natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den betydning, som EU tillægger respekten for menneskerettighederne, de sociale værdier, almen og erhvervsfaglig uddannelse og miljøbeskyttelse, og EU's egne erfaringer med at lade en handelsmæssig liberalisering ledsage af hensigtsmæssige strukturpolitikker samt EU's støtte til de regionale samarbejds- og integrationsbestræbelser giver Unionen en ganske særlig identitet på udvik lingsområdet.
To endorse these two objectives, which are central to the present Intergovernmental Conference(IGC), is to recognize,in a wä], the need in futurefor a European development policy: Europe cannot claim to bea player on the world stage without a responsible strategytowards the different regions of the South, and in particularthose most at risk of poverty and marginalization.
ropæiske lande baseret på et demokratisk tilhørsforhold.
well as new trading opportunities , are key aspects of any European policy towards other regions.
Den seneste intensivering af de europæiske integrationsbestræbelser bør i hvert fald til en vis grad betragtes som et forsøg fra de europæiske landes side på at følge med de internationale for andringer, der er beskrevet i dette første kapitel.
The Union standsout among multilateral institutions involved in development issues (the World Bank, IMF, regional development banks , etc.) because it alone is a political entity.
Sc Rådets konklusioner af 25. maj 1993 og Rådets resolution af 2. december 1993 om procedurerne for samordningen mellem Fællesskabet og medlemsstaterne samt de for skellige resolutioner, der siden er vedtaget med henblik på at styrke koordineringen mellem Fællesskabet og medlemsstaterne på forskellige områder inden for udviklingssamarbejdet (bekæmpelse af fattigdom, sundhed, fødevaresikkerhed, uddannelse, aids. ligestilling mellem mænd og kvinder).
See the Council's conclusion of 25 May 1993, the resolution of 2 December 1993 onprocedures for coordination between the Community and the Member States,and thevarious resolutions since adopted with a view to strengthening coordination betweenthe Community and the Member States in different areas of development policy(poverty, health, food security, education,AIDS, equality of the sexesetc.).
Pilotforsøget med en styrkelse af samordningen på det praktiske plan er ¡øvrigt blevet beskrevet i en rapport fra Kommissionen (»Afsluttende beretning om operationel samordning på forsøgsbasis mellem Fællesskabet og dets medlemsstater« KOM(95) 700) og i Rådets konklusioner af 28. maj 1996.
See alsothe Commission's final report on the pilot scheme to strengthenoperational coordination between the Community and its Member States (COM(95)700), on which the Council adopted conclusions on 28 May 1996.
Samtidig iværksatte Europa en samarbejdspolitik over for andre regioner i verden. De første samarbejdsaftaler med tredjelande­ne i Middelhavsområdet, der indeholdt afsnit om både handel og finansielt og fagligt samarbejde, blev indgået i 1975, og sam­tidig begyndte man at formulere en bistandspolitik over for udviklingslandene i Latinamerika og Asien; denne politik blev gradvist udbygget og struktureret i 1980'erne og 1990'erne.
Chopterll cooperation with Mediteffanean non-member countries alongwith the emergence of a policy on aid to the developing countries of Asia and Latin Americ & , d policy that has been developing steadily and becoming increasingly structured ever since.
Udviklingen i Europas politiske bevæggrunde over for udvik­lingslandene
II. rHE EXPERIENCEOF ACP.EUCOOPERATTON
Den voksende fødevarehjælp, som i vidt omfang gik til lande i andre dele af det sorte Afrika, var også udtryk for, at fælles­skabspolitikken for udviklingssamarbejde blev stadigt mere internationalt orienteret efter 1970'erne.
The growing importance of food aid, most of it for countriesoutside sub-Saharan Africa, has been a further reflection of the
EU's politik for udviklingssamarbejde går tilbage til de over­søiske landes og territoriers associering med Fællesskabet alle­rede i 1957 som resultat af et kompromis mellem de medlems­lande, som gik ind for en internationalt orienteret udviklings­strategi, og de medlemslande, som slog til lyd for et særligt tæt forhold mellem Europa og Afrika.
A.Relations between the Union and the ACP countries:their origins and subsequent development globalization of Community aid policy since the 1970s.
Siden 1975 er der foretaget successive tilpasninger, mens selve grundlaget forblev uændret
Successive changes within a framework unaltered since
Den første Lomé­konvention var på det tidspunkt en eneståen­de model for internationalt samarbejde.
