natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I denne debat er der følgende spørgsmål, der trænger sig på:
The followingquestions will need to be addressed:
- Problemet vedrørende udvikling af kapaciteten i modtagerlandene: Evalueringerne har peget på, at der er behov for en systematisk afdækning af de institutionelle vanskeligheder og de problemer i relation til den økonomiske politik i modtagerlandene, som influerer på en given samarbejdsforanstaltnings chancer for succes, og en undersøgelse af, hvordan disse problemer kan afhjælpes.
- a new trade chapter. While the trade preferences ens-hrined in the Lom6 Convention have a significant value, notonly in terms of concrete concessions but also as regards thebasic principles underpinning the trade partnership betweenboth parties (non-reciprocity, stability and contractuality),it iswidely considered that, in general,the impact of the Lom6 tradepreferences has not been sufficient to enhance growth andincrease diversification.
- En ny handelsordning: Værdien af de handelspræferencer, der er fastsat i Lomé-konventionen, er ganske stor, ikke kun med hensyn til konkrete indrømmelser, men også med hen syn til de basisprincipper (ikke-gensidighed, stabilitet, aftalemæssig karakter), der ligger til grund for det handelsmæssige partnerskab mellem EU og AVS, men for så vidt angår virkningerne, er der bred enighed om, at de ikke har været tilstrækkelige til at fremme væksten og spredningen i eksporten.
Some of the trends and features of the new global context, suchas multilateral and regional liberalization, will have to be takeninto account - in particular the need to comply with WTO rules.
I denne sammenhæng har EU haft tendens til at forfølge mere ensidige og interventionistiske strategier, som ikke har været befordrende for AVS-landenes evne til at absorbere og tilegne sig udviklingspolitiske tiltag, og det har også skabt en vis ansvarsforflygtigelse hos de enkelte partnere.
The attempt toturn the Lom6 Convention commitment to partnership into aneveryday reality impinged upon its general effectiveness, withthe result that the EU tended to adopt unilateral, interventionistapproaches that were not conducive to ACP internalization ofdevelopment policies or to each side accepting its own responsibilities.
Denne tendens til »selv at tage over«, som kan være berettiget i en begrænset overgangsperiode, er hverken garanti for effektivitet eller på længere sigt en bæredygtig løsning. Skal denne onde cirkel brydes, kræver det en grundlæggende nyvurdering af hele partnerskabsprincippet, som i stigende grad betragtes som et mål, der skal nås, end som et bestemmende princip fra starten.
The tendency to step in to assume the developmentpartner's responsibilities may be quite understandable in transitional phases, but it is no guarantee of efticiency,nor is it a viable proposition in the long term.
En sådan ændring kan kun baseres på et nyt politisk grundlag og på en mere effektiv dialog, som tager udgangspunkt i AVS-regeringemes vilje til at engagere sig reelt i en reformproces.
This will require a new policy foundationand more effective dialogue, backed by a commitment by ACPgovernments to refonn.
Det vil samtidig kræve, at samarbejdspolitikken iværksættes mere fleksibelt.
It will also require greater flexibility in implementation;
Der er en række tendenser og faktorer i den nye internationale kontekst, der må tages højde for, som f.eks. den multilaterale og regionale liberalisering og især overholdelsen af WTO-regler-ne.
More weight will need to be given to structural features of tradedevelopment, conditions for product diversification, and thecreation of favourable conditions for export growth.
- EU's prioritering og kriterierne for midlernes anvendelse: En analyse af ressourcemes fordeling i de enkelte lande i de seneste tiår viser ikke nogen klar prioritering, men det skyldes hovedsagelig, at de specifikke kriterier, der gælder for de enkelte bistandsinstrumenter, kan trække i forskellige ret ninger.
Trade preferences are not sufficient in themselvesto promote growth anddiversification, although they provide opportunities that maytempt businesses and other economic players to develop particular product lines as part of a particular strategy.A broaderapproach to trade cooperation, linked to operations to supportstructural adjustment and the private sector, and reflecting ACPcountries' need to create political and institutional conditionsconducive to foreign investment, should help improve their ability to take advantageof trade preferences and, moreover, todiversify their external economic relations; the EU's priorities and resource allocation criteria.
