natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Under forudsætning af, at spørgsmål 1) besvares bekræftende, ønskes yderligere følgende spørgsmål besvaret:
Do the provisionsof Article5(1),in conjunctionwith Article 2(1),of Council Direclive76/207_BAR_EECof 9 February1976 on the implementationof theprincipleof equaltreatmenfotr men and women as tion at lr a in ing regardsaccessto employment vo ca
2) Gælder beskyttelsen mod afskedigelse som'følge af en af graviditet eller fødsel forårsaget sygdom uden tidsbegrænsning?
(2) lf the answeris affirmativeis, protectionagainstdismissaduelto illnesscausedby pregnancyorconfinemenuntlimitedin time?
Den 15. juli 1982 blev fru Hertz ansat som deltidsansat kasserer og ekspedient i Aldi Marked. I juni 1983 fødte hun et barn efter et kompliceret svangerskab; efter aftale med arbejdsgiveren var hun sygemeldt under det meste af svangerskabet.
on 15 July 1982, Mrs Hertz was engagedas apart-timecashieandr saleswomanwith Aldi Marked.In June1983,she gavebirthto a child,aftera pregnancyinvolvingcomplicationsduring which she was on sick leave with the consentof her employer.
Efter udløbet af sin barselorlov, som i henhold til gældende dansk lov var på 24 uger efter fødslen, genoptog hun arbejdet I slutningen at 1983. Indtil juni 1984 var hun ikke fraværende på grund af sygdom.
On the expiryof her maternityleave which,inaccordancewiththe provisionsof the applicable Danish law, ranf or 24 weeks afterthe birth, Mrs Hertzresumedher work in late 1983.she had no hearth problems until June 1984.
Derimod var hun i perioden fra juni 1984 til og med juni 1985 sygemeldt I 100 arbejdsdage. Der var mellem parterne enighed om, at sygefraværet var forårsaget af hendes graviditet og fødsel.
Between June 1gg4and June1985, howevershe, was once more on sickleave,for100 workingdays.lt was commongroundbetweenthepartiesthat MrsHertzs illnesswasa consequenceof her pregnancyand confinement
Ved skrivelse af 27. juni 1985 opsagde Aldi Marked fru Hertz med det varsel på fire måneder, som tilkom hende efter funktionærloven.
. letter of 27 June
Domstolen udtalte indledningsvis, at det fulgte af direktivets artikler 2, stk. 1 og 3, og 5, at afskedigelse af en kvinde på grund af graviditet var direkte forskelsbehandling på grundlag af køn.
The Court startedby sayingthat it followedfrom Articles2(1)and (3) and Article5 of the Directivethatthe dismissaolf female workeron accounotfpregnancyconstituteddirectdiscriminationon groundsof sex.Howevetthe dismissaolf a female worker on accountof repeatedperiodsof sickleave which were notattributabletopregnancyor confinemendtid notconstitutedirect discriminationon groundsof sex,inasmuchas suchperiodsof sickleave wouldleadtothe dismissaolf a male workerin the same circum-stancesThe .
Domstolen bemærkede, at direktivet ikke omhandlede det tilfælde, at sygdommen var forårsaget af graviditet eller fødsel, men tillod udfærdigelse af nationale bestem melser, der sikrede kvinder særlige rettigheder i forbindelse med graviditet og moderskab, som f.eks. barselsorlov.
1985,Aldi Marked informedMrs Hertzthat it wasterminatingher contractof employmenwtith thestatutoryfour months'notice.lt subsequentlystatedthat Mrs Hertz'speriodsof absencewerethe groundforher dismissaandlthatit wasnormalpracticeto dismissworkers who were often absentowingto illness.
Med hensyn til sygdom, der viste sig efter barselsorlovens udløo, var der ¡følge Domstolen ikke
confinemenbuttpermittednationaplrovisionsguaranteeingwomen specificrights on accountof
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union grundlag for at sondre mellem sygdomme, som var forårsaget af graviditet eller fødsel, og andre syg domme.
In view of the answerto the firstquestionthe,did not rule on the secondquestion.
