natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det er imidlertid et spørgsmål, om en sådan praksis er forenelig med EF­bestemmel­serne om fri konkurrence og med viljen til at skabe et europæisk audiovisuelt område.
This practice may well be incompatible with European competition rules and the Community's determination to create a European audiovisual area.
■ Der er også konkurrenceproblemer i forbindelse med tipning. Den udgør en væsentlig kilde til finansiering af sporten i en række medlemsstater.
■ Competition problems also arise in relation to football pools, which are an important source of sports funding in many member countries.
I Italien indtjenes der f.eks. ved »Totocalcio« (fodboldtipning) godt og vel 3 000 mia. LIT pr. år (ca. 2 mia. ECU).
In Italy, for example, the takings of the totocalcio are in the region of LIT 3 000 billion a year (roughly ECU 2 billion).
Visse medlemsstater har liberaliseret tipningen, medens den i andre medlemsstater helt og holdent henhører under det offentlige.
Some Member States have liberalized betting, whereas in others it is still in the public sector.
EF­Kommissionen har taget kontakt med sportsmyndighederne og medlemsstaterne for at se nærmere på denne sektors fremtid inden for det indre marked.
The European Commission has established contacts with sports organizations and the Member States to consider the future of betting in the single market.
På Det Europæiske Råds møde i Maastricht i december 1991
At the Maastricht European Council in December 1991, the Heads of State or Govern­ment decided to create a 'European citizenship'.
I 1993 vil de åbne grænser give
The Tour de France goes European: the frontier-free area in 1993 will open up new opportunities for sport.
Fællesskabets indsats
The scope of Community action
Også her må subsidiaritetsprincippet finde anvendelse, således at EF træder til i de tilfælde, hvor det er mere effektivt.
The principle of subsidiarity applies here too, which means that action at Community level is warranted only where it promises to be more effective than action at national level.
En sådan smidighed er ikke ensbetydende med slaphed.
This approach is not an excuse for laxity.
Sportens verden kan ikke være en undtagelse fra reglen.
Sport cannot be the exception to the general rule.
Kommissionen bør sørge for, at EF­bestemmelserne overholdes. Hvis den ikke gjorde det, ville de borgere eller virksomheder, som følte sig krænket, anlægge sag ved en domstol. Uden klare regler ville mange flere spørgsmål skulle afgøres ved domstolene, og i sidste ende ville det være sporten, der led skade herved.
The Commission's job is to ensure that Community rules are applied.
Ved EF's indsats på sportsområdet er hovedvægten lagt på information og kommunikation.
Community action on sport centres on information and communication.
■ Et bedre samarbejde mellem EF og sporten kræver en bedre gensidig informa­tion.
■ Effective collaboration between the Community and sports federations hinges on better information.
Sporten er en speciel sektor, ofte komplekst organiseret.
The sports sector has special characteristics and complex structures.
Det er derfor vigtigt, at Kommissionen har nøje kendskab, ikke blot til dens organisations­form, der er meget forskellig fra land til land, men også til dens specifikke problemer, for at undgå at EF griber ind på en måde, der i dens øjne ikke er berettiget.
It is essential that the Commission should be acquainted not only with structures, which vary from country to country, but also with the sector's specific problems if it is to dissipate fears of unwarranted interference.
Omvendt må sportsverdenen være klar over, at EF er en realitet og gøre sig bekendt med, hvordan EF fungerer, samt med EF­Iovgivningens virkninger.
Conversely, the sports sector needs to become more aware of the reality of the Community, learn how it works, and evaluate the impact of Community legislation.
■ EF har udbredt kendskabet til sig selv ved at deltage i sportsarrangementer på europæisk plan, f.eks. den europæiske regatta, »Constitution Race« mellem Philadelfia og Niewpoort, hvorunder 30­årsdagen for Rom­Traktatens under­tegnelse og den amerikanske forfatnings 200­årsdag fejredes, i De Europæiske Ungdomslege og i EF­mesterskabet i svømning.
■ The Community has developed a communications campaign centred on sporting events with a Community dimension, such as the European Yacht Race, the Philadelphia­Nieuwpoort Constitution Race to mark the 30th anni­versary of the Treaty of Rome and the 200th anniversary of the United States Constitution, the European Youth Olympics or the European Community Swimming Championships.
