natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Selv om midlertidige jobs, bortset fra i Spanien og i mindre grad Græken­land og Portugal (hvor de udgør 14­15% af alle jobs), fortsat kun tegner sig for en forholdsvis lille del af den samlede beskæftigelse, er de i en række EF­lande — f.eks.
LFS data for 1989 on those retiring early indicate some rela­tionship between the numbers involved and the perceived se­verity of employment protection, though this association seems to be confined to Northern Member States.
Frankrig— efterhånden blevet en vigtig ad­gangsbillet til beskæftigelse.
In the Netherlands, Bel­gium, France and Germany, where employment protection is regarded as relatively stringent, the propor­tion of workers taking early retirement was well above that in the other countries (Graph 161).
(I virk­somheder med over 50 ansatte i Frankrig begynder de fleste nyan­satte på en tidsbegrænset kontrakt).
In Spain and Italy, however, where employment protection is also re­garded as relatively stringent, early retirement was compara­tively unimportant.
Kapitel 7 EF-landenes regler om beskyttelse i ansættelsen og tilpasning af arbejdsstyrken tannien, hvor reglerne er mest lem pelige, var støtten til dette formål også lavest og mindst koncentreret på specifikke støtteforanstaltninger.
Chapter 7 Employment protection and labour force adjustment in the Member States surveys of employers' perceptions of the degree of restriction applying to them.
I modsætning hertil var støtten til arbejdsmarkedet i Italien, hvor reglerne om beskyttelse i ansættelsen var de mest restriktive, især koncentreret omkring støtte til be skæftigelsesmæssige omstruktureringer. ringer.
than in France or Italy. Moreover, unlike in the other three countries, expenditure on standard active la bour measures exceeded that on support for firms and industries undergoing restructuring (by more than two to one), subsidies for shorttime working being the main component of the latter.
arbejdsløshedsydelser, som fi nansieres på en anden måde end i resten af EF), men en forholdsvis stor del var øremærket til tilpas ning af beskæftigelsen, specielt i virksomheder og industrier i økonomiske vanskeligheder.
arrangements is likely to come into question in the Community, if the pressure for adaptability resulting from ever-increasing competition on world markets continues unabated.
Det var hovedsagelig støtte til midlertidig beskæftigelse og korttidsarbejde samt særlig indkomststøtte og hjælp til at finde ny beskæftigelse for arbejdstagere, som mistede jobbet.
Job security has declined in virtually all sectors of the economy and even very large, established companies now find it difficult, if not impossible, to guarantee stability of employment.
I Nederlandene, Belgien, Frankrig og Tyskland, hvor reglerne om beskyttelse i ansættelsen betragtes som værende forholdsvis strenge, var der en væsentligt større del af arbejdstager ne, der lod sig førtidspensionere, end det var tilfældet i de andre lande (figur 161).
It is noteworthy that the group with most restrictive regulations includes all the Southern Community countries, where labour costs are lower than in other Member States — in some cases, by a considerable way.
Men i Spanien og Italien, hvor reglerne om beskyttelse i ansættelsen også betragtes som forholdsvis strenge, var førtidspensionering langt mindre udbredt.
Moreover in three of these countries, Italy, Spain and Greece, the costs imposed on firms by statutory periods of notice and severance require ments are also relatively high.
Støtte fra det offentlige til tilpasning af beskæftigelsen
In the four countries, therefore, there is a positive relationship be tween the severity of employment protection regulations and public expenditure to support employ ment.
Selv om der er forskelle mellem EF-landene med hensyn til detaljer i reglerne, er systemerne vedrørende beskyttelse i ansættelsen i det store og hele meget ensartede i EF.
The UK, with the weakest regulations, had by far the lowest expenditure and the least concentration on special support measures.
I alle EF-landene er arbejdstagerne i henhold til loven sikret imod uberettiget afskedigelse, og procedurerne for kollektive afskedigelser er nogenlunde ensartede, hvilket til dels kan tilskrives EF-direktiverne.
By contrast in Italy, where employment protection regulations were most restrictive, labour market expenditure was most concentrated on supporting employment restructuring.
Støtten til tilpasning af beskæfti gelsen var lavest i Storbritannien både i forhold til BNP (0,5%) og i forhold til de samlede bevillinger til arbejdsmarkedet (20%), idet der blev brugt tilsvarende større beløb på særligt udsatte grupper.
Such problems do not necessarily imply that government regulation of employment should be abolished.
