natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Selv om strålingsskadede mikroorganismer normalt kan vurderes ved hjælp af de gængse metoder, må det i visse tilfælde overvejes ganske nøje, om disse metoder er formålstjenlige, når det gælder om at påvise strålingsskadede celler.
Although, in general, the use of current methods for evaluating radiation-damaged microorganisms is appropriate, in some cases these methods should be specifically evaluated for their suitability to isolate radiatiomdamaged cells.
De samme principper og metoder, som benyttes, når det gælder om at påvise bakterier, der har fået påført subletale skader ved konserveringsmetoder som varmebehandling, saltning, røgning osv., kan også benyttes ved påvisning af strålingsskadede celler.
The same principle and methods used for the detection of sublethally injured bacteria following application of methods of preservation such as heat treatment, curing, etc., will apply to the detection of radiation-damaged cells. Such cells can be restored by a short
Sådanne celler kan restitueres ved en kort genoplivningsperiode i et kunstigt substrat, hvorefter deres egenskaber er normale.
period of resuscitation on a favourable medium, after which their properties are normal.
I levnedsmiddelmikrobiologi benyttes de metoder, hvormed skadede bakterier kan påvises, allerede i vidt omfang.
In food microbiology methods to detect stressed bacteria are already widely applied.
I 1977 blev den mulige sundhedsrisiko i forbindelse med ændring af bakteriers væsentlige egenskaber efter bestråling omhyggeligt undersøgt af Ingram og Farkas, der ikke fandt noget grundlag for denne påstand.
In 1977 the possible public health problem of modification of key characteristics of bacteria after irradiation has been most carefully reviewed by Ingram and Farkas who could not substantiate such claims.
Disse forskeres resultater blev senere bekræftet af andre.
The findings of these workers were later confirmed by others.
En lignende øget modstandsdygtighed over for andre faktorer, f.eks. varme, er blevet fremkaldt ved laboratorieforsøg med tilsvarende metoder.
Indeed, similar increased resistance to other factors, e.g. heat, has been induced by comparable methods in the laboratory.
Også sollys og ultraviolet bestråling kan fremkalde mutationer hos mikrober.
Exposure to sunlight and ultraviolet irradiation can also cause mutations in microbes.
Under forsøgs-forhold har man ved gentagen varmebehandling af vegetative bakterier og sporer og ved derefter at foretage 14 cykliske behandlinger af de mest varmebestandige stammer kunnet øge varmeresistensen hos mikroorganismer.
It has been possible under experimental conditions by repeated heat treatment of vegetative bacteria as well as spores and by subsequent 14 cyclic treatments of the most heat resistant strains, to increase the heat resistance of microorganism.
Under praktiske forhold har denne behandling imidlertid aldrig vist sig at fremkalde bakteriestammer med øget varmeresistens, hverken i omgivelserne eller i levnedsmidler.
This has, however, never been shown under practical conditions to give rise to the appearance of strains of bacteria with increased heat resistance in the environment or in food.
Hvis den stamme, der har opnået størst varmeresistens, ikke holdes under konstant varmepåvirkning, vil der desuden efter nogle få cykler uden den selektive varmepåvirkning ske en tilbagevenden til normal varmeresistens.
Furthermore, if the strain having acquired a higher heat resistance is not kept continuously under constant pressure of heat, reversion to the normal heat resistance will occur after a few cycles without the selective pressure of heat.
Det samme vil under praktiske forhold gælde for bakterier, der udsættes for bestråling.
The same will apply under practical conditions apply to bacteria subjected to irradiation.
I et ekstremt tilfælde øgede en behandling på 84 cykler modstandsdygtigheden hos Salmonella, der således nåede op på samme resistensniveau som Micrococcus radiodurans.
In an extreme example 84-cycle treatments increased the resistance of Salmonella to the level of Micrococcus radiodurans.
En dosis på ca. 5 kGy er i så fald fuldstændig ineffektiv.
This would imply that a dose of about 5 kGy is wholly ineffective.
Den vægt, der skal tillægges muligheden for at ændre væsentlige egenskaber eller skabe erhvervet modstandsdygtighed, hænger helt klart sammen med sandsynligheden for, at der foretages gentagen, cyklisk bestråling under gunstige forhold.
