natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Jeg tror på, at støtte fra store virksomheder til små kan få en vedvarende indflydelse på beskæftigelsen.
I believe that support from large firms to small can have a lasting impact on job creation.
Men vi bør ikke glemme, at samarbejde med det, der kendes som den »tredje sektor« — ikke-overskudsgivende organisationer, sammenslutninger og kooperativer — også kan være med til at få flere i arbejde.
But we should not forget that cooperation with what is known as the 'third sector' — non-profit-making organizations, associations, cooperatives — can also help to create jobs.
') Læs nærmere på s, 3.
1 For more information, see page 3.
MAJ 1 997 · Redaktionen af dette nummer er afsluttet den 15. april 1997.
MAY 1997 · The text of this issue was completed on 15 April 1997.
■ Nyt om underskud på offentlige budgetter
■ Government deficits clarified
Rheinland­Pfalz havde tildelt Alean et støttebeløb som kom­pensation for en kraftig stigning i el­prisen for dermed at for­hindre, aten aluminiumsfabrik måtte lukke.
Germany and the firm Alean Deutschland GmbH. The former had granted Alean financial aid designed to offset a sharp rise in the price of electricity, and thus prevent the closure of an aluminium plant.
Delstaten havde ikke, som den burde, underrettet Kommissionen om støtte­tildelingen, men havde udbetalt beløbet til Alean.
The federal State had failed to notify the European Commission of the aid, as required.
Det skete på trods af, at Kommissionen efter at være blevet varskoet af pressen havde givet udtryk for sin misbilligelse.
It then gave the money to Alean, even though the Commission, alerted by the press, had manifested its concern.
Kommissionen erklærede allerede i 1985 støtten for ulovlig og beordrede, at pengene blev geninddrevet.
The Commission declared the aid in ques­tion illicit in 1985 and ordered its restitution.
Delstaten efter­kom dog ikke påbuddet, inden Domstolen havde afsagt sin første kendelse. Den faldt i 1989, hvor det blev konstateret, at de tyske myndigheder ikke havde efterlevet Kommissionens beslutning.
Yet it was necessary to await the first ruling of the European Court of Justice, which held in 1989 that the German authori­ties had not implemented the Commission's decision, for the federal State to order the reimbursement of its aid.
Alean appellerede derefter sagen til den administrative förbundsdomstol, som derefter hen­vendte sig til EF­dommerne.
Alean thereupon lodged an appeal, which ended up before a German federal administrative court, which turned to the European Court of Justice in Luxembourg.
Rådet godkendte den 10. april en direktivtekst, ¡følge hvilken der i hele EU skal indføres en og samme matematiske formel til beregning af den sam­lede, effektive årsrente af forbrugslån.
The EU Council of Ministers adopted on 10 April a directive which pro­vides for the application of a single mathematical formula for the calcu­lation of the annual percentage rate of charge for consumer credits.
Standardformlen vil gøre det lette­re at sammenligne tilbud i forskellige lande, hvilket vil gavne det indre »kre­ditmarket«.
This formula, which will apply in all EU countries, will make it easier to com­pare the terms available in the different EU countries, thus advancing the single market in consumer credit.
Nu afventes Parlamentets godkendelse af teksten.
The text now awaits adoption by the European Parliament.
Underskuddet på de offentlige budgetter er blandt kriterier­ne for udvælgelsen af de EU­lande, som fra 1999 skal delta­ge i den sidste fase af Den Økonomiske og Monetære Union (ØMU): indførelsen af euroen.
Government deficits are among the criteria to be used next year to decide just which European Union countries will take part in the euro as from 1999, the last stage in economic and monetary union.
For at sikre en bedre sam­menlignelighed i bedømmelsen af medlemsstaternes budget­underskud afklarede Unionens statistiske kontor, Eurostat, den 26. marts to spørgsmål vedrørende statsbudgetterne, nemlig dels behandlingen af bestemte typer obligationer og dels den private sektors udnyttelse af offentlige infrastruktu­rer. Afgørelserne supplerer 11 andre beslutninger, som blev truffet i januar og februar angående det offentliges underskud og gæld.
To ensure greater com­parability in the evaluation of such deficits, the EU's sta­tistical office, Eurostat, clarified on 26 March how to deal, from an accounting point of view, with (1 ) govern­ment debt; and (2) the exploitation, by the private sec­tor, of public infrastructure. These decisions comple­ment the 13 already taken in January and February, regarding the deficit on the one hand and government debt on the other.
Denne gang bestemte Eurostat, at kortfristede obli­gationer højst kunne have en løbetid på 12 måneder.
