natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sagsøgeren i hovedsagen gør krav på godtgørelse for 7,5 time for den 13. november 1990.
Court), referringthe matterto the Court of Justiceconsrders
Emne: Begrebet løn — indirekte forskelsbehandling af kvindelige arbejdstagere — godtgørelse for deltagelse i uddannelseskurser, som giver bedriftsrådsmedlemmer de nødvendige kundskaber for at varetage dette hverv.
Content:Conceptofpay-lndirectdiscrimination-Compensationfor attendanceat trainingcoursesprovidingstaff council memberswith the necessaryknowledgefor performingtheirfunctions that, contraryto the Court'srulingin itsjudgmentof 4June 1992, Bo et el ( CaseC-360/90 [1 , 9921ECR l-3589), Paragraph 37 (6) of the BetrVG does not causeindirectdiscriminationcontraryto Article 1 19 of the Treatyandto the Directivel.t considersthat thejudgmentof the Court of Justicein the Boetelcasecould be basedon amisunderstandingof the legalpositionof staff councilmembersunder Germanlegislation.
Er forbuddet mod indirekte kønsdiskriminering med hensyn til løn i EØF-traktatens artikel 119 og i Rådets direktiv 75/117/EØF af 10. februar 1975 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivninger om gen nemførelse af princippet om lige løn til mænd og kvinder til hinder for, at det i national lovgivning bestemmes, at hvervet som bedriftsrådsmedlem er et ulønnet tillidshverv, og at bedriftsrådsmedlemmer alene beskyttes mod det indtægtstab, som de ellers ville have, fordi de som følge af bedriftsrådshvervet ikke kan arbejde alle de timer, der er fastsat i ansættelseskontrakten? trakten?
Doestheprohibitionof indirectdiscriminationinconnectionwithpay(Article1 19 of the EECTreatyandCouncil Directive75/117of 10 February1975 on theapproximationof the laws of the Member Statesrelatingto the applicationof theprincipleof equalpayfor men and women)precludea nationallegislaturefrom making membershipof a staff councianl honoraryoffice to be performed without payment and protectingstaff council membersonly againstloss of incomewhich they would othennrise suffer as a result of missingworking hours becauseof staffcouncilduties? councilduties?
Johanna Lewark arbejder inden for plejeområdet på sagsøgtes dialysecenter med en ugentlig arbejdstid på 30,8 timer.
Mrs Lewarkis employedfor 30.8 hours a weekin thecare unit of the defendant'sdialysiscentre.
Hun er endvidere medlem af det lokale bedriftsråd, der består af tre medlemmer.
Sheis alsoon the local staff council, which consistsof three members Her. working hours are spreadoverfour daysa week and she worksfor 7.7 hours a day.
Hendes arbejdstid er fordelt på fire dage om ugen, og hun arbejder 7,7 timer pr. dag.
The dialysiscentre employs21 employeesin the care unit, sevenmen and fourteen women.
Dialysecentret beskæftiger på plejeområdet 21 arbejdstagere, nemlig 7 mænd og 14 kvinder.
Boetel, cited above, and judgment of 19 March 1964,Unge4 Case 75/63,[1964]ECR 177).
Blandt mændene er 6 ansat på fuld tid og 1 på deltid.
ECR911, and of 13 May 1986, Bilka, Case 170/84,
Fra den 12. til den 16. november 1990 deltog sagsøgeren i hovedsagen på grundlag af en beslutning truffet af bedriftsrådet og med sagsøgtes godkendelse I et heldags kursusarrangement, som skulle give hende de kundskaber, der var nødvendige for arbejdet i bedriftsrådet.
Secondlyas,the Court has consistentlyheld,theconceptof pay withinthe meaningof Article 1 19 of the Treaty comprises any considerationwhe,therin cash orin kind,whetherimmediateor future, providedthattheworker receives it, albeit indirectly, in respect of hisemployment from his employer, and irrespective ofwhether the worker receives it under a contract of employment by
Den 13. november 1990 varede kurset 7,5 timer.
