natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Parlamentet har protesteret herimod, og Kommissionen har givet udtryk for, at den foretrak løsningen med rent rådgivende udvalg på dette område, da den har denne kompetence, ikke i henhold til en bemyndigelse fra Rådet på basis af artikel 145 og 155, men derimod i henhold til traktaten selv.
Parliament has opposed these moves and the Commission has made clear its preference for a system of purely advisory committees in this area, because its powers are not delegated to it by the Council under Articles 145 and 155 but are specifically conferred by the Treaty.
En original løsning blev vedtaget i Rådets forordning nr. 442/81 af 17. februar 1981 om finansiel og faglig bistand til ikke-associerede udviklingslande ')· Denne forordning baseredes på artikel 235.
A novel formula was chosen in Council Regulation (EEC) No 442/81 of 17 February 1981 on financial and technical aid to nonassociated developing countries, which was based on Article 235. '
Et udvalg for bistand til ikke-associerede udviklingslande skal afgive udtalelse om de udkast til finansieringsafgøreise, som forelægges det af Kommissionen.
A committee for aid to nonassociated developing countries gives its opinion on draft financing decisions submitted to it by the Commission.
Såfremt udvalget ikke afgiver en positiv udtalelse, kan Kommissionen forelægge sagen for Rådet.
If the committee's opinion is adverse, the Commission may refer the matter to the Council.
I så fald træffer dette afgørelse med kvalificeret flertal inden for en frist på to måneder.
In that case the Council has to take a decision by qualified majority within two months.
Hvis Rådet godkender udkastet, træffer Kommissionen afgørelse, som får omgående virkning.
If the Council approves the draft financing decision, the Commission takes the decision and it is immediately applicable.
Såfremt Rådet efter sagens behandling ikke har truffet afgørelse med kvalificeret flertal inden for en frist på to måneder, kan Kommissionen forelægge et nyt udkast til finansieringsafgørelse for udvalget, og den underetter i så fald Europa-Parlamentet herom.
If after discussing the matter the Council is unable to take a decision by qualified majority within two months, the Commission may submit a new draft financing decision to the committee and has to inform Parliament.
Kommissionen har forelagt EF-Domstolen spørgsmålet vedrørende forholdet mellem en bemyndigelse i medfør af artikel 145 og gen nemførelsen af budgettet i henhold til artikel 205.
The Commission took a case to the Court involving the relationship between executive powers delegated to it under Article 145 and the implementation of the budget under Article 205.
Sagen vedrørte anvendelsen af forvaltningskomitéproceduren i forbindelse med ud øvelsen af Kommissionens beslutningsbeføjelse med henblik på gen nemførelse af forskningsprogrammer inden for fiskerisektoren.
The case, No 16/88, concerned the provision for a management committee which would have a say in Commission decisions on the implementation of research programmes in fisheries.
EF-Domstolen udtalte i en dom af 24. oktober 1989, at Rådet i henhold til artikel 145, tredje led, kan tildele Kommissionen gen nemførelsesbeføjelser (herunder beføjelse til at vedtage retsakter af individuel karakter), som har finansielle følgevirkninger. Forvalt-
The Court gave judgment on 24 October 1989. It held that the Council was entitled to delegate implementing powers to the Commission under the third indent of Article 145 even if they included the power to take decisions on individual cases having financial
Forholdet til national ret ningskomitéproceduren kan således finde anvendelse på afgørelser af den art, uden at artikel 205 ') derved anfægtes.
Relationship to national law implications. The management committee procedure could there­fore be applied for such decisions without infringing Article 205. '
Allerede ved udstedelsen af de første forordninger vedrørende den fælles landbrugspolitik overvejede visse medlemsstater muligheden for at overlade gennemførelsesforanstaltningerne til organer, der ikke er oprettet ved traktaten.
Soon after the first regulations establishing the common agri­cultural policy were adopted, some Member States mooted the possibility of bodies not provided for in the Treaty being given responsibility for administering the regulations.
Betegnelsen »forvaltnings«-komité leder tanken hen på forslaget om at oprette blandede organer, sammensat af repræsentanter for de nationale administrationer og Kommissionen, med henblik på at forvalte markedsordningerne.
The name 'management committee' goes back to the suggestion of setting up mixed committees composed of national government representatives and the Commission to manage the market organiza­tions.
Dette forsøg førte ikke til noget resultat, da det stødte på indvendinger af retlig art, der støttedes på EF-Domstolens retspraksis vedrørende EKSF-traktaten.
