natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— på grundlag af almindelige eller særlige lovgivningsbeføjelser, som specielt er tillagt den udøvende myndighed ved forfatningen eller med hjemmel i en forfatningsretlig sædvane
(iii) as legislation made under general or specific powers delegated to the executive expressly by the constitution or as a matter of constitutional tradition;
— ved vedtagelse af en lov, når det pågældende område ifølge sædvane eller forfatningen henhører under lovgivningsmyndighedens kompetence.
(iv) as new primary legislation where the matter is traditionally or by virtue of the constitution the province of parliament.
Dette er forklaringen på, at direktiverne vedrørende merværdiafgift (moms) førte til ved tagelse af lovgivningsbestemmelser i samtlige medlemsstater.
For example, the VAT directives have been passed into all Member States' national law in this way.
Det skal i øvrigt bemærkes, at disse direktiver er affattet med en vis fleksibilitet, således at medlemsstaterne i et vist omfang kan dispensere fra eller undlade at anvende bestemmelserne heri.
A further factor with the VAT directives is that they allow exceptions and special rules which the Member States have discretion to adopt or not as they wish.
Normalt forelægges et sådant valg for det nationale parlament.
It is natural that the exercise of these options should be left to the national parliament.
Hvorledes den enkelte stat gør brug af disse muligheder, afhænger af dens forfatningsbestemmelser om forholdet mellem den lovgivende og udøvende myndighed.
Which of the above possibilities is used in each country will depend on the relationship between the legislature and the executive as reflected in its constitution.
I Forbundsrepublikken Tyskland vil der således under normale forhold gælde en særlig bemyndigelse med henblik på gennemførelse af direktiverne. Det antages, at et direktiv er bestemmende for indholdet af, formålet med og række vidden af en delegation efter grundlovens artikel 80.
In Germany, for example, specific enabling provisions are normally required to implement directives because of the requirement of Article 80 of the Constitution that enabling legislation specify the content, purpose and extent of the delegated legislation. However, it is recognized that these emerge from the directive itself.
I Frankrig har den udøvende myndighed mere vidtgående beføjelser, hvad enten den handler på grundlag af sin kompetence til at gennemføre love (artikel 21), i kraft af sin selvstændige anordningsmyndighed (artikel 37) eller ved »ordonnance« i henhold til kompe tence delegeret af lovgivningsmyndigheden (artikel 38).
In France, the executive has more extensive authority to implement Community legislation, enjoying as it does powers to implement
Italien, der som fastslået af EF-Domstolen adskillige gange har tilsidesat sin forpligtelse til at gennemføre fællesskabsretten, har vedtaget en lov, nr. 183 af 16. april 1987, om samordning af politikkerne i forbindelse med Italiens medlemskab af De Europæiske Fællesskaber og om tilpasning af den nationale lovgivning til Fællesskabets normative retsakter. Denne lov er som titlen angiver meget omfattende.
Italy, whose performance in implementing Community legislation has frequently been found wanting by the Court, in 1987 passed a law, No 183 of 16 April 1987, on 'coordination of policies concern ing the country's membership of the European Communities and the adaptation of national legislation to Community law'.
Den fastsætter, at der skal oprettes organer, der har til opgave at koordinere politikken på de områder, der henhører under Fællesskaberne, og den nationale lovgivning skal tilpasses Fællesskabets direktiver, ligesom der skal tilvejebringes en driftskapital — hvis administration er autonom og falder uden for budgettet — med henblik på at opfylde de økonomiske forpligtelser, der følger af Fællesskabets retsakter, og med henblik på at sørge for fordelingen af de bidrag og tilskud, der tilkommer Italien.
It provides for policy coordination committees to be set up on Community matters, institutes machinery for amending national legislation to conform to EC directives, and authorizes the provision of an independently administered and off-budget revolving fund to meet financial commit ments under Community legislation and to manage the allocation of Community funds to Italy.
Loven indeholder også en bestemmelse, der skal sikre en korrekt gennem førelse af fællesskabsretten via retsforskrifter, der enten fastsættes af den udøvende eller lovgivende myndighed, og de direktivbestemmelser, der er angivet i et bilag til loven, tillægges retskraft, samtidig med at regeringen får bemyndigelse til — under overholdelse af de grundprincipper, der er opstillet i loven og inden for en frist på 12 måneder — at udstede bindende dekreter med henblik på gennem førelsen af de direktiver, der er anført i et andet bilag til loven.
