natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Dernæst afslog de berørte forvaltningsmyndigheder at tage stilling til dette krav med den begrundelse, at direktiv 79/7 var genstand for en tvist for en national domstol.
1453)in orderto claim entitlemenbyt virtue of Article4(1) of Directive79/7,with effectfrom 23 December for transposaolf the Directive,anyinequalityoftreatment whichis attributableto thepreviously applicableconditionsfor entitlementot benefit0udg-ment of 8 March 1998, Dikand Others, Case 80/87,
Til sidst, og oven i købet på et tidspunkt, da direktiv 79/7 endnu ikke var blevet korrekt gennemført i national ret, blev sagsøgeren mødt med den indsigelse, at hendes søgsmål, hvorunder hun påstod kendt for ret, at myndighederne skulle have imødekommet hendes krav, var anlagt for sent.
1984,to invaliditybenefitsunderthe same conditionsasthose applicableto menin the samesituation The . administrative authorities had then declinedto adjudi-cate on herclaimsince Directive79/7 wasthe subjecotfproceedingspendingbeforea nationacoulrt.
For det første fremhæver Dom stolen, at i modsætning til en national retsregel, hvorefter der fastsættes en søgsmålsfrist, griber den i den foreliggende sag omhandlede bestemmelse ¡kke ind i borgernes egentlige ret til for en national retsinstans at påberåbe sig direktiv 79/7 over for en medlemsstat, der har undladt at gennemføre direktivet.
Finally, implementedtha,tprovisionmay be reliedon byindividualsafterthat datein orderto precludetheapplicationof any nationalprovisioninconsistenwtiththe Directive(judgmenotf 4 December1986, Federatie
Derefter skal det bemærkes, at det retstab, der følger af, at søgsmålsfrister er udløbet, er i overensstemmelse med nødvendigheden af at undgå, at forvaltningsretlige afgørelser vil kunne anfægtes i det uendelige.
Therightto claim benefitsfor incapacityfor work underthe sameconditionsas men conferredonmarried women by the direct effect of Article 4(1) of Directive79/7 must be exercisedunderthe conditionsdeterminedby nationalawl, providedthat, asthe Courthas consistenthelyld,thoseconditionsare no lessfavourablethanthoserelatingto similardomesticactionsand that they are not framed so asto render eventhough Directive79/7 had still not been correctlytransposedinto nationalawl,it was claimedthat theproceedingsshe had broughtto obtaina rulingthat herclaimshouldhave been acceptedwere out of time.
Ifølge Emmott-dommen vejer denne nødvendighed dog ikke lige så tungt som nødvendigheden af at sikre de
Em - mottjudgmentindicatesthatthat requiremencanno t t
Hvad det første spørgsmål angår, bemærker Domstolen indledningsvis, at artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7 er til hinder for, at en medlemsstat efter den 23. december 1984, den dato, da fristen for at gennemføre direktivet udløb, opretholder en forskelsbehandling berørende på, at ydelsesvilkårene er de samme som før den nævnte dato (dom af 8. marts 1988, sag 80/87, Dik mfl., Sml.
1991,Emmott, Case C-208/90[1991,]ECRl-4269,paragraph16).ln the Court'sview,the nationarulle restricting the retroactive effect of a clarmfor benefitsfor incapacityfor work satisfiesthe two conditionssetout above.
1988, s. 1601), og at bestemmelsen efter denne dato, i mangel af gennemførelsesforanstaltninger, kan påberåbes af private for at afværge anven delsen af internretlige bestemmelser, der ¡kke er i overensstemmelse med direktivet (dom af 4. december 1986, sag 71/85, Federatie Nederlandse Vakbeweging, Sml. 1986, s. 3855).
prevail over the need to protect the rights conferred onindividualsby the direct effect ofprovisionsin adirectiveso long asthe defaulting Member Stateresponsiblefor those decisionshas notproperlytransposedthe provisionsintoits nationallaw.
Den nationale bestemmelse, der begrænser den til bagevirkende gyldighed af en ansøgning om ydelse ved uarbejdsdygtighed, opfylder ifølge Domstolen disse to betingelser.
