natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Disse undersøgelser omfatter imidlertid udelukkende trafikken mellem EU og USA, da medlemsstaterne i henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 3975/87 (for trafikken inden for EU) og forordning nr. 17/62 (for ydelser uden direkte tilknytning til lufttransport) ikke kan rejse eller videreføre en sag på grundlag af Fællesskabsretten fra det øjeblik, hvor Kommissionen har besluttet at indlede procedure i sagen.
The Commission will, however, have to take into account in future such alterna­tive possibilities for independent generators as may present themselves in the countries
Se også kapitel V-B. Se kapitel II-C.
See also Chapter V.B below.
KONKURRENCEBEGRÆNSENDE AFTALER OG MISBRUG AF DOMINERENDE STILLING — ARTIKEL 85 OG 86 anden (i et andet land) inden for EØS.
I — ANTITRUST: ARTICLES 85 AND 86 concerned following implementation of the electricity liberalization Directive.
I gassektoren godkendte Kommissionen en aftale om langsigtede forsyninger til et stort elværk, fordi aftalen sikrede en stabil afsætning af til strækkeligt omfang til at sikre den fortsatte udvikling af gasmarkedet i den pågældende medlemsstat.
As regards gas, the Commission authorized a long­term contract for supplying a high­capac­ity power station inasmuch as the commitment guaranteed a stable and sufficiently sizeable outlet to enable the emergent gas market in a Member State to develop.
Kommissionen tog her hensyn til, at der var tale om et nyt marked, hvor der måtte skabes basis for at udvikle et net.
The emergence of a market and the need to secure a basis on which a network may develop were taken into account by the Commission.
Kommissionen har dog ikke dermed foregrebet, hvilken holdning den vil indtage med hensyn til andre langsigtede aftaler, der lægger hindringer i vejen for andres adgang til markedet.
Nevertheless, this does not prejudge the position it may adopt in respect of other long­term agreements which might fore­close the market.
FIFA og UEFA havde således anmeldt det internationale transfersystem til Kommissionen, før EF-Domstolen kendte det ulovligt i henhold til traktatens artikel 48.
FIFA and UEFA had notified the international system of transfers to the Commission before it was censured by the Court under Article 48 of the Treaty.
Anmeldelsen drejede sig således om vedtagelser (reglementer) inden for FIFA og UEFA angående et internationalt transfersystem, der indebar, at når en professionel fodboldspiller ved kontraktudløb skiftede til en klub i et andet EU- eller EØS-land, skulle der betales en overgangssum.
The notification therefore relates to decisions (rules and regulations) of FIFA and UEFA which implement an international system of transfers imposing the payment of transfer, promotion or training fees for professional play­ers or players who have turned professional, irrespective of their nationality, who at the end of their contract form the subject­matter of an international transfer within the Community or the EEA.
Blandt bestemmelser ne i de FIFA-reglementer, der blev anmeldt, indgik desuden en regel om, at de nationale fodboldforbund havde pligt til at indføre tilsvarende systemer i de enkelte lande.
The obligation imposed by FIFA on national football associations to implement sim­ilar systems at national level is contained in the notified provisions.
Kommissionen skulle således tage stilling til, hvorvidt situationer, som EF-Domstolen ikke havde kendt i strid med traktatens artikel 48, var forenelige med artikel 85. Der var tale om betaling af overgangsbeløb, når spillere fra tredjelande ved udløbet af en kontrakt med en klub i et EU- eller et EØS-land skifter til en anden klub inden for EØS, og FIFA's krav om, at de nationale fodboldforbund inden for EU og EØS iværksætter tilsvarende nationale over gangsregler.
Faced with such a notification, the Com­mission had to decide on the compatibility with Article 85 of situations which the Court has not condemned since they do not infringe Article 48 of the Treaty, namely the making of payments at the time of the international transfer, within the EEA, of third­country players at the end of their contracts with a club from a country of the Community or of the EEA, and the obligation imposed by FIFA on national associations in the Community and the EEA to implement national transfer systems.
Anmeldelsen blev imidlertid trukket tilbage af UEFA og FIFA.
The notification was, how­ever, withdrawn by UEFA and FIFA.
Kommissionen har ikke fået anmeldt eller formelt forelagt noget alternativt system.
No alter­native system has been notified or formally presented to the Commission.
