natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hvad den konkrete sag angik, måtte det dog præciseres, at en borger, som ramtes af virkningerne af en diskriminerende national bestemmelse, kun kunne påberåbe sig direktiv 79/7, såfremt hans ægtefælle, der ramtes af forskelsbehandlingen, selv var omfattet af direktivets anvendelsesområde.
Court addedthat if, in principlei,t wasfor nationallaw to determinewho hadthe capacitytobe apartyand what shouldbethe extentof hisinterest,Communitylaw neverthelessrequiredthat nationalawldid not restrict his right to effective legal protection andthatthe applicationof nationalawl could not makethe
Med hensyn til spørgsmål 1) i sag C-88/90 bemærkede Domstolen, at den allerede havde anerkendt, at EØF-traktatens artikel 177 gav de nationale domstole mulighed for og I givet fald forpligtede dem til en præjudiciel forelæggelse, når retten enten af egen drift eller på parternes begæring konstaterede, at sagens realitet vedrørte et punkt, der var omtalt i artiklens stk. 1. Det forelagte spørgsmål kunne navnlig angå et direktiv, som de nationale myndigheder ikke havde gennemført inden for de givne frister, der var bindende for medlemsstaterne, og hvis præcise og ubetingede bestemmelser ifølge Domstolens praksis kunne anven des umiddelbart si en national domstol.
As far asquestion(1)of Case C-BB/90was concerned,the Court observedthat it had already recognisedthat Article 177 of the EECTreatyconferredon nationalcourtsthe power,and, where appropriateimposed,onthemthe obligationto make a preliminaryreferenceassoon asthejudgehad held,eitherof his own motion,orat the requesotf thepartiestha,t theproceedingsgaveriseto apointfalling withinthe scope of itsfirst
EF-Domstolens afgørelser indeholdt nogen undtagelse fra ligebehandlingsprincippet i artikel 4, stk. 1, der kunne begrunde opretholdelse af en diskrimination, der bestod efter tidligere gældende national lovgivning.
Court stated that a party suffering the effect of adiscriminatonarytionaplrovisionmight only be per- the effects of earlier national legislation whichexcluded married women in certain circumstancesfrom old-age insurance cover.
Endvidere kunne en medlemsstat i henhold til Domstolens afgørelse i sag 80/87 — Dik ikke efter den 23. december 1984 opretholde ulige behandling, som skyldtes, at betingelserne for at erhverve ret til ydelser var indført før denne dato.
mittedto rely on Directive79/7 on the basisthat hiswife, who wasthe victimof the discriminationfe,llwithinthe scopeof that Directiveherself.
I besvarelse af de forelagte spørgsmål statuerede Domstolen:
In answerto thequestionsreferredto it, the Court heldthat:
1) Fællesskabsretten er ikke til hinder for, at en national ret af egen drift tager stilling til, om nationale bestemmelser er forenelige med præcise og ubetingede bestemmelser i et direktiv, hvis gennemførelsesfrist er udløbet, selv om en borger ikke har påberåbt sig dette direktiv for retten.
1.1.Communitylaw does not preclude a national court from examining of its own motion whethernational legal rules comply with the precise andunconditional provisions of a Directive, the periodfor whose implementation has elapsed, in the casewhere the person concerned has not relied on that Directive before the national court.
2) Artikel 2 i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring skal fortolkes således, at den vedrører det personelle anvendelsesområde for dette direktiv, hvis indhold ikke kan variere afhængigt af det materielle anvendelsesområde, således som dette er defineret i artikel 3.
Article 2 of Council Directive 79/7/EEC of 19December 1978 on the progressive implementationof the principle of equal treatment for men andwomen in. matters of social security must beinterprefed as referring to the scope rationepersonae of that Directive, the content of whichcannot vary according to the scope rationemateriae, under Article 3 thereof.
4) Direktiv 79/7 skal fortolkes således, at det ikke tillader medlemsstaterne efter udløbet af den i artikel 8 fastsatte gennemførelsesfrist at opretholde virkningerne af en national, tidligere lovgivning, som under visse omstændigheder udelukkede gifte kvinder fra alderdomsforsikring.
