemmelse med lav inflation.
The Treaty provisions on public finances, as complemented by the stability and growth pact, will ensure the consistency of budgetary policy with a low inflation environment.
Som følge heraf vil ordningen med en fælles valuta sikre en lav og mere forud sigelig inflation.
As a result of this framework, the single currency regime will secure low and more predictable inflation.