natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Med hensyn til risikoen for overfald bemærkede Domstolen, at selv om den måtte være større om natten end om dagen, kunne der træffes passende foranstaltninger med henblik herpå uden at tilsidesætte det grund læggende princip om ligebehandling.
As regardsthe aims ofprotectingfemaleemployeesthe, Court heldthatit wasnot evidentthat,exceptin casesof pregnancyandmaternitythe, risksincurredbywomenin such workwere broadlydifferentin kindfromtherisksincurredby risksincurredby men. As far as risksof assaul were t concerned the
Med hensyn til opgaverne inden for familien erindrede Domstolen om, at den i sag 184/83 — Hofmann, havde udtalt, at formålet med direktivet ikke var at regulere spørgsmål vedrørende familiens interne forhold eller at ændre opgavefordelingen mellem forældrene. Endvidere på pegede Domstolen med hensyn til de talrige undtagelser fra forbuddet mod natarbejde for kvinder, som den franske og italienske regering havde henvist til, at de ikke var tilstrækkelige til at anse direktiv 76/207's formål for opfyldt, ¡det det efter direktivet var forbudt at opstille et generelt princip om, at kvinder ikke måtte arbejde om natten, hvortil kom, at undtagelserne kunne være kilde til forskelsbehandling.
Court ruledthat, on the assumptionthat they weregreaterat nightthen duringthe day,suitablemeasurescould be adoptedto dealwith them withoutjeopar-disingthe fundamentaplrincipleof equaltreatment.With regardto familyresponsibilitiesthe, Courtrecalledthat in Case184/83 - Hofmann,it had stated that the Directiveis not designedto settle questionsconcernedwith the organisationof the family,or to alterthedivisionof r es p on s ib il i be t y tween parents In . addition,turningto the numerousderogationsfromtheprohi-bition on night work for women,to whichthe Frenchand ltalian Governmentshad referredthe, Court heldthat they were inadequate to give effect to Directive76/207,sincethat Directivedid not allow anygeneraplrincipleexcludingwomenfrom night work; the derogationscould,indeed,bea sourceofdiscrimination.
På denne baggrund statuerede Domstolen:
Courtheld: held:
Artikel 5 i direktiv 76/207 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinßer, for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår er tilstrækkeligt præcis til, at en medlemsstat ikke ved lov principielt kan forbyde, at kvinder arbejder om natten — selv om der er fastsat undtagelser — når det ikke er forbudt, at mænd arbejder om natten.
Article 5 of Directive 76/207 on the implementation ofthe principle of equal treatment for men and women asregards access to employment, vocational training andpromotion, and working conditions, is sufficientlyprecrse to impose on the MemberSfafes the obligationnot to lay down by legislation the principle that nightwork by women is prohibited, even if that obligation issubjectto exceptions, where night work for men is not prohibited.
EF-Domstolens afgørelser
WELFARE WELFARE
Dato for dommen: 25. juli 1991.
Date ofjudgment:25 July 1991
Emne: Ligebehandling med hensyn til social sikring — ydelse i anledning af invaliditet — umiddelbar anvendelighed og nationale søgsmålsfrister (artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978).
Subject matter:Equaltreatmentin mattersof socialsecurity-Disabilitybenefit-Directeffect andtimelimitsforinitiatingproceedingsbefore nationalcourts(Arti-cle 4(1) of CouncilDirective79n_BAR_EECof 19
Ved kendelse af 22. juni 1990 forelagde High Court of Ireland i medfør af EØF­traktatens artikel 177 Dom­stolen følgende præjudicielle spørgsmål:
By order of 22 June 1990,the High Court of lrelandreferredthe followingquestionto the Courtfor apreliminaryruling under Article177 of the EECTreaty:
Fru Emmott var en gift kvinde, som siden december 1983 havde modtaget invaliditetsydelse i henhold til den irske sociale sikringslovgivning.
Mrs Emmott was a married woman who, since December 1983, had beenin receiptof disabilitybenefit underlrish socialsecurity legislation Un .t il 18May 1 985, she received that benefit at the reduced rateapplicableat thetimeto all marriedwomen.
