natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I besvarelse af de første spørgsmål i sagerne 48 og 106/88 samt spørgsmål 1) a) I sag 107/88 udtalte Domstolen, at direktivets personelle anvendelsesområde var fastsat i artikel 2, hvorefter direktivet fandt anvendelse på den erhvervsaktive befolkning, på personer, der søgte arbejde, samt på arbejdstagere, hvis erhvervsarbejde var blevet afbrudt af en af de i artikel 3, stk. 1, litra a), nævnte risici, nemlig sygdom, invaliditet, alderdom, arbejdsulykker og erhvervssygdomme samt arbejdsløshed.
(c)lf the answerto question(1)(a)isin thenegativewha,t is the answerto the following seekingemploymenandtto workersand self-employedpersons whose activity was interrupted by one of therisksset out in Article3(1)(a)i,.e.,illnessinva,lidityo,ldage, an accidenatt work or an occupation a dl is e as e or, unemploymenT he t.
Domstolen tilføjede, at skønt direktivet ¡følge artikel 3, stk. 1, litra a), fandt anvendelse på lovbestemte ordninger, der sikrede beskyttelse mod alderdom, herunder den ordning, der var tale om i denne sag, fremgik det af direktivets artikel 2 sammenholdt med dets artikel 3, at direktivet kun vedrørte personer, som havde erhvervsarbejde på det tidspunkt, hvor de kunne gøre krav på en ålderdomspension, eller hvis virksomhed tidligere var blevet afbrudt af en af de risici, der var nævnt i artikel 3, stk. 1, litra a).
Courtfurtheraddedthat althoughaccordingto Article3(1Xa)the Directiveappliedtostatutoryschemeswhich providedprotectionagainstold age,includingthe schemeat issuehere,it could beinferredfrom Article 2 in conjunctionwith Article 3 ofthe Directive that the Directive only covered personswho were working at the time when they becameentitledto claim an old-agepensionor whoseoccupationaacltivity waspreviouslyrnterruptedby one question: of the riskssetout in Article 3(1)(a)Consequen
Følgelig fandt direktivet ikke anvendelse på personer, som aldrig
Can an individuawhol does not fall withintheclassof personsdescribedin Article 2 of Directive79/7 rely on Article 4(1) of Directive79/7in oppositionto a provisionof the Algernene Ou der do ms w ew h t ic h rnay not bein
Kan en privatperson, som ikke er omfattet af den personkreds, der er defineret i artikel 2 i
Thisinterpretationsa,idthe Court, wasin conformitywiththe objectivesof Communitylaw and the wording of
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union
Caselaw of the European Court of Justice
3) En person, som ikke er omfattet af artikel 2 i direktiv 79/7/EØF, kan ikke påberåbe sig direktivets artikel 4.
A person who is not referred to by Article 2 of Directive 79/7/EEC may not rely on Article 4 of the Directive.
havde stået til rådighed for arbejdsmarkedet, eller som havde ophørt med at gøre det, uden at årsagen var, at en af de i direktivet nævnte risici var indtrådt. Ifølge Domstolen var denne fortolkning i overensstemmelse med fællesskabsrettens formål og med ordlyden af de øvrige bestemmelser på samme område som direktiv 79/7.
the other provisionsin the samefieldas Direclive79/7.Article 119 of the EECTreaty D,irective 75/117, and Directive76/207implementedequaltreatmentbe- tween men and women not generallybut in theircapacityas workers.
EØF-traktatens artikel 119, direktiv 75/117 og direktiv 76/207 havde nemlig til formål at gennemføre ligebehandling af mænd og kvinder Mest generelt, men kun i deres egenskab af arbejdstagere.
In answerto the secondquestionin Case 106/88andquestion(1)(c)in Case 107/BBthe, Court saidthat itcould beinferredfromtheinternaloglic of the Directivethat Article4, which definedthe extent of theprincipleof equaltreatment,only applied withinthe scoperatione personae and ratiane materiae of the Directive.Thereforea, person who is not referredto in Article 2of Directive 79/7 could not rely on Article 4 of the Directive.
