natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kommissionen pegede på en række spørgsmål, som efter dens opfattelse fortjente at blive undersøgt nærmere: evaluering af bestemmelserne vedrørende grundlæggende rettigheder, der er medtaget i Amsterdam-traktaten; konsekvenserne af princippet om udelelighed; det mulige indhold af nye rettigheder, der skal afspejle udfordringerne i et informationssamfund; spørgsmålet om indbringelse af grundlæggende rettigheder for domstolene; forholdet til beskyttelsen af grundlæggende rettigheder, som tilvejebragt af Europarådet samt grundlæggende rettigheders rolle i udviklingen af Den Europæiske Union.
The Commission pointed to a series of questions that in its view merited particular consideration: evaluation of the provisions concerning fundamental rights included in the Amsterdam Treaty; the implications of the indivisibility principle; the possible content of new rights mirroring the challenges of an information society; the justiciability of fundamental rights; the relation to the protection of fundamental rights provided by the Council of Europe; and the role of fundamental rights in the development of the European Union.
Ekspertgruppen debatterede disse spørgsmål på seks møder afholdt siden marts 1998 og fremlagde sin rapport i februar 1999.
The Group of Experts debated these questions in six meetings held since March 1 998 and presented its report in February 1 999.
På disse møder drøftede gruppen spørgsmål vedrørende anerkendelse af grundlæggende rettigheder med repræsentanter for de europæiske ngo'er, der beskæftiger sig med sociale spørgsmål, og med repræsentanter for de europæiske arbejdsmarkedsparter.
In the course of these meetings, the Group discussed issues concerning the recognition of fundamental rights with representatives of the Platform of European Social NGOs and of the European social partners.
Rapporten beskæftiger sig først med Amsterdam-traktaten og dens konsekvenser.
The report deals first with the Amsterdam Treaty and its consequences.
Dernæst behandles de faktorer og forudsætninger, som bør overvejes i relation til ethvert fremtidigt forsøg på at fremme en udtrykkelig anerkendelse af grundlæggende rettigheder.
It then addresses the factors and conditions that ought to be considered by any future attempt to promote the explicit recognition of fundamental rights.
Endelig kommer rapporten med en række anbefalinger til udtrykkelig anerkendelse og til styrkelse af beskyttelsen af grundlæggende rettigheder heder
Finally, the report makes a series of recommendations for achieving an express recognition, and for the improvement of fundamental rights protection.
Det er muligt, at Amsterdam-traktaten ikke udtrykkeligt anerkender specifikke grundlæggende rettigheder.
The Amsterdam Treaty may not have led to an explicit recognition of particular fundamental rights.
Ikke desto mindre var der tale om et afgørende skridt på vejen mod en stadig klarere anerkendelse af princippet om, at Den Europæiske Union beskytter grundlæggende rettigheder.
It nevertheless marked a decisive step on the way to an ever clearer recognition of the principle of fundamental rights protection by the European Union.
Traktaten bekræfter Den Europæiske Unions respekt for menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder (artikel 6, stk. 1) og bekræfter udtrykkelig den betydning, Unionen tillægger de grundlæggende sociale rettigheder (præamplen, fjerde betragtning).
The Treaty affirms the European Union's commitment to human rights and fundamental freedoms (Art. 6 (1)) and explicitly confirms the Union's attachment to fundamental social rights (Preamble, fourth recital).
Det gør den imidlertid ved at fastholde det tidligere vedtagne referencesystem.
It does this, however, by maintaining the previously adopted system of references.
Traktaten under streger således respekten for de grundlæggende rettigheder, således som de garanteres ved den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder (ECHR), og således som de folger af medlemsstaternes fælles forfatningsmæssige traditioner, som generelle principper for fællesskabsretten (artikel 6, stk. 2).
Thus, the Treaty stresses the respect of the fundamental rights guaranteed by the 1950 European Convention on Human Rights (ECHR) and as determined by the common constitutional traditions of the Member States and hence by the general principles of Community law (Art. 6 (2)).