The significance of the possibilities for modifying key characteristics or acquired resistance clearly depends on the likelihood of repeated cyclic irradiation under favourable conditions.
Blandt disse forhold er det vigtigste, at der efter hver bestråling kan ske en tilstrækkelig formering til, at den høje inaktiveringsgrad kan genoprettes før næste bestråling. Gentagne cykliske forsøg er
Most important among these conditions is that following each irradiation, there should be an opportunity for sufficient multiplication to restore the high degree of inactivation before the next irradiation.
naturligvis blevet udført under de bedst mulige betingelser i så henseende, men det er meget usandsynligt, at sådanne betingelser skulle opstå i praksis.
Recycling experiments have naturally been made under optimal conditions from this point of view, but such conditions are very unlikely to occur in practice.
Hvis der forekom en sådan gentagen vækst, ville den desudBn blive standset ved hjælp af hygiejniske foranstaltninger og/eller temperaturkontrol.
Moreover, if such regrowth did occur, it could be prevented by application of hygienic measures and/or temperature control.
Det bør i denne forbindelse fremhæves, at muterende stammer er tilbøjelige til at have svagere vækstpotentiel og mindre virulens, og at den minimale væksttemperatur snarere vil blive hævet end sænket ved bestråling.
In this context it should be pointed out that mutant strains tend to have weaker growth potential and diminished virulence, and the minimum growth temperature seems very likely to be raised rather than lowered by irradiation.
Som nævnt under punkt 3.1 er det i forbindelse med strålingsresistens også relevant at nævne, at der hvert år bestråles tusinder af tons foder til forsøgsdyr, og at der hidtil ikke er forekommet problemer.
As mentioned under 2.1 it is also relevant to note in the context of radiation resistance that thousands of tons of feed for experimental animals are irradiated every year, and no problems have been identified so far.
Den eventuelle risiko kan tværtimod nedsættes betydeligt, hvis der fastsættes kritiske kontrolpunkter i produktionskæden og bestrå1 i ngsan1æggene.
On the contrary, potential risks may be reduced significantly by the identification of critical control points in the production chain and in the irradiation facilities.
Der findes en lang række in vivo og in vitro toksikologiske undersøgelser af forskellige bestrålede levnedsmidler (tabel 9).
A very large number of in vivo and in vitro toxicological investigations are available on a variety of irradiated foods (Table 9).
Desuden er der blevet udført adskillige undersøgelser af isolerede levnedsmiddelbestanddele og udvalgte radiolyseprodukter.
Moreover, several studies have been carried out on isolated food components and selected radiolytic products.
Dette afsnit behandler datamaterialet herfra samt data vedrørende strålesteri liseret dyrefoder og visse iagttagelser i forbindelse med personer, hvis kost på grund af beskadiget immunreaktion bestod af strålesteriliserede levnedsmidler.
This section deals with these data as well as with those concerning radiation-sterilised animal feeds and with some observations available on human beings with an impaired immune response who have been fed with radiation-sterilized foods.
Undersøgelse af radiolyseprodukter Der foreligger nogle få undersøgelser af radiolyseprodukter. Ca.
A few studies are available on radiolytic products.
De undersøgte forbindelser var de ligekædede alkener og 1-alkenerne fra Cs til Ci7 i de forhold, hvori de forefandtes efter bestrålingen.
The compounds investigated were in the proportions,.found after the straight-chain alkanes and the 1-alkenes from C_ to C-7 irradiation.
Disse 26 radiolyseprodukter udgjorde en mængde på ca. 22 mg pr. 100 a_1bestrålet oksefedt, og den gennemsnitlige iagttagelse for mennesker blev anslået til 0,77 mg pr. kg"1 lgv pr. dag.
The yield of these 26 radiolytic products was about_22 mg 100 g irradiated beef fat and the average human intake was estimated at 0.77 mg kg b.w. day .
Grupper bestående af 15 hanmus og 15 hunmus blev derfor fodret med alle 26 radiolyseprodukter i forhold på 5,57., 1,87· eller 0,557. i foderet.