An individual may rely on Directive 79/7 before anational court if he suffers the effects of discriminatory national provisions regarding his sporrse,who is not a party to the proceedings, provided,however; that his spouse a/so comes within thescopeof the Directive.
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union havde været berettiget til NCIP, imidlertid fra den 29. november 1984 automatisk få udbetalt den nye ydelse, uden at de behøvede at dokumentere, at de opfyldte de nye betingelser.
1984, without havingto showthat theyfulfilledthenew conditions.
Dato for dommen: 11.juli 1991.
Date ofjudgment:11July1991
Den 17. august 1987 Indgav fru Johnson gennem et citizens' advice bureau ansøgning om SDA i henhold til ovennævnte artikel.
On 17 A u g us L 1987, Mrs Johnsonmade a claimthrough a citizensadv'icebureaufor a severedisablementallowancebasedon the aforesaid regulation The .
Adjudication Officer afslog ansøgningen ved afgørelse af 13. november 1987, der blev stadfæstet af Sutton Social Security Appeal Tribunal ved afgørelse af 24. oktober 1988.
AdjudicationOfficer rejected that claim by a decisiondated 1 3 November1987 and her appeal was dismissedby the Sutton Soc i a Secu rl it y Appeal Tribunabyl adecisionof 24 October1 988.
Afgørelsen blev indbragt for Social Security Commissioners.
Shethen appealedto the Soc i a Secu l rity Commissioners.
Emne: Ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring (artiklerne 2 og 4 i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978).
Subject matter:Equaltreatmentfor men and womenin mattersofsocialsecurity(Articles2 and 4 of Council Directive79/7 lEEC of 1 9 December 1 978).
Ved afgørelse af 25. januar 1990 forelagde Social Security Commissioners i medfør af EØF-traktatens artikel 177 Domstolen fire præjudicielle spørgsmål:
By a decisionof 25 January1990,the Soc i a Secu l rity Commissionersreferredfourquestionsto the Courtforapreliminaryrulingunder Article177 of the EECTreaty:
1) Skal artikel 2 i direktiv 79/7/EØF tortolkes således, at direktivets personelle anvendelsesområde om fatter en kvinde (eller mand), som har været i arbejde, men er holdt op med at arbejde for at sørge for et barn, og som senere er blevet afskåret fra at tage arbejde igen på grund af sygdom?
; wasthen aged six and with man)who was a worker but who left employmentfor thepurposesof child care and who waslaterpreventedfrom returningto employmenbytillness?
2) Det ønskes navnlig oplyst, om er sådan kvinde (eller mand) skal anses for at være omfattet af direktivets personelle anvendelsesområde, hvis hun ville have været i arbejde eller have været arbejds søgende, hvis hun ikke havde været syg, eller kræves det i alle tilfælde, at en person, som hævder at være omfattet af direktivets personelle anven delsesområde, oprindelig skal være holdt op med at arbejde, ikke for at sørge for et barn, men fordi en af de i artikel 3 nævnte risici er indtrådt?
(2)Inparticularis, such a woman(orman)to beregardedasincludedwithinthepersonascopelof whomshelivedalone.In 1980,shewishedto resumeworking but was unableto do so becauseof a backconditionln. 1981,by reasonof herincapacityfor workshe was awardeda non-contributoinvaryliditypensionpursuantto section36(2)of the SocialSecurityAct
3) Har det betydning for afgørelsen af, hvorledes en sådan kvinde er stillet i forhold til direktivets artikel 2, at få fastslået, om hun har søgt arbejde i den tid, der er gået, fra hendes forpligtelser til at sørge for barnet ophørte til hun blev ramt af den sygdom, som nu forhindrer hende i at arbejde?
(3)lsit materiaforl theconsiderationof theposiiionofsuch a womanin relationto Article 2 of the Directive to determinewhetheror not she hassought employmenint theperiod betweenthe endof her child careresponsibilitiesandthe onset ofthe illnessthat nowpreventsherfrom working?