Eurostat has now decided that short­term bonds have a maturity of 12 months at most.
Når det drejer sig om obligationer, som indeksreguleres i forhold til inflationsraten, har forhøjelsen af hovedstolen indvirkning på det offentlige budget, mens dette ikke er tilfældet for obliga­tioner, der indeksreguleres i forhold til kursen på en fremmed valuta eller guld.
In the case of index­linked bonds, an increase in principle will affect government debt, but not if the bonds are linked to a foreign currency or gold.
I det andet spørgsmål fandt Eurostat, at statsunderskuddet ikke påvirkes i tilfælde, hvor staten I en bestemt periode overdrager en privat virksomhed driftsretten til en del af den offentlige infrastruktur, som efter periodens udløb ¡gen overtages af staten uden nogen form for afregning mellem staten og virksomheden.
As for infrastructure, Eurostat holds that the government deficit is not affect­ed when a State grants a company the right to exploit an infrastructure for a period of time, at the end of which the company returns it to the State free of cost, and without payments having been made between the State and the company during the period of exploitation.
Disse beslutninger blev først og fremmest meddelt som svar på nogle spørgsmål, der var stillet af Spanien, Grækenland, Portugal og Storbritannien, men reglerne gælder for alle medlemsstater.
Although Eurostat was replying to questions put to it by the United Kingdom, Greece, Portugal and Spain, its answers extend to all 15 EU countries.
Ifølge EF­traktaten har en medlemsstat ikke ret til at kræve, at statsborgere fra andre medlemsstater skal stille sikkerhed for sagsomkostninger, når et sådant krav ikke eksisterer for det pågældende lands statsborgere, som hver­ken har formue eller bopæl i deres hjemland.
Under the EC Treaty, a European Union Member State does not have the right to seek a guarantee for legal costs from a national of another Member State, when there is no such requirement for nationals who have neither assets nor domicile in their country.
Det er essensen i en kendelse afsagt af EF­Domstolen den 20. marts, hvorved et britisk par fik medhold efter at have sagsøgt et tysk firma ved en domstol i Tyskland.
A ruling to this effect was handed down by the European Court of Justice on 20 March, when it held in favour of a couple of British nationals, who had taken a German firm to court in Germany.
EF­Domstolen havde allerede den 26. september 1996 afsagt en lignende kendelse angåen­de selskaber og erhvervsdrivende foreninger.
The European Court had already ruled along these lines on 26 September 1996 in the case of companies and associations.
Forbrugere får adgang til retsbeskyttelse
■ Access to the courts for consumers
Kommissionen gav den 20. marts grønt lys for en aftale mellem fem EU­lan­des førende selskaber inden for telekommunikation, nemlig British Telecom, Deutsche Telekom, France Télécom, Telecom Italia og Telefónica de España.
The European Commission gave the green light on 20 March to an agree­ment between the leading telecom companies of five European Union countries: British Telecommunications, Deutsche Telekom, France Télécom, Telecom Italia and Telefonica de España.
Aftalens formål var at få oprettet et højtydende lyslederkabelnet med beteg­nelsen Global European Network (GEN).
The aim of the agree­ment is to set up a high­speed fibre optic network, Global European Network (GEN).
Kommissionen stillede dog to betingelser, nemlig for det første at de involverede selskaber ikke måtte indgå tværnationale prisaftaler, og for det andet at aftalepartnernes officielle takster skulle sikre tredjeparter adgang til GEN­faciliteterne på en måde, der forhindrede enhver forskelsbehandeling.
The Commission nevertheless has set two conditions: (1) the five companies must abstain from entering into multilateral price arrangements; and (2) the rates published by each participant must offer third parties access to its GEN capacities on terms which exclude any dis­crimintion.
Forpligtelsen til at forsyne produkter pålagt »miljøafgift« med letgenken­delige mærker er ifølge EU­lovgivningens begreber en teknisk specifikation.
The obligation to affix given distinctive marks on products subject to an 'ecotax' constitutes a technical specification within the terms of the European regulation.
Følgelig skal medlemsstater, der har planer om at indføre miljøafgifter, underrette Kommissionen herom.
Consequently, a European Union Member State which envisages such a measure must notify it to the European Commission.
Det fastslog EF­Domstolen den 20. marts i en kendelse afsagt i en sag mellem den belgiske stat og selskabet Bie, der bl.a. fremstiller miljøafgiftsbelagte engangsbarberknive.
A ruling to this effect was handed down by the European Court of Justice on 20 March, in a case involving the Belgian State and Bic, a company whose products include disposable razors, subject to an eco­tax.