Siden 1987 har Kommissionen deltaget i utallige, meget forskellige arrangementer, herunder sport for handicappede og sport for alle og har derved anvendt sloganet »Et Fællesskab uden Indre Grænser, Åbent over for Resten af Verden«.
Since 1987, the Commission has been associated with a wide range of events, including sport for the disabled and sport for all, under the slogan 'A frontier­free Community, open to the world'.
I 1992 deltager Kommissionen ikke blot i De Olympiske Lege i Albertville og Barcelona med budskabet »Tusind Ansigter, Samme Mål«, men også i Tour de France, der går igennem syv medlemsstater og de tre byer, hvor EF's institutioner har til huse (Bruxelles, Luxembourg og Strasbourg), samt i de første europæiske skole­sportslege i Caen.
In 1992 there will be a Community presence at the Barcelona Olympic Games with the message 'A thousand faces, a single force', at the Tour de France, which this year links seven Member States and the three seats of the Community (Brussels, Luxembourg and Strasbourg), and at the first European School Games in Caen.
Denne tilstedeværelse på sportspladserne har til formål at gøre borgerne bevidst om EF's resultater og mål ved at vise, at disse har direkte betydning for dem i deres hverdag.
The purpose of the exercise is to heighten public awareness of the Community's aims and achievements by demonstrating how they affect our daily lives.
Bortset fra disse vigtige begivenheder yder sporten også på anden måde en yderst nyttig indsats i forbindelse med forskellige EF­politikker.
Sport also provides an extremely useful channel for information about the Community's policies.
For EF-Kommissionen har det længe været et stort problem, at sportsverdenen er så forskelligt organiseret.
The multiplicity of power centres in the world of sport has long proved daunting to the European Commission.
Omvendt har sportsorganisationerne ofte haft svært ved at finde rundt i EF-systemet, fordi deres interesser berører så mange forskellige områder af det.
Conversely, because of the range of areas having a bearing on sport, sports authorities have experienced difficulty in finding their way through the Community maze.
På den baggrund gav De Tolv på det uformelle møde mellem sportsministrene i Rom i december 1990 udtryk for interesse for at skabe et rådgivende organ, hvor EF, sportsorganisationerne og medlemsstaterne kunne mødes for at drøfte spørgsmål af fælles interesse.
At the informal meeting of Sports Ministers in Rome in December 1990, the Twelve came up with the idea of a consultative body which would allow the Community, sports federations and the Member States to meet and discuss common problems.
Således opstod Det Europæiske Sportsforum, hvis første møde blev afholdt i Bruxelles i december 1991.
The European Sports Forum was born and held its constituent meeting in Brussels in December 1991.
Dette er et smidigt opbygget organ til dialog og gensidig oplysning mellem Kommissionen og de forskellige sportsmyndigheder.
The European Sports Forum provides a simple framework for awareness raising and dialogue between the Commission and sports authorities.
Der er således ikke tale om
■ To keep the Community informed of problems facing the world of sport.
Sejlskibet »Europa« under »Constitution Race«: Det er også en succes for Europa, når sammenholdet sejrer.
The 'Europe' during the Constitution Race: the success of the European venture depends on team spirit too.
»Cobi«, maskotten fra De Olympiske Lege i Barcelona, i europæiske farver.
'Cobi', the mascot for the Barcelona Olympics, sporting Europe's colours.
-S.Barcelona'92 et organ, der skal træffe beslutninger på EF­plan, idet denne funktion allerede varetages af de i Traktaten omhandlede institutioner.
- > :': < ". if':': -*.Bareelona'92
■ at sikre, at sportsorganisationerne bliver informeret om EF­lovgivningen på sportsområdet
It will be up to the parties involved to make the Forum work so that sport can assume its rightful place in the single market of 1993.
■ at informere Kommissionen om de områder, hvor EF's indsats for sporten kunne gøres mere effektiv.
If the ultimate goal of a united, cohesive Europe is to be achieved, a European identity will have to be forged.
Med dette forum er der således mulighed for at få en ny dialog i gang mellem EF og sportsverdenen.
As an integral part of our heritage, sport has always brought people together, transcending language differences and national stereotypes.
Det er op til de forskellige parter at gøre dette forum til et sted for udveksling af tanker, således at sporten kommer til at indtage den plads, der retteligt tilkommer den i det indre marked fra 1993 og frem.
In a changing Europe sport, with its ability to break down barriers, is a prime factor for integration. For this reason alone it has earned a place in the new Europe.