Howeverthe, Commissionarguedthat, accordingtothe Emmoftjudgment(paragraphs21,22 and23),the 23),the
Hvad angår det andet spørgsmål, bemærker Domstolen, at direktiv 79/7 i henhold til artikel 3, stk. 2, ikke finder anvendelse på bestemmelser om ydelser til efterladte, og det derfor er et spørgsmål, om en bestemmelse, der regulerer sammenfald af en ydelse ved uarbejdsdygtighed og en ydelse til efterladte, som AAW's artikel 32, stk. 1, indledningen og litra b), er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 79/7.
As regardsthe secondquestionthe, firstpointto noteisthat, pursuant to Article 3(2) of Directive 79/7, the Directive does not applyto provisionsconcerningsurvivorsbenef' its and that, therefore, the questionarises whether a pr:ovision regulating the concurrenceof benefits for incapacity for wor.kwith survivors'benefits such ,, as Article 32(1Xb)o,f the AAW fallswithin the scope of the Dir.ective.
Domstolen fastslår endvidere, at artikel 32, stk. 1, indledningen og litra b), i AAW vedrører bortfald af en ydelse ved uarbejdsdygtighed, og at direktiv 79/7 i medfør af artikel 3, stk. 1, litra a), finder anvendelse på sådanne ydelser.
Fu,rthermore, Article32(1)(b)of the AAW concernsthe withdrawalof benefits for incapacity for work and Directive 7g/7appliesto such benefitsby virtue of Article3(1Xa).lt isdeemedirrelevanthattthe withdrawaoccurslas a result of the award of a benefit,in this casesurvivors'benefitsfa,lling outsidethe scope of Directivelg/7.
Rigtigheden af denne konstatering afkræftes ifølge Domstolen ikke af, at bortfaldet sker som følge af tilkendelsen af en ydelse, der ¡kke er omfattet af direktiv 79/7's anvendelsesområde, nemlig en ydelse til efterladte.
Anationalprovisiondeprivingwomen of the rightto claim benefitswhich menin the same situationcontinueto, receivethus constitutesdiscriminationwithi:nr the meaning of Dir.ectii,ve 79/7. Consequently, a
EF-Domstolens afgørelser
Case C-127192DR PAME.LAENDERBYv
2) Såfremt første spørgsmål besvares bekræftende: Kan arbejdsgiveren som en fyldestgørende begrundelse for lønforskellen henvise til, at lønnen i henholdsvis funktion A og funktion B er blevet fastlagt ved forskellige overenskomstforhandlinger, der gennemføres således, at de (betragtet hver for sig) ikke indebærer forskelsbehandling på grundlag af køn og ikke medfører, at kvinder stilles dårligere på grund af deres køn?
Reference: [1993],ECR't-5535 lf the ernployerisableto establishthat at timesthere are seriousshortagesof suita'ble'candidates forjob B andthat hepaysthe higherremunerationto holders of job B so as to attract them to job B butit can also be establishedthat onlypart of thedifference in pay between job B and job A is due tothe needto attract suitable candidatesto job B
Emne: Lige løn til mænd og kvinder — bevisbyrde.
(a) is the whole of the difference of pay objectivelyjustified or
Faktiske omstændigheder eller b) er den del af forskellen, som skyldes behovet for at tiltrække egnede ansøgere til funktion B — men også kun denne del af forskellen — objektivt begrundet, eller skal arbejdsgiveren udligne lønforskellen mellem funktion A og funktion B, fordi han ¡kke har kunnet godtgøre, at hele forskellen er objektivt begrundet?
, i de red her s el to f be is that part but only that part of the differ,encewhichis due to the needto attract s u it a b : le candidatesto job B objectivelyjustified a victimof sexdiscri,minationdueto thefactthat,at herlevelof senioritywithinthe Nation a He all th Service(NHS)(Chieflll), membersof her professionwh,ichis or overwhelming ly a female professiol' dre
Hun mente, at hun var udsat for en lønmæssig forskelsbehandling på grundlag af køn, der skyldtes den omstændighed, at på hendes ansvarsniveau i National Health Service (»NHS«) (lønklasse Chief III) er personer inden for hendes fag, som hovedsagelig udøves af kvinder, væsentligt lavere lønnet end personer i sammenlignelige fag, hvor der på tilsvarende karrieretrin er flere mænd end kvinder.
(c)mustthe employerequalisethepay of jobsA and B on thegroundthat he hasfailedto showthat the whole of the differenceis objectivelyjustified ?