Ved midtvejsrevisionen af Lomékonventionen gav EU udtryk for, at man ville operere med to prioriterede mål, idet man ville lægge større vægt på de fattigste lande i over ensstemmelse med traktatens bestemmelser, samtidig med at man ville skabe forudsætninger for en mere effektiv anvendelse af ressourcerne.
Ifno clear priorities can be discerned from the breakdown ofresource allocation by country over the last few decades,it islargely because the various instruments created have all addedtheir own specific goals to the list.
Disse principper og de nærmere vilkår for deres anvendelse i praksis bør drøftes grundigt i forbindelse med det fremtidige partnerskab.
In its mid-term review of thefourth Lom6 Convention, the EU committed itself to two priorities: focusing on the poorest countries, in accordance with the Treaty, and creating conditions for more efficient resource uti-Iization The new partnership must address these priorities, and ways of putting them into practice;
Handelspræferencerne er ikke i sig selv nok til at fremme væksten og spredningen.
- aid conditionalitlzand selectiveness.
Men de giver nogle muligheder, som kan tilskynde virksomheder og økonomiske beslutningstagere til at udvikle nye produktioner inden for en given strategisk ramme.
The problem of Community resource allocation criteria leadsus on to the conditions attached to aid programmes.
- Konditionaliteten og selektiviteten i bistanden: Et andet spørgsmål i tilknytning til spørgsmålet om kriterierne for EU-midlemes anvendelse drejer sig om konditionaliteten i bistandsprogrammerne.
- rethinking aid and aid instruments. The impact of Community aid is less than the sum of its parts because of theway the Community has accumulated aid instruments, each onewith its own rationale.
Formålet med projektstøtten bliver dermed at frem skynde de reformprocesser, der er besluttet på generelt plan eller i de enkelte sektorer, og gøre dem mere målrettede.
Chopterll fic problems, where a transferof know-how is needed.It shouldtherefore improve targetingand speedup agreed reforms acrossthe board or on a sectoralbasis; basis;
Behov for koordinering: Alle evalueringer munder ud i samme konklusion: en bedre koordinering mellem donorerne, især i forbindelse med den politiske dialog, kan gøre en lang række samarbejdsforanstaltninger mere virkningsfulde.
- the need for coordination. All the evaluations agree onone point: better liaison between donors, especially as regardspolicy dialogue, would improve the impact of many development operations.
KAPITEL III DEN SAMFUNDSØKONOMISKE UDVIKLING I AVS-LANDENE: BEGRÆNSNINGER OG MULIGHEDER
Ghana, Taizania and Ethiopia, while in others the situationworsened, sometimes dramatically so.
A. Vanskeligheder med at gennemføre en økonomisk politik i en fundamentalt ustabil kontekst snitsindkomsten i de fattige befolkningsgrupper ligger 15 % under fattigdomsgrænsen.
CHAPIER III.SOCIO.ECONOTNTCCHANOE TNACP SIATES: UIUllrINO FACTORS
På trods af de store fremskridt, der er gjort i de senere år i analysen af den sociale udvikling (bl.a. undersøgelser foretaget af UNDP og Verdensbanken), er det stadigvæk vanskeligt at få et samlet og konkret indtryk af den reelle fattigdom og især at vurdere udviklingen i fattigdom men, fordi man for mange lande mangler pålidelige data over en længere periode.
- Education and training standards improved from avery low starting point in the early 1960s, although adult illiteracy is still over 40Voand attendancerates are markedly lower than in other developing countries (36Voof those aged 6 to 23 ,compared with 477ofor all developing countries in 1990).