1990, Barber Case C-262/88[1990,]ECRl-1889,paragraph12). Althoughcompensationsuch asthat at
Denne dag skulle sagsøgeren i hovedsagen på grund af sin deltidsansættelse ¡kke have arbejdet i virksomheden, hvis hun ¡kke havde deltaget i dette kursus.
that it would be otherwise only if the difference oftreatment found to exist was justified by objectivefactors unrelatedto any discriminationbasedon sex.On thispoint,the Court heldin Boefelcited above,that it remainedopento the Member Statetoprovethat the legislationwasjustifiedby suchfactors.
Imidlertid udbetalte virksomheden hende løn under hensyn til den kontraktlige arbejdstid på 30,8 timer pr. uge, men uden
C-78/93,119941ECR l-5727 , paragraph 26),that thereis unequaltreatment wheneverthe overallpayof full-
Indledningsvis bemærker Domstolen, at national rets juridiske definitioner og subsumptioner ¡kke har betydning for fortolkningen af fællesskabsretten eller for
Others, Case C-343/92,119941ECRl-571, and of 14December 1995 , Megner and Scheffel, Case C-444/93,
EF-Domstolens afgørelser dens bindende virkning og dermed heller ikke for rækkevidden af princippet om lige løn til mænd og kvinder, som er indeholdt i traktatens artikel 119 og i direktivet, og som til stadighed videreudvikles gennem Domstolens praksis (jf. ovennævnte Boetel-dom og dom af 19. marts 1964, sag 75/63, Unger, Sml. 19541964, s. 417, org. réf.: Ree. s. 347).
Handbook on equal treatmentfor women and men in the European Union necessaryfor achievingthat aim.lt is for the nationalcourtto ascertainwhetherthatis soin the presencaset
Det påhviler den nationale ret at afgøre, om dette er tilfældet i denne sag.
Case C-8194C. B.LAPERREv LAPERREv
EF-Domstolens afgørelser eller eventuelle uarbejdsdygtighed.
PROVNI CIE ZUI D- H OLLAND grantof such benefitis subjectto variousconditionsrelatingto thepreviousemploymenotf thepersonconcernedand his age or-where applicable-hisincapacityfor work.
Til forskel fra RWW er støtte ifølge IOAW ikke betinget af den pågældendes formueforhold.
Unlikethe RWW the IOAW doesnot makethegrantof benefitsubjectto any conditionrelatingto the resourcesof thepersonconcerned.
C.B. Laperre modtog arbejdsløshedsunderstøttelse i henhold til RWW indtil den 31. maj 1989.
Until 31 May 1989, Mrs Laperrereceivedunemploy-ment benefit underthe RWW.
Den kompetente myndighed, Haag kommune, indstillede pr. 1. juni 1989 betalingen af denne ydelse under henvisning til, at hendes formue oversteg grænsen for, hvad der ifølge lovgivningen må anses for »en beskeden formue«.
As of 1 June 1989,thecompetenautthority-the municipalityof The Hague-ceasedtopayherthat benefit on thegroundthather resources exceeded the 'modestassets' referred toin the legislationOn .
Den 20. juni 1989 indgav C.B. Laperre ansøgning til samme kommune om ydelser i henhold til IOAW. Det er ubestridt, at ansøgeren på dette tidspunkt var 52 år, samt at hun ¡kke var uarbejdsdygtig.
20 June 1989, Mrs Laperreappliedto that municipalityfor benefit underthe IOAW.lt isundisputedthat at that date she was 52 yearsof ageand sufferedfrom no incapacityfor work.
Den ansøgte ydelse blev afslået under henvisning til, at C.B. Laperre ¡kke kunne anses for arbejdsløs arbejdstager i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i lOAW's artikel 2, stk. 1, litra a).
Theapplicationfor benefit was refusedon thegroundthat Mrs Laperrecould not be regardedas being anunemployedworker withinthe meaningof Article2(1)(a)of the IOAW.
Emne: Ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring — artikel 4, stk. 1, i direktiv 79/7/EØF — lovbestemt ordning om social bistand til ældre langtidsledige arbejdstagere og/eller delvis uarbejdsdygtige arbejdstagere — betingelser om beskæftigelsesforløb og alder.