I 1986 anlagde hun sag mod sin arbejdsgiver, hvorunder hun gjorde gældende, at hendes årsløn kun udgjorde 10 106 GBP, mens årslønnen for en ledende klinisk psykolog og en ledende farmaceut i lønklasse III, der som funktioner havde samme værdi som hendes, androg henholdsvis 12 527 GBP og 14 106 GBP.
more menthan wornen.In 1986,she br:oughtproceedingsagainsther employer,befoanre industrialtribunalc,lairningthat her annualpay was only GBP10
Domstolen bemærker, at Court of Appeal i overens stemmelse med britisk lovgivning og med parternes samtykke har besluttet at behandle spørgsmålet om, hvorvidt lønforskellen er objektivt begrundet, inden den tager stilling til, om de omhandlede funktioner er ligeværdige, hvilket kan nødvendiggøre mere ind gående undersøgelser.
Questions referred to the Court justification of the diff'erence in ,pay before ttrat,o-f t'hleequivarlence of the lobs in issue, which ,rnay ,req'u'ire
De præjudicielle spørgsmål er således blevet forelagt ud fra den forudsætning, at de nævnte funktioner var af samme værdi.
more complexinvestigationlt.is for that reasonthattheprelirminary questions were rbased on the assu,mption that those jobs were of :eQUal va,l'ue.
1 ) Indebærer princippet om ligeløn, jf. Rom-traktatens artikel 119, at arbejdsgiveren objektivt skal begrunde lønforskellen mellem funktion A og funktion B?
Doesthe principleof equalpayenshrinedin Article1 19 of the Tr ea V of Romerequirethe em,ployertojustifyobjectivelythe differencein paybetweenjob A andjob B?
Domstolen erklærer, at det normalt påhviler den, der fremfører omstændigheder til støtte for en påstand, at bevise, at de er rigtige.
, short-termphenomenaand,appearto besignificant. significant.
Bevisbyrden for, at der foreligger lønmæssig forskelsbehandling på grundlag af køn, påhviler således i princippet den arbejdstager, der mener at være udsat for en sådan forskelsbehandling og derfor anlægger sag mod sin arbejdsgiver for at få den ophævet.
the caselaw of the Courtthatthe onus may shift whenthatis necessaryto avoid deprivingworkerswho appearto be the victimsof discriminationof any effectivemeansof enforcingthe principleof equal pay.Accord-ingly, when a measuredistinguishingbetweenemployeeson the basisof their hours of work hasinpracticean adverseimpacton substantiallymoremembersof one or other sex,that measure must beregardedas contraryto the objectivepursuedby Article1 19 of the Treatyun,lessthe employershowsthat it isbasedon objectivelyjustifiedfactorsunrelatedto anydiscriminationon groundsof sex(judgmenotf 13 May
Det fremgår imidlertid af Domstolens praksis, at bevisbyrden kan vendes om, når det er nødvendigt for ikke at fratage arbejdstagere, der tilsyneladende er udsat for forskelsbehandling, ethvert effektivt middel til at søge ligelønsprincippet gennem ført.
Wherethereis aprimafaciecaseof discriminationit is,for the employerto showthat there are objectivereasonsfor the differencein pay.
Når en foranstakning, hvorefter der sondres mellem de ansatte på grundlag af deres arbejdstid, faktisk er til ugunst for langt flere personer af det ene køn, må foranstaltningen antages at være i strid med det formål, der forfølges med traktatens artikel 119, medmindre arbejdsgiveren godtgør, at den skyldes objektive faktorer, der intet har at gøre med forskelsbehandling på grundlag af køn (jf. dom af 13. maj 1986, sag 170/84, Bilka, Sml. 1986, s. 1607, præmis 31, dom af 27. juni 1990, sag C-33/89, Kowalska, Sml.
Workers would beunableto enforcetheprincipleof equalpaybeforenationalcourtsif evidenceof aprimafacie case ofdiscriminationdid not shiftto the employether onus ofshowingthat the pay differentiaisl not in factdiscriminatory(see,by analogythe, Danfossjudgment,cited above,paragraph13)
19901, s. 2591, præmis 16, og dom af 7. februar 1991, sag C-184/89, Nimz, Sml. 1991 I, s. 297, præmis 15).