Kommissionen meddelte ved den lejlighed de to forbund, at den i lyset af Bosman-dommen ikke fandt, at deres internationale transfersystem, som de havde anmeldt til Kommissionen den 28. juli 1995, opfyldte betingelserne for fritagelse efter EF-traktatens artikel 85, stk. 3, og EØS-aftalens artikel 53, stk. 3. løvrigt villeder heller ikke kunne indrømmes fritagelse for en regel, der begrænser antallet af udenlandske spillere i nationale eller internationale klubkampe (den såkaldte »3+2-regel«), såfremt den blev anmeldt.
The warning letter informed the two organiza­tions that, in the light of the Bosman judgment, their international system of transfers as noti­fied to the Commission on 28 July 1995 did not qualify for exemption under Article 85(3) of the EC Treaty and Article 53(3) of the EEA Agree­ment. Moreover, had it been notified, the limit on the number of foreign players in national or international competitions between clubs (the so­called '3 + 2' rule) could not have been exempted under the same provisions.
Den 24. juni godkendte Kommissionen for 10 år en global og i princippet eksklusiv samarbejdsaftale mellem Banque nationale de Paris og Dresdner Bank.
On 24 June the Commission authorized for a period of 10 years a full and, in principle, exclusive cooperation agreement at world level between Banque nationale de Paris and Dresd­ner Bank.
Samarbejdet skal primært omfatte internationale bankforretninger, men indebærer i Frankrig og Tyskland også, at parterne hver især lader deres bankprodukter distribuere via den anden part.
Although it is concerned mainly with international business, the agreement provides that, in France and in Germany, each party will make its products available to the other in order that it might distribute them through its net­work.
På dette punkt fik Kommissionen udvirket en ændring af en bestemmelse i den oprindeligt anmeldte aftale,
On this point, the Commission insisted on an amendment of the clause of the agreement as originally notified which gave each party an unlimited right to veto any cooperation agree­ment which the other wished to conclude with a competitor present on its domestic market.
FIFA og UEFA underrettede Kommissionen om, at det internationale transfersystem ikke længere ville blive anvendt på spillere, som ved kontraktudløb skifter fra en klub til en
Nevertheless, following the abolition of the international system of transfers operated by
Kommissionen udsendte sidste år en med delelse om anvendelsen af EF-traktatens konkurrenceregler på grænseoverskridende penge overførsler'), der omhandlede såvel prismæssig som ikke-prismæssig konkurrence.
Last year the Commission adopted a notice concerning the applicability of the competition provisions of the EC Treaty to cross­border credit transfers.'
Der blev draget den konklusion, at systemet opfylder disse krav, og sagen blev henlagt med fremsendelse af et »comfort letter«.
It will be recalled that the notice deals with non­price competition as well as price competition issues.
Den så især deleshed på, om de banker, der deltager i disse betalingssystemer, havde indgået multilateral aftale om et udvekslingsgebyr, og om et sådant gebyr i så fald kunne fritages.
They queried, in particular, whether the banks participating in these payment systems had mul­tilaterally agreed on an interchange fee and, if so, whether such a fee was exemptable.
I IBOS forekom der ikke at være tale om et sådant gebyr.
In IBOS there appeared to be no such fee.
I Euro giro var der i begyndelsen et multilateralt ud vekslingsgebyr (MIF), som afsenderbanken skulle betale til modtagerbanken ved ekspresoverførsler, men parterne havde på eget initiativ besluttet at ophæve dette gebyr.
In Eurogiro, there was initially a multilateral interchange fee (MIF) to be paid by the sender's bank to the beneficiary's bank in case of urgent transfers but parties decided on their own initiative to drop this fee.
I den danske sag indeholdt systemet ganske vist et sådant gebyr (fra modtagerbanken til korrespondentbanken), men Kommissionen konkluderede, at det ikke indebar nogen mærkbar konkurrencebegrænsning som omhandlet i artikel 85, stk. 1.
Finally, in the Danish case, the system did contain a multilateral fee (paid by the beneficiary's bank to the correspondent bank) but the view was taken that it did not restrict competition to an appreciable extent within the meaning of Article 85(1).
I. KONKURRENCEBEGRÆNSENDE AFTALER OG MISBRUG AF DOMINERENDE STILLING — ARTIKEL 85 OG 86
They concluded that the system met these requirements and closed the case by way of a comfort letter.
Der indgik i årets løb 471 nye sager til Kommissionen, heraf 209 anmeldelser, 168 klager og 94 sager indledt på Kommissionens eget initiativ.
During the year the Commission registered 471 new cases, including 209 notifications, 168 complaints and 94 cases opened on the Com­mission's own initiative.
Selv om antallet af nye sager var lavere end i 1995, lå tilgangen af sager i 1996 dog stadig 10% over den gennemsnitlige tilgang igennem de seneste ni år.