Spørgsmål 1) b) i sag 107/88 måtte besvares således, at besvarelsen af spørgsmål 1) a) i samme sag ikke påvirkedes af den omstændighed, at den pågældende person var ophørt med at arbejde og ikke længere havde stået til rådighed for arbejdsmarkedet før datoen for udløbet af fristen for gennemførelse af direktivet.
Court concludedthat there was no needto replyto thesecondquestionin Case48/88,the thirdquestionin Case 106/88 or the secondquestionin Case1A7/88. 1A7/88.
I besvarelse af det andet spørgsmål i sag 106/88 og spørgsmål 1) c) i sag 107/88 udtalte Domstolen, at det fremgik af direktivets opbygning, at artikel 4, som definerede rækkevidden af princippet om ligebehand ling, kun fandt anvendelse inden for direktivets personelle og materielle anvendelsesområde. Derfor kunne en person, som ikke var omfattet af artikel 2 i direktiv 79/7, ikke påberåbe sig dettes artikel 4.
In answerto thequestionssubmittedto it, the Courtheldthat: t.Article 2 of Council Directive 79/7/EEC of 19December 1978 on the progressive implementationof the principle of equal treatment for men and women in matters of social security must beinterprefed as meaning that the Directive does notapply to persons who havenat had an occupationand are not seeking work or to persons who havehad an occupation which was not interrupted by one of the risks referred to in Article 3(1)(a) of the Directive and are not seeking work.
I betragtning af de besvarelser, der blev givet på disse spørgsmål, fandt Domstolen det ufornødent at besvare det andet spørgsmål i sag 48/88, det tredje spørgsmål i sag 106/88 og det andet spørgsmål i sag 107/88.
The reply given above is not affected if the personconcerned stopped working and was no longeravailable for employrnent before the last date fortransposing the Directive.
Dato for dommen: 13. juli 1989.
Date ofjudgment:13 July1989
Emne: Fortsat udbetaling af løn ved sygdom — udelukkelse af deltidsansatte (EØFtraktaten, artikel 119, og Rådets direktiv 75/117/EØF af 10. februar 1975).
Subject matter:Continuedpaymentof wagesin the event of illness-Exclusionof part-timeworkers(EECTreaty,Article 119, and Council Directive75/117/EECof
1 ) Er det foreneligt med EØF-traktatens artikel 119 og med Rådets direktiv 75/117/EØF af 10. februar 1975 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstater nes lovgivninger om gennemførelse af princippet om ligeløn til mænd og kvinder, at arbejdstagere i arbejdsforhold, hvor den normale arbejdstid ikke overstiger 10 timer om ugen eller 45 timer om måneden, efter lovgivningen er undtaget fra princippet om, at arbejdsgiveren fortsat udbetaler løn i tilfælde af sygdom, skønt denne undtagelse rammer et væsentligt større antal kvinder end mænd?
Are legislativeprovisionswhich derogatefrom theprinciplethat an employer must continuetopay anemployeeduringillnessin the caseof employedworkers whoseregularperiodof work does not exceed10hoursa week or 45 hoursa month compatiblewith Article 1 19 of the EECTreatyand with Council Directive75/117/EECof 10 February1975 on the approximationof the laws of the Member Statesrelatingto theapplicationof theprincipleof equalpayfor menandwomen, eventhoughthe proportionof womenadversely affected by that derogation is considerablygreaterthan that of men ?
Faktiske omstændigheder
( Loh n fo rtz a hl u ng sg es e of
Fru Rinner-Kühn havde siden 1985 været ansat som rengøringsassistent hos FWW, som drev et rengøringsselskab.
Mrs Rinner-Kuhnhad been employedsince1985 as anoffice-cleanerby FWW which operatedan office- cleaning business
På grundlag af ovennævnte lov og under henvisning til, at fru Rinner-Kühn normalt arbejdede ti timer om ugen, nægtede hendes arbejdsgiver at betale hende for en periode på otte timer, hvor hun var fraværende på grund af sygdom.
. the basisof the abovementioned law and with referenceto the fact that Mrs Rinner-Kuhn normallyworked 10 hoursa week, her employerrefusedtopayherfor aperiodof eighthoursin whichshe was absentowingto illness.