Tilsvarende refererer både præamplen og artikel 136 i EF-traktaten til de grund læggende sociale rettigheder ved at pege på den europæiske socialpagt af 1961 (Europarådet) og til fællesskabspagten af 1989.
Similarly, both the Preamble and Art. 136 of the EC Treaty refer to the fundamental social rights by pointing to the 1 961 European Social Charter (Council of Europe) and the 1989 Community Charter.
Men i stedet for at opregne en række grundlæggende rettigheder fastlægger Amsterdam-traktaten procedurer, der skal sikre, at de beskyttes.
Rather than listing fundamental rights, the Amsterdam Treaty establishes procedures intended to secure their protection.
I EF-traktatens artikel 13, bemyndiges Rådet f.eks. til at træffe hensigtsmæssige foranstaltninger til at bekæmpe forskelsbehandling efter horing af Europa-Parlamentet.
Art. 13 of the EC Treaty, for instance, empowers the Council to take appropriate action to combat discrimination, after consultation of the European Parliament.
I artikel 13 er udtrykkelig nævnt de grunde, der kan give anledning til at træffe sådanne foranstaltninger, bl.a. forskelsbehandling på grund af køn, race eller etnisk oprindelse, forskelsbehandling på grund af religion eller tro, handicap, alder eller seksuel orientering.
The possible grounds of intervention are explicitly indicated in Art. 13 and range from discrimination concerning sex, racial or ethnic origin to discrimination regarding religion, belief, disability, age or sexual orientation.
Fællesskabet får således et redskab til at udvikle politikker og forslag til forebyggelse af sådan forskelsbehandling.
The Community is therefore given the opportunity to develop policies and proposals intended to prevent these discriminations.
Derudover lægger bestemmelserne i bl.a. artikel 3, stk. 2, og i artikel 141, stk. 4, i EF-traktaten, fundamentet for foranstaltninger, der skal fremme reel ligestilling mellem mænd og kvinder, herunder foranstaltninger, der tager sigte på at indføre specifikke fordele.
Moreover, provisions such as Art. 3 (2) and 141 (4) of the EC Treaty lay the grounds for measures designed to achieve an effective equality of men and women including positive action.
Langt mere generelt, men stadig efter samme retningslinjer, kvalificerer EF-traktatens artikel 136 de grundlæggende sociale rettigheder, som er fastlagt i den europæiske socialpagt og fællesskabspagten, som retningslinjer for aktiviteter i både Fællesskabet og medlemsstaterne.
In a far more general way but still along the same lines, Art. 1 36 of the EC Treaty qualifies the fundamental social rights, as determined by the European Social Charter and the Community Charter, as guidelines for activities of both the Community and the Member States.
De har som mål at fremme beskæftigelsen, en forbedring af leve- og arbejdsvilkårene for herigennem at muliggøre en udjævning af disse vilkår på et stadigt stigende niveau, en passende social beskyttelse, dialogen på arbejdsmarkedet, en udvikling af de menneskelige ressourcer, der skal muliggøre et varigt højt beskæftigelsesniveau, og bekæmpelse af social udstødelse.
These are intended to promote employment, improve living and working conditions in order to make possible their harmonisation while the improvement is being maintained, ensure proper social protection, secure a dialogue between management and labour and develop human resources in a way permitting to obtain a lasting high employment and to eliminate social exclusion.
Endelig kan Rådet i henhold til artikel 7 i tilfælde af en medlemsstats grove og ved varende overtrædelse af principperne i artikel 6, stk. 1, suspendere de rettigheder, der folger af anvendelsen af traktaten for en medlemsstat.
Finally, Art. 7 provides that the Council may, in the event of a serious and persistent breach of the principles mentioned in Art. 6 (1), suspend a Member State from its Treaty rights.
Som følge heraf omfatter Domstolens kompetence, med undtagelse af artikel 35 og 40 i EU-traktaten, kun aktioner, der vedrører anden og tredje «søjle«.
a result, with the exceptions of Articles 35 and 40 of the EU Treaty, the Court's jurisdiction does not cover actions regarding the second and third pillars.
