natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Definition af udtrykkene »elektronisk betaling«, »kortudsteder«, »tjenesteyder«, »forbruger« og »samkørsel«. 3.
Definitions of 'electronic payment', 'issuer' (bank), 'trader', 'consumer' and 'interoperability'. 3.
Generelle principper for kontrakterne mellem kortudstedere (banker) på den ene side og tjenesteydere og forbrugere på den anden side, med detaljeret specificering af aftalens generelle og særlige bestemmelser. F.eks. skal kontrakten udformes på de(t) officielle sprog i den medlemsstat, hvor den indgås. 4.
General principles relating to the contract between issuers (banks) and traders or consumers, e.g. it shall set out in detail the general and specific conditions of the agreement; the contract shall be drawn up in the official language(s) of the Member State in which it is concluded. 4.
Krav om, at samkørslen skal være fuldstændig senest den 31. december 1992. Derved vil tjenesteyderne og forbrugerne frit kunne vælge, hvilken kortudsteder de ønsker at blive tilknyttet, og være sikre på, at enhver elektronisk betalingsterminal kan benyttes til alle kort. 5.
Obligation for interoperability to be full and complete before 31 December 1992.
Retten til beskyttelse af de oplysninger, forbrugeren har givet.
Respect of privacy of information given by consumer.
Retten til lige adgang til systemet for alle tjenesteydere, uanset disses økonomiske størrelse. 6.
Right of fair access to the system for traders, irrespective of their size. 6.
Forpligtelser i forholdet mellem kortudstedere og tjenesteydere, bl.a.: — forbud mod eksklusivklausuler, som forpligter tjenesteyderen til kun at anvende ét system ; — kortindehaverne skal forpligte sig til at træffe alle rimelige foranstaltninger ved anvendelse af betalingskortet.
Obligations concerning relations between issuers and traders: — including a ban on any exclusive trading clause which requires the trader to operate only one system, and — an obligation on card-holders to take all reasonable precautions to ensure the safety of the payment card.
Betalingssystemer: Forholdet mellem kortindehavere og kortudstedere
Payment systems: relationship between card-holder and card-issuer
At sikre en mere effektiv beskyttelse af forbrugerne gennem vedtagelse af bestemmelserne, der skal gælde for alle former for finansielle tjenesteydelser, i særdeleshed for så vidt angår betalingssystemer og køb af varer og tjenesteydelser.
To give greater protection to consumers through the adoption of regulations applicable to all types of financial services, in particular those relating to payment methods and the purchasing of goods and services.
Kommissionens henstilling 88/590/EØF af 17. november 1988 om betalingssystemer, herunder navnlig om forholdet mellem kortindehavere og kortudstedere.
Commission Recommendation 88/590/EEC of 17 November 1988 concerning payment systems, and in particular the relationship between card-holder and card-issuer.
Forbrugeren skal ifølge henstillingen have fyldestgørende information om kontraktvilkår, herunder om eventuelle gebyrer og andre omkostninger, som forbrugeren skal betale, samt om sine rettigheder og pligter i henhold til kontrakten. 2.
The Recommendation stipulates that consumers must receive adequate information concerning the terms of contract, particularly with regard to the fees and other costs, if any, payable by consumers, and also concerning their rights and contractual obligations. 2.
Ifølge henstillingen kan beskyttelsen af forbrugeren forbedres, hvis sådanne kontrakter udfærdiges skriftligt og indeholder en vis minimumsinformation om kontraktvilkår, herunder med angivelse af hvor lang tid, der normalt vil gå, før kortindehavers transaktioner krediteres, debiteres eller faktureres. 3.
It stipulates that consumers would be better protected if contracts were made in writing and contained minimum particulars concerning the contractual terms, in particular an indication of the period of time within which operations will normally be credited, debited or invoiced. 3.
Ingen betalingsberetning, hvad enten der er tale om et plastkort eller andet, må sendes til en person, medmindre det sker som svar på en ansøgning fra vedkommende.
No payment device, whether in the form of a plastic card or otherwise, must be dispatched to a consumer except in response to an application from such person.
Den kontrakt, der indgås mellem vedkommende person og udstederen af betalingsindretningen skal først være bindende, når ansøgeren har modtaget betalingsindretningen og er blevet gjort bekendt med de gældende kontraktvilkår.
The contract concluded between the consumer and the issuer of the payment device must not take effect until the consumer has received the payment device and has been informed of the applicable terms of contract.