The first Lomd Convention was at the time a unique example ofinternational cooperation.
Partnerskabsprincippet har siden 1975 været selve grundidéen i konventionerne mellem EU og AVS­landene.
The principle of partnership has beenat the very heart of the Conventions that have bound the Community and the ACP countries since I975.
Det er udtryk for en opfattelse af samar­bejde baseret på gensidige forpligtelser i forfølgelsen af fælles målsætninger.
It reflects anapproach to cooperation based on reciprocal commitments inpursuit of sharedobjectives.
En række principper såsom global forhandling (mellem landegrupper og omfattende flere elementer i samar­bejdet), dialogen med hvert enkelt AVS­land inden for rammer­ne af de paritetiske institutioner, det aftalemæssige grundlag og forudsigeligheden i tildelingen af bistandsressourcer er blevet grundlaget for EU­politikken for udviklingssamarbejde i for­bindelse med Lomé­aftalerne.
Principles such as collective negotiations (between the two groups of countries and coveringseveral aspects of cooperation),the dialogue with individual ACP countries made possible by the joint institutions and thecontractual and predictable nature of the funding provided havebecome the foundation of European aid policy under the Lom6Conventions.
Efter de første fem år med associeringsordningen, som var fast­sat i traktaten, var en lang række lande blevet selvstændige sta­ter, men det egentlige grundlag for samarbejdet havde ikke ændret sig.
Successive Conventions have enabledthe partners to adapt aidobjectives and instruments without ever questioningthe overallframework or the strategy pursued.
I denne euro­afrikanske periode fra 1957 til 1974 var den europæiske udvik­lingsbistand hovedsagelig koncentreret på de fransktalende lande i det sorte Afrika.
These adjustments havenevertheless provided an opportunity to draw practical lessonsfrom the successes and failures of the past, and to incorporate,at leastpartly, the intervening changes in development thinking.Aid policy under Lom6 hasevolved to reflect:
De successive konventioner har givet partnerne mulighed for at tilpasse målsætningerne og instrumenterne for samarbejdet, uden at der på noget tidspunkt er stillet spørgsmålstegn ved den globale ramme eller ved strategien.
The fact that many countries gained their independence after thefirst five years of the association affangements laid down in theTreaty did not bring any fundamental change in the thinkingbehind cooperation.
Disse tilpasninger har ikke desto mindre betydet, at man konkret og gradvist har kunnet bygge videre på de indhøstede erfaringer af såvel positiv som negativ karakter, og at man ­ i hvert fald delvist ­ løbende har kunnet indrette sig efter de ændringer, der undervejs er sket i selve udviklingsfilosofien.
The Member States,moved by solidarityand a wish to assume their responsibilities as much as by a concern to defend their economic and geopolitical interests in theage of the Cold War, and the newly independent countries,which wantedto go on receiving trade preferences and fundingfor development projects, decided to continue their cooperationin the framework of the two successive Yaoundd Conventions(1963-69 and 1969-74), which were anaturalfollow-up to association.
Hele Lomé­politikken er således gradvist blevet nyorienteret for at tage højde for to forhold:
During the I95l -74 period of Euro-African relations,the lion's share of Community aid went to the French-speakingcountries of sub-Saharan Africa.
I midten af 1970'erne havde den internationale situation ændret sig, flere medlemslande ønskede at forfølge en mere internatio­nalt orienteret samarbejdspolitik, og Det Forenede Kongerige var blevet medlem af Fællesskabet, hvilket alt sammen medvir­kede til en gennemgribende omlægning af fællesskabspolitik­ken for udviklingssamarbejde.
In the mid-1970sthe international situation, the desire of several Member States to develop a global aid policy and the accession of the United Kingdom combined to bring about a radicalshift in Community aid policy.
Den første oliekrise affødte alvorlige overvejelser i Europa, idet man var bange for at komme til at mangle råvarer og samtidig ønskede at bevare de privilegerede eksterne markeder, hvortil kom en række geostra­tegiske hensyn og en følelse af ansvar over for de tidligere kolo­nier, som fortsat gjorde sig stærkt gældende, og det er baggrun­den for den første partnerskabsaftale mellem Fællesskabet og AVS­landene.
Europeananxiety at the first oilcrisis, i.e. a fear of raw material shortages and a desire to hold on to valued overseas markets, united with geostrategic interests and a residual senseof responsibility for the colonial past the changing perception of the state's role: Once consideredthe only force able to raise the capital necessary for economic development, its role is now seen as being to establishand maintain a legal and administrative framework guaran-teeing fundamental rights and freedoms, to provide essential social services and to foster the development of privateenterprise.