I Stor britannien mangler der således både almindelige arbejdsmarkedsordninger — næsten alle ressourcerne koncentreres omkring særligt udsatte grupper — og specifik støtte til omstrukturering. Desuden er Storbritannien det eneste land af de
They do imply, however, that the extent and nature of'regulations need to be continuously evaluated in the light of current economic and labour market real ities so that they do not unduly inhibit changes in working arrangements which might be desirable.
tre, som ikke har en ordning vedrø I praksis kan EF-landene opdeles i rende korttidsarbejde, der kan tre grupper efter de gældende re hjælpe virksomhederne med at om striktioner for afskedigelse af ar strukturere internt og undgå at bejdstagere, idet Danmark, Irland måtte afskedige folk. og Storbritannien har de lempeligste regler, Grækenland, Nederlan dene, Portugal, Spanien og Italien har de mest restriktive regler, og Belgien, Frankrig og Tyskland lig ger midt imellem.
Regulations on unfair dismissal and collective redundancy were relatively unaffected by the trend towards deregulation in the 1980s. The main exception is the UK, where the proportion of employees entitled to claim unfair dismissal has been greatly reduced.
Denne opdeling er også i overensstemmelse med ar bejdsgivernes besvarelser af spørgsmål om, hvordan de selv opfatter begrænsningerne i deres handlefrihed på dette område.
In Italy, by contrast, the proportion has been increased by extending the coverage of regulations to small companies.
I Tyskland blev der brugt færre pen ge på tilpasning af beskæftigelsen end på særligt udsatte grupper, sammenholdt med Frankrig og Italien.
On the other hand, in six countries — France, Germany, Italy, Spain, Portugal and the UK, it was made easier for firms to em ploy workers on a temporary basis.
Og i modsætning til de andre tre lande oversteg udgifterne til al mindelige aktive arbejdsmarkedsforanstaltninger støtten til virksomheder og industrier under omstrukturering (mere end dobbelt så meget), idet tilskud til korttidsarbejde var det vigtigste element i den sidstnævnte form for støtte.
These differences in regulatory regimes are in some degree reflected in the data on involuntary job losses and the form which they take.
Det gælder især i Frankrig, hvor udgifterne til dette formål i perio den 1985 til 1988 både var større end i de øvrige tre lande, over 2% af BNP, og tegnede sig for en langt større andel af de offentlige midler, der blev brugt på arbejdsmarkedet (74%) (figur 162).
Although regulations differ in de tail between Member States, there is a broad similarity in the systems of employment protection across the Community.
Der blev især givet omfattende tilskud til omstruktureringer i virksomheder og industrier,nemlig fem gange mere, end hvad der blev brugt på andre aktive foranstaltninger; denne støt te gik hovedsagelig til førtidspensionering. sionering.
All Member States provide statutory protection against unfair dismissal and the procedures relating to collective redundancies are fairly uniform, partly as a result of Commission directives.
Støtten til arbejdsmarkedet i Italien lå under EF-gennemsnittet i denne periode, nemlig 1% af BNP (først og fremmest på grund af det begrænsede beløb, der blev brugt til
In most parts of the Community, employment protection policies tend to be complemented by active labour market policies, which in the form of support through public expenditure, of employment ad justment and restructuring, go some way to compensating for the constraints and costs imposed by regulations.
I de fire lande er der derfor en positiv sammenhæng mellem strenge regler for beskyttelse i ansættelsen og støtte fra det offentlige til tilpas ning af beskæftigelsen. I Storbri
In particular, in countries where extensive, well-developed systems of social protection exist, firms are more able to adjust their labour force in response to market fluctuations knowing that the government will provide income support and assistance.
Det er bemærkelsesværdigt, at den gruppe, der har de mest restriktive regler, omfatter alle de sydlige EF-lande, hvor arbejdskraftomkostningerne er lavere end i andre EF-lande — i visse tilfælde endda ganske betydeligt.
In practice, the Member States can be divided into three groups in terms of the restrictions on firing workers, with Denmark, Ireland and the UK having the least restrictive regulations, Greece, the Netherlands, Portugal, Spain and Italy having the most restrictive and Belgium, France and Germany in between the two. This division is also consistent with evidence from
Desuden gælder det i tre af disse lande, nemlig Italien, Spanien og Grækenland, at de
Increasingly the role of government in regulating the employment policy of firms and their working
Kapitel 7 EF-landenes regler om beskyttelse i ansættelsen og tilpasning af arbejdsstyrken grænsninger og omkostninger, som reglerne indebærer.
