natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den direkle anvendelse af fællesskabsreglerne, der al' fællesskabsmyndighederne anses for et middel til al fjerne eller reducere forskellene i behandlingen af ensartede situationer inden for fællesmarkedet, synes ikke nødvendig, når de indenlandske regler, som i Italiens tilfælde, svarer til fællesskabsreglerne.
The direct application of Community rules, identified by the Community authorities as a means of eliminatingor reducing differences in the treatment of similar situations within the common market, does not seemnecessary where, as in Italy, the domestic rules are similar to the Community rules.
Ved al anvende lov nr. 287/90 spiller myndigheden rent faktisk en rolle, som er underordnet fællesskabsorganernes rolle.
In applying Act No 287190, the Authority is in effect playing a role which is subsidiary to that of the Community bodies.
Subsidiaritetsprincippet, som nu er indeholdt i EF-traktatens artikel 3B, støtter den fortolkning af artikel I i lov nr. 287/90, som myndigheden gentagne gange har fulgt i sine afgørelser, idet det bekræfter, at loven gælder for indenlandske sager i det omfang, den ikke støder sammen med fællesskabsretten.
The principle of subsidiariry, now enshrined in Article 3b of the Treaty, supports the interpretation of Article1 of Act No 287190which the Authority has repeatedly followed in irs decisions, since it confirms that the Act applies to domestic cases to the extent that it does'not conflict with Community law.
Her ved reduceres enhver usikkerhed angående jurisdiktion, som kunne opstå med hensyn til fortolkningen al artikel I i loven, hvilket rent faktisk er et punkt, der er fremført af forvaltningsdomstolen i Lazio i en dom afsagt tkn 2. november 1993.
This reduces any uncenainty concerning iurisdiction which might arise in the interpretation of Article I of the Act, a pointwhich is in fact made by the Administrative Court of Lazio in a judgment delivered on 2 November.
Undersøgelse nr. 3/92
Ponugal lnvestigation No 3/92
I forbindelse med undersøgelserne af en klage mod Polimaia — Sociedade Química SA for at have nægtet at sælge produkter fra Yves Saint-Laurent og Givenchy via et selektivt distributionssystem krævede Kon kurrencerådet den 1. juli 1993, at Polimaia skulle bringe sine kontrakter i overensstemmelse med bestemmelserne i EF-Kommissionens beslutninger i sagerne mod Yves Saint-Laurent og Givenchy, der blev offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende henholdsvis den 18. januar 1992 og den 19. august 1992.
Yves Saint-Laurent and Givenchy products via a selective distribution sysrem, the Competition Council ordered Polimaia to brine its contäcrs into line with the orovisions of the detisions adooted bv the EC
Undersøgelse nr. 4/93
lnvestigation No 4/93
C. — DE NATIONALE DOMSTOLES ANVENDELSE AF FÆLLESSKABSRETTEN
C - APPLICATION OF COMMUNIry LAW BY NATIONAL COURTS
Konkurrencerådet er ikke bekendt med, al dc nationale domstole i 1993 har truffet afgørelse i henhold til EF­traktatens konkurrenceregler.
The Competition Board is not aware of any iudgments delivered by Danish courts in 1993 which involve the EC Treaty's competition rules.
­ Bundesgerichtshof har forelagt EF­Domstolen forskellige spørgsmål vedrørende leasing af motor­køretøjer til præjudiciel afgørelse.
The Federal Court of Justice referred various questions to the European Court of Justice on the leasing ofmotor vehicles, The fundamental issue was whether the restrictions imposed on VW and BMW dealers in the supplying of independent leasing companies were exempted under Regulation (EEC) No 123185 on motorvehicle distribution agreements (ordersof 19 January 1993,ref.KVR 29191 and K Z R 20 /9 1).
linder henvisning til de grænser, som Bundesgerichtshof rent proceduremæssigt er underlagt ved retsanvendelsen, afviste Bundesgerichtshof efterfølgende at tage hensyn til EF­traktatens artikel 85 og 86 ved vurderingen af et dekret fra Bundeskartellamt, der havde erklæret den eksklusivitetsbestemmelse, som den andenstørste rejsearrangør i Tyskland havde aftalt med en række rejsebureauer, for ugyldig i henhold lil national konkurrenceret.