Medmindre andet er fastsat i nationale bestemmelser udstedt i medfør af artikel 2, stk. 3, i Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 om gennemførelse af princippet om ligebehandling at mænd og kvinder, for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår, er direktivets artikel 5, stk. 1, sammenholdt med dets artikel 2, stk. 1, ikke til hinder for afskedigelse som følge af fravær, som skyldes en sygdom, der er forårsaget af graviditet eller fødsel.
Without prejudice to the provisions of nationallawadopted pursuant to Article 2(3) of Council Directive76/207/EEC of 9 February 1976 on the implementationof the principle of equal treatment for men and womenas regards access to employment, vocational trainingand promotion, and working conditions, Article 5(1) of that Directive, in conjunction with Article 2(l ) thereof,does not preclude dismlssals which are the result of absences due to an illness attributable to pregnancy orconfinement.
Nadine Rouvroy og hendes børn, der succederede i sagen efter hr. Leloups død, gjorde gældende, at artikel 37 stred mod princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring.
Mrs Nadine Rouvroyandher childrenwho, continuedtheproceedingsafter Mr Leloup's death, maintainedthat Article37 infringedtheprincipleof equaltreatmenfotr men and womeninmatters of social security.
Emne: Ligebehandling af mænd og kvinder — social sikring — national ordning med hjemmel til på visse vilkår at fritage gifte kvinder, enker og studerende fra en pligt til at betale sociale sikringsbidrag (artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978).
Equaltreatmenfotr men and women-Socialsecurity-Nationarulles whichin certaincircum-stancesgrantexemptionfrom socialsecuritycontributionsto marriedwoman, widows andstudents(Article4(1) of Council Direclive 79/7lEEC of 19 Decembe1978 r
Ved kendelse af 4. december 1989 forelagde tribunal du travail, Nivelles (Belgien), Wavre afdeling, i medfør af EØF­traktatens artikel 177 Domstolen følgende præju­dicielle spørgsmål:
referredthe following questionto the Courtfor apreliminaryruling under Article 177 of the EECTreaty:
1) Er artikel 37 i kongelig anordning af 19. december 1967 om almindelige gennemførelsesbestemmelser til kongelig anordning nr. 38 af 27. juli 1967 om selvstændige erhvervsdrivendes sociale retsstilling forenelig med direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring?
Does Article 37 of the Royal Decreeof 19 December1967layingdowngenerarullesfor theimplementationof Ro ya De cl r ee No 38 of 27 July 1967 organisingsocialsecurityfor self-employedpersonscomplywith Directive 79/7lEECof 19 December1978 on theprogressiveimplementationof theprincipleof equaltreatmenfotrmen and womenin mattersof sociaseculrity?
I denne artikels første afsnit hed det: »For gifte kvinder, enker og studerende, der er omfattet af kongelig anordning nr. 38, gælder følgende: Er den erhvervsindkomst, jf. artikel 11, stk. 2 og 3, i kongelig anordning nr. 38, som skal lægges til grund ved beregningen af bidrag i et bestemt år, mindre end 77 472 BEF, kan vedkommende anmode om for det pågældende år at blive ligestillet med de i anordningens artikel 12, stk. 2, nævnte personer«. Personer, der ved siden af den beskæftigelse, på grundlag af hvilken de var omfattet af den sociale sikringsordning for selv­stændige erhvervsdrivende, normalt og som hoved­beskæftigelse udøvede en anden erhvervsmæssig
'when indentof that articleprovidedthat: theirincome from employmenwtithinthe meaningof Articel 11(2)and(3)of Ro ya De cl r ee No 38, on whichthe calculationof their contributionsfor a specificyearwasto bebased, waslessthan BEF77 472.00,married women,widows and studentsto whom Royal Decree No 38applied might,for that yearin questionapp,lyto betreated as personscoveredby Article12(2)of thatdecree'.Pursuantot Article12(2)of the Royal DecreeNo 38, a personto whom that decreeappliedand,who, in additionto the activitygivingriseto theapplicationto him of the provisionsgoverningself-employedpersonshab,ituallyengagedin another
Ifølge Domstolen ønskede den nationale ret det navnlig afgjort, om artikel 4 i direktiv 79/7 skulle fortolkes således, at bestemmelsen var til hinder for, at en medlemsstat opretholdt en ordning, hvorefter kun gifte kvinder, enker og studerende kunne ligestilles med personer, der ikke skulle betale sociale bidrag, når deres erhvervsindkomst i arledning af beskæftigelse som selvstændig erhvervsdrivende var beskeden, og de normalt og som hovedbeskæftigelse udøvede en anden erhvervsmæssig beskæftigelse.