Chapter 7 Employment protection and labour force adjustment in the Member States
Disse restriktioner kan simpelthen betragtes som to forskellige metoder til at håndtere de sociale konsekvenser af fluktuationer i den økonomiske aktivitet.
These might simply be regarded as two alternative ways of dealing with the social consequences of fluctuations in economic activity.
Men det voksende tempo i strukturudviklingen har fremhævet de potentielle ulemper ved i realiteten at overlade det til arbejdsgiverne at sørge for ind komststøtte — ikke mindst fordi det synes at have gjort dem mere tilbageholdende med at ansætte folk, medmindre det kan ske på midler tidig basis.
The increasing pace of structural change, however, has highlighted the potential drawbacks of relying on employers effectively to provide income support — not least because it has tended to increase their reluctance to recruit other than on a temporary basis.
Kapitel 8 En rammepolitik for beskæftigelsen i EF
Chapter 8 The Community Employment Framework
En af EF's vigtigste politiske målsætninger er at skabe vækst i beskæftigelsen.
A primary policy aim of the Community is to create jobs.
Der kan læres meget af EF-landenes forskellige erfaringer med at skabe øget beskæftigelse, men alle former for fælles tiltag må dog tage højde for nationale forskelle med hensyn til sociale, fiskale og arbejdsmarkedsmæssige forhold.
Much can be learned from the diverse experience of Member States in generating employment, though any common approach has to accommodate national differences in social, fiscal and labour market characteristics.
også om dels at skabe bedre balance i beskæftigelsesmulighederne mel lem de forskellige dele af EF, dels om at skaffe også vanskeligt stillede sociale grupper adgang til arbejde.
the spectre of the working poor, which has never left some areas of the Community and which has returned to others.
De fleste af de nye jobs i denne periode gik derfor til personer — specielt kvinder — som enten kom ind på arbejdsmarkedet for første gang, eller som vendte tilbage efter i en periode at have været erhvervsinaktive, tiltrukket af udsigten til at kunne få arbejde.
period, therefore, went to people — notably women — either coming onto the labour market for the first time or returning after a spell of inactivity, attracted by the prospect of being able to find work.
At nedbringe arbejdsløsheden til mere acceptable niveauer er den største økonomiske og sociale udfordring for EF i 1990'erne.
Reducing unemployment to more acceptable levels is the major economic and social challenge facing the Community in the 1990s.
Som be skrevet i kapitel 1 og 2 tidligere, er den gennemsnitlige arbejdsløshed nu nået op over 10% og ser ud til fortsat at ville stige i hvert fald frem til anden halvdel af 1994.
As de scribed in Chapters 1 and 2 above, the average rate of unemployment has climbed above 10% and is set to continue increasing at least up to the second half of 1994.
Ud fra de nuværende prognoser er udsigterne på mellemlang sigt for en hurtig og mærkbar nedbringelse af arbejdsløsheden ikke særligt gode, og der er en alvorlig risiko for, at arbejdsløs heden, hvis ikke der sættes ind med positive foranstaltninger, vil forblive omkring de 10% eller endnu højere resten af tiåret.
On present forecasts, the medium-term prospects for any quick and significant reduction are not good and there is a serious risk that, without positive action, unemployment could remain at or above 10% for the remainder of the decade.
Selv om perioden med kraftig vækst i anden halvdel af 1980'erne, som det fremgår af kapitel 5, var ledsa get af en vis udjævning af indkomst forskellene mellem de rige og de fattige regioner, var der ikke tale om en tilsvarende udjævning af for skellene i beskæftigelsesmuligheder.
Although, as shown in Chapter 5, the period of strong growth in the second half of the 1980s was accompanied by some convergence in income levels between the richer and poorer regions, this was not matched by a similar convergence in employment opportunities.
Tværtimod var nettostigningen i antallet af arbejdspladser i denne periode gennemsnitligt mindre i de fattigere og mindre udviklede regioner end andre steder i EF.
On the contrary, the net addition to jobs over this period was less, on average, in the poorer, less developed regions than elsewhere in the Community. munity.
Problemet er ikke blot at oprette tilstrækkeligt med arbejdspladser til at skaffe beskæftigelse til de millioner, som nu er arbejdsløse.
The problem is not just to create enough jobs to provide work for the millions now unemployed.
Det er mindst lige så vigtigt at tilvejebringe beskæftigelsesmuligheder for den endnu større gruppe, som gerne ville arbejde, men som slet ikke for søger at komme ind på arbejdsmarkedet på grund af den akutte mangel på jobs.