­ Den nye opfattelse af statens rolle: Staten blev tidligere betragtet som den eneste, der var i stand til at mobilisere de kapitalressourcer, der skulle til for at skabe økonomisk udvik­ling, mens det i dag først og fremmest er statens opgave at etablere og opretholde en lovgivningsmæssig og administra­tiv ramme, som kan garantere de grundlæggende menneske­rettigheder og frihedsrettigheder og de vigtigste sociale ser­viceydelser, og som er befordrende for udviklingen af det pri­vate initiativ, men det har ikke medført ændringer i konven­
The nature of the Convention has not, however,changed: the state remains practically the only partner inthe aid context, apart, since 1976, the cofinancing with NGOs and a limited number of decentralized cooperationschemes under Lomd IV.
B. Positive og negative aspekter ved udviklingssamarbejdet på grundlag af Lomékonventionen
Signed in I975, the first Lom6 Convention was open to the African members of the Commonwealth, some Caribbean and
- En ny opfattelse af industrialiseringen, der tidligere tog sigte på at erstatte importerede produkter med egne produkter, hvorimod man nu i højere grad koncentrerer sig om at udvik le eksporten som den vigtigste drivkraft for væksten.
Since the Pisani Memorandum, there has been an increasingemphasis on policy dialogue, with a shift from aid focusedmainly on project financing to technical and financial assistancefor sectoral policies.
En sådan udvikling afhænger i realiteten af en bred vifte af både eksterne og interne faktorer, først og fremmest af den økonomiske og sociale politik, som landet selv fører, og som bistanden kan påvirke, men ikke varigt erstatte.
The latter half of the 1970s saw the conclusion of the first agreements on trade, financial and technical
Visse analyser ') konkluderer, at bistanden fra alle donorer under ét til AVS-landene formentlig har haft en positiv, men svag indvirkning på væksten, på investeringerne og på forbedringen af de sundhedsmæssige indikatorer, og at virkningerne har været meget forskellige fra land til land, afhængigt af udgangssituationen og den førte økonomiske politik. Bistanden har blandt andet været klart mere effektiv i de lande, som fra begyndelsen var de dårligst stillede med hensyn til kapital og menneskelige ressourcer, og i de lande, som havde iværksat stabiliseringspolitikker og strukturtilpasningsprogrammer.
Chopterll export earnings introduced in the 1970s and, more recently,1990's negotiated approach to structural adjustment.Regardless of their future relevance, both instruments wereapplications of the latest in development thinking at the time.with the end of the conflict between East and West, the Convention was also one of the first cooperation agreements toacquire an explicitly political dimension in the shape of thehuman rights clause,which, since 1995,has been extended toencompass the application of democratic principles, the rule of law and good governance.
Blandt de nyskabelser, som har været med til at gøre Lomé-konventionen så banebrydende, kan nævnes indførelsen af forskel lige instrumenter i 1970'erne såsom kompensation for fald i eksportindtægterne og senere - i 1990 - en strukturtilpasningsstrategi som konkrete udtryk for den daværende udviklingsfilosofi.
The alterations made to conditionality in the revised fourth Lom6 Convention and the principle of two-tranche programming, which limits the automatic nature of programmable aidallocations, also reflect a major change in the Community's
Så kan man altid stille spørgsmålstegn ved, om de også vil være relevante fremover.
Community aid accounts for a major share of all the aid received by the ACP countries since the 1960s.
Parallelt med afslutningen på den kolde krig blev konventionen en af de første samarbejdsaftaler, der havde en åbenbar politisk dimension med indførelsen af en bestemmelse om respekt for menneskerettighederne, som efter 1995 blev udvidet til også at omhandle overholdelse af demokratiske principper, styrkelse af retsstaten og god forvaltningspraksis i relation til offentlige anliggender.
The Lomd Convention has undoubtedly been a uniqueframework for cooperation between two groups of countries.Its main advantages lie in the fact that it has been a testbed fordevelopment aid, that it has provided a negotiated frameworkfor the drafting of a corpusof sharedprinciples and objectives,and that it hasmobilized considerable - and almost entirely con-cessional - funding, without which many practical schemescould not have been carried out.
Behovet for en revision af den generelle ramme
The need to review the overall framework
EU's udviklingssamarbejde udgør en væsentlig del af den samlede hjælp og støtte, som AVS-landene har fået siden 1960'erne.