Indtil den 18. maj
On 19 May
1453, hvori Domstolen besvarede de spørgsmål, der af High Court var forelagt i henhold til EØF­traktatens artikel 177 vedrørende fortolkningen af artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978, med følgende:
Article 177 of the EECTreatyby the High Courtinitsinterpretationof theprovisionsof Article4(1) of Council Directive79/7/EECof 19 December1978asfollows:
Den 19. maj 1986 skete der en første justering af ydelsen på grundlag af den nye lovgivning, der var vedtaget til gennemførelse af direktiv 79/7.
1986, a first adjustmen to t that benefit was made on the basisof the new legislationadoptedin implementation of Direcltve 79/7; from then on, Mrs Emmott
»1) Artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978, der indeholder et forbud mod enhver form for forskelsbehandling på grundlag af køn med hensyn til social sikring, har i tilfælde, hvor direktivet Ikke er blevet gennemført, kunnet påberåbes fra den 23. december 1984, således at der herefter ikke kan ske anvendelse af nogen nationale be­stemmelser, som strider mod denne bestem­melse i direktivet.
Where Council Directive79/7lEECof 19 December1978 has not beenimplemented Ar,ticle 4(1) of the Directive wh,ich prohibitsall discriminationongro,unds of sex in matters of social security, couldbe reliedon asfrom 23 December1984in ordertoprecludethe applicationof any nationalprovisioninconsistenwtith it.
Det var først efter afsigelsen af dommen af 24. marts 1987 i sag 286/85 — McDermott og Cotter I, at hun lod til at blive klar over, at direktivet havde givet hende en ret til ligebehandling, som hun havde kunnet udøve siden den 23. december 1984.
June 1988,a third adjustmenwast made.lt was only afterthedeliveryon 24 March 1987 of thejudgmentof the Court in Case286/85 - McDermott and Cotter / thatshe seemed to haverealised that the Directive had givenher a rightto equaltreatment which she had beenentitledto exercisesince23 December1984.
Nogle dage senere indledte hun en korrespondance med Minister for Social Welfare med henblik på at blive omfattet af direktivets bestemmelser med virkning fra 23. decem­ber 1984.
Somedays later:, she entered into correspondence with the Ministerfor SocialWelfareto obtainthe benefit of theprovisions of the Directive with effect from 23December1984.
2) I mangel af foranstaltninger til gennemførelse af direktivets artikel 4, stk. 1, har kvinder krav på at blive behandlet efter samme vilkår som mænd, der opfylder de samme betingelser, og så længe direktivet ikke er blevet gennemført, er kvinders forhold udelukkende reguleret af dette princip«
(2)In the absenceof measuresimplementingArticle 4(1) of the Directivewomen, are entitledto havethe samerulesappliedto them as are appliedtonre fi who are in the same situation si:nce, where t:he Directivehas not beenimplementedthose,rulesremainthe only valid pointof reference.'
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union anden bestemmelse i direktivet var tilstrækkelig præcis og ubetinget til, at den kunne påberåbes for en national domstol. Domstolen konkluderede, at indtil direktivet var korrekt gennemført, således at der var skabt retssikkerhed, kunne den medlemsstat, som undlod dette, ikke påberåbe sig, at en sag, som en borger havde anlagt ¡mod den med det formål at beskytte rettigheder, som dette direktiv gav ham, var anlagt for sent, og at denne søgsmålsfrist efter national ret først kunne begynde at løbe fra dette tidspunkt.
Caselaw of the European Court of Justice to be understoodas meaningthat, in a claim before anationacoulrt or tribunal madein purportedrelianceupon Article4(1) of that Directiveby a married womanfor equaltreatmentandfor compensatorypaymentsinrespecotf discriminationallegedto have been sufferedby reasonof the failureto applyto herthe rules concludedthat until suchtime as a directivehad beenproperly transposed, thereby creating legal certainty, adefaultlng Member State could not rely on anindividualde'slayin initiatingproceedingsagainstit inorderto protectrrights, conferrsd upon him by theprovisionsof a directiveand that theperiodlaid downby nationallaw within which proceedingsshould beinitiatedcould not beginto run beforethat time.