Although the number of new cases is lower than in 1995, it exceeds the average number of incoming cases over the last nine years by more than 10%.
I 1996 faldt antallet af anmeldelser kraftigt, medens der var en betyde­lig stigning i antallet af klager og procedurer indledt på Kommissionens eget initiativ.
In 1996 noti­fications were sharply down, whereas com­plaints and own­initiative proceedings showed a substantial increase.
Figur 1 Nye sager
Graph 1 New cases
Sager indledt på Kommissionens eget initiativ
Cases opened on Commission's own initiative
afvisninger af klager og administrative hen­læggelser ')), medens 21 blev afsluttet ved en formel beslutning.
I — ANTITRUST: ARTICLES 85 AND 86 decision and administrative closure of the file)1 and 21 by formal decision.
Antallet af færdigbehandlede sager faldt en smule i 1996 i forhold til 1995.
In 1996 the number
I årets løb har Kommissionen afsluttet behandlingen af i alt 386 sager. De 365 blev afsluttet ved en uformel procedure (herunder fremsendelse af administrative skrivelser om henholdsvis forenelighed og uforenelighed,
During the year the Commission closed 386 cases in all, of which 365 through an infor- mal procedure (including comfort letter, dis- comfort letter, rejection of complaint without a of cases closed fell slightly compared with 1995.
Figur 2 Afsluttede sager
Graph 2 Cases closed
Henlæggelse af'sager i tilfælde, hvor den pågældende aftale ikke længere er gældende, hvor aftalens virkninger har været for ube­tydelige til. at det var rimeligt al fortsætte behandlingen, hvor klagen blev trukket tilbage, eller hvor der ikke kunne påvises nogen konkurrencebegrænsning.
Cases closed because the agreements were no longer in force, because the impact was too slight to warrant further investigation, because the complaints had been withdrawn or because the investigations had not revealed any anticompetitive practice.
Antallet af uafsluttede sager er steget med 7% i 1996 i forhold til antallet af verserende sager ved udgangen af 1995.
The overall net balance of input over out­put in 1996 shows an increase of 7% compared with the stock of cases remaining open at the end of 1995.
Figur 3 Udviklingen i det samlede antal verserende sager ved årets udgang
Graph 3 End-of-year stock of cases over time
1996 ι ι Nye sager ι ι Afsluttede sager
1996 ι ι Input of cases ι ι Output of cases
­♦— Uafsluttede sager
Stock of cases
Liberaliseringen af de sektorer, der tradi­tionelt har været monopoliseret, er et afgørende skridt hen imod oprettelsen af et egentligt indre marked til fordel for de europæiske forbrugere.
Liberalization of the traditionally mono­polized sectors is a crucial step in the establish­ment of a real single market for the benefit of European consumers.
Kommissionen er ikke desto mindre klar over, at disse sektorers særlige indretning meget ofte skyldes legitime hensyn til den sociale sam­hørighed. Derfor sørger den i forbindelse med liberaliseringsforanstaltningerne for, at målet om offentlige tjenester opfyldes, og sikrer sam­tidig, at de midler, der anvendes ved gennem­førelsen heraf, ikke begrænser konkurrencen og samhandelen mere end højst nødvendigt.
Nevertheless, the Com­mission is aware that the particular way these sectors are organized very often reflects legiti­mate concerns to ensure social cohesion; in its liberalization strategies it therefore seeks to keep in view objectives of public service whilst ensuring that the means by which they are achieved entail the minimum possible restric­tions for competition and trade.
har truffet inden for rammerne af sine eksiste­rende beføjelser, allerede positivt til sammen med medlemsstaterne at opfylde målsætninger­ne om offentlige tjenester.
initiatives taken on the basis of existing powers are already making a positive contribution to attaining public service objectives, in parallel with the Member States.
Det drejer sig om sektorbestemte initiativer, der tager sigte på at fastsætte et mindstemål for alment tjenesteud­bud for alle borgere i EU; disse mindstemål giver kun mening i lyset af vilkårene i hver sek­tor på et givet tidspunkt og hører hjemme i direktiver og ikke i EF­traktaten.
This is the case with sectoral initiatives seeking to specify a mini­mum level for universal service for all citizens of the Union; determination of these minimum levels can only be meaningful in the light of the circumstances of each sector at a particular point in time and logically be done by provisions con­tained in directives, not in the EC Treaty.
Det samme gør sig gældende for talrige initiativer, der er truffet på miljøområdet, i forbindelse med for­brugerpolitikken og de transeuropæiske net.
This also applies in the case of numerous initiatives concerning the environment, consumer policy and trans-European networks.