As the 2lst century nears, the Union must redesign its aidpolicy towards the ACP countries from scratch,not only as aresult of changes in the economic and political conditionsgoverning development or rapid development in other regionsof the world but because Europe's motives are no longer thesame.
Fællesskabet er i dag en af de tre største leverandører af bistand til AVS-landene:) og er samtidig den donor, der kan tilbyde de pågældende lande den bedste handelspræferenceordning.
The colonial and post-colonial age is over, and a more open international political climate means that the partners' respective responsibilities can be defined less ambiguously.
Der er ingen tvivl om, at Lomékonventionen har været en enestående ramme om samarbejdet mellem de to landegrupper.
It is in this context that a critical examination of past cooperation canoffer constructive guidance for future policy.
Der er således en tendens til, at respekten for den nationale suverænitet, som i starten resultere-
B. Successes and failures of cooperation under the Lom6Convention
Her på tærsklen til det 21. århundrede må EU's samarbejdspolitik over for AVS-landene omformuleres på et nyt grundlag, ikke kun for at tage højde for udviklingen i de økonomiske og politiske forudsætninger for udviklingen i de pågældende lande og for den hurtige udvikling, der har fundet sted i andre regioner i verden, men også fordi de politiske bevæggrunde i Europa har ændret sig fundamentalt.
Twenty years'experience, however, shows the Convention to bean ambitious but sometimesunrealistic framework based onassumptions about the ACP countries' institutional and politicalcapacities that have not been fulfilled.
På denne baggrund kan et kritisk tilbageblik på det hidtidige samarbejde være et nyttigt udgangspunkt for overvejelserne om dets fremtidige form.
Thus, the respect fornational sovereignty that once took the form of an almostboundless trustin the recipient governments is evolving into anapproach guided by considerations of efficiency.
P. Mosley og J. Hudson, 1996. Denne undersøgelse omfatter et udsnit på 29 AVS-lande, der repræsenterer 80 % af den samlede befolkning i AVS-landene, og den analyserer virkningerne af den internationale bistand over en 30-årig periode.
The automatic granting of a great proportion of financial resources hasundermined the political dimension of Community aid: it hasnot been conducive to frank discussion of the way in whichresources are used.
I de afrikanske lande syd for Sahara udgør fællesskabsbistanden i dag ca. 10 % af den bistand, der kommer fra OECD-området. Lægger man hertil medlemsstaternes bilaterale bistand, tegner EU sig for over 60 % af den samlede bistand til denne region.
Conditionality in its present form and thepolicy of substitutionthat all donors tend to pursue appear difficult to reconcile with the real political commitmentexpectedof the ACP governments, a commitment which would enablethem to assimilatereforms and sectoral strategies and assumepolitical responsibility for them in the face of growing publicdemands for transparency and participation.
Den automatik, der har ligget i bevillingen af en stor del af de finansielle ressourcer, har svækket EU-bistandens politiske rækkevidde: Den har ikke virket befordrende for en regulær dialog om ressourcernes anvendelse.
While aid is a major source of income for many ACP countries,it is difficult to determine its impact and effectiveness in terms of improvements to a country's economic and social conditions.
Vurderingen af erfaringerne med EU's udviklingssamarbejde kan formuleres i nogle få grundlæggende spørgsmål: Hvilke hovedproblemer er partnerskabsprincippet stødt på?
culties encounteredby the principle of partnership, the effectiveness of financial and technical cooperation and the countriesthat have benefited most, and the impact of trade preferences.
Der er siden 1990 på grundlag af de af Rådet vedtagne bestemmelser om evalueringen af EU's instrumenter og programmer for udviklingsbistand ') foretaget en række evalueringsundersøgelser af projekter, interventionssektorer og modtagerlande, men også af bestemte bistandsinstrumenter.
Trends in these conditions are the result of a wide range of exo-genous and endogenous factors, chief among them being thecountry's own economic and social policies, which aid caninfluence but not ultimately supplant.
Svarene på disse spørgsmål er hverken indlysende eller entydige.
The answersto these questions are neither obvious nor unequivocal.
De vedrører både politiske, økonomiske og rent forvaltningsmæssige aspekter af samarbejdet.
They combine political and economic aspects with thepractical administration of aid.
Erfaringer med partnerskabet
The partnership experience
Det partnerskabsprincip, som er fastsat i Lomé-konventionen, har mistet en del af sin betydning og er kun blevet delvist realiseret.