Generelt ringe samfundsøkonomiske resultater, men store forskelle fra land til land
Socioeconomic performance: uneven. but generally disap-pointing
I løbet af de sidste to år er den økonomiske situation blevet mærkbart forbedret i stadigt flere AVS-lande. Det er ganske vist endnu kun et skrøbeligt opsving, men det kan vise sig at blive af mere varig karakter og få afsmittende virkning på andre lande, såfremt det lykkes at videreføre hensigtsmæssige økonomiske politikker.
Life expectancy has certainly improved (from 40 in1960 to 51 in 1993) and infant mortality has declined (from 167to 97 per thousandlive births), but this is less impressive thancomparable figures for other developing regions.The percentage of the population denied access to health services is stilllarge - over 407o - compared with an averugeof 207ofor developing countriesgenerally. generally.
Uddannelsesniveauet er blevet forbedret i forhold til en særdeles ringe udgangssituation i begyndelsen af 1960'erne.
In the last two years, the economic situation has improvedappreciably in a growing number of ACP countries.
Der er dog stadig over 40 % af de voksne i de afrikanske lande syd for Sahara, der hverken kan skrive eller læse, og der er fortsat væsentligt færre, der modtager skoleundervisning, end i de øvrige udviklingslande (36 % af befolkningen mellem 6 og 23 år, når man ser på alle undervisningsniveauer under ét, sammenholdt med 47 % for samtlige udvikingslande i 1990).
This - as yetfragile - recovery may yet prove lasting, with knock-on effectson other countries, provided that they continue to improve their economic policies.
Over en længere periode har AVS-landene dog hidtil kun kun net registrere beskedne resultater, der som helhed er ringere end i de øvrige udviklingslande.
Over the long run, however, the performance of ACP countriesas a whole has been disappointing and generallyinferior to thatof other developing countries, particularly in sub-SaharanAfrica, the region with the greatestproblems at present.
Det gælder især de afrikanske lande syd for Sahara, der i dag fremstår som den region i ver den, hvor problemerne er størst.
Thereis no shortageof indicators to support this assertion:
Mange indikatorer underbygger denne konstatering:
Per capita GDP in sub-Saharan Africa grew by an aver-
Det er fortsat en ganske stor procentvis andel af befolkningen, der ikke har adgang til sundhedstjenester (over 40 % sammen holdt med gennemsnitligt 20 % for samtlige udviklingslande).
The United Nations Fund for Population Activities (UNFPA) forecasts arise in the percentage of Africans living in cities of over 5 rnillion inhabitants from 87oin 1994 to almost 20Vo by 2015.
- BNP pr. indbygger i de afrikanske lande syd for Sahara er kun vokset med gennemsnitligt 0,4% om året mellem 1960 og 1992 sammenholdt med 2,3 % for samtlige udviklingslande.
age of only 0.4Vo ayear between 1960 and 1992, compared with2.37o for developing countries as a whole.
Dette tal er udtryk dels for en klart lavere gennemsnitlig økonomisk vækst (3,3 % om året), dels for en væsentligt højere befolkningstilvækst (2,9 % om året).
This figure reflects both markedly lower economic growth (3.37o) and higher population growth (2.9Vo).
Forskellen mellem BNP pr. indbygger i de afrikanske lande syd for Sahara og i de øvrige udviklingslande er blevet endnu større i de seneste år: For holdet er i dag som 1:4, og hvis forskellen mellem vækstraterne varer ved i de kommende 15 år, vil det blive som 1:6.
The gap between per capita GDP in sub-Saharan Africa and that of other countries has since widened to
De afrikanske lande syd for Sahara er den region i verden, hvor befolkningstilvæksten er størst, og den ser ikke ud til at falde.
I:4, and on cuffent trends is likely to widen further to 1:6 within 15 years.
Med den nuværende udvikling vil befolkningen blive fordoblet mellem 1992 og 2017.
- Food production is chronically inadequate and likelyto remain so.
Byernes voldsomme vækst giver stadigt større problemer med hensyn til levevilkår og gør det vanskeligere at forvalte infrastrukturerne (overbefolkede skoler, overbelastning af sundhedstjenesterne, vand mangel og dårlig vandkvalitet, problemer med vand- og elforsyning).