Kommissionen har påtaget sig at følge og udvikle disse initiativer og har givet udtryk for, at man kunne tilføje et litra u) til EF­traktatens artikel 3 (»bidrag til fremme af tjenester af almindelig økonomisk interesse«).
The Commission has undertaken to continue and develop these initiatives and has indicated that it favours the insertion in Article 3 of the EC Treaty of a new point (u): 'a contribution to the promotion of ser­vices of general interest'.
Dette forslag muliggør gradvis udvikling af EU­initiativér i forbindelse me'd offentlige tjenester uden at vende op og ned på kompetencefordelingen mellem EU og medlemsstaterne og uden at øde­lægge den nuværende balance mellem EU's målsætninger om økonomisk integration og medlemsstaternes målsætninger om offentlige tjenester.
This proposal would enable Community public service initiatives to be gradually developed without running con­trary to the logic of the division of powers between the Community and the Member States or altering the current balance between Com­munity objectives of economic integration and national public service objectives.
Som Kommissionen minder om i sin meddelel­se af 11. september vedr. forsyningspligtydelser i Europa ') er Kommissionens holdning prag­matisk, progressiv og afpasset efter de særlige omstændigheder i hver sektor.
As the Commission pointed out in its notice of 11 September on services of general interest in Europe,1its approach is pragmatic and gradual and respects the special characteristics of each sector.
Den bestræber sig for at nå til bred enighed med de øvrige EU­institutioner, medlemsstaterne og de berørte sektorer med hensyn til liberaliseringsformerne og ­takten.
It tries to reach broad consensus with the other Community institutions, the Member States and the parties concerned as to the proce­dures and pace of liberalization.
Denne enighed resulterer ofte i en fælles grundlæggende holdning bag de liberali­seringsforanstaltninger, Kommissionen vedta­ger, og de harmoniseringsdirektiver, Rådet og Europa­Parlamentet vedtager.
This consensus is often reflected in a parallel basic approach for both the liberalization measures adopted by the Commission and the harmonizing directives adopted by the Council and the Parliament.
Kommissionen vil naturligvis benytte alle til rådighed værende retlige instrumenter og især EF­traktatens for­skellige konkurrenceregler til at sikre, at de mål om liberalisering, der hovedsagelig kommer til udtryk i direktiver, ikke undergraves af med­lemsstaternes eller aktørernes konkurrencebe­grænsende adfærd 2).
The Commission naturally intends to make use of all the legal instruments available to it, particularly the competition rules laid down in the EC Treaty, to ensure that the attainment of the objectives of liberalization as expressed by the directives is not impeded by anticompetitive practices on the part of Member States or operators.2
De direktiver, der er baseret på konkurren­cereglerne (artikel 90), fastsætter de vigtigste principper for liberalisering af telekommunika­tionssektoren.
The directives adopted on the basis of the competition rules (Article 90) determine the essential principles for the liberalization of telecommunications.
Direktiverne baseret på artikel 100 A, som tager udgangspunkt i principperne om åben netadgang (ONP: Open Network Pro­vision), forbereder og/eller supplerer disse direktiver ved at sikre nye aktører adgang til lejede kredsløb, licenser og sammenkobling og fastsætter deres bidrag til alment tjenesteudbud.
The Article 100a direc­tives, founded on the principles applicable to open network provision, prepare the way for and/or supplement the Article 90 directives, ensuring that new applicants can obtain leased lines, licences and interconnection, and de­termining their contribution to the universal service.
Kommissionen vedtog den 16. januar et direktiv, der åbner markedet for mobil­ og per­sonkommunikation for konkurrence3) i over­ensstemmelse med analysen i grønbogen om mobil­ og personkommunikation.
On 16 January the Commission adopted a DirectiveJ opening up to competition the
Kommissionen er overbevist om, at måle­ne om liberalisering og offentlige tjenester kan forenes ved hjælp af de nuværende EU­regler.
The Commission is of the view that the objectives of liberalization and of public service can be kept fully compatible under the existing Community rules.
Derfor har den modsat sig de forslag om ændring af traktatens artikel 90, der blev frem­sat i forbindelse med regeringskonferencen.
It has therefore opposed the proposals to amend Article 90 of the Treaty put forward within the framework of the Intergov­ernmental Conference.
En sådan ændring ville på ingen måde dække de reelle behov for at beskytte den offentlige tjene­ste. Den risikerer derimod at fritage nogle ope­ratører i den europæiske økonomis nøglesekto­rer for enhver form for EU­kontrol ved at skabe illoyale konkurrencevilkår mellem operatørerne i de forskellige medlemsstater og mellem priva­te og offentlige operatører, hvilket kunne få negative følger for industriens konkurrenceevne i EU eller for prisen på og kvaliteten af tjene­steydelserne til forbrugerne.