Case C-33/89,[1990]ECRl-2591,paragraph16;judgmentof 7 February1991,Nimz, Case C-184/99,
Såfremt en virksomhed f.eks. anvender et helt uigennemskueligt lønfastsættelsessystem, har arbejdsgiveren således bevisbyrden for, at den førte lønpolitik ikke er udtryk for en forskelsbehandling, når en kvindelig lønmodtager på grundlag af et forholdsvis omfattende personmateriale godtgør, at gennemsnitslønnen for kvindelige lønmodtagere er lavere end for mandlige (dom af 17. oktober 1989, sag 109/88, HK mod Danfoss, Sml. 1989, s. 3199, præmis 16).
, re an undertakingappliesa systemof paywhichis whollylackingin transparencyit, is for the employertoprovethat hispracticein the matter of wagesis notdiscriminatoryif a, female workerestablishesin, relationto a relativelylargenumberof employeestha,t theaveragepayfor womenislessthan that for men(judgmentof 17 October 1989, H.K. Forbund v Danfoss Case, 1 09/88,[1989]EC R 3 1 99, paragraph1 6).
Hvad angår det andet spørgsmål, bemærker Domstolen, at den omstændighed, at lønfastsættelsen er et resultat af kollektive overenskomstforhandlinger, der har fundet sted særskilt for hver af de to berørte faggrupper, og som ¡kke har virket diskriminerende inden for hver af disse grupper, ikke er til hinder for, at det fastslås, at der tilsyneladende foreligger forskelsbehandling, når forhandlingerne har ført til resultater, der viser, at to grupper, der henhører under den samme arbejdsgiver og det samme fagforbund, behandles forskelligt.
Asto the secondquestionthe, factthatthe ratesof payat issuearedecidedby collectivebargainingprocessesconductedseparatelyfor each of the twoprofessionalgroupsconcernedw,ithout any discriminatoryeffectwithin eachgroup,doesnot precludea findingofprimafacie discriminationwherethe resultsof thoseprocessesshowthattwo groupswith the sameemployeandrthesametrade union aretreateddifferentlyl.f the employercouldrely on the absenceof discriminationwithin eachof the collectivebargainingprocessestaken separatelyas sufficienjusttificationfor the differencein pay, hecould,asthe German Governmenpotintedout, easilycircumventhetprincipleof equalpayby usingseparatebargainingprocesses.
Såfremt arbejdsgiveren kunne begrunde lønforskellen blot ved at henvise til, at der ¡kke foreligger forskelsbehandling i relation til hver af de nævnte forhandlinger betragtet hver for sig, kunne han, som fremhævet af den tyske regering, let omgå ligelønsprincippet ved at føre særskilte forhandlinger.
With regardto the third questionthe, Court hasconsistenthelyldthat it isfor the nationacoulrt, whichhas solejurisdictionto makefindingsof fact,todeterminewhetherandto what extentthegroundsputforward by an employetor explainthe adoptionof apay practicewhich appliesindependentolyf a worker'ssex but in fact affects more womenthan men may be
Domstolen fastslår endvidere, at situationen i den foreliggende sag ikke helt er den samme som i de sager, ovennævnte afgørelser vedrørte.
The Courtpointedout that the circumstancesin thiscase are not exactlythe sameasin the other casesreferredto.
For det første er der i den foreliggende sag ikke tale om en faktisk forskelsbehandling, der følger af særlige bestemmelser som dem, der f.eks. kan gælde for deltidsansatte arbejds tagere.
First,it is not aquestionof de factodiscriminationarisingfrom aparticulasorrt of ar-rangemensucht as may apply,for examplein, the caseof part-timeworkers.
For det andet kan arbejdsgiveren ikke beskyldes for at anvende et lønfastsættelsessystem, der er helt uigennemskueligt, eftersom lønfastsættelsen for tale pædagoger og farmaceuter Inden for NHS sker på grundlag af forskriftsmæssigt gennemførte overens komstforhandlinger, der for begge de to erhvervs vedkommende ifølge det oplyste ¡kke Indeholder
Secondlythere, can be nocomplainthatt the employehasr applieda systemofpaywhollylackingintransparencysincethe ratesofpayof NHSspeechtherapistsand pharmacistsare decided regardedas objectivelyjustified economic Arounds (Bilka judgment, cited above,paragraph36, andNimz Nimz by regularcollectivebargainingprocessesin whichthereis no evidenceof discriminationasregardseither regardseither of thosetwo professions How eve
Hvad angår det tredje spørgsmål, erklærer Domstolen, at det ¡følge Domstolens faste praksis tilkommer den
Thosegroundsmayincludei,f they can be attributedto the needsandobjectivesof the undertakingd,ifferentcriteriasuch asthe worker'sflexibilityor adaptabilityto hours andplacesof work,histrainingor hislengthof service(Danfossjudgment,cited above,paragraphs22 to 24).