Indholdet af denne publikation gengiver ikke nødvendigvis Fællesskabets institu­tioners officielle meninger.
The contents of this publication do not necessarily reflect the official views of the institutions of the Community.
Eftertryk tilladt. ■ Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
Reproduction authorized.
Ansvarshavende redaktør: Søren Søndergaard
Office in England Office in Wales
er lever stadigvæk fattige mennesker ¡blandt os, men fattigdommen har i de sidste 15 år antaget en helt anden form end tidligere.
overty is still with us, albeit in a form which has changed radically over the last 15 years.
Langtidsledig­heden, problemerne i storbyerne, de stadig flere hjemløse samt ikke­
The growth in long­term unemployment, urban unrest, the resurgent problem of homelessness and the campaigns led by non­
D statslige organisationers fattigdomskampagner har sat gang i debatten om »den nye fattigdom« og den sociale marginalisering η).
P governmental organizations have all served to generate debate on the 'new poverty' and social exclusion.1
Fattigdommen er et broget og indviklet fænomen, der ikke kun drejer sig om utilstrækkelig indkomst.
Poverty is a complex, heterogeneous phenomenon and cannot be defined solely in terms of low income levels.
Som mange undersøgelser har vist, har mangelsituati­onen blandt samfundets dårligst stillede flere forskellige aspekter: beskæftigelse, bolig, sundhed, uddannelse, samfundsliv osv. Derfor taler man på fællesskabs­plan og i flere medlemsstater mere og mere om begrebet social marginalisering.
As many studies have shown, the deprivation suffered by the poorest classes extends to many fields — employment, housing, health, education, social life, etc.
Udtrykket dækker både visse forløb og resultaterne af disse forløb.
The European Community and several of its Member States now consequently tend to define poverty in terms of 'social exclusion', a definition which encompasses both the processes of exclusion and the resultant situations.
Det udtrykker også fænomenets multidimensionale art og de mange forskelligartede faktorer, der tilsammen bevirker, at enkeltpersoner, samfundsgrupper, selv hele områder, udelukkes fra de mekanismer og de sociale rettigheder, der er ensbetydende med samfundsmæssig integration.
It also serves to emphasize the multifaceted nature of the phenomenon and the multiplicity and diversity of the factors which combine to exclude individuals, groups or even regions from those exchanges, activities and social rights which are an inherent part of social integration.
Der foreligger ikke tilstrækkelige statistiske data om omfanget og udviklingen af den sociale marginalisering.
There are no satisfactory statistics depicting the scale and growth of social exclusion.
Det, man ved om lavindkomster, peger i retning af, at fattigdommen steg i slutningen af 70'eme, og at den i 80'erne stabiliseredes på et højt niveau.
Research in the field of low incomes suggests that poverty increased during the 1970s before stabilizing at a high level in the 1980s.
I de seneste skøn nævnes det, at der allerede i 1985 var 50 millioner mennesker, der levede i husholdninger, hvor indkomsten var mindre end halvdelen af landets gennem­snitsindkomst.
The latest available calculations (relating to 1985, which is already several years past) indicated that 50 million people were living in households with an income of less than half the average for their country.
50 millioner mennesker — det svarer til 75% af Det Europæiske Fællesskabs befolkning!
Fifty million is 15% of the Com­munity's population.
Selv om de kun bygger på et skøn, dækker de over mange forskellige situationer, som f.eks. den ofte vedva­rende marginalisering af de hjemløse, de vanskelige levevilkår for de grupper, der er hårdest ramt af arbejdsløsheden, især i mange bykvarterer i forfald og med mange indvandrere, og den traditionelle fattigdom blandt befolkningen i visse tilbagestående landdistrikter.
But they are only a rough and ready guide, given the very wide range of situations — the often long­lasting marginalization of the homeless, the difficult living conditions of the social groups most affected by unemployment, especially in rundown urban areas with immigrant populations, the traditional poverty to be found in rural areas lagging behind in development, etc.
Blandt årsagerne til de nuværende former for social marginalisering kan især nævnes følgende:
The main causes of the present forms of social exclusion are:
■ arbejdsmarkedsudviklingen med langtidsledighed og løse ansættelsesformer for at nævne de vigtigste
■ the situation of the employment market, and particularly the expansion of long­term unemployment and insecure forms of employment;
■ ændringen af familiemønsteret, bl.a. stigningen i antallet af enlige uden sociale kontakter og eneforsørgere
■ changes in family structures with, in particular, greater numbers of people living alone and of single­parent families;
■ den manglende tilpasning af socialpolitikken og den øvrige offentlige indsats til denne nye udvikling.