Accordingto the Court,the nationacoulrt was asking,in particular, whether Article 4 af Directive 79/7lEEC shouldbe interpretedasprohibitinga Member Statefrom grantingexclusivelyto married women, widowsand studentsthe possibilityof being assimilatedtopersonswho were not requiredto make any socialsecuritycontributionswheretheirincomeas self-employedpersonswas modestand wheretheyhabituallyengagedin anotheroccupationasa mainoccupation The .
Domstolen bemærkede, at i tilfælde, hvor der forelå direkte forskelsbehandling, havde personer omfattet af den dårligere stillede
Court observedthat in a caseof directdiscriminationthe, membersof thegroup placedat adisadvantagewere entitledto havethe samerulesappliedto them as were appliedto the membersof thegroup placedat an advantagewho werein the same
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union kategori ret til at blive behandlet på samme måde og til at være omfattet af samme ordning som personer omfattet af den mere gunstigt stillede kategori, der var i samme situation, idet denne ordning, når direktivet ikke var korrekt gennemført, var den eneste, som retsgyldigt ville kunne anvendes (se sag C-102/88 — Ruzius-Wilbrink).
, rulesremainingthe only valid point of referenceso long asthe Directivehadnot beenimplemented correctly (seeCase C-102/88-Ruzius-Wilbrink). Moreoversa,idthe Court, accordingto theinternaloglic of the Directive A , rticle 4, which defined the extent of the principle of equal treatment on
Endvidere bemærkede Domstolen, at det fremgik af direktivets opbygning, at artikel 4, som definerede rækkevidden af ligebehandlingsprincippet, kun fandt anvendelse inden for direktivets personelle og materielle anvendelsesområde (se forenede sager 48, 106 og 107/88 — Riele mfl.).
, ly applied within the scope ratione personae and rationaemateriaeof the Directive (see JoinedCases48, 106 and107/88-Rieleand Others).Inthat connectionadded, the Court,the Advocate-Genera c or r ec l tly observed in his Opinionthat, whereindivisiblesociaseculritycontributionsrelatedto socialsecuritybenefitswh,ichonly partlycame withinthe scoperationaemateriaeof materiaeof
Domstolen tilføjede, at generaladvokaten i den forbindelse i sit forslag til afgørelse med rette havde anført, at når de samlede sociale bidrag havde tilknytning til sociale ydelser, hvoraf kun nogle var omfattet af det materielle anvendelsesområde for direktiv 79/7, fandt ligebehandlingsprincippet alligevel anvendelse på samtlige de pågældende bidrag.
Directive79/7,theprincipleof equaltreatmentneverthelessappliedto all such contributions The . position was different whereit was possibleto apportionthecontributionsamongindividuabenelfits.
I besvarelse af det forelagte spørgsmål statuerede Domstolen:
ln replyto the questionsubmittedto it, the Courtruledthat:
Artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for en national lovgivning, hvorefter kun gifte kvinder, enker og studerende kan ligestilles med personer, der ikke skal betale sociale bidrag, mens gifte mænd og enkemænd, som i øvrigt opfylder de samme betingelser, ikke har denne mulighed for at opnå fritagelse for betaling af bidrag.
Article 4(1) of Council Directive 79/7lEEC of 19December 1978 on the progressive implementationof the principle of equal treatment for men and womenin matters of social security must be interpretedasprecluding national legislation which reserves tomarried women, widows and students the possibility ofbeing assimilated to persons not liable to pay anysocial security contributions without granting thesame possibility of exemption from liability to paycontributions to married men or widowers who forfhe rest satisfy the same conditions.