Kommissionen startede den 7. april otte pilotprojekter, der kombinerer beskæftigelse, lokaludvikling og informationssamfund.
The European Commission launched on 7 April eight pilot projects which link jobs, local development and the information society.
Pilotprojekterne berører følgende otte lande: Tyskland, Grækenland, Spanien, Frankrig, Irland, Finland, Sverige og Storbritannien.
These projects are of interest to eight countries: the United Kingdom, Ireland, France, Finland, Germany, Greece, Spain and Sweden.
Projekterne løber i 18­24 måneder og modtager hvert et maksimalt tilskud på 250 000 ECU fra EU­budgettet (1 ECU = ca. 7,40 DKK).
The projects will run from 18 to 24 months and each will receive from the EU budget a maximum of ECU 250 000 (ECU 1 = GBP 0.71 or IEP 0.73.
De støtteberettigede telematikapplikationer spænder over så forskellige brancher som uddannelse i lokaladministration, distan­cearbejde og transport.
All the projects involve the application of information technology, and range in scope from training to local administration, including teleworking and transportation.
Et nyt middel til at sikre overholdelsen af ni EU­direktiver, der beskytter forbrugerne, er lige om hjørnet.
Consumers will soon have a new method of ensuring respect for the nine European directives protecting them.
Rådet vedtog den 10. april et direktiv, som gør det muligt for bestemte instan­ser eller offentlige tjenester at gå rettens vej for at få sat en stopper for fremgangsmåder, der strider imod et af direkti­verne om forbrugernes rettigheder.
The European Union Council of Ministers adopt­ed on 10 April a directive which will allow consumer organizations, as well as public bodies like ombudsmen, to ask the courts for an injunction. They will thus be able to put an end to practices contrary to one of the direc­tives on the rights of consumers.
Direktiverne dækker for­skellige områder, herunder tv­programmer, vildledende reklame, reklamering for lægemidler til mennesker, kredit til forbrug, ulovlige klausuler i kontrakter, pakkerejser, ejen­domskøb på timesharing­basis, fjernsalg og kontrakter ind­gået uden for sælgers forretningslokale. Der vil i hvert enkelt EU­land blive udfærdiget en liste over organisationer og tje­nester, som er kompetente til at repræsentere forbrugerne, og medlemsstaterne skal anerkende hinandens lister.
These cover such mat­ters as television programmes, misleading advertising, consumer credit, advertising for medicines, unfair clauses in contracts, package holidays, the purchase of flats and houses on a time­share basis, distance selling and contracts concluded outside the supplier's premises.
I tilfæl­de af ulovlig praksis, som hidrører fra et bestemt EU­land, og som har mærkbare virkninger i en anden medlemsstat, vil en instans fra det første land kunne anlægge sag i det andet.
In the case of illegal practices which originate in one EU country but affect consumers in another, a com­petent body in the second country will be able to take legal action in the first.
Direktivet mangler endnu at blive godkendt af Parlamentet.
The directive now awaits approval by the European Parliament.
■ Geninddrivning af ulovligt udbetalt støtte
■ Recovery of illicit aid
Forbuddet om natarbejde for kvinder i industrien opretholdes fortsat i Frankrig, og det strider imod EU­reglerne om kønnenes ligestilling på arbejdspladsen.
The ban on nightwork for women in industry, in force in France, contra­venes the European Union regulation on the equality of men and women at the workplace.
Det bekræftede EF­Domstolen den 13. marts i en kendelse, som blev afsagt på foranledning af Kommissionen.
The European Court of Justice ruled to this effect on 13 March, at the European Commission's demand.
Italien er det eneste af de øvrige medlemsstater, som har regler svarende til ovennævnte franske lov­givning.
Only Italy, of the 15 EU countries, has a regulation comparable to the French.
En lokal italiensk sundhedsmyndighed har ikke ret til at påbyde dybfrosset brød fra Frankrig fremstillingsnormer, som er foreskrevet af en italiensk lov. Et sådant påbud svarer nemlig til en kvantitativ restriktion, hvilket er for­budt ifølge EF­traktaten.
A local Italian health office does not have the right to apply to deep­frozen bread from France the manufacturing standards contained in an Italian law, as this would amount to a quantitative restriction, banned under the EC Treaty.
Mere præcist udtrykt kan forbud om tilsætning af klid, fastsættelse af et minimalt indhold af uorganiske bestanddele og påbud om et maksimalt fugtighedsindhold ikke hjemles under henvisning til EF­traktatens bestemmelser om den offentlige sundhed.
More to the point, the ban on bran, the setting of a minimum level of ash, and the obligation not to exceed a given level of humidity can­not be justified on grounds of public health, grounds which are admitted by the EC Treaty.