Justice refused to take account ex post facto of Articles 85 and 86 of the EC Treaty when reviewing a decisionof the competition authorities.
Denne afgørelse, som appeldomstolen omstødte, tager i præmisserne udelukkende det tyske marked i betragtning.
The Federal Cartel Office had declared an exclusive dealing agreement between the second largest German tour operator and a large number of travel agencies invalid under domesticcompetition law.
Forhold, som kunne tale for en påvirkning af handelen mellem medlemsstater, blev derimod ikke anført.
The decision, which was reversed on appeal, focused on the German market alone.Circumstances which might have pointed to an effect on trade between Member States had not been mentioned.
Bundesgerichtshof afviste efterfølgende at tage hensyn til EF­traktatens artikel 85 og 86 med den begrundelse, at den i så fald ville ændre afgørelsens beskaf­fenhed på utilladelig vis. I henhold lil Bundesgerichtshof kunne den udelukkende gøre noget sådant, hvis de i afgørelsen behandlede sagsforhold nødvendigvis også var faldet ind under artikel 85 og 86 (afgørelse af 18.5.1993, j.nr. KVZ 1ΙΛ > 2).
In refusing to take account of Articles 85 and 86 ex post facto, the Court stated that this would have alteredthe essence of the decision in a way which was not admissible.In its view, it could have done so only if the facts described in the decision necässarily also fell within the scope of Ariicles 85 and 86 (order of i8 May1993, ref. KVZ lll92).
Den konkurrencebe­grænsende bestemmelse, som forpligter licenstageren til at anvende mindstepriser for licensprodukterne, ville på grund af parternes stærke stilling på fællesskabsmarkedet kunne påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.
The anti-competitiveclause, under which the licenseehad to charge minimum prices for the licensedproducts, was capable ofaffecting trade between Member States owing to the parties' strong market position in the Community.
Spørgsmålet om, hvorvidt forliget som sådan dermed er ugyldigt, afhænger alene af national rel (dom af 19.LI993, j.nr. U (Kart) 12/92 og 15/92).
The question whether the composition as a whole was void as a result was a matter for domestic law alone(iudgments of 19 January 1993, ref.
— I forbindelse med liere tvister om. hvorvidt en patenllicensaftale havde gyldighed, påtalte Oberlan­desgericht Frankfurt i overensstemmelse med EF­traktatens artikel 85, stk. 1, en bestemmelse, hvorefter licenspligten også ville være gældende, efter at ejendomsretten var udløbet, og den knowhow, der er omfuttet af aftalen, var blevet alment kendt (dom af 25.2.1993 og 16.3.1993. j.nr. 6 U 136, 137, 138/91).
In a number of actions concerning the validity of a patent licensing agreement, the Frankfurt Higher RegionalCourt objected to a clause in the light of Article 85(1) of the EC Treaty. The clause provided that royaltieswere to remain payable even after the exclusive rights had expired and the licensedknow-how had fallen into the public domain (judgmentsof 25 February 1993 and 16 March 1993, ref.
— Landgericht Düsseldorf skulle undersøge, om en franchiseaftale om salg af dybfrostvarer var forene­lig med EF­traktatens artikel 85.
The Dusseldorf Regional Court was asked to consider whether a franchise agreement for the distribution offrozen food was compatible with Article 85 of the EC Treaty.
Domstolen nåede frem til. at konkurrencebegrænsningerne i aftalen var omfuttet af gruppefritagelsesforordningen (EØF) nr. 4087/88 om franchiseaftaler.
The Court came to the conclusion that therestrictions of competition contained in the agreement were covered by block exemption Regulation (EEC)
I løbet af 1993 har appeldomstolene eller højesteret (Areópagos) ikke afsagt domme i direkte tilknytning til Fællesskabets konkurrencelovgivning.
114. ln 1993, there were no iudgments of the Courts of Appeal or of the Supreme Court (Areopagos) directlylinked to Community competition.