EF-Domstolens afgørelser
Case C-l84/89H. NIMZv FREIEUNDHANSESTADTHAMBURG HANSESTADTHAMBURG
1) Foreligger der en »indirekte forskelsbehandling af kvinder« i strid med EØF-traktatens artikel 119, når det — for »Verwaltungsfachangestellte« ved et universitet — i en kollektiv overenskomst for offentligt ansatte med hensyn til oprykning til den nærmeste højere lønramme bestemmes,
By order of 13 April 1989,the Labour Court of Hamburgreferred the followingquestionsto the Courtfor apreliminaryruling under Article 177 of the EECTreaty:
— at tjenesteperioder, hvori funktionæren har haft en normal arbejdstid på mindst tre fjerdedele af en tilsvarende fuldtidsbeskæftigets normale arbejdstid, medregnes fuldt ud ved beregningen af lønancienniteten, mens tjenesteperioder, hvori funktionæren har haft en arbejdstid på mindst halvdelen af den normale arbejdstid, medregnes med halvdelen,
Subject matter:Equalpay-Sex discrimination (EEC Treaty Ar,ticle 1 19 and Articles1 and 4 of Council Directive7 5/117 lEEC of 1 0 February 197 5).
— når kvindelige funktionærer udgør mere end 90 % af alle deltidsbeskæftigede funktionærer med en arbejdstid på under tre fjerdedele af en tilsvarende fuldtidsbeskæftigets normale ar bejdstid, og kvindelige funktionærer udgør lidt over 55 % af alle deltidsbeskæftigede funktionærer med en arbejdstid på mindst tre fjerdedele af en tilsvarende fuldtidsbeskæftigets normale arbejdstid og af alle fuldtidsbeskæftigede? beskæftigede?
consequentlya violationof Article 1 1 9 of the EECTreaty when a colfective agreement for the publicserviceestablishes-for employeesin the administration of a university - as a condition of passageto a highersalarygradeat the end of aqualifyingperiodthat:
Fru Nimz havde fra 1. januar 1977 arbejdet som offentligt ansat hos Freie und Hansestadt Hamburg. Fra den 1. januar 1983 havde hun haft en ugentlig arbejdstid på 20 timer og havde fra samme tidspunkt været indplaceret i lønramme Vb, gruppe 1, i den kollektive overenskomst for offentligt ansatte funktionærer (Bundesangestelltentarifvertrag, i det følgende benævnt »BAT«).
Facts theperiodsduring whichthepersonconcernedregularlyworked at leastthreequartersof thenormal working hours of a full-timeemployeearefullytakeninto account, whilethe perlodsduringwhich he or she workedfor at least half of thattime are only counted as half that period of service,and that where morethan 90 % of thepart-timeemployees working for less than threequarters ofthe normal working hours of a full-timeemployeeare women, while of all the full-timeemployeesandpart-timeemployeesworkingfor at leastthreequartersof the normal working hours of a full-timeemployeel,ittle morethan 55a/oare women?
Funktionærer med seks års anciennitet i denne lønramme oprykkedes automatisk til lønramme IVb, gruppe 2.
(2)lf the answer to the first question is in theaffirmative:
Den 28. januar 1988 nægtede Hamburgs forvaltning i henhold til BAT's artikel 23 a at rykke hende op i den højere lønramme IVb, gruppe 2.1 denne bestemmelse i BAT hed det, at ved beregningen af ancienniteten medregnedes tjenesteperioder, hvori funktionæren havde haft en normal arbejdstid på mindst tre fjerdedele af en fuldtidsbeskæftigets normale arbejdstid, fuldt ud, mens tjenesteperioder, hvori funktionæren havde haft en arbejdstid på mindst mellem halvdelen og tre fjerdedele af normal arbejdstid, medregnedes med halvdelen.