No less important is the need to generate employment opportunities for the even larger numbers who would like to work but do not enter the labour market at all because of the acute shortage of jobs.
Sammenligninger af beskæftigelses frekvensen forskellige steder i EF, specielt forskellene mellem nord og syd, og mellem EF og andre udvikle de egne af verden viser klart, at den ne potentielle arbejdsstyrke stadig er meget stor (som det også fremgår af kapitel 1).
The Community fared little better in improving the position of disadvantaged social groups.
At dømme ud fra antal let i beskæftigelse i EFTA-landene eller i USA eller endog i de mere udviklede dele af EF kunne der være 20 mio. mennesker eller endnu flere — de fleste af dem kvinder, men også mange mænd — som gerne ville i arbejde, hvis de havde mulighed for det.
The distribution of income seems, in deed, to have become more, rather than less, unequal along with em ployment opportunities, so that problems of social deprivation and exclusion were intensified.
Alle disse skal lægges til antallet af personer, som er officielt registreret som arbejdssøgende.
At the same time, many of the jobs created carried low rates of pay and poor working conditions.
Omfanget af denne underbeskæftigelse blev afsløret i 1980'erne, da oprettelsen af over 9 mio. nye jobs mellem 1985 og 1990 — flere end på
The scale of this underemployment was revealed in the 1980s when the creation of over 9 million additional jobs between 1985 and 1990 — more than at any time for 30 years — resulted in the numbers of unem ployed falling by only 3 million, still leaving over 12 million people, over 8% of the workforce, out of work. Most of the new jobs during this
Udfordringen består ikke blot i at skabe jobs i sig selv.
The challenge is not just about cre ating jobs per se.
Ind komstfordelingen synes således at være blevet endnu mere skæv, parallelt med de ulige beskæftigel sesmuligheder, og problemerne omkring social fattigdom og
The Member States have sought, through common action at Community level, as well as through national action, to combat the common problems of inadequate and
Kapitel 8 En rammepolitik for beskæftigelsen i EF udelukkelse er blevet endnu større. Samtidig er mange af de jobs, der blev skabt i denne periode, forbundet med lave lønninger og dårlige arbejdsvilkår.
Chapter 8 The Community Employment Framework unbalanced economic development, lack of jobs and high and rising un employment.
at udvide adgangen til den eksisterende beskæftigelse, således som det er sket i visse EF-lande. Sådan ne ændringer indebærer i praksis både en omfordeling af indkomster ne og en omfordeling af arbejdet. Dette er både et statisk og et dynamisk begreb.
heads of state or government, meet ing in Copenhagen, requested the Commission to prepare a White Paper on the issues of employment, growth and competitiveness.
EF-landene har dels via fælles til tag på EF-plan, dels via nationale foranstaltninger forsøgt at bekæmpe fælles problemer omkring den utilstrækkelige og skæve økonomi ske udvikling, manglen på arbejdspladser og den høje og fortsat stigende arbejdsløshed.
opportunities, but the possibility of developing a more labour-intensive pattern of production, at least in certain parts of the economy, in order to employ potential labour resources more fully.
Desuden anmodede stats- og re geringscheferne på deres møde i København Kommissionen om at ud arbejde en hvidbog om beskæftigel se, vækst og konkurrenceevne. Disse to initiativer supplerer hinanden.
The Single Market programme, through the removal of barriers to internal trade and competition, aims to strengthen economic performance and enhance the potential for job creation.
Gennemførelsen af Det Indre Marked skulle gennem fjernelsen af hindringerne for den interne handel og konkurrence medvirke til at styrke de økonomiske resultater og for bedre mulighederne for at skabe øget beskæftigelse.
The labour market — like all other markets — embodies a series of in stitutional and structural features which influence its workings.
Oprettelsen af en monetær union skulle bidrage yderligere til denne udvikling.
Firstly, there are constraints on what can and cannot be done in respect of particular categories of people — young, older people and, to some extent, women.
Det andet aspekt vedrører ikke blot omfordelingen af beskæftigelses mulighederne, men også muligheden for at udvikle et mere arbejdskraftintensivt produktionsmønster, i hvert fald inden for visse dele af erhvervslivet, så de potentielle arbejdskraftressourcer kan ud nyttes bedre.
This is often en shrined in government legislation setting minimum standards for a variety of factors concerned with the safety, health and welfare of those at work.