The principle of partnership enshrinedin the Lom6 Conventionhas diminished in substance and has not been fully rcalized.
Der har været tendens til at begrænse det til de institutionelle aspekter af samarbejdsaftalen og til blot at vedrøre fælles forvaltning af bistandsressourcerne.
It has tended to be restrictedto the institutional side of cooperation and the joint administration of aid resources.
Den samlede evaluering afalle EU's programmer og instrumenter i forbindelse med politikken for udviklingsbistand, som Rådet besluttede i juni 1995, er endnu ikke afsluttet.
Some studies suggest that the aid allocated by the donor community to ACP countries has probably had a beneficial but limited effect on growth, investment and the improvement of healthindicators, and that this effect has varied appreciably fromcountry to country according to the initial situation and economic policy conditions.'
Der kan dog allerede nu udledes visse konklusioner på grundlag af de sektorundersøgelser og geografiske undersøgelser, der foreligger. ger.
Aid has been markedly more effectivein those countries that started out with the least capital and human resources, and in countries that have embarked on stabiIization policies and structural adjustment programmes.
Det er kun de sidstnævnte aspekter, der er relevante for overvejelserne i forbindelse med den foreliggende grønbog.
"Effectivenessof Overseas Aid Flows", P. Mosley and J. Hudson,1996.
En af de konklusioner, der er fælles for de fleste evalueringer, går på, at den institutionelle kontekst og den økonomiske politik i modtagerlandet i mange tilfælde har været en væsentlig hindring, som har svækket virkningerne af samarbejdsforanstaltningerne. Selv om ganske mange af de projekter, som EU har finansieret, har vist sig at være både relevante og effektive, som
This study,which covers a sample of 29 ACP countries accounting for 8OTaof the group's totälpopulation, analysesthe impact of international aid over a period of thirty years.
Indrammet felt nr. 1 Definition af Europa-Kommissionens evalueringskriterier ')
At political level, the relationship between the two partners hasbeen increasingly dominated by the dependence on aid, theneeds of the moment and crisis management.
Det skal vurderes, i hvilket omfang programmets mål er nået, i hvilket omfang resultaterne har bidraget til opfyldelsen af mere specifikke mål og eventuelt vil kunne gøre det fremover, og det skal afgøres, hvem der reelt har haft fordel af programmet.
Even though a great number ofprojects financed by the Union have proved appositeand effec- tive, which is the case of the majority of infrastructure projectsand social schemes, they have not automaticallyled to improvements in the country's development indicators.
Virkninger Evalueringen af et programs virkninger vedrører forholdet mellem de specifikke mål og de generelle udviklingsmål på to niveauer: Dels det pågældende programs bidrag til opfyldelsen af de overordnede mål, der er opstillet for programmet, dels dets bidrag til de generelle mål, som er fastsat i traktaten om Den Euro pæiske Union, med hensyn til mindskelse af fattigdom men, bæredygtig økonomisk og social udvikling og integrering i verdensøkonomien.
Withoutincentive policies, dynamic sectoral institutions and sufficientfunding to cover operating and maintenance costs, the viabilityof the results of aid remainsprecarious. This fact, which concerns all the donors, is reflected by a tendency for internationalaid to focus on the countries that seembest able to use it effectively, which at the moment are those undergoing structuraladjustment.
NB: Disse kriterier svarer som helhed til de kriterier, som OECD's Komité for Udviklingsbistand (DAC) fastlagde i forbindelse med udarbejdelsen af principper for en effektiv bistand.
Economic and sectoral policy dialogue has proved difficult withpartner countries that have weak institutions and in many casesinefficient administrations.
Det særlige ved Kommissionens approach er, at der lægges vægt på de enkelte elementer i konteksten, dens udvikling over tid og dens konsekvenser for bistandsprogrammets forløb.
The practice of conditionality hasdiminished the responsibility of the recipient governments,since the conditions imposed (linked to the criteria applied bythe IMF/World Bank) have sometimes been too specific, toonumerous or too rigid.
F.eks. omfatter kriteriet om relevans både den pågældende regerings egen politik og interventioner fra andre donorer m.m.
In its eagerness to improve the efficiency of aid operations,the Community has tended to take theplace of its weaker partner, adopting a more interventionist rolethat is hard to reconcile with the recognized need to encouragethe recipient countries to take chargeof their own developmentprocess.