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union nedsættes før fem år senere, når han bliver berettiget til pension fra staten.
CaseC-132192 C-132192 pensionwh,ilethe bridgingpensionpaidto a manisnot reduceduntilfive yearslater, when he in turnbecomesentitledto the Statepension.
Friedel Roberts anfægter den beregningsmetode, der, for så vidt angår personer mellem 60 og 65 år, medfører, at der til en kvinde udbetales en mindre overgangspension end til en mand, der befinder sig i samme situation.
Mrs Robertschallengedthat method of calculationwhich,in the caseof personsagedbetween60 and 65,entailspaymentto a woman of a smallerbridgingpensionthanthat paidto a man whose positioniscomparablein allotherrespects. otherrespects.
Emne: Lige løn til mænd og kvinder — overgangspension.
Content:Equapaylfor men and women-
1) Er det i strid med EØF-traktatens artikel 119, at en arbejdsgiver i forbindelse med en frivillig erhvervs tilknyttet pensionsordning anvender en formel, som er fælles for mandlige og kvindelige tidligere ansatte, hvorefter den samlede arbejdsophørspension (erhvervstilknyttet pension plus pension fra staten), der beregnes for disse, er den samme, og der fra dette samlede beløb fratrækkes den del af arbejdsophørspensionen fra staten, til hvilken arbejdsgiveren og den tidligere ansatte betalte bidrag, medens den tidligere ansatte var ansat i en pensionsgivende stilling hos denne arbejdsgiver, og hvorefter arbejdsgiveren betaler dette nedsatte beløb direkte til den ansatte med det formål, at den samlede arbejdsophørspension (som beregnet efter den fælles formel) bliver den samme for mandlige og kvindelige tidligere ansatte, med det resultat, at arbejdsgiveren betaler en kvindelig ansat mindre end en mandlig ansat, fra hun fylder 60, til hun fylder 65, fordi der for de kvindelige tidligere ansattes vedkommende foretages et fradrag, da de er berettigede til pension fra staten, fra de fylder 60, medens der ikke foretages et sådant fradrag for de mandlige tidligere ansattes vedkommende, eftersom de ikke er berettigede til pension fra staten, før de fylder 65?
1.lsit a breachof Article 1 19 of the EECTreatyfor anemployerto operatea discretionaryoccupationalpensionschemeus,inga formulacommonto maleand female ex-employeeswhereby,the sametotalretiremenpenstion(occupationaandl Statein theaggregateis) calculatedfor them andthereisdeductedfrom that totalthat partof the Stateretiremenpenstionin respecotf which contributions werepaidby the employeandrthe exemployeeduringthe ex-employeepens'sionable employmenwtith that employer and
Hovedsagen vedrører størrelsen af den overgangspension, som Friedel Roberts fik udbetalt I henhold til Unilevers erhvervstilknyttede pensionsordning, som hun havde været tilsluttet, før hun på grund af dårligt helbred gik på førtidspension den 14. august 1987 i en alder af 57 år og 2 måneder.
The casecentreson the amountof the bridgingpensionpaidto Mrs Robertsunder Unilever'soccupationalpensionschemeto, which she had been affiliatedbeforetaking earlyretiremenont 14 August 1987 atthe age of 57 yearsandtwo monthson groundsof irlhealth.The bridgingpensionf,inancedin its entiretybythe employer, constitutes an ex gratia payment toemployeeswho arecompelledon groundsof ill hearth to take earlyretiremenbetforereachingthe statutoryretiremenaget which,in the United Kingdomis, 60 for women and 65 for men.
Overgangspensionen, som fuldt ud finansieredes af arbejdsgiveren, blev frivilligt udbetalt til ansatte, som på grund af dårligt helbred var nødt til at fratræde, før de nåede den lovbestemte pensionsalder, som i Det Forenede Kongerige er 60 år for kvinder og 65 år for mænd.