Groups of 15 male and 15 female mice were therefore fed all 26 radiolytic products at 5.5 %, 1.8 % or 0.55 % in the diet.
Andre grupper blev fodret med forskellige kombinationer på 9, 8, 3 og 2 radiolyseprodukter i koncentrationer fra 0,767. til 2,17. i foderet.
Additional groups were fed various combinations of 9, 8, 3 and 2 radiolytic products at concentrations ranging from 0.76 % to 2.1 % in the diet.
Kontroller og parfodrede kontroller indgik i undersøgelsen.
ControLs and pair-fed controls were included.
Fodring med alle de 26 radiolyseprodukter medførte nedsat overlevelse og nedsat vægtforøgelse hos Fs-unger af begge køn ved fravænningen.
Feeding the combined 26 radiolytic products decreased survival and reduced bodyweight gain of both sexes of F, pups at weaning.
Antallet af små levernekrosefoci tiltog i overensstemmelse med dosen i sammenligning med kontrollerne.
The number of small hepatic necrotic foci was increased in a dose related manner compared to controls. A similar increase was noted for
En lignende forøgelse kunne iagttages for 9 af radiolyseprodukternes vedkommende, heriblandt Cis, Ci* og Cty 1-alkener, når de blev indgivet som enkeltdosis.
9 of the radiolytic products, which included the C..,, C... and C17 single dose Level.
Hvor der indgik 1,87. i kosten, viste kun Fs-hannerne nedsat legemsvægt ved fravænning på grund af fodring med de 26 radiolyseprodukter.
At 1.8 % of the diet only the FZ males showed decreased body weight at weaning due to feeding 26 radiolytic products.
Hæmatokritværdierne viste ulogiske fald.
Haematocrit values showed inconsistent decreases.
Ingen urinanalyse eller andre klinisk-kemiske undersøgelser blev foretaget.
No urinaLysis or clinical chemistry was performed.
Der blev udført histopatologiske undersøgelser af 9 vigtige organer, men der blev ikke påvist skadevirkninger, bortset fra de læsioner i leveren, som allerede er omtalt.
Histopathology was reported on 9 major organs and showed no adverse effects apart from the hepatic lesions previously described.
Fodring med alle de tre 1-alkener, Cis, Ci« og Cir som enkeltdosis på 3,8Z/. i kosten, havde en alvorlig giftvirkning på reproduktionsevnen, hvad der viste sig ved ufrugtbarhed, øget dødelighed hos unger og manglende afkom i anden generation.
Feeding the combined three C..,, C«., and C17 diet produced severe reproductive toxicity as shown by infertility, increased mortality of pups and absence of litters in the second generation.
Den akutte toksicitet og den 3-ugers subakutte toksicitet ved oral indgift af 9 radiolyseprodukter blandt de 35, der -Forekom i vandige stivelsesudtræk, som var blevet bestrålet med 3 kGy, blev bestemt hos rotter.
The oral acute and 3-week subacute toxicity of 9 radiolytic products from among 35 products identified in aqueous extracts of starch irradiated at 3 kGy was determined in rats.
De samme 9 produkter blev også givet rotter i 6 måneder. Forbindelserne var: formaldehyd, acetaldehyd, malonaldehyd, glycolaldehyd, glyceraldehyd, glyoxal, myresyre, methylalkohol og hydrogenperoxid.
The same 9 products were also fed to rats for 6 months.
Forbindelserne blev indgivet med drikkevandet som en vandig opløsning, hvori de forskellige forbindelser var til stede i de forhold, hvori de forekom i de bestrålede, vandige st i ve1sesudtræk.
The compounds were administered in the drinking water as an aqueous solution with the various compounds present in the proportions found in aqueous extracts of irradiated starch.
Når rotter fik den i 3 uger i deres drikkevand ved 0,015, 0,072, 0,3 og 0,63 g kg"1lgv, var der nedsat væskeforbrug ved den højeste dosisstørrelse.
When given to rats for 3 weeks in their drinking water at 0.015, CuD72, 0.3 and 0.63 g kg b.w. there was reduced fluid consumption at the highest dose level.
Der blev ikke iagttaget hæmatologiske eller klinisk-kemiske abnormiteter.