Sådan lød kort fortalt Domstolens konklusion i en kendelse af 13. marts, hvorved den italienske distributør af det omstridte frosne brødprodukt fik medhold.
This is the substance of a ruling handed down by the European Court of Justice on 13 March, when it held in favour of the dis­tributor for Italy of the bread in question.
I tilfælde, hvoren national eller regional regeringsmyndighed har tildelt en virksomhed støtte, som Kommissionen derefter har kendt ulovlig, har vedkommende myndighed pligt til at geninddrive beløbet, selv om modtageren var i god tro.
A national or regional government which grants a firm aid which is declared unlawful by the European Commission must recover the sum in question, even if it was accepted in good faith.
Forpligtelsen gælder, uanset om den nationale lovgivning udelukker et sådant tilbagebetalingskrav. Det fastslog EF­Domstolen den 20. marts i en kendelse, som blev afsagt i en sag, hvor delstatsregeringen i Rheinland­Pfalz (Tyskland) stod over for selskabet Alean Deutschland GmbH. Delstaten
What is more, recovery is mandatory, even if it is excluded under national legisla­tion.
DEN FÆLLES LANDBRUGSPOLITIK UNDER FORVANDLING
THE COMMON AGRICULTURAL POLICY IN TRANSITION
AFSLUTNINGEN PA DE MONETÆRE PROBLEMER
MONETARY PROBLEMS AT AN END
Udgør landbruget en hindring for, at den så stærkt ønskede til nærmelse af Østlandene kan ske? Og for, at den internationale handel foregår som ønsket?
Agriculture is often seen as standing in the way of the muchheralded closer ties with eastern Europe, as disrupting the smooth running of international trade, or as hindering the birth of new Community policies because it eats up budget resources needed for other essential purposes.
Og hindrer landbruget, at der kan etableres en EU-politik på nye områder, fordi landbrugspolitikken lægger beslag på budgetmidler, som der er brug for på andre felter? Medfører den fælles landbrugspolitik, at produktioner forlægges til andre områder, og at folk ligeledes flytter?
Is it true that the common agricultural policy — the CAP — contributes to uprooting people, moving traditional production elsewhere, degrading the environment, reducing the quality and uniqueness of our farm products to some lowest common denominator? nator?
Disse spørgsmål er ikke nye, og det er ganske naturligt, at offentligheden og beslutningstagerne forholder sig kritisk til en politik, der historisk set er den første, hvor man virkelig kan tale om europæisk integration. Desuden er landbrugspolitik ken den mest udviklede blandt EU-politikkerne, og det er der for ret logisk, at den lægger beslag på en stor del af EU-bud-gettet.
None of these issues are new, and the public as well as politicians have every right to raise questions like this about a policy which, historically, was the first to be integrated at Community level and which, being the most evolved of Community policies, logically accounts for a large part of the Union's budget.
Men debatten bliver mere lødig, hvis man ikke baserer sig på forældede argumenter og forhold, men derimod ser på, hvilke nye prioriteter der gælder for EU's landbrugspolitik, og hvad der i store træk kommer ud af pengene.
But rather than drawing on what are often yesterday's facts and arguments, the political debate would benefit from focusing on the new priorities facing agriculture in Europe and on the general impact which agricultural spending is having today.
Gennemførelsen af enhedsmarkedet for landbruget var ofte tidligere forbundet med monetære problemer. I årene 1970-1980, som var en periode med store udsving i valutakurserne, anvendtes de berømte monetære udligningsbeløb, der skulle udligne udsvingenes indvirkning på de fælles landbrugspriser.
Attempts to implement a single market in agriculture have often been thwarted in the past by monetary problems: we all remember the notorious compensatory amounts introduced in the 1970s and 1980s, a period of major monetary fluctuations, to offset the effects of changing exchange rates on Community prices.
Senere har nedskrivninger af bestemte medlemsstaters valutaer medført betydelige for styrrelser i samhandelen i EU. EU-priserne er udtrykt i ECU og omregnes til national valuta.
More recently, currency devaluations in some Member States have caused major disruptions of intra-Community trade: this is because CAP prices are set in ecus and then converted into national currency.
Når valutaen nedskrives, fremmes salget i de andre medlemsstater kunstigt.
When one currency is devalued, sales to other Member States are artificially boosted.
Derfor venter landbruget utålmodigt på, at Den Økonomiske og Monetære Union indføres, da den vil bringe denne uligevægt til ophør.
This is why the agriculture industry is waiting impatiently for economic and monetary union, since it will put an end to these disparities.