Det er nødvendigt at registrere de transaktioner, der foretages ved hjælp af disse indretninger, således at transaktionerne kan efterspores og fejl berigtiges.
Operations authorized by issuing bodies must be recorded in order that operations can be traced and errors rectified.
Betalingsinstruktioner, der meddeles elektronisk af en kontraherende indehaver, bør være uigenkaldelige, så betaling foretaget i henhold til instruktionerne ikke kan tilbageføres. 5.
Payment instructions communicated electronically by a contracting holder should be irrevocable, so that a payment thereby shall not be reversed. 5.
Den kontraherende indehaver skal have udleveret en udskrift af de transaktioner, han foretager ved hjælp af betalingsindretningen. 6.
The contracting holder must receive a written statement of the operations effected by means of a payment device. 6.
I henstillingen anbefales fastsættelse af ensartede regler for udstederens ansvar: — for manglende eller ukorrekt udførelse af den kontraherende indehavers betalingsinstruktioner og dertil knyttede transaktioner; — samt for transaktioner, som den kontraherende indehaver ikke har autoriseret, alt under forbehold af, at den kontraherende indehaver opfylder sine egne forpligtelser i tilfælde af, at betalingsindretningen bortkommer, bliver stjålet eller bliver kopieret.
The Recommendation provides for the fixing of common rules concerning the issuer's liability: — for non-execution or erroneous execution of a contracting holder's payment instructions and allied operations; — for operations which have not been authorized by the contracting holder, subject to the contracting holder's own obligations in the event of lost, stolen or copied payment devices.
Der må også fastsættes ensartede kontraktvilkår vedrørende konsekvenserne for den kontraherende indehaver, dersom han mister sin betalingsindretning, eller den bliver stjålet eller kopieret. 7.
Common terms of contract have also been drawn up concerning the consequences to the contracting holder in the event of lost, stolen or copied payment devices. 7.
For at sikre, at elektroniske betalingsnet kan fungere, og betalingsindretninger kan benyttes internationalt, er det nødvendigt, at et vist minimum af oplysninger vedrørende den kontraherende indehaver kan videregives på tværs af landegrænserne, dog med forbehold af visse betingelser. 8.
For the purpose of ensuring that electronic payment networks can function and payment devices be used internationally, it is necessary that data relating to a contracting card-holder can be transmitted across frontiers, subject to certain conditions. 8.
Bilag med beskrivelse af de forskellige transaktioner, der foretages i betalingsøjemed.
Annex describing the various operations used to effect payment.
Definitionen af udtrykkene »betalingsindretning«, »kortudsteder«, »systemleverandør«, »den kontraherende indehaver«, »kontokort«.
Definitions of the terms 'payment device', 'issuer', 'system provider', 'contracting holder' and 'company-specific card'.
Gennemførelse af ligebehandling af kreditinstitutter og investeringsselskaber gennem harmonisering af kravene til kapitalgrundlaget.
To achieve quality of treatment between credit institutions and investment firms by harmonizing capital requirements.
Rådets direktiv 93/6/EØF af 15. marts 1993 om harmonisering af kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag.
Council Directive 93/6/EEC of 15 March 1993 on capital adequacy of investment firms and credit institutions.
Andre investeringsselskaber skal have en startkapital på 730 000 ECU.
All other investment firms must have initial capital of ECU 730 000.
Kapitalkravene kan fraviges i visse nøje afgrænsede tilfælde, idet der er taget hensyn til de forskellige former for transaktioner, der udføres i de forskellige typer investeringsselskaber.
Provision is made for derogations from the capital requirements for certain specified cases in order to take account of the various kinds of investment firm and the type of operation they carry out.
De krav, der gælder for kreditinstitutter, er fastsat ved Rådets direktiv 89/646/EØF (resumé 1.3).
The requirements applicable to credit institutions are laid down in Council Directive 89/646/EEC (summary 1.3).
For til stadighed at sikre et solidt kapitalgrundlag er der fastsat krav om kapitaldækning af de markedsrisici, virksomheden er udsat for. 3.
In order to guarantee the ongoing financial soundness of such firms, capital requirements are laid down to cover the market risks to which they are exposed. 3.
Det første krav vedrører positionsrisikoen. I henhold til de foreslåede bestemmelser skal enhver virksomhed råde over en kapital svarende til en vis procentdel af virksomhedens lange og korte positioner, der beregnes ud fra virksomhedens afdækningstransaktioner. 4.
The first requirement concerns the position risk.