I 1981 fik hun på grund af uarbejdsdygtighed tilkendt en invalidepension, som Ikke var betinget af, at der var indbetalt bidrag (Non Contributory Invalidity Pension, herefter benævnt »NCIP«), i medfør af sektion 36, stk. 2, i den dagældende Social Security Act 1975. Imidlertid op hørte udbetalingen af NCIP, da fru Johnson flyttede sammen med sin nuværende samlever, fordi hun ikke kunne godtgøre, at hun opfyldte den yderligere betingelse, der i henhold til sektion 36, stk. 2, gjaldt for kvinder, der levede i et fast samlivsforhold, nemlig at hun skulle være ude af stand til at udføre normalt arbejde i hjemmet.
that pensionwas stopped when Mrs Johnsonbegantocohabiwtith her presenpatrtneron thegroundthat shecould not establishthatshefulfilledthe additionalconditionimposedby section36(2)on cohabitingwomen, namelythat she shouldbe incapableofperformingnormalhouseholdduties.By section1 1 ofthe Healthand Soc i a Secu l rity Act 1984,the non-contributoryinvaliditypensionwas abolishedasfrom20 November1984, and the new benefit,the severedisablemenatllowancewh,ich was opento claimantsofboth sexeson the same conditionswas,introducedwith effectfrom 29 November1984.
I henhold til sektion 11 i Health and Social Security Act 1984 blev NCIP ophævet med virkning fra den 20. november 1984, og der indførtes en ny ydelse, Severe Disablement Allowance (i det følgende benævnt »SDA«) — som både mænd og kvinder kunne få udbetalt under samme betingelser — med virkning fra den 29. november 1984. I henhold til artikel 20, stk. 1, i Social Security (Severe Disablement Allowance) Regulations 1984 kunne personer, der før
However,regulation20(1) of the Soc i a Secu l rity ( SevereDisable-ment Allowance Reg u ) la tions 1984, allowedpersonswho could haveclaimedthe old non-contributory invalidity pensionto benefit automatic al f ly romthe new
4) Har artikel 4 i direktiv 79/7/EØF direkte virkning, således at en kvinde I henhold ti denne bestem-
(4)Does Article 4 of Directive 79/7/EEC have directeffect so as to provide a woman with a right tobenefit(benefit'B')for the period after she makesher claimsin circumstances where: severedisablemenatllowanceasfrom 29 November
EF-Domstolens afgørelser melse er berettiget til en ydelse (ydelse »B«) for tiden, efter at hun har indgivet sin ansøgning under følgende omstændigheder: a) En medlemsstat havde en invaliditetsydelse (som f.eks. den ydelse uden bidragspligt, der var tale om i C/ar/re-sagen) (ydelse »A«), som var underlagt en bestemmelse om, at gifte eller samlevende kvinder ikke var berettiget til ydelsen, medmindre de opfyldte yderligere betingelser, som ikke gjaldt for mænd.
(i)a Member Statehad providedan invalidity benefit(suchasthe non-contributoryinvaliditybenefitconsideredin Clarke)(benefit'A)that was subjectto aprovisionpreventingmarriedor cohabitingwomenqualifyingfor it unlessthey met an additionateslt not appliedto any man;
b) Ydelse »A« er blevet ophævet og afløst af ydelse »B«.
. far asthe social protectionof mothers
c) Retten til ydelse »B« er, i det mindste i nogle tilfælde, betinget af, at den pågældende tidligere var berettiget til den ophævede ydelse »A«.
(iii) entitlementot benefit'B'is at leastin somecasesbasedon priorentitlementot theabolishedbenefit'A';
fordi en af de i direktivet nævnte risici var indtrådt.
(iv)the woman did not establishentitlemento t
d) Kvinden opnåede ikke ret til ydelse »A« i henhold til national ret ved at ansøge om ydelsen, før den blev ophævet, og hun ville ikke opnå ret til ydelsen, hvis hun indgav en ansøgning nu, fordi der ikke kan opnås ret til ydelsen for en periode, der ligger mere end 12 måneder forud for det tidspunkt, hvor der indgives ansøgning om ydelsen?
obtainedfor anyperiodmorethan 12 monthsbeforethe date on which a claimfor thebenefitis made?