This proposal was not adopted as it fell foul of legal objec­tions arising from decisions of the Court of Justice on executive agencies set up to administer schemes under the Coal and Steel Treaty.
I de berømte Meroni-domme statuerede EF-Domstolen nemlig, at overdragelse af en skønsmæssig beføjelse til andre myndigheder end dem, der er oprettet ved traktaten2), var til skade for den magtbalance, der er karakteristisk for Fællesskabets institutionelle struktur. Denne retspraksis vedrørende EKSF-traktaten fandtes også at gælde for Romtraktaterne.
In the celebrated Meroni judgments the Court had found that a delegation of discretionary powers to bodies other than those estab­lished by the Treaty would upset the balance of powers that was characteristic of the institutional structure of the Community.2 This ruling concerning the Coal and Steel Treaty was considered to hold good also for the EEC and Euratom Treaties.
Den umuliggjorde således i tresserne enhver institutionel nyskabelse i Fællesskabets retsorden, medmindre der skete en traktatændring. Dette var bl.a. årsagen til, at der ikke kunne oprettes et fællesskabskartelkontor, der kunne have aflastet Kommissionen for en lang række sager, som så kunne være overdraget til en selvstændig myndighed.
Throughout the 1960s it stood in the way of attempts to set up new institutional machinery without a revision of the Treaties.
Den første udvikling — som kunne have været vigtig, hvis opbygningen af Den Økonomiske og Monetære Union var blevet vide reført — var oprettelsen af Den Europæiske Fond for Monetært Samarbejde ved en rådsforordning, udstedt med hjemmel i EØF-traktatens artikel 235 3). Dette organ, som har status som juridisk person, har til opgave at forvalte de aftaler om monetære støtteforanstaltninger, som indgås mellem centralbankerne.
The turning point came in 1973 when the European Monetary Cooperation Fund — which might have been important had econ­omic and monetary union been continued — was established under a Council Regulation based on Article 235 of the EEC Treaty.3This body, endowed with legal personality, was in charge of administer­ing short-term monetary support arrangements between central banks.
Fonden har med henblik herpå beslutningsbeføjelse i medfør af artikel 4 i forordning nr. 907/73.
The Fund's Board of Governors had decisionmaking powers under Article 4 of the Regulation.
At der kunne tillægges dette organ en sådan beføjelse på trods af den retspraksis, der kom til udtryk i Meroni-dommen, blev anset for muligt som følge af den særlige karakter af de opgaver, som er overdraget fonden, der betragtes som begyndelsen til et
This had been deemed possible in spite of the Meroni judgments because of the special nature of the functions of the Fund, which was regarded as a federal reserve system in embryo. In all the Member States the prevailing view of the central bank was of an institution that was not a fully
') Dom af 24.10.1989, sag 16/88, Kommissionen mod Rådet, Sml. 1989, s. 3457.
Case 16/88 Commission ν Council [ 1989] ECR 3457. Cases 9-10/56 [1957-58] ECR 133, at p.
2) Dom af 13.6.1958, sag 9 og 10/56, Meroni, Sml 1954-1964, s. 55 og 97. 3) Forordning nr. 907/73 af 3.4.1973, EFT L 89 af 5.4.1973, s. 2.
Regulation (EEC) No 907/73, OJ L 89, 5.4.1973, p. 2.
217 føderativt europæisk system for valutareserver. Ifølge »samtlige medlemsstaters retsopfattelse« er centralbanken en institution, som ikke er underlagt statens regering, men som er mere eller mindre autonom i forhold til denne.
205 integrated part of the government machinery and to a great extent independent of it.
Det er derfor berettiget, at den får en tilsvarende status i Fællesskabets retsorden.
This feature justified analogous treatment in Community law.
En sådan argumentation kunne vel også fremføres til støtte for oprettelsen af andre institutioner, når udøvelsen af de beføjelser, som man måtte ønske at tillægge dem, ligesom udøvelse af centralbankvirksomhed, for udsætter opretholdelsen af en vis autonomi i forhold til den udøvende myndighed.
It is possible a similar case could be made out for other new agencies if the powers to be given to them required the maintenance of a degree of independence from the executive.
Det skal dog bemærkes, at oprettelsen af sådanne organer rejser et problem for så vidt angår domstolskontrollen med de af disse organer udstedte retsakter og med hensyn til de kompe tente myndigheders, dvs. Rådets og Europa-Parlamentets, budget kontrol.
Such bodies are not, however, without problems, particularly as regards the judicial review of their decisions and their accountability to the budgetary authorities, namely the Council and the European Parliament. ment.