For det andet skal virksomheden råde over en kapital svarende til virksomhedens potentielle tab i tilfælde af en ugunstig udvikling i valutakurserne. 5.
Secondly, there is a foreign-exchange risk requirement in respect of losses which the firm may suffer in the event of adverse exchange-rate movements. 5.
Det tredje krav vedrører de uafviklede transaktioner, som risikerer ikke at blive afsluttet. 6.
The third requirement relates to unsettled transactions that may not be carried out. 6.
Direktivet indeholder endvidere et »basiskrav«, i henhold til hvilket hver virksomhed er forpligtet til at råde over en egenkapital svarende til en fjerdedel af virksomhedens direkte omkostninger det foregående år.
The Directive also lays down a 'base' requirement according to which each firm is required to uphold own funds equivalent to one quarter of the previous year's fixed overheads.
Dette krav tager sigte på at dække alle de øvrige risici, som et investeringsselskab er udsat for, f.eks. risikoen for at markederne bryder sammen, og at provisionsindtægterne falder til så lavt et niveau, at de ikke kan dække udgifterne.
This requirement is intended to cover all the other risks to which an investment firm is exposed, e.g. the risk that market turnover collapses, reducing a firm's broking income to a level insufficient to cover its expenses.
Investeringsselskaberne er forpligtet til dagligt at værdiansætte positionerne til markedskurs.
Investment firms are required to assess their positions daily at market prices.
Endvidere skal investeringsselskaberne give de kompetente myndigheder i oprindelsesmedlemsstaten alle de oplysninger, der er nødvendige for at kontrollere, at direktivets bestemmelser bliver overholdt.
Similarly, they are required to transmit to the competent authorities in their Member State of origin any information necessary for those authorities to check that the rules laid down in the Directive are being observed.
5) Ikrafttrædelsesdato (hvis forskellig fra 4)
(5) Date of entry into 31.12.1995 force (if different from the above)
Rådet fastlagde den 5. april 1993 en fælles holdning til forslaget til direktiv om nedsættelse af et værdipapirudvalg.
On 5 April 1993 the Council adopted a common position on the proposal for a Directive setting up a securities committee.
Dette forslag er en sammenstykning af bestemmelserne i to forskellige direktiver: — direktivet om kravene til investeringsselskabers og pengeinstitutters kapitalgrundlag — direktivet om investeringsservice i forbindelse med værdipapirer (resumé 3.9).
This proposal originates from two separate Directives: — the Directive on capital adequacy of investment firms and credit institutions; — the Directive on investment services in the securities field (summary 3.9).
Der skal efter direktivet under Kommissionen oprettes et værdipapirudvalg, der består af repræsentanter for medlemsstaterne og har en repræsentant for Kommissionen som formand. Dette udvalg skal høres i forbindelse med tekniske tilpasninger af Rådets retsakter vedrørende værdipapirer, værdipapirmarkeder og værdipapirhandlere, som dette er fastsat i direktivet om investeringsservice og i direktivet om kravene til kapitalgrundlag.
It envisages the establishment, to assist the Commission, of a securities committee composed of representatives of Member States and chaired by a representative of the Commission.
Udvalget skal endvidere behandle ethvert spørgsmål, der vedrører anvendelsen af fællesskabs bestemmelserne om værdipapirer, værdipapirmarkeder og værdipapirhandlere.
It will also examine any question relating to the application of Community provisions concerning securities, securities markets and securities intermediaries.
Kommissionen kan høre udvalget om nye spørgsmål på dette område, men det skal ikke behandle specifikke spørgsmål, der vedrører individuelle tilfælde.
The Commission may consult it on new proposals in this field but it will not consider specific problems relating to individual cases.
Gennemførelsen af et enhedsmarked for forsikringer har længe været et af Fællesskabets prioriterede mål.
The creation of a single marketin insurance has been one of the Community's priorities for a long time.
I det sidste tiår har forsikringsmarkedet som helhed i samtlige medlemsstater oplevet en stadig stigende omsætning, hvilket dels afspejler den tiltagende efterspørgsel efter forsikringsprodukter, dels vidner om den stadig større plads, som forsikringssektoren indtager i den erhvervsøkonomiske udvikling som helhed.
Over the last decade, the insurance market has been characterized in all Member States by a steady increase in turnover, reflecting growing demand for this type of product and the increasingly important part played by the insurance sector in the development of economic activity in general.
I overensstemmelse med EØF-Traktatens artikel 8A indebærer et indre marked for forsikringsvirksomhed et område uden indre grænser, hvor forsikringsselskaberne frit kan udøve deres aktiviteter.