Mrs Nimz had been a civilservantof the Freieund Han se st a d Hamburg t (Free and Hanseatic City of Hamburg) since 1 January1977. She had worked,since1 January1983,for 20 hoursperweek and had beenpaidfrom that datein accordancewith scale VB,category 1 of the collective agreement for nationalpublic service employees (Bundesangestelltentarifver-trag)('BAT')A.fter sixyears'servicein thisgrade,employeesautomaticallymovedto salaryscalelVB, category2.
BAT's bestemmelser blev ændret med virkning fra 1. januar 1988 uden hensyn tagen til anciennitet opnået inden denne dato.
On 28 January1988,the admrnistrationofthe City of Hamburgrefusedto move herto the highersalary bracket lVB, category 2, relying on the provisionsof Article 23(a) of the BAT.
a) Kræver EØF-traktatens artikel 119, sammen holdt med artikel 117 og/eller Rådets direktiv 75/117/EØF da, at der for deltidsbeskæftigede med en arbejdstid på under tre fjerdedele af en tilsvarende fuldtidsbeskæftigets normale ar bejdstid gælder samme lønanciennitetskrav som for deltidsbeskæftigede med en arbejdstid på mindst tre fjerdedele af en fuldtidsbeskæftiget funktionærs, henholdsvis som for en fuldtidsbeskæftiget, eller
(a)Do the combinedprovisionsof Article 1 19 and Article 117 of the EEC Treaty and/or theprovisionsof Council Directive75/117/EECrequirean employerto apply a qualifyingperiod of the same duration to part-tirneemployees working for less th:an three quartersof the normaf working hours of a fulf-timeemployee as for fufl-timeemployees and parttime employees worklng for at least three the normal working hour,s of a fulltime employee.
Fru Nimz anlagde derfor sag ved Arbeitsgericht Hamburg, hvor hun gjorde gældende, at de pågældende bestemmelser var i strid med EØF-traktatens artikel 119.
Theprovisions of the BAT were amended from 1 January1988, without taking into account periods of seniorityacquired before that date"
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union tilkom imidlertid den nationale ret at afgøre dette spørgsmål.
Case law of the European Court of Justice quarters of the normal working hours of a full- time employee? or performed and the experience afforded by theperformance of those duties after a certain numberof working hours had been worked.
b) forholder det sig således, at retten under hensyn til overenskomstparternes ret til selv regulering er afskåret fra at træffe en sådan afgørelse og må overlade det til overens komstparterne at løse spørgsmålet?
(b) should the Court, having regard to the free- dom of action of the social partners, refuse torule in this respect and leave the parties to the collective agreement to resolve this question?
Med hensyn til det andet spørgsmål udtalte Domstolen, at når en bestemmelse I en kollektiv overenskomst førte til en indirekte forskelsbehandling, skulle medlemmerne af den gruppe, der blev udsat for forskelsbehandling, behandles på samme måde og være omfattet af de samme regler som de øvrige ansatte, det disse regler var de eneste, man kunne henholde sig til, når artikel 119 ikke var korrekt gennemført i national ret.
The Court was of the opinion that, in order to give a proper answer to question (i), it should be first determined whether the passage to a higher salary grade fell within the provisions of Article 119 of the Treaty.
Domstolen bemærkede afslutningsvis, at det samme gjaldt, når en bestemmelse, der stred mod fællesskabsretten, fremgik af en kollektiv overenskomst.
I followed that, in these circumstances, such rulesfell, in principle, within the concept of pay within the meaning
1) EØF-traktatens artikel 119 skal fortolkes således, at den er til hinder for, at det i en kollektiv overens komst for offentligt ansatte i en medlemsstat bestemmes, at tjenesteperioder, hvori en ansat har haft en arbejdstid på mindst tre fjerdedele af normal arbejdstid, medregnes fuldt ud ved oprykning til en højere lønramme, mens tjenesteperioder, hvori en ansat har haft en arbejdstid på mellem halvdelen og tre fjerdedele af normal arbejdstid, kun medregnes med halvdelen, når det viser sig, at den sidstnævnte gruppe ansatte rent faktisk om fatter en betydelig mindre procentdel af mænd end af kvinder, medmindre arbejdsgiveren godtgør, at den pågældende overenskomstbestemmelse er begrundet i faktorer, som er objektive, hvilket især afhænger af forholdet mellem det udførte arbejdes karakter og den erfaring, udførelsen af arbejdet giver efter et bestemt antal arbejdstimer.