De højeste retsinstanser og appelretterne har truffet mere end 30 afgørelser, hvoraf de vigtigste er følgende:
116, More than 30 decisions were taken by the Supreme Courts and Appeal Courts, the most significant ofwhich were as follows:
Når en appeldomstol konstaterer, at en bestemmelse, hvorefter de godkendte forhandlere forbydes at forhandle Cacharel-produkter indbyrdes, udgør en hindring for de frie varebevægelser mellem medlems staterne, har den efter kassationsrettens mening begrundet sin afgørelse lovligt i henhold til traktatens artikel 85 uden at skulle foretage andre undersøgelser.
The Court of Cassation held that an appeal court which had found that a clause prohibiting authorized,distributors from selling Cacharel producis to one another constituted an obstacleto the free movement ofgoods between Membei States had lawfully based its decision on Article 85 of the Treaty without having to carry out any further investigations.
Kassationsretten erklærede med hensyn til en bilkoncessionskontrakt, at en ophævelsesklausul, som træder i kraft i tilfælde af manglende opfyldelse af en salgskvotabestemmelse, der har karakter af en forpligtelse til opnåelse af et resultat, ikke er forbudt i henhold til hverken EF-traktatens artikel 85 eller forordning (EØF) nr. 123/85.
The Court of Cassation held, in connection with a motor vehicle distribution agreement, that a can-cellalion clause which came into operation in the event of non-fulfilment of a-sales-quota clause having the effect of.an obligation to achieve a given result was prohibited neither by Article 85 of the EC Treaty nor by Regulation
Appelretten i Paris. 5. afdeling, 22.9.1992: Guille/SA Pronuplia
EEö) No 123185.
Appelretten i Paris har afgjort, at den søgsmålsgrund, der skyldes tilstedeværelsen af en ulovlig aftale som følge af en franchisegivers takstpolitik, ikke kan anses for materielt karakteriseret i fransk ret, mens Kommissionens afgørelser har afvist lignende søgsmålsgrunde efter en undersøgelse af franchisegiverens samlede system.
The öourt referredtoihe case-law of the Courtof Justice of the_ Communities to the effect ihat Regulation 123185 merely lays down the conditions under which contractual clauses are immune from render null and ih. p.oh-iüitionand hence f ro Ä the nullity provided for by Article 85, but does not necessarily void an agreement which does not satisfy those conditions.
I. afdeling. 9.12.1992 Michel Swiss SA/Montaigne Diffusion SA
Paris Court of Appeal, Sth Chamber,22 Septetnber 7992, Guille v SA Pronuptia
Under henvisning til princippet om, at fællesskabsretten går forud for den nationale ret, erklærede appel retten i Paris, at den ikke på grundlag af den franske konkurrenceret kan foretage en fuldstændig eller delvis annullering af en selektiv distributionsaftale, når Kommisionen har anset den for al være i over ensstemmelse med traktatens artikel 85.
The Paris Court of Appeal held that the argument based on the existence of an unlawful.restrictive agreementas inferred from a fränchisor'spricing poTicy could not be accept€das being substantiv-ely well-foundedin French law when the Commission, in its decisions, had reiected similar arguments atter considering thefranchisor's system as a whole.
I. afdeling. 16.12.1992: Comité interprofessionnel ties fromages du Cantal
Patis Coart of Appeal, lst Chamber, T6 December 1992, Comitö interprofessionnel des fromages du Cantal
Appelrellen har alvist påstandene Ira en branchekomité, som hævdede, at traktatens artikel 85, stk. I, ikke gjaldt for driftsplanen for 1987, for så vidt som denne plan var nødvendig for gennemførelsen af målsætningerne i traktatens artikel 39 vedrørende den fælles landbrugspolitik, idet Kommissionen ikke har indrømmet nogen fritagelse for denne plan.
The Paris Court ofAppeal rejected the argument put forward by a trade association that Article 85(1) of the not applrcableto its.planfor the 1987 marketing year inasmuch as the plan was necessary in order
Appelrellen i Paris mener, at det forhold, at en virksomhed, der fremstiller et produkt, forhindrer, for sinker eller fordyrer driftsomkostningerne for en ny fabrikationsmetode, der er udarbejdet al' en virk somhed på samme marked, udgør en praksis, som i betydelig grad påvirker handelen mellem medlems stater, og må anses for misbrug al en dominerende stilling.
]he Pari; Court of Appeal held that action by a company manufacturing a product to prevenr,delay orlncrease the cost ot a new manufacturing process developed by a firm operating in the same market constitüteda practice appreciably affecting trade bCtween Member Statei and an ibuse oF a dominant position.