Og alle håber, at EU-valutaens troværdighed hurtigt vil gøre det muligt at handle på verdensmarkederne og frigøre sig fra den obligatoriske passage via dollaren. Herved forsvinder en af de uligheder i samhandelen, der ikke er blevet bragt til ophør ved aftalerne om verdenshandelen. denshandelen.
Equally, everyone hopes that the strength of the new European currency will before long make it possible to move away from the US dollar in international trading, eliminating one of the trade disparities not dealt with by world trade agreements.
Vil man forstå den fælles landbrugspolitik af i dag, er det nødvendigt at kaste et blik på dens historie.
To understand today's CAP, however, we need first to look back at its history.
Den blev indført i 1962 og var udtryk for et ønske om, at man fik løst det påtrængende problem, at Fællesskabet ikke producerede mere end 80% af sit samlede forbrug (mod 120% i dag).
When it was introduced in 1962, the CAP was a response to the most urgent concerns of a Community that was producing only 80% of its total consumption needs, compared with 120% today.
Den fælles landbrugspolitik havde som sigte, at produktionen blev udviklet, så fødevareafhængigheden blev mindre, og ligeledes skulle den skabe mulighed for, at man kunne kompensere for en del af det importbehov, der var på andre felter (energi, råvarer mv.)
The CAP's original goal was to expand production and so reduce dependence on imported food as well as cut down the Community's import require ments in energy, raw materials, etc.
For at denne udvikling kunne ske, blev der indført en række hjælpemidler: høje interne priser, beskyttelse ved grænserne og fortrinsstilling for den interne produktion, dvs. forrang for de interne produkter, hvis kvaliteten i øvrigt er den samme.
A variety of mechanisms were introduced to achieve this: high internal prices, tariff protection at outside borders, and Community preference, i.e. given equal quality, European produce was to be preferred. ferred.
(smør, korn mv.) eller deres kvalitet (vin, kød, frugt, grøntsager mv.), og på den anden side forbrugernes ønsker.
First of all, there were the persistent surpluses, the cost of which attracted growing criticism.
Denne uligevægt blev yderligere udtalt på grund af et faldende ind byggerantal, befolkningens ældning, et formindsket kaloriebehov og en efterspørgsel efter nye eller andre produkter (mindre fedtholdige, økologiske, direkte fra gårdene mv.).
Then there was the widening gulf between the kind of products available (butter, cereals, etc.) or their quality (wine, red meat, fruit, vegetables, etc.) and what consumers actually wanted.
Det blev nødvendigt for Fællesskabet at øge sin eksport, fordi udbud det således konstant var stigende, og fordi efterspørgslen stagnerede eller gik ned; hertil kom udgifterne til oplagring.
This was compounded by falling population, older average ages within the population, lower calorie requirements, and demand for new and different products (low-fat, organic, farmhouse quality, etc.).
Denne forøgelse af eksporten skete på en handelskrigs vilkår, hvor priserne blev holdt kunstigt nede, og hvor verdensmarkederne i stigende grad blev præget af spekulation, så der til stadighed herskede et spændt forhold mellem de vigtigste eksportører på verdensplan.
The steady rise in output, the levelling-off or decline in demand, and the cost of storing the surpluses forced the Community to expand its exports, triggering trade wars which led in turn to artificially low prices, more and more speculation in world markets and constant tensions among the world's main exporters.
Desuden betød den intensiverede produktion, at der opstod en række miljøproblemer, f.eks. problemer med at bevare jordbundens og grundvandets kvalitet og at beskytte vilde dyr og planter, og der opstod ligeledes problemer med landbrugsprodukternes omdømme og husdyrenes velfærd.
On top of all this, the growing intensification of production caused more and more problems for the environment, water and the soil, nature conservancy, land use, the quality image of products, and animal welfare.
1992: Reformen betyder ny udgiftsstyring
The 1992 CAP reform: redirecting spending
En sådan fortrinsstilling betyder ikke, at Den Europæiske Union dyrker protektionisme på landbrugsområdet: Nu, hvor EU generelt har en overskudsproduktion, er der i flere sektorer fortsat en betydelig afhængighed af omverdenen (f.eks. for ca. 60 % vedkommende for frugt og grøntsager og for 50 % for fårekød). EU's landbrugsimport udgjorde 50 milliarder ECU i 1995 '); for USA var tallet 28 milliarder.
Community preference does not make the Union a bastion of agricultural protectionism: although the Union now general ly produces more than it consumes, it is still very heavily dependent on outside sources in several sectors (e.g. for approximately 60% of its fruit and vegetables and 50% of sheepmeat).