The law also seeks to provide for a proper incorporation of Community legislation into national law through delegated or primary legislation and gives the force of law immediately to a list of past directives and authorizes the govern ment to issue decrees with the force of law implementing a further list of directives within 12 months under a prescribed procedure.
Dette instrument, der i visse henseender er af stor betydning, og som er resultatet af mange års debat i parlamentet og administrationen, har dog givet anledning til kritik.
This law was the product of several years of debate in parliament and the administration, and although remarkable in some ways has attracted criticism.
Det er blevet hævdet, at denne lov blot transponerer en række direktiver en bloc, samtidig med at der indføres en gennemførelsesmekanisme, hvorved regeringen og de forskellige regioner får beføjelse til at træffe de fornødne foranstaltninger i de tilfælde, hvor spørgsmålet ikke er eller vil blive reguleret ved lov.
It has been pointed out that all the law does is to pass a number of directives into law en bloc and to set up machinery for the central government and the regions to implement Commun ity legislation in matters not reserved for primary legislation or already regulated by such legislation.
I alle andre tilfælde må der vedtages en almindelig lov.
In all other cases a new act of parliament would still have to be passed.
Derfor blev der i 1988 udarbejdet et lovforslag af mere generel rækkevidde, som blev ophøjet til lov (nr. 86) den 9. marts 1989.
In 1988 a new bill of more general scope was placed before parliament and was passed in March 1989 as Act No 86.
Denne lov, som kaldes »La Pergola«, bestemmer bl.a., at der hvert år skal vedtages en »lov om gennemførelse af de forpligtelser, som følger af Italiens medlemskab af De Europæiske Fællesskaber« ').
Under this Act (known by its promoter's name as the 'La Pergola Act'), every year an omnibus bill will be passed containing all the legislation needed to fulfil Italy's obligations as a member of the Community. '
Endvidere udtalte regeringen, da den pågældende Aet blev vedtaget, at den normalt ikke ville gøre brug af delegationen i forbindelse med meget vigtige spørgsmål.
217 the Act was passed the government undertook not to use the delegated powers for matters of major importance.
I visse tilfælde, hvor der er sket delegation, skal parlamentet god kende eller ratificere de retsakter, som er vedtaget af den udøvende myndighed.
Some procedures for delegated legislation require parliament to endorse or ratify the measures taken by the executive.
Dette er således tilfældet med hensyn til de »ordonnances«, der har hjemmel i artikel 38 i den franske forfatning, og som rent faktisk er blevet benyttet til at gennemføre Fællesskabets direk tiver.
This is true of the orders issued under Article 38 of the French Constitution, which have been used to implement Community directives.
I Italien kræves det til gengæld ikke, at Parlamentet inddrages, når udøvelse af lovgivningsbeføjelsen i medfør af artikel 76 i den italienske forfatning er blevet delegeret til regeringen under samtidig fastsættelse af de vejledende principper og kriterier (der i dette tilfælde følger af fællesskabsretsakterne), og den kun gælder for et begrænset tidsrum og vedrører nærmere bestemte spørgsmål. Men det lovdekret, som den italienske regering på eget initiativ udsteder med hjemmel i forfatningens artikel 77, skal inden for en frist på 60 dage ophøjes til lov.
On the other hand, under Article 76 of the Italian Constitution, parliament need not be consulted on legislation delegated to the government for a limited time and for particular matters and with instructions as to the guiding principles and criteria to be followed (which in this case are deemed to be clear from the Community legislation).
Den lovgivende forsamling har undertiden fremsat krav om, at der tillægges den beføjelse til at godkende de retsakter, som den ud øvende myndighed træffer efter bemyndigelse, selv om dette ikke kræves i forfatningen.
Parliaments sometimes insist on the right to vet subordinate legislation made under powers delegated to the executive, even when this is not required by the Constitution.
En sådan ret til godkendelse er udtrykkelig hjemlet i bemyndigelseslovene, der er vedtaget af de stater, som blev medlemmer af Fællesskabet i 1973.
Such a right is specifically pro vided for in the enabling legislation passed in the Member States which joined the Community in 1973.
I Det Forenede Kongerige kan Underhuset efter indstilling fra en undersøgelseskommission og inden for en frist på 90 dage ophæve eller godkende, men ikke ændre, de anordninger, som er udstedt af den udøvende myndighed i medfør aï European Communities Aet.