De forelagte spørgsmål rejste to forskellige problemer: for det første fastlæggelsen af direktiv 79/7/EØF's personelle anvendelsesområde (spørgsmål 1), 2) og 3)), og for det andet betydningen af det i artikel 4 i det samme direktiv omhandlede ligebehandlingsprincip, for så vidt angår betingelserne for at opnå en social sikringsydelse (spørgsmål 4)).
The questions referred to the Court raised two distinctissuesf:irst,the determinationof the person a scope l of Directive79/7lEEC (first,second and third questions) and, secondly the
Med hensyn til betydningen af ligebehandlingsprincip pet i artikel 4 i direktiv 79/7 erindrede Domstolen indledningsvis om sin afgørelse i sag 384/85 — Borrie Clarke, hvori den havde fastslået, at direktivet ikke indeholdt nogen undtagelse fra ligebehandlingsprincippet i artikel 4, stk. 1, der kunne hjemle opretholdelse af en diskrimination, der bestod efter tidligere gældende national lovgivning.
With referenceto the determinationof the meaningoftheprincipleof equaltreatmentreferredto in Article 4of Directive 79/7, the Court started its reasoning byrecalling its ruling in Case 384/85 - Borrie Clarke.Thereit had heldthat the Directivedid notprovideforany derogationfrom the principleof equaltreatmentlaid downin its Article4(1),so asto authorisethecontinuationof the discriminatoryeffectsof earlierprovisionsof nationallaw.
En medlemsstat måtte derfor ikke opretholde en forskelsbehandling efter den 22. december 1984, hvor den i direktivet fastsatte frist for at bringe den nationale lovgivning i overensstemmelse med direktivet udløb.
Thereforea,fter 22 December 1984,the date on whichtheperiodlaid down bythe Directivefor bringingnationaleglislationintoconformitywith it expired,a MemberStatecould not maintain any inequalities of treatment
Følgelig fastslog Domstolen, at den britiske lovgivning, hvorefter retten til en ydelse var betinget af, at der tidligere var indgivet ansøgning om en anden ydelse, hvortil der var knyttet en betingelse, der var diskriminerende over for er hvervsaktive kvinder, måtte anses for uforenelig med artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7.
As far asthe personascopelof the Directivewasconcernedthe, Court statedthat it followedfrom Articles2 and 3 of Directive79/7, readin conjunction,that the Directiveappliedonlyto personswho wereavailableon thelabour marketor who had ceasedto beso owingto the materialisationof one of the risksspecifiedin the Directive There. for ea , personwho hadgivenup his or her occupationaacltivityin ordertoattendto the upbringingof his or herchildrendid not fall withinthe scope of the Directive How eve r
Med hensyn til direktiv 79/7's personelle anvendelsesområde udtalte Domstolen, at det fremgik af artikel 2 sammenholdt med artikel 3 i direktiv 79/7, at direktivet kun fandt anvendelse på personer, som stod til rådighed for arbejdsmarkedet, eller som ikke længere gjorde det.
Court statedthat the Britishlegislationwhich madeentitlementot a benefitsubjectto theprevioussubmissionof a claimfor a differentbenefit whichentaileda conditiondiscriminatingagainsfematleworkers,should be regardedasincompatiblewith Article 4(1) of Directive79/7.
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union
Case law of the European Court of Justice
I besvarelse af de forelagte spørgsmål statuerede Domstolen:
In answerto the questionssubmittedto it, the Courtruledthat:
1) Artikel 2 i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis gennemføreise af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring skal fortolkes således, at direktivet ikke finder anvendelse på en person, der har afbrudt sin erhvervsmæssige beskæftigelse for at passe sine børn, og som på grund af sygdom er afskåret fra på ny at tage beskæftigelse, medmindre den pågældende var i gang med at søge beskæftigelse, men blev afbrudt heri som følge af indtrædelsen af en af de risici, der nævnes i direktivets artikel 3, stk. 1, litra a), hvorved det er uden betydning, med hvilken begrundelse den pågældende bragte sin tidligere beskæftigelse til ophør. Det påhviler den nationale domstol at kontrollere, at den, der vil støtte ret på direktiv 79/7/EØF, faktisk var arbejdssøgende på det tidspunkt, da en af de risici, der nævnes i direktivets artikel 3, stk. 1, litra a), indtrådte.