■ the mechanisms by means of which social policies (and more generally the action taken by the public authorities) are adapted to such developments and changes.
Der er så meget mere grund til at beskæftige sig med den sociale marginalisering, som visse af de faktorer, den udspringer af, risikerer at udvikle sig i negativ retning: Ifølge prognoserne vil beskæftigelsesstigningen være utilstrækkelig til at
The fact that some social exclusion factors are likely to intensify means that greater attention must be paid to the problem: current employment growth prospects are not good enough to deal with the unemployment rates, migratory pressure is tending to rise, the current process of economic restructuring and
absorbere antallet af arbejdsløse, indvandrerproblemerne ser ud til at vokse, de igangværende omstruktureringer og teknologiske ændringer i erhvervslivet er med til at gøre udviklingsforskellene mellem regionerne større og svække visse sektorer, og kriserne i storbyerne ser ud til at være et vedvarende problem.
technological change is generating disparities between the development levels of different regions and making the situation of some industries look highly precarious, and urban unrest is becoming a permanent feature of the social scene.
En nødvendighed: et solidarisk Europa
An imperative: a Europe of solidarity
Den sociale marginalisering er en enorm udfordring for medlemsstaterne, men også for Fællesskabet som helhed: EF kan ikke lade hånt om forhold, der på grund af deres eksistens og omfang understreger nødvendigheden af at skabe et velafbalanceret Europa, dvs. et Europa, der ikke alene er et stort indre marked, men også et fællesskab af medlemsstater og borgere, der har fælles værdier og samles omkring ønsket om at skabe social retfærdighed.
Social exclusion is an immense challenge to the Member States but also to the Community itself. The Community cannot avoid being concerned about situ­ations which, by their existence and magnitude, signal the need for a balanced process of European integration — a Europe which is not merely a large single market but a Community of Member States and citizens espousing shared values, particularly social justice.
Ansvaret for bekæmpelse af social marginalisering ligger naturligvis først og fremmest hos de nationale, regionale og lokale myndigheder i medlemsstaterne, der på hver deres område skal stå som garanter for solidariteten og den sociale samhørighed.
Admittedly, it is first and foremost for the Member States and their national, regional and local authorities to combat social exclusion, for they are the guarantors of solidarity and social cohesion within their respective boundaries.
I overensstemmelse med nærhedsprincippet kan Det Europæiske Fællesskab i denne forbindelse ikke erstatte medlemsstaterne og deres myndigheder. heder.
Under what has come to be known as the principle of subsidiarity, the European Community cannot take the place of the Member States in this respect.
Men det står også klart, at indsatsen for at sikre EF en social dimension indgår som et væsentligt led i den europæiske integrationsproces, og at ønsket om solidaritet bør udmøntes i en fællesskabsindsats til fordel for EF's dårligst stillede borgere.
However, it is also clear that the furtherance of a social Europe forms an integral part of the great project of European integration and that the Community must give practical expression to the values of solidarity in an effort to assist its most deprived citizens.
Fællesskabet kan ikke stille sig tilfreds med et samfund, der udvikler sig med flere forskellige hastigheder, for det ville medføre fattigdom, marginalisering og frustrationer.
The Community cannot be satisfied with a 'two-speed society', breeding, as it would, poverty, exclusion and frustration.
Det indre marked uden grænser og den kommende Monetære Union er vækstfaktorer for Europa som helhed, men også risikofaktorer for de svageste regioner og persongrupper, hvilket rejser kravet om en markant styrkelse af den økonomiske og sociale samhørighedspolitik.
The single frontier-free market and monetary union constitute growth factors for Europe as a whole, but they are also risk factors for the weakest regions and social groups and must be accompanied by more dynamic policies in the field of economic and social cohesion.
Med dette for øje har Kommissionen lagt vægt på at udbygge den sociale dimension, at mindske forskellene i regionernes udvikling, at fremme forbedringen af leve- og arbejdsvilkår og endelig at intensivere solidaritetsbestræbelserne til fordel for de dårligst stillede.
It is in this spirit that the Community is striving to strengthen its social dimension, reduce development disparities between regions, promote the improvement of living and working conditions and intensify solidarity with the most deprived sections of the population.