Domstolen bemærkede videre, at det fremgik af forelæggelseskendelsen, at en betydeligt ringere procentdel kvinder end mænd udførte det minimale antal timers arbejde om ugen eller om måneden, som krævedes for at have ret til fortsat lønudbetaling i tilfælde af uarbejdsdygtighed på grund af sygdom.
Oldenburgshesoughtthe continuedpaymentof herwages duringthe absencecausedby herillness.
I et sådan: tilfælde konkluderede Dom stolen, at en bestemmelse som den pågældende faktisk førte til en forskelsbehandling af kvindelige arbejds tagere i forhold til mandlige arbejdstagere og i princippet måtte anses for at være i strid med formålet med traktatens artikel 119.
maintaina distinctionrelatingto totalpaybetweentwocategoriesof employeesthose: who workedtheminimumnumberof weeklyor monthlyhoursandthose who, althoughperformingthe sametype ofwork, did not workthe minimumnumberof hours The .
I besvarelse af det forelagte spørgsmål statuerede Domstolen:
In answerto thequestionreferredto it, the Courtruledthat:
EØF-traktatens artikel 119 skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning, hvorefter arbejdsgivere i tilfælde af sygdom kan undlade fortsat at udbetale løn til arbejdstagere, hvis normale arbejds tid ikke overstiger 10 timer om ugen eller 45 timer om måneden, når denne foranstaltning rammer et langt større antal kvinder end mænd, medmindre medlemsstaten godtgør, at den nævnte lovgivning er begrundet i objektive faktorer, som intet har at gøre med forskelsbehandling på grundlag af køn.
Article 1 19 of the EEC Treaty must be interpretedasprecluding national legislation which permits employersto exclude employees whose normal working hours donot exceed 10 hours a week or 45 hours a month fromthe continued payment of wages in the event of illness,if that measure affects a far greater number of womenthan men, unless the Member State shows that thelegislation concerned is justified by objective factorsunrelated to any discrimination on grounds of sex.
Ved kendelse af 12. oktober 1987 forelagde den faglige voldgiftsret i medfør af EØF-traktatens artikel 177 Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
By order of 12 October1987,the FagligeVoldgiftsret (a Danish in du st r i a ar b l it r ation board)referred the
1) a) Hvis det lægges til grund, at en mandlig og en kvindelig lønmodtager udfører ens arbejde eller arbejde af samme værdi, anmodes om Dom stolens stillingtagen til, hvem (arbejdsgiver eller lønmodtager) der har bevisbyrden for, at en mellem de to lønmodtagere forskellig aflønning skyldes/ikke skyldes kønsbestemte for hold?
(1)(a)Whereit is establishedthat a male andfemaleemployeedo the same work of equal value, who, in the view of the Court of Justiceis
Emne: Lige løn til mænd og kvinder (EØFtraktaten, artikel 119, og artiklerne 1 og 6 i Rådets direktiv 75/117/EØF af 10. februar 1975).
Subject matter:Equalpayfor men and women(EEC Treaty Ar,ticle 1 19, and Articles1 and 6 of Council Directive75l117/EECof 10 February1975).
b) Er det i strid med ligelønsdirektivet at betale større løn til mandlige lønmodtagere, der udfører samme arbejde/arbejde af samme værdi som kvindelige lønmodtagere, alene under henvisning til subjektive kriterier — eksempelvis medarbejderfleksibilitet?
theperson(employeror employee)on whomthe burdenlies ofprovingthat a differentiationin pay between the two employees is attrib-utable/noatttributableto considerationsdeterminedby sex?
2) a) Er direktivet til hinder for, at der til lønmodtagere af forskelligt køn, der udfører ens arbejde eller arbejde af samme værdi, üd over fagets grundløn ydes særlige tillæg for an ciennitet, særlig uddannelse mv?
(b) ls it incompatiblewith the Directiveon equalpaytogive higherpayto male employees,who do the same work asfemale employeesor work of equalvalue,solelyby referenceto subjective criteria - for example, staffmobility?
b) Såfremt spørgsmål 2) a) besvares bekræftende, spørges, hvorledes en virksomhed uden at overtræde direktivet da kan foretage en differentiering af lønnen mellem de enkelte medarbejdere?