In the United Kingdom, the House of Commons, on a report from a scrutiny committee, may repeal or approve within 90 days, but not amend, orders made by the government under the European Communities Act.
I Irland var det oprindeligt ved loven om tiltrædelse af De Europæiske Fællesskaber af 1972 fastsat, at de regler, som den udøvende myndighed vedtog i medfør af en bemyndigelse, skulle ratificeres af parlamentet senest seks måneder efter deres vedtagelse.
In Ireland it was originally provided by the European Communities Act 1972 that regulations made by the government under delegated powers would be ratified by the Dáil (parliament) within six months of their adoption.
Dersom reglerne ikke blev ratificeret, gjaldt de ikke efter udløbet af denne frist.
Failing such ratification, the regulations would cease to have effect after that date.
Denne procedure var fuldstændig uden betydning, idet parlamentet uden videre godkendte de trufne foranstaltninger for ikke at forhindre reglernes anvendelse.
This procedure was totally ineffective as the Dáil automatically ratified the regulations so as not to jeopardize the application of Community legislation.
Loven blev derfor ændret i 1973.
The Act was therefore amended in 1973.
Det bestemmes nu heri, at »hvis den blandede kommission, der har til opgave at undersøge den afledte fællesskabsret, henstiller til parlamentets kamre, at de ophæver en retsforskrift, der er udstedt med hjemmel i denne lov, og hvis de to kamre vedtager at ophæve den inden for en frist på et år efter dens vedtagelse, er retsforskrif-
It now provides as follows: 'If the Joint Committee on the Secondary Legislation of the European Communities recommends to the Houses of the Oireachtas that any regulations under this Act be annulled and a resolution annulling the regulations is passed by both such Houses within one year after the regulations are made, the regulations shall be annulled accordingly and shall cease to have statutory effect, but without prejudice to the validity of anything previously done thereunder.'
Sådanne procedurer kan af hensyn til en korrekt anvendelse af fællesskabsretten ikke anbefales.
Relationship lo national law the mandatory nature of the legislation.
Det er ikke parlamentets opgave at kontrollere, om de nationale bestemmelser er forenelige med fællesskabsretten, og det kan ej heller fritage staten fra dens forpligtelse til at overholde den.
It is not for parliament to check that national regulations comply with the Community legislation and it cannot relieve the government from its obligation of implementing that legislation.
Det må dog ikke glemmes, at grunden til, at sådanne bemyndigelser ikke er i strid med parlamenternes prærogativer, er, at de nationale myndigheders beføjelser er fuldstændig bundet og underlagt Fællesskabets regler, både med hensyn til de opstillede mål og de nærmere bestemmelser heri.
It should not be forgotten that the reason why delegations of legislative powers are permissible despite the prerogatives of parliament is because the national authorities' jurisdiction is itself delegated and circumscribed by the Community rules either as to the result to be achieved or as to the detailed provisions to be enacted.
Undertiden foreskriver den nationale lovgivning, at parlamentet inddrages, før en fællesskabsregel vedtages.
In some countries the national parliament is required to examine Community legislation before it is adopted.
Dette er tilfældet i England, hvor en særlig komité under Overhuset systematisk gen nemgår udkastene til vigtige fællesskabsretsakter.
This is the case in Britain, where a select committee of the House of Lords scrutinizes all major Community proposals.
Det er også tilfældet i Forbundsrepublikken Tyskland, hvor en bestemmelse om forudgående konsultation — af grunde, der hænger sammen med statens føderale struktur — er blevet skærpet ved den lov, hvori den fælles akt af 19. december 1986 godkendtes.
It is also true in Germany, where the prior consultation machinery was strengthened by the 1986 legislation ratifying the Single European Act in order to take better account of the country's federal structure.
I henhold til artikel 2 i denne lov har forbundsregeringen pligt til at informere Bundesrat om spørgsmål af interesse for delstaterne for herved at give parlamentet mulighed for at fremsætte en udtalelse, som regeringen skal tage stilling til, og som den kun kan fravige under angivelse af grundene hertil.
Article 2 of the 1986 Act requires the federal government to inform the Upper House of Parliament (Bundesrat) on matters of concern to the states {Länder). The Parliament then gives an opinion which the government must consider and if it departs from it must explain the reasons for so doing.
I forbindelse med godkendelsen af traktaten om den Europæiske Union blev der i forfatningens nye artikel 23 indsat bestemmelser i så henseende.
Provisions to this effect were inserted in the new Article 23 of the Basic Law when the Treaty on European Union was approved.