The additionapaymen l t in paysdirectlyto the employeethat reducedamount,the object beingto equalisethe total retirementpension(ascalculatedunderthe commonformula)for male andfemaleex-employeesalike, with theresultthat betweenthe ages of 60 and 65 theemployerpayslessto a femaleemployeethanto amale employeebecausea deductionis madeforfemale ex-employeesby reasonof their entitlementto Statepensionfrom the age of 60 whereasnosuch deductionismadefor male ex-employeessincethey are not entitledto Statepensionuntiltheage of 65?
Den omhandlede tillægspension udbetales derfor, når den ansatte endnu ikke har ret til at få udbetalt pension fra staten og kun er berettiget til at modtage en nedsat erhvervstilknyttet pension på grundlag af det antal år, der resterer, førend den lovbestemte pensionsalder er nået.
questionistherefore made wherethe employeeis notyetentitledto paymentof the State pensionand isentitledto the occupationapensliononly at a reducedrate on the basisof the number of yearsstillto becompleteduntilthe statutoryretiremenaget.
Den måde, overgangspensionen beregnes på — og som er baseret på en række faktorer som f.eks. den ansattes sidste løn, den beskæftigelsesperiode, der ville være tilbagelagt, indtil den pågældende fylder 60 eller 65 år, og den pension fra staten eller erhvervstilknyttede pension, han ville have været berettiget til — indebærer, at det beløb, der udbetales til den enkelte person, varierer alt efter de ændringer, der med tiden sker i den pågældende persons økonomiske situation.
Themethod of calculatingthe bridgingpensionwh,ichisbasedon a numberof factorssuchasthe employeesfinal rate of pay,the numberofyearsof servicehe would havecompleteduntilthe age of 60 or 65 andthestate and occupationapenslionsto which he would beentitled, meansthat the amount paidto aparticular individuavalriesaccordingto the changesoccurringinthat person'sfinanciaposlitionwith the passageoftime.
Fra en kvinde fylder 60 år, nedsættes overgangspensionen med den begrundelse, at hun modtager pension fra staten, mens en overgangspension, der udbetales til en mand, ¡kke
Fromthe age of 60, on the other ha,ndthe, amount of the bridgingpensionpaidto a womanisreducedonthe groundthat sheisin receipotf the state
2) Indvirker det på besvarelsen af det første spørgsmål, såfremt der foreligger omstændigheder, hvor kvinden ikke er berettiget til pension fra staten, fordi hun som gift kvinde har valget mellem til National Insurance at indbetale fulde bidrag, der giver hende ret til selv at få udbetalt fuld pension fra staten, eller nedsatte bidrag, der ikke giver hende ret til pension fra staten (eller kun giver
22lsthe answerto question1 affectedin circumstanceswherethe femaleisnot entitledto a Statepensionbecauseas, a marriedwoman, she has achoiceof payingnationainsurancelcontributionsatthe full rate, entitlingherto a full State:pensioninher own right,or at a reducedrate,not entitlingherto a Statepension(orentitlingherto only areducedpension)and she choosesthe latter?
EF-Domstolens afgørelser hende ret til nedsat pension), og hun vælger det sidste?
Case law of the European Court of J'ttstice
3) Indvirker det på besvarelsen af de foregående spørgsmål, såfremt der foreligger omstændigheder, hvor den ansatte, selv om hun ikke er berettiget til arbejdsophørspension fra staten (eller kun berettiget til en mindre pension end den fulde pension), faktisk er berettiget til — og oppebærer — enkepension fra staten, der beløbsmæssigt svarer til den fulde arbejdsophørspension fra staten?
Are the answersto the foregoinga,ffectedincircumstances wher,e the employee, thoug,h notentitled to a State retirement pension (or entitledonlyto lessthan the full,pension)isin fact entitledto, and' receives,. a State widow's pension equal i,n,arnount to a full Statereti,rernent pension ?
Indledningsvis fastslår Domstolen, at det er ubestridt, at overgangspensionen er omfattet af begrebet løn i traktatens artikel 119.
Therreisno disputingthe factthat the brridgingpensionfalls withinthe conceptofpay withinthe meaningofthe seco'nd paragraph of Arti'cle 1 19 of the Treagr, pay rcntributions,at a red,uced rate'woutdamount toconferrin,g, an unfalr, advantage or) nnarried worTrcn' taking earlyretir:ement, who have' opted; to pay'contri,b,utions at that rate, i:n relation,to persons whohad no suchchoice: and have always had to pay:contributions at the full r,ate, narnely men andunmarriedwomen,, as, wel'l asto married'womenwhohave not exercised the option available to them.