Any such amendment would not in any way meet the real needs of protecting the public service; indeed, it would risk exempting certain operators in key sectors of the European economy from all Community control, thereby creating unfair competitive conditions between operators in different Mem­ber States and between public and private oper­ators, which might have an adverse effect on the competitiveness of European industry and on the price and quality of services provided for consumers.
Virksomhe­dernes adfærd er behandlet i andre kapitler af denne beretning. ')
The behaviour of businesses is dealt with in other chapters of the Report.
Kommissionens direktiv 96/2/EF af 16.1.1996 om ændring af direktiv 90/388/EØF for så vidt angår mobil­ og personkommu­nikation (EFT L 20 af 26.1.1996, s. 59). 25. Beretning om Kon­kurrencepolitikken, nr. 104.
Commission Directive 96/2/EC of 16 January 1996 amending Directive 90/388/EEC with regard to mobile and personal com­munications, OJ L 20, 26.1.1996.
Naturligvis har EU også en positiv rolle at spil­le ved udviklingen af offentlige tjenester.
The Community has also a positive role to play in the development of the public service, of course.
Som Kommissionen forklarer i sin meddelelse af 11. september, bidrager talrige initiativer, som EU
As the Commission pointed out in its notice of 11 September, many Community
skaber) liberaliseres med hensyn til alle andre tjenester end offentlig taletelefoni, hvor fristen er den 1. januar 1998.
The Directive also provides that by 1 July 1996 the use of alternative infrastructures (such as the telecommunications networks of railway and power and water distribution companies) must be liberalized for the provision of telecommunications services other than public voice telephony, for which the deadline remains set at 1 January 1998.
Direktivets artikel 2 giver ikke desto mindre medlemsstater med mindre udviklede eller meget små net mulighed for at indføre længere overgangsperioder. Irland, Spanien, Portugal, Grækenland og Luxembourg har anmodet herom 3).
Under Article 2 of the Directive, additional transitional periods may be granted for Member States with less-developed or smaller networks.
Desuden fastsætter direktivet, hvilke principper de nationale bestemmelser skal overholde efter 1998, især hvad angår sammenkobling, udste­delse af licenser og finansiering af alment tjene­steudbud.
The Directive also defines the principles with which the national rules must comply from 1998, in particular concerning interconnection, the granting of licences and the financing of universal service.
Disse regler skal være gennemsigtige, ikke­diskriminerende og begrænse konkurren­cen mindst muligt og samtidig gøre det muligt at nå vigtige mål med hensyn til offentlige tje­nester.
These rules must be transparent, non-discriminatory and restrict competition as little as possible, while enabling important public service objectives to be achieved.
blev vedtaget efter en høring af de berørte sek­torer på baggrund af et udkast, der blev vedtaget i august 1995.
The Directive followed consultations with interested parties on the basis of a draft adopted in August 1995.
I direktivet, der tager udgangs­punkt i traktatens artikel 90, anmodes med­lemsstaterne om at afskaffe eksklusive og særli­ge rettigheder på dette område og indføre god­kendelsesprocedurer i overensstemmelse med EU­retten.
The Directive, which was adopted on the basis of Article 90 of the Treaty, requires the Member States to abolish special or exclusive rights still remaining in this field and to establish licensing procedures which are in accordance with Community law.
Direktivets artikel 4 kræver afskaf­felse af regler, der begrænser, på den ene side brug af egne og tredjemands infrastrukturer (f.eks. el­ eller jernbaneselskabernes) til opret­telse af mobilnet, og på den anden side direkte grænseoverskridende sammenkobling mellem mobilnet og faste net.
It makes provision for the abolition of regulatory restrictions applicable, on the one hand, to the use of operators' own infrastructure or the infrastructure of third parties (such as that of electricity and railway companies) for the establishment of mobile networks and, on the other, to direct cross-frontier interconnection between fixed and mobile systems on the basis of Article 4 of the Directive.
Medlemsstater med min­dre udviklede net (Portugal, Grækenland, Spa­nien og Irland) kan anmode om en længere gen­nemførelsesfrist til at få afskaffet restriktioner­ne.
Member States with lessdeveloped networks (Portugal, Greece, Spain and Ireland) were given the opportunity to request an additional implementation period for the abolition of these restrictions.
Kun Irland og Portugal har benyttet sig af denne mulighed ')■
Only Ireland and Portugal did so.'