Derefter kan der naturligvis anlægges sag med henblik på en domstolsprøvelse af beslutningen eller af Kommissionens passivitet.
They would then be subject to judicial review as decisions of the Commission.
Denne procedure er analog med de ved Euratomtraktatens artikel 53, stk. 2, fastsatte regler vedrørende de foranstaltninger, som træffes af Forsyningsagenturet, der i medfør af traktaten har status som juridisk person.
This procedure is modelled on that provided by the second paragraph of Article 53 of the Euratom Treaty for decisions of the Supply Agency, which is expressly endowed by the Treaty with legal personality.
Denne løsning blev fulgt ved oprettelsen af Det Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse og ved oprettelsen af Det Europæiske Institut til Forbedring af Leve- og Arbejdsvilkårene, der begge er organer, som foretager undersøgelser, fastlægger retningslinjer og fremmer forskningen, men uden selvstændige beføjelser ')· Det er ikke sikkert, at en sådan procedure kan indføres i tilfælde, hvor man ved oprettelsen af et organ samtidig ønsker at gøre dette virkelig autonomt i forhold til den udøvende myndighed.
It was adopted for the European Centre for the Development of Vocational Training and the European Foundation for the Improvement of Living and Working Conditions, which have research and policy-making functions but no executive powers. ' It is unclear whether such a procedure can be used in cases where the establishment of the agency implies a desire to give it real autonomy from the executive.
I disse tilfælde skal løsningen søges ved anvendelse af artikel 235 eller ved en traktatændring. dring.
In such cases it would probably be necessary to use Article 235 or to amend the Treaty.
Smidighed i forvaltningen må ikke være til hinder for, at der føres kontrol med de enkelte bevillinger, der er opført i organets budgetoverslag.
The role played by the ECB within the ESCB in implementing the Community's monetary policy makes it a unique phenomenon, and it is unlikely to constitute a precedent.
Forholdet til national ret
Relationship lo nalional law
b) Medlemsstaternes samarbejde
(b) Delegation to the Member States
Medlemsstaterne yder Fællesskaberne administrativ bistand ved gennemførelsen af fællesskabsretten. De fastsætter de regler, der er nødvendige for gennemførelsen af traktaterne og af de retsakter, som vedtages med henblik herpå.
The Member States are required to help the Community administer Community law by taking the steps necessary to give effect to the Treaties and legislation made under them.
I begge tilfælde bør der henvises til princippet om medlemsstaternes institutionelle autonomi.
In both cases, however, national governments have a certain autonomy in the institutional arrangements.
Som nævnt af J. Rideau »er det staternes forfatningsmæssige forskrifter, som er afgørende for, hvilke organer der er kompetente, og hvilke procedurer der skal følges ved gennemførelsen af fællesskabsretten« '). Denne løsning ligger på linje med og generaliserer en regel, som er kommet til udtryk i EF-Domstolens retspraksis2).
As J. Rideau wrote, 'the choice of machinery and procedures for administering Community law in a particular Member State is determined by its constitutional requirements'.'
Men regler om medlemsstaternes institutionelle autonomi, der af Domstolen snarere ses som indførelsen af et princip om samarbejde, er dog ikke ubetinget: Den er begrænset derved, at fællesskabsret tens ensartethed, forrang og umiddelbare anvendelighed skal sikres4).
However, the autonomy of national institutional arrangements, which the Court prefers to see as a manifestation of cooperation between the national and Community authorities in the administration of Community law, is not absolute; it is limited by the need to ensure the uniformity, supremacy and direct effect of that law.4 Their discretion does not lessen the obligation of Member States to apply the law properly.
Den kan ikke tilsløre det forhold, at de nationale myndigheder har pligt til at samarbejde med henblik på gennemførelsen af fællesskabsretten.
The functions which the Court has acknowledged the Member States as performing in the administration of Community law involve positive obligations.
Se bl.a. dommene af 2.6.1982, sagerne 68-73/81, Kommissionen mod Belgien, Sml.
6 Case 31/69 Commission v Italy [1970] ECR 25, at p.
1982, s. 153 ff., navnlig s. 157, præmis 5.
32 (paragraph 9).
Forholdet til national ret
The administration of Community law
Spørgsmålet om medlemsstaternes forpligtelser i forbindelse med gennemførelsen af fællesskabsretten samt om rækkevidden af princippet om staternes såkaldte »institutionelle autonomi« har foranlediget EF-Domstolen til at afsige en række domme, hvoraf nogle er særdeles vigtige.