(2) (a)ls it contraryto the Directivetogivetoemployeesof a differentsexwho do the samework or work of equal value,over and abovethe basicpayfor thejob,speciasuppllementsfor length of servicetra,ining,etc?
c) Er direktivet til hinder for, at lønmodtagere af forskelligt køn, der udfører ens arbejde eller arbejde af samme værdi, aflønnes forskelligt under henvisning til forskellig faglig uddannelse? nelse?
(b) lf so, how can an undertakingw,ithoutinfringingthe Directivemake, a differentiationin pay betweenindividuamemberslof staff?
Til støtte for sin påstand påviste HK, at gennemsnitslønnen inden for de pågældende to løngrupper var højere for mænd end for kvinder.
(c)ls it contraryto the Directivefor employeesofdifferent sex who do the same work or work ofequal valueto bepaid differentlyby referenceto differenttraining?
I sin kendelse af 16. april 1985 fastslog voldgiftsretten imidlertid, at henset til det beskedne personmateriale fandtes HK ikke at have bevist, at der var tale om kønsdiskriminering. Under en ny sag fremlagde HK herefter mere omfattende statistiske oplysninger vedrørende de udbetalte lønninger for 157 arbejdstagere i perioden 1982-1986, hvoraf det frem gik, at gennemsnitslønnen for mænd var 6,85 % højere end for kvinder.
The Employees Un ' i on first brought Danfoss A/S beforethe In du st r i a Ar b l it r ation Board, basing its case on theprincipleof equalpayfor the benefit of two femaleemployeesone, of whom workedin the laboratoryandthe otherin the receptionand dispatch department In . support of its actron it showed that in these two wagegroupsa man'saveragewage was higherthanthat of awoman'sln. its decisionof 16 April 1985,the lndustrial Tr ib un a Ar b l it r ation Board consideredthat,in view ofthe smallnumberof employeeson whose paythecalculationshad been basedthe, Employees Un ' i on did not provediscrimination
3) a) Kan en lønmodtager eller en organisation ved at dokumentere, at en virksomhed, der beskæftiger et større antal lønmodtagere (f.eks. mindst 100) med arbejde af samme art eller værdi, gennemsnitligt lønner kvinderne lavere
(3) (a)Can an employeeor an employeeso'rganisa-tion, byprovingthat an undertakingwith a upon broughtfresh proceedingsin whichit produced
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union end mændene, fastslå, at direktivet hermed er overtrådt?
Questions (1Xb) and (ZXa) and(c),askedin essence whetherthe Directiveshouldbe interpretedas meaningthat whereit appearedthat the applicationof thecriteriarelatingto supplementssuch as mobility, large numberof employees(e.g.at least100) engagedin work of the same natureorvaluepayson averagethe womenlessthanthemen, establishthat the Directiveisthereby infringed?
b) Hvis spørgsmål 3) a) besvares bekræftende, er konsekvensen da, at de to lønmodtagergrupper (mænd og kvinder) gennemsnitligt skal have samme løn?
(b)lf so, doesit followthatthe two groupsofemoloyees(menand women) must on average receivethe samepay?
4) a) Såfremt det kan konstateres, at en forskel i aflønning af ens arbejde skyldes, at de to lønmodtagere er omfattet af forskellige over enskomster, vil denne konstatering da inde bære, at direktivet ikke finder anvendelse?
(4) (a)In sofarasit may be foundthat a differenceinpayfor the same work is attributableto thefact that the two ernployees are covered bydifferentcollectiveagreementsw,ill it followfrom that findingthat the Directivedoesnot not system at ic al worked ly to the disadvantage of women apply?
b) Spiller det ved vurderingen af dette spørgsmål en rolle, om de to overenskomstområder helt eller i helt overvejende grad samtidig er dækket af henholdsvis mandlige og kvindelige løn modtagere?
(b)lsit of importancein consideringthat questionwhetherthe two agreementsin each casecover,exclusivelyor to an overwhelmingdeqree, male and female employeesrespec- tively?