I lyset heraf kan og bør Fællesskabet supplere og stimulere medlemsstaternes indsats mod den sociale marginalisering ved at fremme udveksling af oplysninger og erfaringer samt overførsel af knowhow, ved at deltage i den offentlige debat og bidrage til at gøre de politiske beslutningstagere og offentligheden bevidste om behovet for at gøre en større og bedre indsats og ved — med de midler, der står til dets rådighed — at støtte den konkrete indsats i marken, så tæt ved græsrødderne som muligt.
In this respect, the Community can and must supplement and stimulate the action taken by the Member States to combat social exclusion by fostering the exchange of information, the comparison of experience and the transfer of know-how, by stimulating public debate and greater awareness amongst policy-makers and the general public of the need for greater and more effective action and by giving as much support as it can to practical action on the ground as close as possible to the actual situations and local reality.
Derudover kan og bør Fællesskabet bidrage til at forebygge social marginalisering.
Furthermore, the Community can and must contribute to the prevention of social exclusion.
Et sådant bidrag kan være med til at fremme beskæftigelsen og tilpasse
It can help to promote employment and the adaptation of the economy
erhvervslivet til de igangværende ændringer.
It can help regions in difficulty so as to reduce development disparities within Europe.
For at mindske udviklingsforskel­lene kan det også yde støtte til de tilbagestående regioner, og endelig kan det sikre, at fællesskabspolitikkerne ikke i sig selv bidrager til marginaliseringen.
And it can see to it that the Community's own policies do not themselves generate social exclusion.
Hidtil har Fællesskabet ikke haft de beføjelser og midler til rådighed, der ville have sat det i stand til at føre en politik, der svarer til problemets omfang.
Hitherto, the Community has not had the powers or means to conduct policies on a scale commensurate with the problems confronting it.
EF's indsats har været og er begrænset, men den er et udtryk for en politisk vilje.
Community action has been and still is limited. None the less it betokens a definite political resolve.
■ For det første sætter Fællesskabet indirekte ind over for fattigdom og social marginalisering:
■ Community action with regard to poverty and social exclusion is primarily indirect.
D EF's almindelige økonomiske og sociale politik kan nemlig være med til at begunstige bekæmpelsen af den sociale marginalisering, bl.a. ved at øge beskæftigelsen, forbedre arbejdsvilkårene, fremme ligestillingen af mænd og kvinder og ligebehandlingen af indenlandske og indvandrede arbejdsta­gere.
D The Community's general economic and social policy can help to establish conditions which are more propitious to the fight against social exclusion, more particularly by promoting job creation, better working conditions, equal treatment of men and women and equal treatment of national and migrant workers.
Fællesskabspagten om de grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettigheder og de forskellige direktiver eller henstillinger, der er stillet forslag om med henblik på socialpagtens gennemførelse, er en god illustration af disse bestræbelser, også selv om mange af dem endnu ikke er ført ud i livet.
The Community Charter of the Fundamental Social Rights of Workers and the various directives or recommendations proposed to implement it are an effective illustration of these efforts, though a great deal remains to be done before their tangible effects are felt.
D Herudover yder EF gennem sine strukturfonde EFRU (Den Europæiske Fond for Regionaludvikling), EUGFL (Den Europæiske Udviklings­ og Garantifond for Landbruget) og ESF (Den Europæiske Socialfond) en betydelig finansiel støtte til udviklingen af de tilbagestående regioner og den erhvervsmæssige integrering af de beskæftigelsesmæssigt dårligst stillede, bl.a. unge og langtidsledige.
D The Community also acts via its structural Funds (European Regional Development Fund — ERDF; European Agricultural Guidance and Guaran­tee Fund — EAGGF; European Social Fund — ESF) which provide significant financial support for the development of the disadvantaged regions and the integration into working life of those categories who are the most vulner­able in employment terms — more especially young people and the long­term unemployed.
Således omfatter de foranstalt­ninger til beskæftigelsesstøtte, som ESF yder tilskud til, næppe de baggrunds­ eller ledsagetiltag, som netop de dårligst stillede har behov for, såsom undervisning i læsning og skrivning, individuel rådgivning, hjælp med at gøre deres rettigheder gældende og lettere adgang til bolig­ og sundhedsinstanser.
For example, the employment­promotion measures supported by the ESF seldom include the 'upstream' or flanking measures which the poorest groups need — literacy campaigns, personalized support, assis­tance in asserting rights, housing and health services, etc.