Per capita food production has fallen by 5Vo overthe last 15 years. With population rising fast,it is difficult to seehow the food deficit will be filled, especially in the poorer countries, although there is substantial scope for improving agricultural yields in the region.
Ifølge UNFPA's seneste prognoser vil 20 % af den afrikanske befolkning inden 2015 være bosat i byer med over 5 millioner indbyggere sammenholdt med kun 8 % i 1994.
At present, such countries are heavilydependent on food imports and therefore on export earnings -and food aid.
Den store fattigdom er særligt udtalt i de afrikanske lande syd for Sahara, hvor gennem-
- Exports are still gearedto primary exploitation of natural resources.
Fødevareproduktionen kan ikke dække befolkningens behov, og dette strukturbetingede underskud kan meget vel blive endnu større.
FDI, with a few exceptions? and so far has failed to benefit fromrising investment in developing countries.
Inden for de seneste 15 år er fødevareproduktionen pr. indbygger i de afrikanske lande syd for Sahara faldet med 5 %.
In 1995,for example, capita income/consumption,the World Bank estimates that 1300 million people live below the poverty line, of whom 515million are in southern Asia and 220 million in sub-saharan Afica.Z0 Poverty is particularly widespread in sub-saharanAfrica, where the average income of the poor is 15 7o below thanthe poverty line.
Med den nuværende udvikling er befolkningstilvæksten alt for hurtig til, at fødevareunderskuddet vil kunne dækkes inden for den nærmeste fremtid, og det gælder især de fattigste lande.
Despiteimportantrecent advances in assessingsocial development(by the UNDP and the World Bank in particular), it is difficult to graspthe reality of such poverty and inparticular to assess the dynamicsof it, given the lack of reliablelong-term data seriesfor many countries.
Der er dog ganske store muligheder for at opnå en bedre udnyttelse af landbrugspotentialet i disse lande.
FDI in sub-Saharan Africa is still concentrated in the petroleum and mineral sectors
Under disse omstændigheder er afhængigheden af import - og dermed også eksportmulighederne - og fødevarehjælp stadig meget stor.
' and tourism, in a limited number of countries (Nigeria, Angola ,Zmnbia, Namibia, Cöted'Ivoire, and Swaziland). In the Caribbean,by contrast,foreign investment has increa-
For at kunne foretage sammenligninger mellem landene er fattigdomsgrænsen fastsat til I USD pr. person om dagen ( 1985-købckrafts-pariteter), og omregningen al'den nationale valuta sker på grundlag af reviderede købckraftspariteter.
For the purposes of international comparison, the poverty line was set at USD 1 per person per day (at 1985 purchasing power parities), converted into national currency on the basis of revised PPPs.
Vand- og luftforureningsproblemerne bliver stadigt mere akutte i de overbefolkede områder.
ZVoof international trade and less than I7o of FDI.
ka'), har i de senere år registreret særdeles opmuntrende vækst resultater.
- Major macroeconomicdisequilibria persist,notably ahighly inadequate rate of savingswhich, allied to low growth,has allowed external debt to expand to unmanageableproporti- proporti-
Væksten i BNP i disse lande har i gennemsnit været 1,5 procentpoint højere end i de øvrige afrikanske lande syd for Sahara i perioden 1994-96 (middelværdier).
Improved economic policies led to a rise in FDI from the early1980s onwards in almost all but the poorest Caribbean countries; however, conditions are still far from conducive to priva-te-sector diversification.
Denne forøgelse af væksten har været kombineret med en stigning i eksporten og i investeringsraten, som i dag er tæt på 20 % af BNP.
The region is still heavily dependenton a few agricultural products (bananas, sugar and rice, mainly), and mineral products, for its exports.
Stigningerne i de private investeringer er især udtryk for en mærkbar for bedring af det økonomiske klima i de pågældende lande.