Formålet med dette beskæftigelsesinitiativ er at etablere en rammepolitik og en strategi for en bedre koordineret og mere samlet indsats — fra alle EF-institutionernes og EF-landenes side — med henblik på at opnå en mere beskæftigelsesskabende vækst.
The purpose of this employment initiative is to put in place a framework and strategic process for more concerted and collective action — by all the Community institutions and the Member States — towards more employment-intensive growth.
Man ønsker at fokusere på beskæftigelsesproblemet i sin helhed, og ikke kun på arbejdsløs hedsproblemet.
The aim is to focus on the employment problem, not just the unemployment problem.
Det er ikke kun en strategi, der skal hjælpe folk uden arbejde med at komme ind eller komme tilbage på arbejdsmarkedet, selv om dette er et væsentligt element i initiativet.
It is not only a strategy to help those without work to enter or re-enter the labour mar ket, although this is a major element of the initiative.
Det er også en strategi med henblik på at skaffe jobs til alle dem, som gerne vil ar bejde, hvis de får mulighed for det.
It is also a strategy to provide jobs for all those who would otherwise like to work.
Strukturfondene og deres gradvise udvidelse og oprettelsen af den nye Samhørighedsfond er bevidste for søg på at opnå en mere ligelig fordeling af væksten og beskæftigelsen i EF.
The creation and progressive ex pansion of the Structural Funds and the introduction of the new Cohesion Fund were conscious at tempts to achieve a more even distribution of growth and jobs across the Community.
Disse foranstaltninger er et klart udtryk for den opfattelse, at det er de mere velstående nationers ansvar at hjælpe de vanskeligt stillede områder med at løse deres problemer — en erkendelse af, at EF må optræde som en sammenhængende enhed.
These actions were an explicit recognition of the responsibility of the richer nations to assist the more disadvantaged areas to resolve their problems — an acceptance that the Community must act as a cohesive entity.
Arbejdsmarkedet er — ligesom alle andre markeder — karakteriseret ved en række institutionelle og strukturelle træk, som har betyd ning for, hvordan det fungerer.
In addition, there are the traditions regarding the way economic life is organised.
Der er i mange tilfælde tale om lovgivningsinitiativer fra det offentliges side der inde holder minimumskrav for en række forskellige faktorer vedrørende ar bejdstagernes sundhed, sikkerhed og velfærd.
While some of this may be set out in agreements negotiated between employers and employees, the culture of work in different economies and societies extends far beyond the issues generally ad dressed in collective bargaining.
Den grundlæggende nytænkning i denne rammepolitik for beskæfti gelsen består i, at man skal arbejde for og forsøge at udvikle et mere arbejdskraftintensivt produktionsmønster i EF for at skaffe flere i beskæftigelse, uanset hvilken økonomisk vækstrate EF kan komme op på.
The fundamental thrust of the Em ployment Framework is to promote and develop a more employment-intensive pattern of production in the European Community, in order to increase the numbers of people employed, at whatever rate of economic growth the Community can achieve.
Men der er lang vej endnu for EF, hvis det skal opfylde den enorme udfordring, det er at skabe tilstrækkelig beskæftigelse (som det frem går af kapitel 4).
The Community still has some way to go, however, if it is to meet the enormous challenge on jobs which it faces (as shown in Chapter 4).
EF skal både sikre en højere, mere stabil og mere ved varende økonomisk vækstrate og sørge for, at denne vækst udmøntes mere effektivt i beskæftigelsesmuligheder alle steder.
It has both to secure a higher, more stable and more sustainable rate of economic growth and ensure that this is more effectively translated into job opportunities in all areas.
Desuden er der forskellige traditioner for, hvordan erhvervslivet er organiseret.
Labour costs relative to the value added produced by employees is clearly the major factor influencing employers' hiring decisions.
Nogle af disse traditioner er udmøntet i overenskomster, der forhandles mellem arbejdsgiverne og arbejdstagerne, men selve arbejdskulturen i forskellige økonomier og samfund dækker langt mere end de spørgsmål, der normalt er omfattet af kollektive forhandlinger.
How ever, such costs include not only wages, but also the taxation and other costs commonly imposed on employers to fund social insurance schemes — unemployment, pensions, sickness etc — or to contribute to the general funding of government expenditure. The cost of other welfare provisions by firms can also be significant.
I Kommissionens meddelelse be tragtes arbejdskraftintensiteten ud fra to synsvinkler.
This chapter reproduces the Communication which was adopted by the Commission on 26 May 1993 and which provides a framework for addressing the employment and un employment problems of the Community.
For det første fokuseres der på mulighederne for
In addition, the