As to the second question, the Court stated that wnerethere was indirect discrimination in a provision of acollective agreement the members of the groupdiscriminated against should be treated in the sameway and should have the same arrangements applied tothem as other employees, arrangements which, until Article 119 had been correctly implemented intonational law, remained the only valid system ofreference.
Domstolen fandt, at det med henblik på besvarelsen af spørgsmål 1) først måtte undersøges, om oprykning til en højere lønramme faldt ¡nd under anvendelsesområdet for traktatens artikel 119. Domstolen bemærkede, at der i det foreliggende tilfælde var tale om en ordning, hvorefter der skete en kvasiautomatisk ind placering i lønrammen på grundlag af anciennitetsregler, som var fastsat I en kollektiv overenskomst.
The Court also recalled that, according to itsestablished case law the national court which had toapply provisions of Community law was obliged toensure the full effect of these measures, refusing toapply, wherever necessary on its own authority, anycontrary provision of national legislation, withoutrequesting or waitingfor the removal of that provisionby legislative means or by any other process.
Disse regler var afgørende for udviklingen i selve den aflønning, en ansat, der ikke fik nye arbejdsopgaver, havde krav på.
The Courtconcluded by saying that theseconstderations wereequally applicable in a case where a provision contraryto Community law arose in a collective agreement.
Endvidere erindrede Domstolen om, at da artikel 119 var ufravigelig, gjaldt forbuddet mod forskelsbehandling af mandlige og kvindelige ansatte ikke blot for offentlige myndigheder, men omfattede også alle overenskomster, der kollektivt regulerede arbejdsforhold, og aftaler mellem private (se sag C-33/89 — Kowalska).
The Court ruled as follows: between men and women at work applied not only topublic authorities but also extended to all agreementsintended to apply collectively to salaried work, as well as to contracts between individuals (see CaseC-33/89 - Kowalska).
Dom stolen fremhævede, at en kollektiv overenskomst som den, der var tale om i denne sag, medførte en forskelsbehandling af kvindelige ansatte i forhold til mandlige ansatte, når det viste sig, at en betydelig mindre procentdel af mænd end af kvinder havde deltidsbeskæftigelse, og måtte derfor anses for at være i strid med artikel 119.
The Court further stressed that a collective agreement such as the one underexamina- tion ledto discrimination against female employees in comparison with male employees, when it turned out that in fact a considerably smaller percentage of men than women were employed parttime and, therefore, in principle, should be considered as contrary to Article 1 1 9.
Det eneste tilfælde, hvor dette ikke gjaldt, var, når den forskellige behandling af de to kategorier af ansatte var begrundet I objektive faktorer, som intet havde at gøre med forskelsbehandling på grund af køn (se sag 170/84 — Bilka).
This would only be otherurrise if the difference in treatment between the two categories of employees could be objectively justified by factors unrelated to any discrimination on grounds of sex (see Case170/84 - 8t7ka).
Domstolen bemærkede ligeledes, at ancienniteten ganske vist var ensbetydende med en større erfaring, som principielt satte arbejdstageren i stand til bedre at udføre sine arbejdsopgaver, men om et sådant kriterium var objektivt afhang af samtlige omstændigheder i det konkrete tilfælde, særligt af forholdet mellem det udførte arbejdes karakter og den erfaring, udførelsen af arbejdet gav efter et bestemt antal arbejdstimer. Det
The Court also remarked that although seniority went hand-in-hand with experience which, in principle, should allow the employee to carry out his tasks all the better,the objectivity of such a criterion depended on all the circumstances in each case and notablyon the relationship between the nature of the duties
Sag C-377/89 A. COTTER OG N. McDERMOTT MOD MINISTER FOR SOCIAL WELFARE MFL. (Cotter og McDermott II)
WELFARE WELFARE
Dato for dommen: 13. marts 1991.
Date ofjudgment:13 March1991