Since most Caribbeancountries are islands,the climate and weatherconditions alsoinfluence their economies,and considerably increase the percapita cost of social and economic investment and infrastructu- ons in some countries.
Et andet opmuntrende tegn er, at der har været tale om en stort set kontinuerlig forbedring af resultaterne, siden særprogrammet for Afrika blev iværksat i 1987.
Sub-Saharan Africa is the most heavilyindebted region in the world, at 2707oof export earnings and7 57o of GNP, and is chronicallv in arrears.
- Eksporten er fortsat baseret på primær udvinding af naturressourcer.
The eight Pacific ACP States form a relatively heterogeneousgroup in both economic and cultural terms.
De afrikanske lande syd for Sahara begyndte at miste internationale markedsandele allerede i 1970'erne, og denne udvikling er fortsat i 1980'erne og helt frem til 1993.
The overall picture masksa wide variety of conditions, however, and, as in other developing regions, the gap between African countries is widening.
Denne del af verden har som helhed kun kunnet tiltrække meget begrænsede direkte udenlandske investeringer, selv om der dog er visse undtagelser '), og den har hidtil ikke mærket noget til opsvinget i de udenlandske investeringer i udviklingslandene.
In 1994 income per capita averagedUSD 460 in sub-SaharanAfrica, ' ranging from USD 80 or 90 in Rwanda and Mozambique to USD 600 in Cöte d'Ivoire and Senegal, andaround USD 3000in Botswana and Mauritius.
I 1995 var det således kun 2 mia. ud af i alt 90 mia. USD i investeringer i udviklingslandene, der gik til afrikanske lande syd for Sahara.
New Guinea(PNG), with some 5 million inhabitants, accountsfor l07o of the group's total population, while the smallest,Tuvalu, has only 9 000.
Mens udenlandske investeringer synes at blive den vigtigste udenlandske finansieringskilde for mange udviklingslande, udgør de i de afrikanske lande syd for Sahara kun lidt over 10 % af disse kapitalstrømme. Som helhed er regionen i dag stærkt marginaliseret i forhold til det internationale økonomiske system, idet den kun står for 2 % af den internationale handel og under 1 % af de direkte udenlandske investeringer.
There is likewise a wide range in inco-ffie, from USD 7I0 per capita in Kiribati to USD 2I30 in Fiji.As islands,with very small-scaleeconomies, the eight countriesare highly vulnerable to external influences: they are heavilydependent on trade and vulnerable to natural disasterssuch ascyclones.
Ser man på Vestindien, dog med undtagelse af Haiti, som er blandt de fattigste lande i verden med en gennemsnitsindkomst på 230 USD pr. indbygger, og Guyana og Surinam, ligger størsteparten af landene i den mellemste kategori, nogle dog allerøverst i denne kategori, som f.eks.
Given the growing diversity of economic and social conditionsfound in the ACP States,it is tempting to subdividethem intodifferent categories.On current performance,one can, in fact,distinguish between:
De afrikanske lande syd for Sahara er i dag den region i verden, som forholdsmæssigt er mest forgældet med en gæld, der udgør 270 % af eksportindtægterne og 75 % af BNI og med kroniske efterslæb i betalingerne af for faldne ydelser.
Faster growth was matched by improved exports andincreased investment, which is now running at almost 207oof GDP. The growth of private sector investment, in particular,
Dette helhedsbillede dækker imidlertid over store forskelle, og ligesom i de øvrige udviklingsregioner er der en tendens til, at for skellene mellem de afrikanske lande indbyrdes bliver endnu større.
(1) countries in political or economic crisis, such as Somalia,Liberia, Sudan , Zaire, Rwanda and Burundi; illustratesthe marked improvement in the economic climate ofthose countries.
Gennemsnitsindkomsten pr. indbygger, som i 1994 var 460 USD i de afrikanske lande syd for Sahara2), dækker over ni veauer lige fra 80 og 90 USD i Rwanda og Mozambique til 600 USD i Côte d'Ivoire og Senegal og ca. 3 000 USD i Botswana og Mauritius.