1. afdeling. 24.3.1993: Fédération des agents consignataires de navires el agents maritimes de France (FACAM)
Paris Court,of Appeal, 1 st Chamber,24 March 1993,Födäration des agents consignataircs de nauireset agentsmarititnes de France
Appelrellen i Paris mener, at en anmeldelse af en aftale lil Kommissionen ikke forpligter den til at udsætte en afgørelse, mens den venter på en eventuel Iritagelsesbeslutning, så snart en sådan fritagelse ikke forekommer sandsynlig som følge af aftalens klart konkurrencefordrejende karakter.
The Paris Court of Appeal held that the fact that an agreemenr had been notified to the Commission did not mean. that rt had to stay the proceedings pending the possible adoption of an exemption decision, when such a oeclsron seemed unlll(ely owlng to the agreement's manifestly anticompetitive nature,
Appelrellen i Toulouse har kontrolleret, om de tre betingelser for anvendelse af traktatens artikel 86. som udledt al' Domstolen i dommen af 4.5.1988, er forenet, for i den pågældende sag at afsige dom om, at der ikke er lale om misbrug al' en dominerende stilling; betingelsen om en urimelig pris var ikke til stede i del foreliggende tilfælde.
TheToulouseCourt of Ap_peaapp l lied here the three tests for the applicability of Article 86 of the Treaty developed by the Court of Justice of the European Communities in iti judgmeni of 4 May 1988. It held thai, the untair price test being passed, there had been no abuse of a dominant päsition.
(1993), I.L.R.M. 557, krævede sagsøgeren skadeserstatning i henhold til artikel 85. slk.
I.L.R.M.557, the plaintiff claimed damagesunder Article 85(1)
I, og artikel 86. for forringelse al' værdien af hans aktiepost i Ryanair Ltd. som skyldtes den påståede konkurrencefordrejende aktivitet hos sagsøgte, som konkurrerer med det selskab.
Y and Article 85 for loss in the value of his shareholding in Ryanair Ltd caused by the allägedlyanti-comperitivä anti-comperitivä activity of the defendants, competitors of. that comflany.ih. Supr.-. couri dis;i;s;d ,ti.
Højeste ret afviste sagen med den begrundelse, at selv om den direkte anvendelighed af artikel 85, stk. 1, og artikel 86, gav selskabet en søgsmålsret, var der ikke noget i princippet om direkte anvendelighed, der kunne tilsidesætte det nationale princip om, at en aktionær ikke har en personlig søgsmålsret med hensyn til den påståede skade på hans aktiepost som følge af den skade, selskabet havde lidt.
".ii.", that'.while the direct applicability of Articles 85(1) and 86 created ä right of action for the company, ih.r. *"i nothing in the principle of direct applicabiljty,to override the domesiicprinciple that a shareirolder does not have a personal right of action in respect of alleged damage to its sharelolding resulting from damage to the company.
I.L.R.M. 723. søgte sagsøgeren, som er en distributør, et forbud med del formål at forhindre leverandøren Loewe i at levere til en tredje part.
"g:;;.;; relled on (a sole and exclusive licence to manufacture,market, sell and distribute) was void under Art i cle
Loewe fremførte som el al' punkterne i sit forsvar, al den pågældende aftale (eneret og eksklusivlicens til at fremstille, markedsføre, sælge og distribuere) var ugyldig i henhold til artikel 85, stk. 1. Højesteret afsagde kendelse om. at hvis sagsøgeren kunne påvise, at aftalen faldt uden for artikel 85, stk. I, kunne der ses bort fra delle aspekt i svarskriftet, når det skulle afgøres, om der skulle udstedes el forbud.
Article. 85(1) asdemini tn is, thataspectof ihedefencecould 'bedisregardedindecid ingiwheth.r to t. "nt th.