No haematological or c linico-chemical abnormalities were found.
Histopatologisk undersøgelse af 7 organer hos den gruppe, der fik den største dosis, og af maven hos alle de øvrige grupper, viste kun epitelhyperplasi i formaven i forbindelse med den største dosis.
Histopathology of 7 organs of the group fed the top dose level and of the stomach of all other groups showed epithelial hyperplasia of the forestomach at the top dose only.
I en 6-måneders undersøgelse af 4 grupper bestående af 15 han- og 15 hunrotter, der fik 0,3, 0,1 og 0,072 g kg"1lgv i deres drikkevand, blev der kun observeret nedsat væskeforbrug ved den største dosis.
Ina 6-months study on 4 groups of 15 male and 15 female rats given 0.3, 0.1 and 0.072 g kg b.w. in their drinking water a reduced fluid intake was seen at the top dose.
Fødeindtagelse og vækst svarede til kontrollerne i alle undersøgelsesgrupper.
Food intake and growth were comparable to controls in all test groups.
Hæmatologisk undersøgelse, urinanalyse og klinisk-kemisk undersøgelse, herunder serumproteinelektroforese, viste ingen konsekvente, abnorme resultater.
Haematology, urinalysis and clinical chemistry including serum protein electrophoresis showed no consistent abnormal findings.
Histopatologisk undersøgelse af 19 organer viste ingen læsioner, der kunne tilskrives indgift af radiolyseprodukter.
Histopathology of 19 organs showed no lesions specific to the aaministration of the radiolysis products.
Undersøgelse af bestrålede levnedsmidler og levnedsmiddelbestanddele Det fremgår af tabel 10, at et meget stort antal levnedsmidler indtil nu er blevet underkastet toksicitetsprøver.
From Table 10 it appears that a very large number of food products have been submitted so far to toxicity testing.
Disse levnedsmidler kan samles i forskellige kategorier, som angivet i tabel 9.
These food products can be gathered into several categories as indicated in Table 9.
En oversigt over de undersøgelser, komiteen har bedømt for hvert enkelt bestrålet levnedsmiddel, findes i bilaget.
The studies evaluated by the Committee for each irradiated food are listed in the Amex.
2.1 Undersøgelser af isolerede levnedsmiddelbestanddele Ved bestråling danner glucose— og andre sukkeropløsninger stoffer, som er cytotoksiske og mutagene for både pattedyrceller og celler af anden art. Derimod medførte bestråling af vandfrit glucose med indtil 50 kGy ingen mutagene virkninger hos Drosophila eller dominante letalmutationer hos mus.
Solutions of glucose and other sugars yield upon irradiation products cytotoxic and mutagenic for mammalian and non-mammalian cells. On the other hand, anhydrous glucose irradiated up to 50 kGy failed to induce any mutagenic effects in Drosophila or dominant lethal mutations in mice.
Mutagenicitetsundersøgelser af bestrålede sucrose-, glucose— og riboseopløsninger viste, at de bestrålede sukkeropløsninger var mutagene, når de blev afprøvet in vitro på S.typhimurium. men ikke mutagene i et værts-Formidlet forsøg med Salmonella hos mus.
Mutagenicity studies carried out on irradiated solutions of sucrose, glucose and ribose showed that the irradiated sugar solutions were mutagenic when tested in vitro on S.typhimurium, but not mutagenic in a host-mediated assay with Salmonella in mice.
In vitro-mutageniciteten hos fructose-, glucose-, sucrose- eller maltoseopløsninger, dvs. de fire vigtigste sukkerarter hos mangofrugter, er blevet sammenlignet med in vitro-mutageniciteten hos bestrålet ribose hos forskellige Salmone1la-stammer.
In vitro mutagenicity of solutions of fructose, glucose, sucrose or maltose, i.e. the four main sugars of mango, has been compared with that of irradiated ribose in several strains of Salmonella.
Efter bestråling med 10-25 kGy var de 5 sukkerarter alle mutagene for S.typhimurium-stammen TA 100 i oxygenerede opløsninger, når man benyttede præinkubationsperioden, hvorimod der ingen virkninger blev iagttaget hos stammerne TA 1535, TA 1537, TA 1538 og TA 98.