Equaltreatmentfor men and womenin mattersofsocial security - Article a(1)of Directive 79/7/EEC-Statutoryschemeof socialassistancefor olderand/or partiallyincapacitatedworkers who arelong-termunemployed-Conditionsrelatingtopreviousemploymenandt age
Raad van State har I sin forelæggelseskendelse anført, at det af statistiske oplysninger fra Centraal Bureau voor de Statistiek (Nederlandenes Statistiske Kontor, herefter »CBS«) fremgår, at langt flere mænd end kvinder i 1989 modtog ydelser i henhold til IOAW. Det er endvidere oplyst, at i Nederlandene har langt flere mænd end kvinder erhvervsmæssig beskæftigelse.
Facts and procedure ln its order for reference, the Raad van State referred tostatisticsof the C ent r a a Bureau l voor de Statistiek ( C ent r aS lt at i stic a Ol ff ic e) showingthat in 1989 muchmore men than women werein receiptof IOAWbenefit.lt also observedthat,in the Netherlandsmuch,more menthan women arein employment.
Spørgsmålene vedrører to nederlandske bistandsordninger, der sikrer arbejdsløse ret til en indkomst svarende til eksistensminimum.
Law l on Soc i a As s l is ta nce ), providesfor the grant of benefitsto unemployedworkers without sufficientresourcesto ensuretheir subsistence En . title menand t continuingentitlementot
Den ene af disse, der er en generel ordning, blev indført ved Rijksgroepsregeling werklose werknemers (et nationalt regelsæt vedrørende arbejdsløse arbejdstagere, »RWW«). RWW blev udstedt med hjemmel i Algemene Bijstandswet (den neder landske bistandslov) og indeholder bestemmelser om ydelser til arbejdsløse arbejdstagere, der ikke har tilstrækkelige midler til deres underhold.
Must Article 4(1) of Council Directive79/7/EECof19 Decembe1978r beinterpretedas meaningthatthat articleinprincipleprecludesa provisionofnationaleglisldtionsuch, asthat containedin the IOAW from offering an incomesupplemenatt thelevelof the social minimum whereby,in sofar asis benefit underthe RWW are conditional rn
Den anden er en speciel ordning, der blev indført ved Wet inkomensvoorziening oudere en gedeeltelijk arbeidsongeschickte werkloze werknemers (nederlandsk lov om ydelser til ældre eller delvis uarbejdsdygtige arbejdsløse arbejdstagere, »IOAW«), og som indeholder regler om ydelser til ældre eller delvis uarbejdsdygtige langtidsledige. Denne form for støtte ydes på forskellige betingelser, for så vidt angår den pågældendes tidligere beskæftigelse, alder
'modest the assets ' stipulated by the Netherlands benefitresourcesarenot takeninto accountandentitlementot the benefitis dependentbr,ieflyon,previousemploymenandt age, whilst under othernationaleglislationsuch, asthat containedin thesocialassistanceprovisionsof the RWW which alsoaffordsprovisionat the levelof the social minimum,accountistaken of resourceswhere,it is commongroundthat a significantglyreaternumberof men legislationThe . second-specific-schemewasintroducedbythe Wet InkomensvoorzieningOudereen Ge de el te ij l k Arbeidsongeschi kte Werkloze Werknemers(Lawon incomesupportfor older and partially incapacitatedunemployedworkers,'the IOAW'), providingfor the grantof benefitto older or partially incapacitated long-term unemployed persons The .
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union
discrimination within the meaning of Article 4(1) of the Directive.
Domstolen (Fjerde Afdeling) kender for ret:
The court(Fourth chamber)' hereby rules:
2) Kan anvendelsen af den første af de i spørgsmål 1) nævnte ordninger, som indebærer, at langt flere mænd end kvinder undtages fra formuekriteriet i blstandslovgivningen, anses for at være begrundet som følge af, at ordningens målgruppe har ringe muligheder på arbejdsmarkedet og derfor ikke eller næppe vil være i stand til at genetablere en formue, der er opbrugt?
can the application of the scheme referred to in question 1, under which a far greater number ofmen rnan women are exemoted from the means test in the social assistance legislation, be justified on the ground that the target group of that legislation has little chanceon the labour market and therefore is not or is rarelyin a position to rebuildresources once they have been depleted?