It is also worth citing the statement often repeated by the Court that 'a Member State may not plead provisions, practices or circum­stances in its internal legal system to justify failure to comply with obligations under Community directives'. '
Domstolen har understreget medlemsstaternes pligt til at sørge for, at fællesskabsretten får fuld virkning. Allerede i von Colson og Kamann-sagen, jf. ovenfor, havde den udtalt, at selv om artikel 189, stk. 3, tillader medlemsstaterne frit at vælge, hvorledes de vil sikre et direktivs gennemførelse, så ændrer dette ikke noget ved destinatarmedlemsstaternes forpligtelse til — inden for rammerne af deres nationale retsorden — at træffe de nødvendige foranstaltninger med henblik på en korrekt gennemførelse af direktivet i overensstemmelse med det tilsigtede mål2).
This, as the Court points out, is only a specific instance of the application of Article 5 of the Treaty, the first paragraph of which requires Member States to 'take all appropriate measures, whether general or particular, to ensure fulfilment of the obligations arising out of this Treaty or resulting from action taken by the institutions of the Community.
I det foreliggende tilfælde var der tale om et direktiv, der forbyder forskelsbehandling mellem kønnene i ansættelsesforhold.
They shall facilitate the achievement of the Community's tasks'.
Efter direktivets artikel 6 skal medlemsstaterne gennemføre de nødvendige nationale bestemmelser, for at enhver person, der mener sig krænket ved en forskelsbehandling, »kan gøre sine rettigheder gældende for retlige instanser«.
In Deutsches Milchkontor the Court considered the meaning of the concept of the general principles of law applied and developed by it. It held:2
I en præjudiciel afgørelse om en række spørgsmål i forbindelse med Rådets forordning nr. 3820/85 af 20. december 1985 om harmonisering af visse bestemmelser på det sociale område inden for vejtransport præciserede Domstolen, i hvilket omfang medlemsstaterne har pligt til at skride ind over for overtrædelser af fællesskabs forordninger. Den udtalte i den sammenhæng:
In so far as Community law, including its general principles, does not include common rules to this effect, the national authorities when imple­menting Community regulations act in accordance with the proce­dural and substantive rules of their own national law; however, as the Court stated in its judgment of 6 June 1972 in Case 94/71 Schlüter & Maack ν Hauptzollamt Hamburg­Jonas [1973] ECR 307, this rule must be reconciled with the need to apply Community law uniformly so as to avoid unequal treatment of producers and traders.' The Court of Justice has given several judgments, some of them particularly interesting, on the obligations of the Member States in relation to the implementation of Community law and the extent of their autonomy in the institutional scheme of things.
»So/n det fremgår af Domstolens faste praksis (se senest dom af 10.7.1990, sag C-326/88, Hansen, Sml.
It has stressed the Member States' duty to ensure that Community law is given full effect.
I, s. 2911, præmis 17), har medlemsstaterne, når der ikke findes en særlig bestemmelse i en fællesskabsforordning, der fastsætter en sanktion for overtrædelse,
In von Colson and Kamann (supra) it held that, although the third paragraph of Article 189 'leaves the Member States to choose the ways and means of ensuring that the directive is implemented, that freedom does not affect the obligation
') Forenede sager 205-215/82, Deutsches Milchkontor, Sml. 1983, s. 2665, præmis 17.
1 Cases 68 to 73/81 Commission ν Belgium [1982] ECR 153 et seq., especially p. 157
2) Dom af 10.4.1984, sag 14/83, Sml. 1984, s. 1906, præmis 15. 3) Ibidem, præmis 23.
(paragraph 5).
De skal dog i medfør af EØF-traktatens artikel 5, som pålægger medlemsstaterne at træffe alle foranstaltninger, som er egnede til at sikre fællesskabsrettens gennemslagskraft, drage omsorg for, at overtrædelser af en fælles skabsforordning sanktioneres efter samme materielle og processuelle regler, som gælder for overtrædelser af national ret af samme art og grovhed, og sanktionen skal under alle omstændigheder være effektiv, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen og have en afskrækkende virkning« ').
This case in fact concerned a directive banning sex discrimination regarding access to employment: Article 6 requires Member States to 'introduce into their national legal systems such measures as are necessary to enable all persons who consider themselves wronged by [discrimination] to pursue their claims by judicial process'.
De grænser, som princippet om forrang og om ensartet anvendelse af fællesskabsretten afstikker for medlemsstaternes institutionelle autonomi, fremgår tydeligt af to domme, der er afsagt i præjudiciel le sager, og som begge vedrører de nationale domstoles anvendelse af foreløbige forholdsregler.