På denne baggrund statuerede Domstolen: forstås således, at det i en sag, hvor en gift kvinde for en national domstol i medfør af direktivets artikel 4, stk. 1, har nedlagt påstand om lige behandling og betaling af erstatning for forskelsbehandling, som hun hævder at have været udsat for, fordi de regler, der finder anvendelse på mænd i samme situation, ikke er blevet anvendt på hende, er i strid med fællesskabsrettens almindelige principper, såfremt medlemsstatens myndigheder anvender nationale procedureforskrifter, navnlig regler vedrørende tidsfrister, de' gør det muligt at fremføre sådanne indsigelser mod hendes på stande, at muligheden for erstatning begrænses eller afskæres?
Basedon thisreasoningthe Court ruled asfollows: applicable to men in the sa,ff),€ sirtr-ration, it is contrary tothe gener:aprlinci:plesof Communitylaw for therelevanat,uthoritiesof a Member Stateto rely uponnationalprocedur,arulles,in particularrulesrelatingtotime-limitsin, bringingclaimsin defenceof that clalmsuch as to restrrict or refuse such, compensation ?
Fællesskabsretten er til hinder for, at en medlemsstats myndigheder kan påberåbe sig nationale søgsmålsfrister under en sag, som er anlagt mod dem af private for de nationale domstole for at beskytte rettigheder, der direkte er tildelt vedkommende ved artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring, så længe medlemsstaten ikke forskriftsmæssigt har gen nemført direktivets bestemmelser i sin nationale rets orden.
Community law precludes the competent authorities ofa Member Sfafe from relying,in proceedings broughtagainst them by an individual before the national courtsin order to protect rights directly conferred upon him by Article 4(1) of Directive 79/7/EEC of l9 December 1979an the pragressive implementation of the principle'ofequal treatment for men and women in matters ofsocial securitlr, on national procedural rules relating totime limits for bringing proceedings so long as that Member State has not properly transposed thatdirective into its domestic legal system.
I besvarelse af de forelagte spørgsmål erindrede Domstolen for det første om, at den konsekvent havde udtalt, at det tilkom hver medlemsstat i sin interne retsorden — i mangel af fællesskabsbestemmelser på området — at fastsætte procesreglerne for søgsmål til sikring af beskyttelsen af de rettigheder, som fælles skabsrettens direkte virkning afføder for borgerne, idet disse regler dog ikke kan være mindre gunstige end dem, der gælder for tilsvarende nationale søgsmål, og ikke må være udformet således, at de i praksis umuliggør hævdelse af rettigheder, som hjemles ved fællesskabets retsorden.
ln replyingto the questionsreferredto it, the Court,first of all,recalledthat it had consistentlyheldthat inthe absenceof Communityruleson the subject,it wasfor the domestic legal system of each Member State todeterminethe proceduraiondlitionsgovernlngactionsat lawintendedto ensurethepr:otectionof rights whichindividualsderivedfr:omthe direct effect of Communitylaw, pr:ovided that such conditions were not lessfavourablethan thoserelatingto similaractionsof adomesticnature nor framed so asto rendervirtuallyimpossiblethe exerciseof rightsconferredby Communitylaw.
Selv om fastsættelse af rimelige, præklusive søgsmålsfrister principielt opfyldte de to nævnte betingelser, skulle der dog tages hensyn til direktivers særlige karakter.
Whilstthe layingdown of reasonabletimelimits which,if unobservedbarred, proceedingsin,principlesatisfiedthe two conditionsmentionedabove,accountshould neverthelessbe taken of theparticularnature of directives The .
Domstolen understregede, at medlemsstaterne var forpligtet til at skaffe sikkerhed for, at direktiver blev efterlevet fuldt ud og med bestemthed og klarhed, således at den af direktivet omfattede personkreds i det omfang, det ved direktivet tilsigtedes at skabe rettigheder for private, blev sat i stand til at få fuldt kendskab til deres rettigheder og i givet fald til at håndhæve disse rettigheder ved, nationale domstole.
Court stressedthat the Member Stateswere requir,edto ensurethe fullapplicationof directivesin a sufficientlyclear andprecisemannersothat, where directlveswereintended to createrightsfor:individuals they
EF-Domstolens afgørelser
SECURITY SECURITY
oppebåret.