Artikel 4, stk. 1, i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring skal fortolkes således, at en national lovbestemt ordning som IOAW — hvorefter der kan tilkendes en ydelse svarende til eksistens minimum uden hensyn til eventuel formue, men på betingelse af, at den pågældende opfylder visse krav med hensyn til beskæftigelsesforløb og alder — ikke indebærer forskelsbehandling på grundlag af køn, selv om det forholder sig således, at langt flere mænd end kvinder herved undtages fra det formuekriterium, som den anden ordning, RWW, derimod indeholder, hvor ved den er mindre fordelagtig, selv om der er tale om en ydelse af samme art, når den nationale lovgiver rimeligvis har kunnet gå ud fra, at den pågældende ordning var nødvendig for gennemførelsen af et socialpolitisk formål, der intet har at gøre med forskelsbehandling på grundlag af køn.
As the Court has consistently held, Article 4(1) of the Directive precludes the application of a national measure which, although formulated in neutral terms, worksto the disadvantage of far more women than that a much greater number of men than women findin that scheme a way of avoidingthe means test which,in contrast, has to be ntisfied in the case of anotherscheme, such as that estab/r3hed by the RI/VW, which,albeit providing for a benefit of the same type, is lessfavourable, srncethe national legislature was reasonably entitled to consider that the scheme in questionwas necessary in order to attaina social policy aimunrelated to any discrimination on grounds of sex.
Domstolen bemærker indledningsvis, at direktivets artikel 4, stk. 1, er til hinder for en national bestem melse, som — selv om den er kønsneutral — indebærer, at langt flere kvinder end mænd behandles ugunstigt, medmindre bestemmelsen er begrundet i objektive faktorer, der intet har at gøre med forskelsbehandling på grundlag af køn.
men, unless that measure is based on objective factors unrefated to any discrimination on grounds of sex.
Den sidstnævnte betingelse er opfyldt, såfremt de valgte midler er i overensstemmelse med den pågældende medlemsstats sociale politik, er egnede til at nå det af den forfulgte mål og er nødvendige hertil (jf. dom af 24. februar 1994, sag C-343/92, Roks mfl., Sml.
That is the case where the measures chosen reflect a legitimate social policy aim of the Member State whose legislation is at issue, are appropriate to achieve that aim and are necessary in order to do so (see judgmentof 24 February 1994, Roks and Others, Case C-343192,
1994 I, s. 571, præmis 33 og 34).
[1994]ECRl-571,paragraphs33 and34). 34).
Domstolen bemærker dernæst, at socialpolitikken på fællesskabsrettens nuværende udviklingstrin er omfattet af medlemsstaternes kompetence (jf. dom af 7. maj 1991, sag C-229/89, Kommissionen mod Belgien, Sml. 1991 I, s. 2205, præmis 22).
The Court first observed that, in the current state of Community law social policy is a matter for the Member States (see judgment of 7 May 1991,
Det tilkommer dem altså at vælge de foranstaltninger, hvormed målsætningen for deres social- og beskæftigelsespolitik kan realiseres.
Member States to choose the measures caoable ofachieving their social policy aim.
Medlemsstaterne råder ved udøvelsen af denne kompetence over et vidt skøn.
In eiercising thatcompetence, the Member States have a broadmarginof discretion.
Domstolen fastslår dernæst, at den målsætning, som den neder landske regering har påberåbt sig (at sikre, at arbejds løse arbejdstagere reintegreres på arbejdsmarkedet), henhører under Nederlandenes socialpolitik og objektivt ¡kke er forbundet med nogen forskelsbehandling på grundlag af køn, ligesom den nationale lovgiver ved udøvelsen af sine beføjelser med rimelighed har kunnet gå ud fra, at den omtvistede lovgivning var nødvendig for gennemførelsen af nævnte formål, og den i sagen omtvistede lovgivning kan på baggrund heraf ¡kke antages at være udtryk for indirekte forskelsbehandling i direktivets artikel 4, stk. 1's forstand.
The Court next noted that the aim reliedon by the Netherlands Government (reintegration ofunemployed persons into the labour market) comesunder that State's social policy and is objectivelyunrelated to any discrimination on grounds of sex andthat, in exercising its competence, the national legislature was reasonably entitled to consider that thelegislation in question was necessary in order to achievethat aim. ln those circumstances, the legislation inquestion cannot be described as entailing indirect
EF-Domstolens afgørelser som den femtende uge før begyndelsen af den uge, hvor fødslen forventes.