In accordance with Article 8a of the EEC Treaty the internal market in insurance activities comprises an area without internal frontiers in which insurance undertakings are free to carry out their activities.
Med først Rom-Traktaten og dernæst Den Europæiske Fælles Akt blev der fastsat to mål, nemlig på den ene side at give alle EF-borgere adgang til det størst mulige udvalg af de forsikringsprodukter, der udbydes i Fællesskabet, samtidig med at de garanteres den i forbindelse med en forsikringsaftale fornødne juridiske og økonomiske beskyttelse, og på den anden side at sikre, at forsikringsselskaber, der er godkendt i en hvilken som helst medlemsstat, kan udøve deres virksomhed i hele Fællesskabet i henhold til enten reglerne om fri etableringsret eller reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser.
The objective to be achieved, on the basis initially of the Treaty of Rome and then of the Single European Act, was twofold : firstly, to provide all Community citizens with access to the widest possible range of insurance products on offer in the Community, while at the same time guaranteeing them the legal and financial protection required for an insurance transaction ; and secondly, to guarantee that an insurance company authorized to operate in any of the Member States can pursue its activities throughout the Community as regards both the right of establishment and the right to supply services.
For at nå disse mål har Fællesskabet behandlet livsforsikring og skadesforsikring særskilt, idet man har ønsket at tage hensyn til de to forsikringsformers individuelle kendetegn og den vigtige rolle, som livsforsikringerspillerforopsparingersom helhed og især pensionsopsparinger.
In order to achieve these objectives, the Community has dealt with life assurance and nonlife insurance separately in order to take account of their specific characteristics and the important role which life assurance plays in long-term savings and provident schemes.
Livsforsikring
The life assurance sector
I 1979 vedtog Rådet det første samordningsdirektiv 79/267/EØF vedrørende direkte livsforsikringsvirksomhed, som tog sigte på at fastsætte de nødvendige bestemmelser for at lette livsforsikringsselskabers adgang til at udnytte den i Rom-Traktaten fastsatte etableringsret.
In 1979 the Council adopted the first coordinating Directive on direct life assurance (79/267/EEC), the aim of which was to lay down the rules necessary to facilitate the effective exercise of the right of establishment provided for in the Treaty of Rome in respect of such insurance activities.
Herefter manglede man blot at lette adgangen til udøvelse af livsforsikringsvirksomhed i henhold til reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser, og det skete med det andet samordningsdirektiv 90/619/EØF på livsforsikringsområdet (resumé 2.8).
This left the need to facilitate the effective exercise of the right to supply life assurance services : such was the aim of the second coordinating Directive (90/619/EEC) on life assurance (summary 2.8).
Den 10. november 1992 vedtog Rådet det tredje direktiv om samordning af reglerne på livsforsikringsområdet (resumé 2.9).
On 10 November 1992 the Council adopted a third coordinating Directive on direct life assurance (2.9).
Formålet hermed er at realisere det indre marked for denne type forsikringsvirksomhed i henhold til principperne om en fælles administrativ godkendelse og om, at det er myndighederne i den medlemsstat, hvor forsikrings selskabet har sit vedtægtsmæssige hjemsted, der fører tilsyn med selskabets aktiviteter.
Its aim is to complete the internal market in this form of insurance activity on the basis of the principles of a single administrative licence and supervision of the insurance undertaking's activities by the authorities in the Member State in which that undertaking has its head office.
Skadesforsikring
Insurance other than life assurance
Allerede i 1973 vedtog Rådet direktiv 73/239/EØF, som skabteen egnet juridisk ramme for indførelse af etableringsfrihed i Fællesskabet inden for direkte skadesforsikringsvirksomhed.
In 1973 the Council adopted Directive 73/239/EEC which establishes the appropriate legal framework for exercising freedom of establishment in the Community in respect of direct nonlife insurance.
Reglerne om fri udveksling af tjenesteydelser på skadesforsikringsområdet findes i direktiv 88/357/EØF (resumé 2.10).
The arrangements necessary to guarantee the effective exercise of freedom to provide nonlife insurance services are laid down in Directive 88/357/EEC (summary 2.10).
Dette direktiv dækker alle former for skadesforsikring, herunder lovpligtige forsikringer.
This Directive covers all nonlife insurance, including compulsory insurance.