This, the Court held, means that there must be penalties 'such as to guarantee real and effective judicial protection'.2
Den første dom blev afsagt i Factortame-sagen; den er allerede velkendt på grund af de kommentarer, den affødte2).
In a preliminary ruling on a question concerning Council Regulation No 3820/85 of 20 December 1985 on the harmonization of certain social legislation relating to road transport, the Court spelled out the obligations on Member States in respect of penalties for breach of Community regulations.
Selskabet
It held that:
Med henblik på at forhindre den »kvotehopning«, som praktiseredes af selskaber, der sejlede under britisk flag uden i virkeligheden at være britiske (størstedelen af aktionærerne i disse selskaber var spaniere), havde Det Forenede Kongerige ved en lov af 1988 bestemt, at der skulle oprettes et nyt register over fiskerfartøjer, hvor kun fartøjer, som opfyldte bestemte krav — primært at ejerne og brugerne skulle være britiske statsborgere — kunne optages.
'As may be seen from the Court's consistent caselaw (see, most recently, the judgment in Case C-326/88 Hansen [1990] ECR 1-2911, at paragraph 17), when a Community regulation does not provide any specific penalty in case of breach but refers on this matter to national provisions, the Member States retain a discretion as to the choice of penalties.
Divisional Court under Queen's Bench Division traf i sin dom af 10. marts 1989 bestemmelse om, at der skulle vedtages sådanne forholdsregler; den 22. marts 1989 annullerede Court of Appeal denne afgørelse på foranledning af den britiske
The way in which the institutional autonomy of the Member States is circumscribed by the principle of primacy and of uniformity in the application of Community law became particularly relevant in two preliminary rulings, both concerning the grant of interim relief by national courts.
') Se dom af 2.10.1991, sag C-7/90, Paul Vandevennem.fi.,
The first, Factortame, aroused widespread interest and comment.4 Factortame Ltd and other firms owning or operating fishing vessels
2) Dom af 19.5.1990, sag 213/89, Sml. 1990, s. 2423.
3 Case C-7/90 Paul Vandevenne and Others [1991] ECR 1-4371, paragraph 11.
Jf. bemærkninger af E. García de Enterria, Civilas, Revista espano/a de derecho administrativo, 1990, s. 401-420; D.
Noted by E. Garcia de Enterria, [1990] Civilas, Revista española de derecho administrativo, p. 401; D. Simon and A. Barav, [1990]
Forholdet til national ret regering, og den 18. maj 1989 besluttede Overhuset at indbringe sagen for EF-Domstolen i form af et præjudicielt spørgsmål.
The United Kingdom amended its legislation to put a stop to 'quota hopping' by vessels flying the British flag but lacking any genuine link with the UK (most of them were Spanish).
Det ønskedes oplyst, om — og i bekræftende fald under hvilke nærmere omstændigheder — britiske domstole havde beføjelse til at træffe bestemmelse om foreløbige forholdsregler over for staten med hjem mel i fællesskabsretten, idet common /crw-traditionen ikke giver mulighed herfor.
The Merchant Shipping Act 1988 provided for a new register in which only vessels meeting certain conditions, chiefly the require ment that owners and operators should be of British nationality, could be entered. Earlier registrations were to expire on 31 March 1989.
Man mente nemlig, at den nationale lovgivning måtte formodes at være i overensstemmelse med fællesskabsretten, så længe den ikke var erklæret for uforenelig hermed.
Fishing companies affected by this legislation attacked it in the courts, while at the same time the Commission brought infringe ment proceedings in the Court of Justice under Article 169 of the Treaty.
På grundlag af doktrinen i Simmenthaldommen af 9. marts 1978 ') udtalte EF-Domstolen i sin dom af 19. juni 1990, at de nationale domstole skal se bort fra nationale lovbestemmelser, hvis disse — også selv om det kun måtte være midlertidigt — hindrer, at fællesskabsretten kan få fuld virk ning.
Both the fishing companies in the British courts and the Commission in the Court of Justice applied for interim relief to suspend the new legislation pending a ruling on its compatibility with Community law.
Fællesskabsretten skal derfor fortolkes således, at hvis en national domstol, som får forelagt en tvist vedrørende fællesskabs retten, finder, at en national lovbestemmelse er den eneste hindring for at iværksætte foreløbige forholdsregler, skal den undlade at anvende denne bestemmelse.
The Queen's Bench Divisional Court ordered such relief on 10 March 1989; the Court of Appeal set the order aside on 22 March on appeal from the government; and on a further appeal, the House of Lords decided on 18 May to seek a preliminary ruling from the Court of Justice.