Date ofjudgment:4 Febru ary 1992 then.
Emne: Ligebehandling af mænd og kvinder — social sikring — invalidepension — boligtilskud (artikel 4 i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978).
Subject matter:Equaltreatmentof men and women-Socialsecurity-Invaliditypensions-Housingbenefit(Article4 of Council Directive79/7lEECof 19Decembe1978r).
1) Er det i strid med artikel 4 i Rådets direktiv 79/7, at en kvinde, der er mellem 65 og 70 år, Ikke kan få tilkendt forhøjet pensionstillæg i henhold til paragraf 10(1)(b)(i) i Schedule 2 til Housing Benefit (General) Regulations 1987?
(1)Doesthe inabilityof a woman aged between65and 70 to claim and receivehigherpensionpremiumon the basisof paragraph 10 (1 X b X o i ) f Schedule2 to the HousingBenefit(General) Regulations 1987 con tr a v en e Article4 of CouncilDirective 79/7 ?
2) Er en kvinde, der er mellem 65 og 70 år, i medfør af sektion 2 i European Communities Act 1972, sammenholdt med artikel 4 i Rådets direktiv 79/7 berettiget til at give meddelelse om, at hun udtræder af alderspensionsordningen i medfør af sektion 30(3) i Social Security Act 1975, til (hvis hun i øvrigt opfylder betingelserne) at få udbetalt invaliditetsydelse i henhold til sektion 15 i nævnte lov og til at få tilkendt forhøjet pensionstillæg i henhold til paragraf 10(1)(b)(i) i Schedule 2 til Housing Benefit (General) Regulations 1987?
SecurityAct 1975,to claim and receive(ifother-wise eligible)invaliditybenefit under section1 5 ofthat Act, andto claim and receivehigherpensionpremiumon the basisof paragraph 10(1) (b) (oi ) f Schedule2 to the HousingBenefit(General) Regulations1987?
I Det Forenede Kongerige udbetaltes der i medfør af Social Security Act 1986 boligydelse til personer, hvis faktiske indkomst var lavere end en beregnet indkomst, det såkaidte »applicable amount«.
With regardstoquestion(1),the Courtfirst mentioned
Et af de forhold, der kunne tages i betragtning ved fastsættelsen af det nævnte »applicable amount«, var det forhøjede pen sionstillæg (»higher pensioner premium«), som bl.a. fandt anvendelse på enlige, som var fyldt 60, men ikke 80 år, og som modtog en eller flere andre sociale sikringsydelser, herunder navnlig invalidepension.
In the United Kingdom,housingbenefit waspaidpursuantto the SocialSecurityAct 1986topersonswhoserealincome waslowerthan a notionalincomeknown asthe'applicableamount'.
I henhold til Social Security Act 1975 udbetaltes invalidepensionen, indtil modtageren havde nået pensions alderen, som var 60 år for kvinder og 65 år for mænd.
One of the elementswhich might be takeninto accountin ordertodeterminethat applicableamount wasthe'higherpensioneprremiumwh'ich was applicablein,teralia,topersonsaged between60 and 80, who lived alone andwerein receiptof one or more other socialsecuritybenefitsinc,ludingin, particulaanr, invaliditypension.Underthe Soc i a Secu l rity Act 1975, an invaliditypensionwas payableup topensionableage, which was60 for women and 65 for men.
Der udbetaltes også invalidepension til personer over denne alder, som stadig havde fast beskæftigelse, i 5 år efter det tidspunkt, hvor de havde nået pensions alderen.
Personswho hadpassedthat age but remainedin regularemploymentwere alsopaidan invaliditypensionfor aperiodof fiveyears after the date on which they reached pensionableage.
Personer, som havde taget deres afsked, men Ikke var fyldt 65 år (for kvinders vedkommende) eller 70 år (for mænds vedkommende), kunne vælge at udtræde af alderspensionsordningen med henblik på at få udbetalt invalidepension.