('referencepay').The referenceweekls definedasthe15th week beforethe beginningof the expectedweek of confinement
Der var ¡kke fastsat bestem melser om forhøjelse af referencelønnen i tilfælde af en senere lønforhøjelse.
provisionwas madefor an increase in referencepayin the event of a subsequenpay t rise.
1) Indebærer følgerde bestemmelser, eller visse af dem, nemlig a) Rom-traktatens artikel 119, b) ligelønsdirektivet (75/117/EØF) eller c) ligebehandlingsdlrektlvet (76/207/EØF) (herefter »de relevante bestemmelser«), at en kvinde under barselsorlov, som hun har krav på efter lovgivningen eller sin ansættelseskontrakt, skal have den fulde løn, hun ville have oppebåret, såfremt hun i perioden havde arbejdet normalt for arbejdsgiveren?
Do the following provisionsor, any of them,namely(,i)Article 119 of the Treatyof Rome,(ii)the Equal Pay Directive(75/117/EEC)or,(iii)the Equal Treatme nt D i rectiv e (76/2A7 IEEC) ('the releva ntprovisionsrequ')irethat, while a womanis absentfrom work on the maternity leave provided for bythe relevantnationallegislationor by her contractof serviceshe, bepaidthe full payto which shewould have been entitledif at the time she hadbeen working normallyfor her employer?
Emne: Begrebet løn — løn under barselsorlov.
Content:Equatlreatmenfotr men and women-
2) Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, indebærer de relevante bestemmelser da, at størrelsen af en kvindes løn under hendes barselsorlov skal fastsættes ud fra visse bestemte kriterier?
lf the answertoguestion1 is'No',do the relevantprovisionsrequirethat while a womanis on suchleavethe amount of herpaybe determinedbyreferenceto certainparticularcriteria?
4) Såfremt både det første og det andet spørgsmål besvares benægtende, kan man da udlede, at de relevante bestemmelser er uanvendelige eller uden betydning for størrelsen af den løn, en kvinde har krav på under barselsorlov?
Councils for the Healthand Person a Soc l i aS e l r vice s lf the answerto each ofquestions1 and 2 is'No',isit thepositionthat none of the relevantprovisionshas any applicationor effect as regardsthe amountofpayto which a woman on maternityleaveisentitled?
I 1988 havde sagsøgerne i hovedsagerne barselsorlov.
Judgment of the Court down by the relevangenera t l legislationln. November
I denne periode modtog de i medfør af en kollektiv overenskomst, nærmere bestemt § 6(9) i General Council Handboek, som anvendtes af Joint Councils for the Health and Personal Social Services (Northern Ireland), følgende ydelser: deres fulde ugeløn i de første fire uger, ni tiendedele af deres fulde løn I de følgende to uger og endelig halvdelen af deres fulde løn i tolv uger.
The Courtpointedout firstlythat the definitionin thesecondparagraphof Article 1 19 providesthat theconceptofpayusedin the abovementionedprovisionsincludesall considerationwhich workersreceivedirectlyor indirectlyfrom their employersin respecotf their employment
I november 1988 førte forhandlinger i de nævnte Health Boards til lønforhøjelser med tilbagevirkende kraft fra den 1. april 1988.
1988, negotiationswithinthe healthservicesresultedinpayincreasesbackdatedto 1 April 1988.
Ydelsernes retlige karakter har ikke betydning for anvendelsen af artikel 119, såfremt de ydes i tilknytning til ansættelsesforholdet (dom af 9. februar 1982, sag 12/81, Garland, Sml. 1982, s. 359, præmis 10).
Case 12/81,[19821 ECR359,paragraph10).Considerationclassifiedaspayincludesin,ter alia, lasttwo paychequesreceivedbythe women concernedfor the two months precedingthe referenceweek
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union gerne en Indkomst, selv om de i særlige tilfælde, der er fastsat af lovgiveren, ikke udøver aktiviteter som nævnt i ansættelseskontrakten (dom af 4. juni 1992, sag C-360/90, Boetel, Sml.