Oversigt over domme
List of judgments
— Kassationsretten, plenarmøde, 27. juli 1993. dom nr. 8390, anvendelse af artikel 85
Court of Cassation, full Court, 27 July l993,iudgment No 8390;application of Article 85'
— Distriktsdomstolen (Tribunale) i Genova, 9. juli 1992, anvendelse af artikel 86
Genoa District Court (Tribunale),9 July 1992;application of Article 86'
— Underretten i Genova, 20. juli 1992, anvendelse af artikel 85 og 86
Gcnoa Magistrate's Court, 20 July 1992;application of Articles 85 and 86'
— Underretten i Genova, 12. august 1992, anvendelse af artikel 86
Genoa Magistrate's Court, 12 August 1992;application of Article 86.
— Statsrådet, afdeling II, 13. maj 1992, udtalelse nr. 598
Council of State, Division II, 13 May 1992, Opinion No 598'
Traktatens konkurrencebestemmelser er blevet anvendt i sager vedrørende havnearbejde.
The Treatv orovisions on comDetition were applied in cases connected with dock work.
I forbindelse med kontrol af valutaeksporten henviste kassationsretten til forordning nr. 67/67/EØF af 22. marts 1967 og forordning (EØF) nr. 2591/72 af 8. december 1972, hvor det — gennem en fritagelse fra EF­traktatens artikel 85 — fastsættes, at aftaler, der pålægger eksklusivforpligtelser med hensyn til levering og videresalg af varer mellem fællesskabsvirksomheder, er lovlige og gyldige.
In connecrionwith the control of currency exports the Court of Cassation referred to Regulation N o 67/67 l EEC of . 22 Merch 1,967 and Regulation (EEC_BAR_ No' 2591/72 of 8 December 1972,which, by way of derogation from Article 85 of the EC Treaty, provide that agreements imposing obligations of exclusivity in the supply and resaleof goods between Community enterprises are lawful and valid.
Loven har også været anvendt i sager, hvor myndighedernes afgørelser anfægtes.
The Act has alsobeen involved in actions contesting decisions of the Authority.
Højesteret (Hoge Raad), 23. april 1993, offentliggjort: NJ 1993, 383
Supreme Coutt (Hoge Raad),23 Aptil 1993, published NJ 1993, 383
Domstolen tilsidesatte en dom afsagt af appelretten (Gerechtshof) i Den Bosch med den begrundelse, at retten ikke havde fremført en ordentlig begrundelse for svaret på spørgsmålet om, hvorvidt en eksport­klausul i en aftale faldt ind under forbuddet i EF­traktatens artikel 85.
120, The Court set aside a iudgment of the Den Bosch Court of Appeal (Gerechtshofl on the ground thatthat Courr had failed to proviäe a'proper statement of the reasoning bä A ind its answer to_the question whetheran export clause in an alreemcnt ivajcaught by the prohibition in Article 85 of the EC Treaty.
Domstolen afviste den påstand, at den gruppefritagelse for patentlicens­aftaler, der gives i forordning (EØF) nr. 2349/84, automatisk fortabes, hvis licenshaveren ikke udnytter opfindelsen. Der var heller
i.Ior rnas theri anything in the facts of the case which might be grounds for the European Commission to withdraw the benefit ofthe exemption under Article 9 of the Regulation.
(Henvisning til en foreløbig kendelse fru Domstolen, sag C-60/92, Otiti mod Postbank)
(Referencefor a preliminary ruling by thc European Court of Justice, CaseC-60/92 Otto u postbankl
I, fordi den ikke begrænsede konkurrencen i henhold til denne bestemmelse.
& companhia,-Limitada a1d c9rrela, sousa 6ctris6stomo", Limitad";.; tF;üt, it" A1qi9!e
Sag C-39/92
United Kingdom
I sagen Inntrepreneur Eslates Ltd mod Mason (11.3.1993) bad lejeren af en beværtning, som var konIraktlig forpligtet lil al altage øl Ira udlejeren.
ln-lnntrepte.neur EstatesLtd u Mason (11 March 1993),the Hieh Court in Ensland was asked bv the lessees ot a public house which was tied for its supplies of beerto the leisor to conclude that because of the tie the lease wäs in breach of Article s5(1) andih;;;f; ioräi *"r in consequence unable to recover the rent for the premises.
Englands High Court om at afsige kendelse om. at leje målet var i slrid med artikel 85, stk. I. på grund af'den kontraktlige forpligtelse, og at udlejeren derfor ikke kunne opkræve leje for ejendommen.