Også i Danmark har regeringen pligt til i forvejen at høre Folketinget.
The Danish Parliament also imposes strict obligations on the executive to consult it beforehand.
Denne pligt blev yderligere skærpet i forbindelse med godkendelsen af Maastrichttraktaten.
Those obligations will be reinforced in the post-Maastricht situation.
Ved den franske »loi constitutionelle« nr. 92-554 af 25. juni 1992, der til forfatningen føjer et afsnit om »De Europæiske Fællesskaber og Den Europæiske Union« (jf. punkt 123), indsættes i forfatningen en artikel 88-4 med følgende indhold:
The French Constitutional Act (No 92-554) of 25 June 1992, which added a new Title XIV (The European Communities and the European Union) to the Constitution, ' inserted therein Article 88-4, reading as follows:
Sådanne procedurer — som er blevet iværksat i Danmark, Tyskland, Frankrig og Det Forenede Kongerige — sigter mod at kom pensere for Europa-Parlamentets nuværende mangel på beføjelser, kontrollere regeringernes aktiviteter i rådsregi, saml, i givet fald, gøre det muligt for regionerne at følge med i udviklingen af fællesskabslovgivningen.
The purpose of these procedures applied in Denmark, Germany, France and the United Kingdom is to remedy the lack of powers of the European Parliament, to provide for control over the activities of the executive in the Council and, in some cases, to allow the regional authorities the opportunity to comment on draft Commu­nity legislation.
Efter fællesskabsretten er der intet til hinder herfor, under forudsætning af, at det ikke er en bindende forpligtelse, da en sådan ville indebære, at de nationale myndigheder i utilstedelig grad gør sig skyldige i indblanding i fællesskabssystemet.
They are not in conflict with Community law, pro­vided they do not result in binding instructions that might constitute an unacceptable interference by national bodies in the Community system.
Ministrene skal frit kunne deltage aktivt i de kollegiale drøftelser i Rådet, og en forudgående høring af de nationale parlamenter må ikke på længere sigt forhindre, at der skabes lighed mellem Europa-Parlamentets og Rådets beføjelser i lovgivningsprocessen.
The minister at the Council meeting should be free to take an active part in the deliberations of what is after all a Community body. The advance consultation of national parliaments does not offer a lasting substitute for the attainment of equal rights for the European Parliament and the Council in the legislative procedure.
EF-Domstolen har således i en dom af 25. maj 1982 udtalt følgende: »Hver medlemsstat kan ... frit fordele kompetencen på nationalt plan, som den finder det hensigtmæssigt, og kan gennem føre et direktiv ved foranstaltninger, der træffes af de regionale eller lokale myndigheder« ').
As the Court held in a 1982 judgment, 'each Member State is free to delegate powers to its domestic authorities as it considers fit and to implement the directive by means of measures adopted by regional or local authori­ties'. '
Når det skal fastlægges, hvilken myndig hed der er kompetent, bør man derfor henholde sig til den gældende forfatningsmæssige ordning.
To determine the appropriate level of government, therefore, reference must be made to the relevant constitutional arrangements.
Det skal i den forbindelse navnlig undersøges, om den bestemmelse, der hjemler ret til at overdrage kompetence, medfører en ændring af den interne kompetencefordeling med henblik på gennemførelsen af de af Fællesskabet fastsatte regler, eller om de decentraliserede organer har ret og pligt til at fastsætte gennemførelsesforanstaltninger på de områder, der henhører under deres enekompetence.
It may be that the legislation transferring sovereignty to the Com­munity has changed the internal allocation of powers so that special rules apply to the implementation of Community legislation. On the other hand, it may be that the state or regional governments are entitled or obliged to implement such legislation in matters falling within their exclusive jurisdiction.
I tysk ret går den fremherskende retsteori ind for den sidstnævnte løsning, som også har vundet indpas i Belgien i forholdet mellem staten og de belgiske samfund og regioner samt i Italien, hvor de autonome regioner udfører visse opgaver med henblik på gennemførelsen af direktiver, om end staten har tillagt sig ret til at opstille visse rammer for de
In Germany, the prevailing opin­ion has swung behind the latter position, which has also been accepted in Belgium for the relations between the central govern­ment and the language communities and regions, and in Italy, where the self­governing regions perform certain functions in implement­ing directives although the central government insists on the right to prescribe a framework to which the regional legislation must con­form.2In Spain, the self­governing regions also have responsibility for implementing Community legislation in cases where under its statute the region has jurisdiction for the subject­matter. The
') Se dom af 25.5.1982, sag 97/81, Kommissionen mod Nederlandene, Sml. 1982, s. 1833, præmis 12.