After irradiation with 10 to 25 kGy the five sugars were all mutagenic for the S. typhimurium strain TA 100 in oxygenated solutions using the pre-incubation procedure, whereas no effects were seen in the strains TA 1535, TA 1537, TA 1538 and TA 98.
De mutagene virkninger, som blev iagttaget hos TA 100-stammen, var ikke nær så tydelige, når der ikke var oxygen til stede.
The mutagenic effects observed in the TA 100 strain were much less evident in the absence of oxygen.
For at bestemme de mutagene forbindelser, som dannes ved bestråling, er en række radiolyseprodukter, der kan opstå på grundlag af forskellige sukkerarter, hvoraf nogle var blevet fremstillet ad hoc, blevet afprøvet ved Salmone1la-spot test. De eneste mutagene forbindelser, som blev påvist var glyoxal, D-erythrohexo-2,3-diulose (som imidlertid er ustabil) og D-arabinohexo-2-ulose (glucoson).
In order to identify the mutagenic compounds formed upon irradiation, a number of possible radiolytic products of sugars, some of which synthesised ad hoc, have been tested in the Salmonella spot test.
Glucoson var det vigtigste af de mutagene stoffer, der fremkaldte de observerede virkninger.
Glucosone was implicated as the main mutagenic agent responsible for the observed effects.
bestrålet hel frugt nogen mutagenicitet efter bestråling med 20 kGy.
Despite the above-mentioned findings obtained with isolated fruit sugars, neither Kent mango juice nor the supernatant of the pulp of irradiated whole fruit exhibited any mutagenicity after irradiation at 20 kGy.
Hvis den ovenpå flydende del af den bestrålede mangopulp blev tilsat glucoson, skete der faktisk et betydeligt fald i glucosens mutagenak t i v i tet.
Actually, addition of the supernatant of irradiated mango pulp to glucosone caused a considerable decrease in the mutagenic activity of glucosone.
Bestråling af ananas-, citrusfrugt- og æblesaft med temmelig høje doser førte til -Forøgede kromosombrud i rodcellerne hos løg.
Irradiation of pineapple, citrus and apple juices at rather high doses led to an increase in the frequency of chromosome breaks in onion root cells.
Nedbrydningen af D-glucose i æblesaft er blevet undersøgt ved en strålingsdosis på 10 kGy, og det blev forsøgt at påvise glyoxal, malonaldehyd og andre dialdehyder, som formodes at være cytotoksiske og mutagene.
The degradation of D-glucose present in apple juice has been studied at a radiation dose of 10 kGy and the identification was attempted of glyoxal, malonaldehyde and other dialdehydes thought to be cytotoxic and mutagenic.
Imidlertid blev kun en lille del af glucosen sønderdelt under de givne forhold.
However only a small amount of glucose was decomposed under the conditions adopted.
Bestrålede opløsninger af 2-deoxy-D-ribose og D-ribose, dvs. sukkerdelene i henholdsvis DNA og RNA, viste sig at være mutagene for S.typhimurium TA 100 og TA 98.
Irradiated solutions of 2-deoxy-D-ribose and D-ribose, the sugar moieties of DNA and RNA respectively, were found to be mutagenic for S. typhimurium TA 100 and TA 98. Solutions of
Opløsninger af nukleinsyrebaser og nucleosider, mættet med enten Ns», NaO eller 0a, blev bestrålet med 10 kGy og testet med henblik på deres mutagenicitet for S.typhimurium med eller uden præinkubation.
?, were irradiated at nucleic acid bases and nucleosides, saturated with either l\L, N.,0 or 010 kGy and tested for mutagenicity for S. typhimurium with or without pre-incubation.
De bestrålede opløsninger af nucleinsyrebaser var alle uden mutagenicitet, mens nucleosiderne var mutagene for TA 100 i præinkubationsforsøg. De mutagene aktiviteter fulgte som regel rækkefølgen NaO, Na, 0a.
Irradiated solutions of the nucleic acid bases were all non-mutagenic, while nucleosides were mutagenic for TA 100 in pre-incubation assays.