Visse forsikringsklasser eller transaktioner er imidlertid ikke omfattet af bestemmelserne i dette andet direktiv vedrørende fri udveksling
However, a number of branches or operations are excluded from the provisions of this second Directive on freedom to provide services. For example, compulsory motor vehicle
IM af tjenesteydelser. Det gælder bl.a. den lovpligtige forsikring for motorkøretøjer, for hvilken der findes et særskilt direktiv (resumé 2.6).
insurance is excluded, this being covered in a specific Directive (summary 2.6).
Endelig har Rådet vedtaget et tredje samordningsdirektiv vedrørende direkte skadesforsikringsvirksomhed (resumé 2.11).
Finally, a third coordinating Directive on direct nonlife insurance has been adopted by the Council (summary 2.11).
Heri behandles samordningen af de nationale bestemmelser vedrørende placering, diversificering og lokalisering af de aktiver, der medgår til dækning af de forsikrings mæssige hensættelser, den for forsikringskontrollen gældende lovgivning, forsikrings betingelser og den materielle kontrol med policer og aftaledokumenter, adgangen til og udøvelse af forsikringsvirksomhed samt kontrollen hermed i overensstemmelse med princippet om hjemlandskontrol.
This covers the coordination of national rules governing the investment, spread and localization of the assets used to cover technical provisions, the law applicable to insurance supervision, the terms of insurance and the physical inspection of policies and contract documents, access to and pursuit of insurance activities, and supervision according to the principle of home country control.
Ved siden af disse store direktiver vedrørende etableringsretten og retten til fri udveksling af tjenesteydelser har Fællesskabet lovgivet påfølgende områder foruden ansvarsforsikringer for motorkøretøjer: forsikringsselskabers årsregnskaber og konsoliderede regnskaber (resumé 2.1), retshjælpsforsikring (resumé 2.4) og kredit- og kautionsforsikring (resumé 2.5).
Alongside these major Directives designed to safeguard both the right of establishment and freedom to provide services, the Community has legislated in the following areas in addition to the motor vehicle liability insurance already referred to: annual accounts and consolidated accounts of insurance undertakings (summary 2.1), legal protection insurance (summary 2.4) and credit and suretyship insurance (summary 2.5).
Derer endvidere blevet nedsat en forsikringskomité, som har til opgave at bistå Kommissionen i dennes samarbejde med de nationale forsikringstilsynsmyndigheder (resumé 2.12).
It has also set up an Insurance Committee to assist the Commission in its task of cooperating with national supervisory authorities in this field (summary 2.12).
Endelig har Kommissionen fremsat to forslag til Rådets direktiver om samordning af love og administrative bestemmelser om dels tvangslikvidation af direkte forsikringsselskaber (resumé 2.2), dels forsikringsaftaler (resumé 2.3).
Finally, the Commission has presented to the Council two proposals for Directives on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating, firstly, to the compulsory windingup of direct insurance companies (summary 2.2) and, secondly, to insurance contracts (summary 2.3).
Med disse fællesskabsforanstaltninger, herunder især tredje livsforsikringsdirektiv og tredje skadesforsikringsdirektiv, er der fastlagt en normgivende ramme for realiseringen af det indre forsikringsmarked, som giver ret til fri udveksling af tjenesteydelser til fordel for forsikringstagerne, der herefter vil have adgang til flere valgmuligheder til bedre priser takket være en forøget konkurrence.
These Community measures, and in particular the third life and nonlife Directives, provide the legislative framework for completing the internal market in the insurance sector through the establishment of freedom to provide services to potential policy holders, who will thus benefit from a wider choice of products at the lowest possible prices thanks to increased competition.
Forsikringsselskaber: Årsregnskaber
Insurance companies: annual accounts
Indførelse af en ensartet opstilling af og ensartede benævnelser på posterne i alle EF-forsikringsselskabers balancer med henblik på at sikre sammenligneligheden.
To provide for the same layout and the same item headings for the balance sheets of all Community insurance companies in order to ensure comparability.
Rådets direktiv 91/674/EØF af 19. december 1991 om forsikrings selskabers årsregnskaber og konsoliderede regnskaber.
Council Directive 91/674/EEC of 19 December 1991 on the annual accounts and consolidated accounts of insurance undertakings.
Direktivet gælder for alle forsikringsselskaber, dog med undtagelse af små gensidige foreninger. 2.
The Directive applies to all insurance companies or firms except small mutual associations. 2.
Et udførligt skema for balancens opstilling.
A precise layout for the balance sheet is prescribed.
Der er fastsat særlige bestemmelser for visse balanceposter. 3.
There are special provisions relating to certain balance-sheet items. 3.