1.Article 2 of Council Directive 79/7/EEC of 19December 1978 on the progressive implementationof the principle of equal treatment for men andwomen in matters of social security must beinterprefed as meaning that the Directive does notapply to a person who has interrupted his or heroccupational activity in order to attend to the upbringof his or her children and who is preventedby illness from returning to employment unless that person was seeking employrnent and his or hersearch was interrupted by the materialisation of one of the risks specified in Article 3(t )(a) of the Directive, it being unnecessa ry to make a distinc- tion according to the reason for which that personleft previous employment. lt is for the nationalcourt to determine that the person relying on Directive 79/7/EEC was actually seeking employment at the time when one of the risks specified in Article 3(1)(a) of the Directive materialised.
2) Artikel 4 i direktiv 79/7/EØF har kunnet påberåbes fra den 23. december 1984, således at en national lov bliver retligt uvirksom, når den gør retten til en ydelse betinget af, at der forinden er indgivet ansøgning om en anden, nu afskaffet ydelse, og når den ved en af sine betingelser var diskriminerende over for kvindelige arbejdstagere. I mangel af passende foranstaltninger til gennemførelse af artikel 4 i direktiv 79/7/EØF har kvinder, der fortsat rammes af denne forskelsbehandling, krav på at blive behandlet på samme måde og efter samme regler som mænd i samme situation, og så længe direktivet ikke er blevet gennemført, er disse samme regler det eneste gyldige retsgrundlag.
2.2.Since 23 December 1984, it has been possible torely on Article 4 of Directive 79/7/EEC in order tohave set aside national legislation which makesentitlement to a benefit subject to the previoussubmissionof a claim in respect of a differentbenefitwhich has since been abolished and whichentailed a condition discriminating against femaleworkers. ln the absence of appropriatemeasuresfor implementing Article 4 of Directive 79/7/EEC,women placed at a disadvantage by the maintenance of the discrimination are entitled to betreatedin the same manner and to have the samerules applied to them as men who are in the samesituation, since, where the Directive has not beenimplemented correctly, those rules remain the onlyvalid point of reference.
Sag C-345/89 MINISTÈRE PUBLIC MOD ALFRED STOECKEL muligheder som de mandlige ansatte, blev stillingerne tilbudt såvel mænd som kvinder, efter at flertallet af de kvindelige ansatte havde stemt for den nye ordning med skifteholdsarbejde.
Case C- 345 189 MINISTEREPUBLICv ALFREDSTOECKEL ln theproceedingsbeforethe tribunaldepolice, MrS to ec k em al inta in ed that ArticleL213-1of the Codedu du
Dato for dommen: 25. juli 1991.
Tr a v ai con l tr a v en ed Article 5 of Directive76/207 and
For tribunal de police gjorde hr. Stoeckel gældende, at artikel L 213­1 i code du travail var i strid med artikel 5 i direktiv 76/207 og med dommen i sag 312/86 — Kommissionen mod Frankrig, hvori Domstolen havde fastslået, at Den Franske Republik havde tilsidesat sine forpligtelser med hensyn til vedtagelsen af de i direktivet nævnte foranstaltninger, som var nødvendige for at fjerne de uligheder, der var forbudt i henhold til direktivet.
Reference: [1ee1]ECRt-4047 the ruling in Case312/86 - Commission v France,wherebythe Court had heldthat the FrenchRepublichadfailedto fulfil its obligationsregardingthe adoptionof all measuresmentionedthereinwh,ich were neededfor removingthe inequalitiesprohibitedunderthat Directive.
Ved dom af 4. oktober 1989 forelagde tribunal de police, lllkirch (Frankrig), i medfør af traktatens artikel 177 Domstolen et præjudicielt spørgsmål:
By ajudgmentof 4 October1989,the Tr ib un a del Police l, ll k ir ch ( France r e) ,f er red a questionto the Courtof Justicefor apreliminaryruling under Article 177 ofthe Treaty:
Den 28. oktober 1988 blev direktør Stoeckel, Surna SA i Frankrig, tiltalt for at have beskæftiget 77 kvinder om natten, hvilket var en overtrædelse af artikel L 213­1 i den franske code du travail (lov om arbejdsmarkeds­forhold).