The leaseargul!,ly_infiirlged-Anicle 85(1) and äia
Det blev påstået, at lejemålet var i strid med artikel 85, stk. I, og ikke opfyldte gruppel'ritagelseskravene i henhold til Kommissionens forordning (EØF) nr. 1984/83 om eksklusive købsaftaler.
""i """tlpty commission Regulation (EEC) No 1984/83 on exclusive purchasing agreements.
Udlejeren havde i overensstemmelse hermed anmeldt lejemålet til EF-Kom-missionen og ansøgt om en fritagelse i henhold til artikel 85, stk. 3: Kommissionen havde imidlertid endnu ikke indrømmel en fritagelse eller udstedt en administrativ skrivelse.
The lessor had äccordinslv notttled the lease to the EC Commission and sought an exemption unäer Article 85(3); but the Commission had,not yet islued an exemption or a comfort letär. The Coü:t treated the lease
Domstolen anså lejemålet for at være i slrid med artikel 85. stk. I : i henhold til meddelelsen om samarbejde! mellem de nationale
"r'irhirginJeii.üijiii; applying the Notice on cooperation between national courts and the Commission in applyiig i,rticles 8j anä
Selv om leveringsforpligtelsen derfor ikke ville kunne håndhæves, adskilte domstolen imidlertid ved hjælp af engelske retsprincipper leveringsforpligtelsen fra lejekontrakten og gennemtvang dens resterende bestemmelser, herunder bestemmelserne om betaling af leje.
127. lnRvsecretaryofstateforTradeandlndustryandtheDirectorGenelalof-Fair.Ttading,exparte
De britiske myndigheder havde derfor fortsat pligt til ifølge artikel 88 at træffe afgørelse om misbrug af en dominerende stilling som følge af den påtænkte overtagelse i henhold til artikel 86.
Accordingly the United Kingdom authorities coniinuedto te under a residual duty under Article 88 to rule on any abuse of a dominantposition constituted by the proposed acquisition under Article 86.
High Court og Court of Appeal afviste ansøgningen med den begrundelse, al formålet med forordning (EØF) nr. 4064/89 var at etablere to jurisdiktioner, som gensidig udelukker hinanden: i hen hold til artikel 9 og 22, stk. 3, skulle Kommissionen behandle fusioner af fællesskabsdimension og den enkelte medlemsstat fusioner, som er uden fællesskabsdimension. i overensstemmelse med landels egen konkurrencelovgivning.
The High Court and the Court of Appeal refused the.applrcatlon oit th.'griund thai the purpose of Regulation (EEÖ No 4064/89 was to establish two mutually exclusive the Commission dealt with concentrations with a Community iurisdicfions: subiect to Articles 9 andlZ]) äi-."ti"r each Member State dealt *ith .onc.ntr"tions which did not have a Community dimension in
I sagen Apple Corps mod Apple Computer (1992) FSR 389 havde parterne indtil 1987 hver især anvendt samme handelsmærke og samme navn.
128. ln Apple Corps v Apple Computer [1992_BAR_FSR 389 the partiej had until 1987 each used the same trade
I 1987 aftalte de. at de hver især skulle begrænse anvendelsen al' handelsmærket og navnet til deres eget aktivitetsområde.
-"it titl ."-" ir"-.. by a delimitation ag.ä.-"nt made in 7987,rhey agreed that each would limit its use
Kommissionen anførte, at den var til sinds at udstede en negativattest til aftalen i henhold til artikel 85, stk. I, men ændrede opfattelse i 1990 og frem kom med en erklæring, hvori den fremførte sine indvendinger.
n.g*iu. .i"^r"nce to the under Article 85(1) but in 1990 changed its mind and ii.ri
Apple Coips fremsatte indvendinger mod denne erklæring, og der blev arrangeret en mundtlig høring.
issued a Staiement o.f Obiections,Apple Corps subm itted an obiection to the Statementof Obiections and an oral hearing was arranged.
Apple Corps havde i 1989 anlagt sag ved High Court mod Apple Computer med hensyn til handelsmærkerne og 1987-aftalen.
Apple Corps had in 1989 commencedproceedrngs ln the Hlgh Lo Yr .t ttl Englano aeainstAp;le Computer in reiationto ihe trade marks and the 1987 agreement.