EFD's dom personlige tillæg som f.eks. fleksibilitet, faglig uddannelse og anciennitet systematisk stillede kvindelige lønmodtagere ringere, kunne arbejdsgiveren alligevel på visse nærmere betingelser retfærdiggøre en sådan anvendelse. Domstolen undersøgte hvert kriterium særskilt.
Firstof allthe Court examinedthe questionsconcerningthe burdenof proof(questions(1Xa)and(3Xa))l.t mentioningitsdecisionin Case 1 70 / 84- Bilka,the Courtmaintainedthat if the employer'spracticewasbased on objectively justified factors unrelated to anydiscriminationongroundsof sex,the employecourldjustifythe remunerationof suchadaptabilityby show- inEthat it was of importancefor theperformanceofspecifictasksentrustedto the employee The . sameconclusionappliedto the criterionof trainingthe, Courtsaid.
For så vidt angår fleksibilitetskriteriet, bemærkede Domstolen, at der måtte sondres efter, om kriteriet fleksibilitet anvendtes for at honorere kvaliteten af det af lønmodtageren udførte arbejde, eller om det anvendtes for at honorere, at en lønmodtager kunne tilpasse sig skiftende arbejdstider og -steder.
As to the criterionof length of servicethe, Courtstatedthat sincethe length of servicewent hand-in-hand with experienceand sinceexperiencegenerallyenabled the employee to perform his duties better, theemployerwasfreeto rewardit without havingtoestablishthe importanceit hadin theperformanceofspecific tasks entrusted to the employee.
I det førstnævnte tilfælde var kriteriet ubestrideligt fuld stændig kønsneutralt.
ln view of the above,the Court was of the opinionthatquestion(2Xb)did not callfor an answer.
Men Domstolen fastholdt efter at have nævnt sin afgørelse i sag 170/84 — Bilka, at såfremt arbejdsgiverens praksis byggede på objektivt begrundede faktorer, der ikke havde noget at gøre med kønsdiskriminering, kunne arbejdsgiveren begrunde honoreringen af denne fleksibilitet ved at godtgøre, at den var af betydning for udførelsen af de konkrete arbejdsopgaver, den pågældende lønmodtager havde.
Courtsubsequentlyaddedthat it followedfrom Article 6 ofthe Equal Pay Directive that the concern for effectiveness which underlaidthe Directivemeantthatit shouldbe interpretedasimplyingadjustmentsto nationarulleson the burden ofproofin speciacaseslwhere suchadjustments were necessary for the effective implementationof the principleof equality.
Denne samme konklusion gjaldt ifølge Domstolen det andet kriterium, faglig uddannelse.
Handbook on equal treatmentfor women and men in the European Union
I betragtning af ovenstående fandt Domstolen ikke, at det var nødvendigt at besvare spørgsmål 2) b).
The Court answeredthequestionsreferredto it, asfollows:
Den påpegede, at i en situation, hvor en ordning med personlige løntillæg var helt uigennemskuelig, kunne kvindelige lønmodtagere kun føre bevis for en forskel i gennemsnitslønningerne.
1.1.Wherean undertaking applies a system of paywhich is totally lacking in transparency, it is for theemployer to prove that his practice in the matter ofwages is not discriminatory if a female workerestablished, in relation to a relatively large numberof employees, that the average pay for women isless than that for men.
De ville savne ethvert effektivt middel til at søge ligelønsprincippet gennemført ved en national retsinstans, hvis ikke den omstændighed, at de havde ført et sådant bevis, pålagde arbejdsgiveren bevisbyrden for, at den førte lønpolitik ikke reelt var kønsdiskriminerende.
2.2.Whereit appears that the application of criteria foradditional payments such as mobility, training orthe length or service of the employee systematicallyworks to the disadvantage of female employees:
Domstolen tilføjede, at det fulgte af artikel 6 i ligelønsdirektivet, at det effektivitetshensyn, der lå til grund for direktivet, måtte føre til at fortolke det således, at der skulle gennemføres ændringer i de nationale bevisbyrderegler i de særlige situationer, hvor sådanne ændringer var nødvendige for en effektiv gennemførelse af ligebehandlingsprincippet.