On 28 October1988, Mr Stoeckeld,irectorof Suma S.A.in Francewas, chargedwith havingemployed77women on nightwork,contraryto Article L213-1ofthe French Co de du Travail.
1 ) Er artikel 5 i direktiv 76/207 tilstrækkeligt præcis til, at en medlemsstat efter bestemmelsen ikke ved lov kan fastsætte et principielt forbud mod, at kvinder arbejder om natten, således som det er sket ved artikel L 213­1 i den franske code du travail?
(1)ls Article5 of Directive76/207lEECpreciseto imposeon a Member Statean obligationnot to laydownin itslegislationtheprinciplethat nightworkby womenisprohibitedas,in ArticleL213-1of the French Co de du Travail?
Den nævnte artikel bestemte, at kvinder ikke måtte beskæftiges med nogen form for natarbejde i f.eks. fabrikker, værker og værksteder, uanset art. Artiklen indeholdt en række undtagelser, f.eks. med hensyn til ledende stillinger eller teknisk arbejde og situationer, hvor hensynet til almenvellet krævede det.
Thesaidprovisionprohibitedthe employmenotfwomen at night,in factoriesworkshops,andthe like.
Domstolen gentog indledningsvis, at direktiv 76/207 tilsigtede gennemførelse ι medlemsstaterne af princip­pet om ligebehandling af mænd og kvinder, bl.a. med hensyn til adgang til beskæftigelse og arbejdsvilkår. Derefter bemærkede Domstolen, at som den havde statueret i sag 152/84 — Marshall, hjemlede artikel 5 i direktivet ikke nogen som helst mulighed for, at medlemsstaterne kunne begrænse anvendelsen af princippet om ligebehandling eller gøre den betinget.
The Court commencedby reiteratingthat thepurposeof Directive76/207 was to introducetheprincipleofequaltreatmenfotr men and women as regardsfo,rinstanceaccess,to work and workingconditions.Subsequentlythe, Court statedthat, asit had heldin Case152/84 - Marshall, Article 5 of the said Directivedid not conferon the Member Statesthe rightto limitthe applicationof theprincipleof equaltreatmento,r to subject it to any conditions More over
Endvidere erindrede Domstolen om, at artikel 5 var tilstrækkelig præcis og ubetinget til, at private ved de nationale domstole kunne påberåbe sig den til støtte for, at enhver national bestemmelse, der ikke var i overensstemmelse med den, ikke kunne finde anven­delse.
Court recalledthat Article 5 was sufficientlypreciseandunconditionatol be reliedupon by an individuabelforea nationacoulrt so asto avoidthe applicationof anynationaplrovisionwhich did not conform with it.
Domstolen nævnte endvidere sin afgørelse i sag 222/84 —Johnston, hvori den udtalte, at ovennævnte
The Court further mentionedits rulingin Case222/84- Johnston Ar:ticle 2(3) of the abovementionedDirective, which allowedprovisionsaimed at theprotectionof
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union direktivs artikel 2, stk. 3, som ikke var til hinder for bestemmelser vedrørende beskyttelse af kvinder i forbindelse med graviditet og moderskab, havde til formål dels at beskytte kvindens fysiske tilstand, dels det særlige forhold mellem moderen og barnet.
Caselaw of the European Court of Justice wornen with respectotpregnancyand maternity,intendedtoprotecta woman'sbiologicacondlitionandthe speciarellationshipwhich existsbetweena womanand her child.
Hertil bemærkede Domstolen, at for så vidt angik hensynet til beskyttelse af kvindelige arbejdstagere, kunne det ikke, undtagen under graviditet og moderskab, antages, at de risici, som kvinder herved var udsat for, i almindelighed og efter deres art adskilte sig fra de risici, som mænd var udsat for.
The Frenchandltalian Governmentsarguedthat theprohibitionof night work for women,qualifiedby numerousderogationswas,in keepingwiththe generalaimsof protectingfemale employeesandwith speciaconsliderationsof a socialnature,suchas as the risksof assaul and t the greaterburdenof household work borne by women.