Anyone who hadretiredbut not yet reachedtheage of 65(forwomen) or 70(formen) might electtowithdrawfrom thepensionschemein orderto obtainan invaliditypension.
Efter at fr. Smithson var fyldt 60 år, modtog hun ikke længere den invalidepension, hun indtil da havde
that accordingto its Article 3(1), Directive79/7 appliedto statutoryschemeswhichprovidedprotection against rn
Med hensyn til spørgsmål 1) bemærkede Domstolen for det første, at direktiv 79/7 ifølge dets artikel 3, stk. 1, fandt anvendelse på lovbestemte ordninger, der sikrede beskyttelse bl.a. mod risikoen for invaliditet eller alderdom, og på bestemmelserne om social bistand, i det omfang disse var bestemt til at supplere reglerne vedrørende invaliditet.
,fer alia, the riskof invalidity or old age, andto provisionsconcerningsocialassistancein, sofar astheywereintendedto supplementhet invalidityschemeln.
For at en ydelse kunne være omfattet af direktivets anvendelsesområde, skulle den
Ms Smithsonceasedat the age of 60 to drawtheinvaliditypensionwhich she had beenreceivinguntil
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union således helt eller delvis udgøre en lovbestemt ordning, der sikrede beskyttelse mod en af de opregnede risici, eller udgøre en form for social bistand med det samme formål (sag 150/85 — Drake). Det fremgik af den netop citerede dom, at selv om de nærmere regler vedrørende udbetalingen af en ydelse ikke var afgørende for, hvordan den kvalificeres i relation til direktiv 79/7, skulle ydelsen direkte og faktisk være forbundet med beskyttelse mod en af de i direktivets artikel 3, stk. 1, opregnede risici, for at den var omfattet af direktivets anvendelsesområde.
orderto fall withinthe scopeof that Directive,thereforea, benefitshouldconstitutethe whole orpartof a statutoryschemeprovidingprotectionagainstoneof the specifiedrisksor a form of socialassistancehavingthe same objective(Case150/85-Drake)l.Ifollowedfrom thejudgmentjustcitedthat, althoughthe modest ofpaymentwas not decisiveas regardstheidentificationof a benefitas one whichfellwithinthe withinthe scope of Directive 79/7 , in order to be so identif ied the benefitshouldbe directlyandeffectivelylinkedto theprotectionprovidedagainstone of the risksspecifiedin
Den omstændighed, at disse kriterier var afgørende for tilkendelsen af det forhøjede pensionstillæg, var ikke tilstrækkelig til at bringe ydelsen ind under direktiv 79/7's anvendelsesområde. Domstolen konkluderede, at det forhøjede tillæg var en uadskillelig del af ydelsen som helhed, som skulle opveje det forhold, at modtagerens indkomst ikke var tilstrækkelig til dækning af hans boligudgifter, og kunne ikke karakteriseres som en selvstændig ordning, der skulle sikre beskyttelse mod visse af de risici, der var opregnet i ovennævnte artikel 3, stk. 1.
Article3(1Xa)did not referto statutoryschemeswhichwereintendedto guaranteeanypersonwhoserealincome waslowerthan a notionalincome,calculatedon the basisof certaincriteria,a speciaalllowanceenablingthat personto meet housingcosts.The ageand invalidityof the beneficiarywereonlytwo of thecriteriaappliedin orderto determinethe extent of thebeneficiaryf'sinancianeedlfor such an allowance The . factthat thosecriteria were decisiveas regardseligibilityfor the higherpensioneprremiumwas not sufficientotbringthat benefit withinthe scopeof Directive79/7.TheCourt went on to concludethat the premium wasin fact an inseparablepartof the whole benefit whichwasintendedto compensatefor the fact that thebeneficiaryincome's wasinsufficientot meet housingcostsand could not be characterisedas an autonomousschemeintendedto provideprotectionagainstone ofthe riskslistedin the above mentioned Article3(1) .
I betragtning af svaret på spørgsmål 1) fandt Domstolen det unødvendigt at besvare det andet spørgsmål.
ln view of the answergiventoquestion(1),the Courttookthe opinionthatthe secondquestiondid notrequirean answer.