(i)(i)the employer may justify recourse to thecriterionof mobility if it is understood asreferringto adaptability to variable hours andvarying p/aces of work, by showing that suchadaptability is of importance for the performance of the specific faskswhich are entrustedto the employee, but not if that criterion isunderstood as covering the quatityof the workdone by the employee;
Med spørgsmål 1)b), 2)a) og 2) c) ønskedes i det væsentlige oplyst, om direktivet skulle fortolkes således, at såfremt det viste sig, at anvendelsen af kriterier for
(ii)the employer may justify recourse to thecriterionof training by showing that suchtraining is of importance for the performanceof the specific tasks which are entrusted to theemployee;
Da sagen kun vedrørte landsoverenskomsten af 9. marts 1983, konkluderede Domstolen, at det ikke var nødvendigt at besvare spørgsmål 4).
(iii)the employer does not have to provide specialjustification for recourse to the criterion oflength of service.
EF-Domstolens afgørelser
Caselaw of the European Court of Justice minimumincomedependingon the needsof the personconcerned How eve r
Domstolen besvarede de forelagte spørgsmål som følger:
, t to Article10(5), 10(5),
Dato for dommen: 13. december 1989.
Reference: [1e89]ECR4311
Ved afgørelse af 15. oktober 1985 tilkendte Bestuur van de Bedrijfsvereniging voor Overheidsdiensten fru Ru-zius-Wilbrink en uarbejdsdygtighedsydelse i henhold til artikel 10, stk. 5, i 1975-loven på grundlag af hendes gennemsnitlige indtægt pr. dag i året umiddelbart forud for uarbejdsdygtighedens indtræden (18 timer om ugen).
By decisionof 15October1985,the Bestuuvanr de Bedrijfsverenigingvoor Overheidsdienstengranted Mrs Ruzius-Wilbrinka disabilityallowancecalculatedpu,r-suantto Article10(5) of the 1975 Law, on the basisofher averagedailyearningsin theyearimmediatelypriorto the onsetof herdisability(18hoursa week).
Hun indbragte denne afgørelse for Raad van Beroep, idet hun gjorde gældende, at artikel 10, stk. 5, indebar en indirekte forskelsbehandling af kvinder i strid med direktiv 79/7.
Shechallengedthat decisionbeforethe Raadvan Beroeponthegroundthat Article 10(5)gaveriseto indirectdiscriminationagainswoment prohibitedby Directive79/7 .
Ved kendelse af 10. marts 1988 forelagde Raad van Beroep te Groningen i medfør af EØF-traktatens artikel 177 Domstolen to præjudicielle spørgsmål:
By order of 1 0 March 1988,the Raadvan Beroep te Groningenreferredtwo questionsto the Courtfor apreliminaryruling under Article 177 of the EECTreaty:
1) Er en ordning, hvorefter der kan udredes ydelser til den (ikke-arbejdsløse) erhvervsaktive befolkning I tilfælde af uarbejdsdygtighed, og hvorefter der tilkendes ydelser svarende til den sociale mindste indkomst, bortset fra de tilfælde, hvor den løn, den ydelsesberettigede tidligere har modtaget, bl.a. som følge af deltidsbeskæftigelse, har været lavere end den sociale mindsteindkomst, forenelig med artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7/EØF?
(1)ls a systemof allowancesfor(notunemployed)workersin the event of incapacityfor work whichprovidesfor allowancesat the levelof the minimumsubsistenceincomeexceptin caseswherethe wagepreviouslyearned by thepersonentitledto the allowancewas,inpartbecausehe or she wasworking on apart-timebasis,belowthat levelinaccordancewith Article4(1) of DirectiveT9/7IEEC?
2) Såfremt spørgsmål 1) må besvares benægtende, medfører den — i så fald tilsidesatte — fælles skabsbestemmelse da, at ydelsesberettigede (af begge køn) også i de i spørgsmål 1) nævnte (undtagelses-)tilfælde har ret til en ydelse svarende til den sociale mindsteindkomst?
(2)lf the answertoquestion(1)isin the negativedoes:the Communityrule(whichin that casehas beeninfringed) meanthat thepersonsconcerned(ofboth sexes)are entitledto an allowancein theamount of the minimumsubsistenceincomeevenin the(exceptionacasesl)referredto in thatquestion?