(2) countries which have embarked upon reform, but have notyet begun to see results in terms of faster growth, andwhich are stagnating;this appliesto most of sub-Saharan Africa;
Forudsætningerne for en spredning af aktiviteterne i den private sektor er dog langt fra opfyldt, og landene er fortsat meget afhængige af eksporten af nogle få land brugsprodukter (hovedsagelig bananer, sukker og ris) og mineprodukter.
Most Caribbean countries, with the exception of Guyana,Suriname and Haiti (one of the world's poorest countries, withan average per capita income of USD 230), figure in the inter- mediate income bracket.
De fleste af disse lande er desuden østater, hvilket gør dem særligt sårbare over for klimatiske faktorer og naturfænomener og er med til at øge omkostningerne pr. indbygger ved investeringer og økonomiske og sociale infrastrukturer ganske betydeligt.
Some, like Trinidad & Tobago, are better off (at around USD 3140 per capita),while Barbados is (3) emerging economies which, over the last few years (since1992-93), have shown themselves capableof reform, andwhose growth prospects are now improving (e.g.the Cöted'Ivoire-Ghana-Mali-Burkina Faso axis, Uganda, and Namibia).
Udviklingsperspektiverne for de kommende år tyder desuden på, at forskellen bliver stadigt større mellem de lande, der har vist evne til at gennemføre troværdige udviklingspolitikker, og de lande, som er fanget i en ond cirkel af stigende vold og fat tigdom.
In the Caribbean, Jamaica, Trinidad & Tobago,and the Dominican Republic have stepped up the pace ofreform with a view to accedingto the North American Free Trade Agreement.
De lande, som er omfattet af særprogrammet for Afri
In the Pacific, PNG has, since 1989 ,pär-ticipated in the APEC-led (Asia Pacific Economic
De otte AVS-lande i Stillehavet er forholdsvis heterogene ud fra et økonomisk og kulturelt synspunkt.
The ACP countriesalso count a few exceptional " successstories " , such as among the region'selite.'
Det største land, Papua Ny Guinea, omfatter 70 % af hele befolkningen i denne gruppe, dvs. lidt over 5 millioner mennesker, mens det mindste land.
Social indicatorsnonetheless show the Caribbean'shealth and education performance to be better than that of sub-Saharan Africa even whereincomes are similar, reflecting advances achieved in recentdecades by focusing on basic needs.
Tuvalu, tæller knap 9 000 indbyggere. Også i denne region er
In the last few years, however, that progress has been jeopardized by pressure to curb
Særprogrammel for Afrika tager sigte på stærkt forgældede lavindkomstlandc. som er i færd med at gennemføre et strukturtilpasningsprogram, og støttes af Verdensbanken: Programmet omfatter i dag ca. 35 lande, der repræsenterer 45 % af BNP i de afrikan ske lande syd for Sahara og 57 9e af befolkningen. Bahamas (I I 500 USD) ligger fortsal ekstremt højt.
World Bank, Atlas method; includes South Africa (average:USD 3040).The Special Programme for Africa (SPA), open to heavily indebted low-income countries committed to a World Bank structural adjustment programme, currently coverssome 30 countries, which account for around 45Voof the GDP of sub-Saharan Africa
De direkte udenlandske investeringer i de afrikanske lande syd for Sahara er fortsat koncentreret på olie- og minesektorerne og på turismen.
While this classificationis useful for analytical purposes, itsdevelopment policy implications are extremely limited in practice.
Der er hidtil kun blevet investeret i et begrænset antal lande (Nigeria, Angola, Zambia, Namibia. Côte d'Ivoire og Swaziland).
The categories are subject to change;a good number of African countries have been and will be subject to abruptchan- chan-
I Vestindien er de udenlandske investeringer derimod steget mærkbart siden begyndelsen af 1990'erne. Verdensbanken, Atlas-metoden.
' and some 577o of its population.The Bahamas(USD 11 500) is of coursequite exceptional.