Case 97/81 Commission ν Netherlands [1982] ECR 1819, at p.
Vedrørende Italiens ansvar for traktatbrud som følge af Siciliens regionale love, se dom af 27.3.1984, sag 169/82, Kommissionen mod Italien, Sml. 1984, s. 1603 ff.
On the responsibility of Italy for infringements committed in legislation passed by the Sicilian regional authorities, see Case 169/82 Commission ν Italy L1984J ECR 1603.
I Spanien har de selvstyrende områder kompetence til af gennemføre fællesskabsretten i de tilfælde, hvor de — ifølge lovgivningen — har materiel kompetence.
Relationship lo national law statutes impose responsibilities on the regions for applying inter national treaties.
I en afgørelse afsagt den 20. december 1988 blev dette princip fastslået af en domstol, idet denne understregede nødvendigheden af et samarbejde mellem staten og de selvstyrende områder, samt nødvendigheden af at tage hensyn til det primære formål med foranstaltningerne 2).
A 1988 decision by the Spanish Constitutional Court found that these were not new powers and stressed the necessity for cooperation between the central government and the self-governing regions and the need to take account of the predominant objective of the measures required. '
Dersom en regional myndighed ikke opfylder sine EF-retlige forpligtelser, tilkommer det staten at give den pålæg herom eller såfremt forfatningen indeholder hjemmel hertil, selv at træffe de fornødne foranstaltninger eller i givet fald ændre forfatningen, hvis den ikke har beføjelse til at gribe ind, for herved at undgå, at landet pådrager sig ansvar over for Fællesskabet på grund af manglende overholdelse af sine forpligtelser.
If regional authorities responsible for implementing EC legislation fail in their duty, the central government must issue instructions to them or make the requisite regulations itself, if the constitution allows it to do so. If the central government is unable to remedy the situation it may have to amend the constitution in order to avoid incurring liability for the country's failing to fulfil its obligations under Community law.
Dette spørgsmål giver i særlig grad anledning til bekymring i Belgien.
This is a matter of particular concern in Belgium.
Det er blevet behandlet i medlem af Europa-Parlamentet, K. De Guchts, betænkning vedrørende Belgiens anvendelse af fælles skabsretten3). Emnet er desværre tilsløret af betragtninger vedrørende interne forhold mellem sprogsamfund og regioner i Belgien.
It was discussed in a report entitled 'The application by Belgium of the law of the European Communities' by K. De Gucht, Member of the European Parliament.2The issue was unfortunately obscured by considerations concerning the internal relations between the communities and regions in Belgium.
Den tredje etape af statsreformen indbefatter løsninger på disse problemer.
The third stage of reform of the State has helped to solve the problems here.
Disse skulle sætte Belgien i stand til at opfylde de forpligtelser, fællesskabsretten pålægger landet.
Belgium will be better placed to discharge the obligations inherent in Community membership.
Forfatningens artikel 68, stk. 7, bestemmer, at den nationale lovgivningsmagt og udøvende magt midlertidigt kan træde i stedet for regioner og sprogsamfund »med henblik på at sikre overholdelsen af internationale eller supranationale forpligtelser«.
Article 68(7) of the Constitution empowers the national legislative and executive powers to act in the stead of regional authorities to secure compliance with international or supranational commitments.
Den lovgivningsteknik, som benyttes ved udarbejdelsen af de nationale bestemmelser til gennemførelse af fællesskabsretten,
The drafting of national legislation implementing Community law also raises some important issues, especially with regard to the Court's caselaw on direct effect.
Jf. også dom af 28.5.1992, STC 79/1992, Boletín de Jurisprudencia Constitucional, 1992, s. 53-76.
See also judgment STC 79/1992 of 28.5.1992, [1992] Boletín de Jurisprudencia Constitucional, p. 53.
3) Repræsentantkammeret (Belgien), dokumenterne nr. 20-739/1-86/87, betænkning udarbejdet på vegne af et udvalg for europæiske spørgsmål, 21.1.1987, s. 26 ff.
2 Belgian Chamber of Representatives, Doc. No 20-739/1-86/87, report on behalf of the Committee for European Questions, 21 January 1987, pp. 26 et seq.