Tilsætning af cabalase eller pH-ændring efter bestrålingen påvirkede ikke mutagenreaktionen.
The post-irradiation addition of catalase or of pH adjustment control dia not affect the mutagenic response.
Disse data tyder i det store og hele på, at sukkerdelen er det vigtigste substrat for dannelse af mutagene radiolyseprodukter.
On the whole these data indicate that the sugar moiety is the main substrate for the formation of mutagenic radiolytic products.
Den mutagene aktivitet afhang af den opståede mængde carbonylforbindelser og kunne -Formindskes eller fjernes helt ved opvarmning, afhængigt af den benyttede temperatur.
The mutagenic activity was dependent on the quantity of carbonyl compounds produced and could be reduced or removed entirely by heating depending on the temperature used.
De her omtalte forsøg viser stort set, at mutagene produkter kun dannes i friske opløsninger af rent sukker efter bestråling i høje doser.
On the whole the above reported experiments indicate that the mutagenic products are only formed in fresh solutions of pure sugars following irradiation at high doses.
Disse mutagene produkter omdannes desuden til ikke-mutagene stoffer ved opvarmning og er ikke aktive in vivo, muligvis på grund af bio-transformation til ikke—genotoksiske stoffer.
Moreover these mutagenic products are converted to norrmutagenic substances upon heating and are not active in vivo possibly because of biotransformation to norngenotoxic substances.
2.2 Frugt Der foreligger et meget omfattende datamateriale vedrørende fire -Forskellige frugter (mangofrugter, dadler, jordbær og papayafrugter).
Very extensive and comprehensive data are available on 4 different fruits (mangoes, dates, strawberries, papayas).
Dette datamateriale viser klart, at mangofrugter, dadler og papayafrugter, som er blevet bestrålet med indtil 1 kGy, samt jordbær, der er blevet bestrålet med indtil 3 kGy, kan indgå i forsøgsdyrs kost i store mængder i hele deres levetid uden helbredsmæssige skadevirkninger.
These data show clearly that mangoes, dates and papayas, irradiated up to 1 kGy, as well as strawberries irradiated up to 3 kGy can be incorporated in the diet of laboratory animals for their lifetime in large amounts without inducing any adverse health effects.
Der findes et stort datamateriale, herunder langtids- og reproduktions-Forsøg, om mandariner, som er blevet bestrålet med 1,5 kGy, æbler bestrålet med 3 kGy og sveskeblommer bestrålet med 2 kGy, selv om disse oplysninger ikke er så fuldstændige som for de ovenfor omtalte fire frugter.
Although not as complete as for the above-mentioned 4 fruits, a considerable amount of data including Long-term and reproduction tests are available on mandarin oranges irradiated at 1.5 kGy, apples irradiated at 3 kGy, and prune-plums irradiated at 2 kGy.
Desuden er der blevet udført begrænsede in vitro- og in vivokorttidsundersøgelser af bananer (0,3 kGy), appelsiner (1,5 kGy), abrikoser (2,5 kGy) og -Ferskner (2,2 kGy).
Moreover, limited in vitro and in vivo short-term testing has been carried out on bananas (0.3 kGy), oranges (1.5 kGy), apricots (2.5 kGy), and peaches (2.2 kGy).
Ingen af disse undersøgelser viste uheldige virkninger
None of these studies showed any adverse results.
Løg, som var blevet bestrålet med indtil 0,15 kGy, er blevet underkastet langtidslaboratorieundersøgelser med gnavere, adskillige reproduktionsforsøg og en række in vitro- og in vivogenotoksicitetsundersøgelser.
Onions irradiated up to 0.15 kGy have been submitted to long-term investigations with laboratory rodents, to several feeding reproduction studies and to a series of in vitro and in vivo genotoxicity studies.
Nogle tidligere undersøgelser, hvori løg indgik som en væsentlig bestanddel af kosten, var vanskelige at fortolke, fordi naturligt forekommende toksiske bestanddele greb forstyrrende ind og fremkaldte hæmolyse og anæmi.
Early studies carried out at high dietary levels on onion were difficult to interpret because of the interference of naturally occuring toxic constituents causing haemolysis and anaemia.