Handbookonequaltreatmentforwomenand menin the European Union considerationpaidbythe employerby virtue oflegislativeprovisionsand under a contractof employment whose purposeis to ensurethat workersreceiveincomeeven where,in certaincasesspecifiedby thelegislaturethey, are not performingany workprovidedfor in their contractsof employmen(tjudgmenotf 4
1992 I, s. 3589, præmis 14 og 15; jf. også dom af 27. juni 1990, sag C-33/89, Kowalska, Sml.
June 1992, Boetel
hun arbejdede normalt, og som er blevet udbetalt hende uge efter uge som til enhver anden arbejdstager, kræver princippet om forbud mod forskelsbehandling, at den kvindelige arbejdstager, som stadig er knyttet til arbejdsgiveren gennem arbejdsaftalen eller arbejdsforholdet under barselsorloven, ligesom enhver anden arbejdstager, endog med tilbagevirkende kraft, nyder godt af en lønforhøjelse, som er sket mellem begyndelsen af den periode, referencelønnen omfatter, og slutningen af barselsorloven.
, l-3589, paragraphs14 and 15; see,also,judgmentsof 27 June1990, Kowalska Case, C-33/89,[1990]ECRl-2591, paragraph1 1,and of 17 May 1 990, BarbefCase C-262/88,[1990]ECRl-1889,paragraph12).lt followsthat, sincethe benefitpaidbyan employerunder actuallyworking and which was paidto her week byweek,justlike any other worker.Theprincipleof non-discriminationthereforerequiresthat a woman who isstilllinkedto her employebyr a contracotf employmentor by an employmenretlationshipduring maternityleave must,like any other worker;benefitfrom anypayrise, evenif backdatedwh,ichis awardedbetweenthebeginningof theperiodcoveredby referencepay andthe end of maternityleave.To deny such an increasetoa woman on maternityleave would discriminateagainstherpurelyin her capacityas a workersincehad, she notbeenpregnant,she would havereceivedthepay rise.
At udelukke den kvinde lige arbejdstager fra en sådan forhøjelse under hendes barselsorlov ville nemlig være en forskelsbehandling af hende alene i hendes egenskab af arbejdstager, efter som hun ville have modtaget den højere løn, hvis hun ¡kke havde været gravid.
legislationor collectiveagreementsto a woman onmaternityleaveis basedon the employmenretlation-ship,it constitutespaywithinthe meaningof Article1 19 of the Treatyand Directive75/117.
Hvad angår spørgsmålet om anvendelse af direktiv 76/207, bemærker Domstolen, at den ydelse, der udbetales under barselsorloven, er løn, og at den dermed er omfattet af traktatens artikel 119 og af direktiv 75/117.
As to the applicabilityof Directive76/207,the Courtpointedout thatthe benefitpaidduring maternityleaveconstitutespay and thereforefalls withinthe scopeof Article 1 19 of the Treatyand Directive75/117.lt cannottherefore be covered by Directive 76/207 as well.
Den kan derfor ikke tillige være omfattet af direktiv 76/207.
That Directive as, isclearfrom itssecondrecitalin thepreambledoes, not applytopay withinthe meaningof the abovementionedprovisions.
Det fremgår nemlig bl.a. af anden betragtning til dette direktiv, at det ikke omhandler løn i de nævnte bestemmelsers forstand.
situationsor the applicationof the sameruletodifferentsituations(see,in particulajudgmenr, t of 14
Domstolen bemærker endvidere, at da den tidsmæssige anven delse af Rådets direktiv 92/85/EØF af 19. oktober 1992 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejds tagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer (tiende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF) (EFT L 348, s. 1) imidlertid ikke omfatter de faktiske omstændigheder i hovedsagerne, påhvilede det den nationale lovgiver at fastsætte størrelsen af den ydelse, der blev udbetalt under barselsorloven, under hensyntagen til dennes varighed og den eventuelle eksistens af andre sociale fordele.
The Courtobservedalsothat CouncilDirective92/85/EECof 19October 1992 on the introductionof measurestoencourageimprovementsin the safetyand healthatwork of pregnantworkersand workers who haverecentlygivenbirthor are breastfeeding(tenthindivid-ual directivewithinthe meaningof Article 1 6(1) of Directive89/391/EEC)(OJL 348,p. 1) does not applyratione temporis to the facts of the present case. lt wasthereforefor the nationallegislatureto setthe amountof the benefitto bepaidduring maternityleave,havingregardto the durationof suchleaveandthe existenceof any other socialadvantages.