I besvarelse af de forelagte spørgsmål statuerede Domstolen:
ln replyto thequestionsreferredto it, the Courtruledasfollows: ruledasfollows:
Artikel 3, stk. 1, i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring skal fortolkes således, arden ikke omfatter en ordning om boligtilskud, som beregnes på grundlag af forholdet mellem en beregnet indkomst for modtageren og dennes faktiske indkomst, selv om der ved fastlæggelsen af den beregnede indkomst anvendes kriterier vedrørende beskyttelse mod visse af de af direktivet omfattede risici, såsom sygdom og invaliditet.
Article 3(1) of Council Directive 79/7/EEC of 19December 1978 on the progressive implementation ofthe principle of equal treatment for men and women inmatters of social security must be interpreted as notapplying to a scheme for housing benefit the amount ofwhich is calculated on the basis of the relationshipbetween a notional income to which the beneficiary isdeemed to be entitled and his or her actual income,even if criteria concerning protection against some of
Dato for dommen: 4. juni 1992.
Date ofjudgment:4 June 1992
1) Er det foreneligt med EØF-traktatens artikel 119 og Rådets direktiv 75/117 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om gennemførelse af princippet om lige løn til mænd og kvinder, når lovbestemmelser sikrer bedriftsrådsmedlemmer godtgørelse (efter princippet om tabt arbejdsfortjeneste) for arbejdstid, der er gået tabt på grund af deltagelse i kurser (som formidler kundskaber, der er nødvendige for bedriftsrådsarbejdet), uden at sikre godtgørelse i form af afspadsering eller overtidsbetaling indtil et niveau, der svarer til fuld arbejdstid, for bedriftsrådsmedlemmer, som er deltidsbeskæftigede, men er forpligtet til at bruge tid ud over deres individuelle arbejdstid på sådanne kurser, selv om en væsentlig større procentdel af kvinder end af mænd berøres af denne bestem melse?
(1)lsit compatiblewith Article119 EECand CouncilDirective75/117/EEC on the approximationof thelaws of the Member Statesrelatingto the application of theprincipleof equalpayfor men andwomen for legislative provisions, to guarantee staffcommittee memberscompensation(accordingtothe loss-of-payprinciple)for work-timelost byreasonof attendanceon courses(which provideknowledge necessary for the work of the staffcommittee)wh,ilst notprovidingcompensationinthe form of leave or money,up to a levelcorrespondingto full working hours,for staffcommitteememberswho workpart-timebut areobligedto devotefurthertimein additionto theirindividuawolrking hoursto such courseseven,though the proportion of women affected by theseprovisionis significantlyhigherthanthat of men?
I besvarelse af det forelagte spørgsmål fandt Domstolen det for det første nødvendigt at afgøre, om godtgørelse i form af afspadsering eller overtidsbetaling for kurser, der formidlede kundskaber, der var nødvendige for bedriftsrådsarbejdet, var omfattet af begrebet »løn« i henhold til traktatens artikel 119 og direktiv 75/117.
Consequent she ly receivedno ln replyto thequestionreferredto it, the Courtfirstlyfoundit necessaryto determinewhether compensation,in the form ofpaidleaveorpaymentfor overtime,for trainingcourseson topics necessaryfor:the work ofstaff committeeswas,in the nature of'pay'withinthemeaningo,f Article 119 of the Treatyand Directive75l117.
Ifølge fast retspraksis dækkede begrebet »løn« i artikel 119's forstand enhver nutidig eller fremtidig ydelse — i penge eller naturalier — som arbejdstageren som følge af arbejdsforholdet modtog direkte eller indirekte fra sin arbejdsgiver i medfør af en arbejdskontrakt, en lov bestemmelse eller på frivilligt grundlag. Domstolen fandt, at denne definition kunne anvendes i et tilfælde som det foreliggende, og fortsatte, at selv om den
Accor:dlngto itssettledcaselaw,the definitionofpay withinthe meaningof Article 1 19 coveredall compensationfor the time she spent on trainingoverand aboveherindividuawolrking hours.lf Mrs Botel. had been employedfull-timethe, associationinquestionwould have beenrequiredby the afor:esaidnationalprovisionsto compensateherwithinthe limit