En anden lige så relevant, men ikke mindre begrænset udvidelse af Domstolens kompetence forekommer inden for rammerne af medlemsstaternes »fælles handlinger«, som specificeret i afsnit VI i EU-traktaten.
Another equally relevant but no less limited expansion of the Court's jurisdiction occurs in connection with 'common actions' of the Member States as specified in Title VI of the EU Treaty.
De aktiviteter, der henvises til, omfatter forebyggelse, afsløring og efterforskning af kriminelle handlinger samt udlevering, og har som mål at give borgerne »et højt trygheclsniveau i et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed« (artikel 29).
The activities referred to concern the prevention, detection and investigation of crime as well as extradition and are intended to achieve, in the interest of the citizens, 'a high level of safety within an area of freedom, security and justice' (Art. 29).
I henhold til EU-traktatens artikel 46, litra b, har Domstolen kompetence i disse sager, for så vidt betingelserne i artikel 35 er opfyldt.
According to Art. 46 lit. b of the EU Treaty the Court has jurisdiction in these cases as long as the conditions of Art. 35 are fulfilled.
Domstolen kan derfor på anmodning fra nationale domstole eller andre retlige myndigheder, træffe præjudiciel afgørelse vedrorende gyldigheden eller fortolkningen af de af Rådet vedtagne retsakter inden for rammerne af artikel 29, forudsat at den berørte medlemsstat har erklæret, at den accepterer en sådan kompetence.
The Court can, therefore, at the request of national courts or tribunals, give preliminary rulings on the validity or the interpretation of Council instruments adopted in the context of Art. 29, provided the Member State concerned has declared that it accepts such jurisdiction.
Domstolen kan tillige undersøge lovligheden af Rådets beslutninger og afgøre alle tvister mellem medlemsstaterne vedrørende fortolkningen eller anvendelsen af retsakter, der er vedtaget i henhold til artikel 34, stk. 2.
The Court can also review the legality of Council decisions and rule on any dispute between Member States concerning the interpretation or application of acts adopted under Art. 34 (2).
Hvor vigtige de ændringer, som Amsterdam-traktaten har medført, end måtte være, er der ingen af dem, der på varig og tilfredsstillende måde giver svar på de spørgsmål, som både rapporten fra vismandsudvalget og den efterfølgende diskussion har rejst.
As important as the changes brought about by the Amsterdam Treaty are, none of them offers a lasting and satisfactory answer to the issues addressed, both in the report of the Comité des Sages, and the ensuing discussion.
Der er en stigende ængstelse og forvirring, som skyldes forskellig og modstridende opfattelse og anvendelse af Den Europæiske Unions respekt af de grund læggende rettigheder på tværs af de tre »sojler«.
There is increasing uneasiness and confusion due to the differences and contradictions in the perception and application of the European Union's commitment to the fundamental rights across the three pillars.
Amsterdam-traktaten og navnlig ændringerne af EF-traktaten har uden tvivl vidt rækkende betydning i den første »søjle« gennem deres påvirkning af fællesskabsretten.
The Amsterdam Treaty and especially the modifications of the EC Treaty undoubtedly have farreaching effects in the first pillar through the impact of Community law.
Den anden (fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik) og tredje (juridiske og indenrigspolitiske anliggender) »søjle« er imidlertid baseret på traditionelle mellemstatslige relationer.
The second (common foreign and security policy) and third (justice and home affairs) pillars are, however, based on traditional intergovernmental relations.
Fællesskabsrettens klare indsats for de grundlæggende ret tigheder og udviklingen og gennemførelsen heraf, svarer således til de mindst lige så klare forsøg på at begrænse deres påvirkning i den anden og tredje »søjle«.
Thus, the manifest effort of the Community law to develop and implement the protection of fundamental rights corresponds to equally manifest attempts to limit their influence in the second and third pillars.
Hvor Parlamentet, Rådet og Kommissionen i forbindelse med vedtagelsen i 1995 af direktivet om databeskyttelse samstemmende pegede på den direkte sammenhæng, der eksisterer mellem databeskyttelse og grundlæggende rettigheder, fulgte medlemsstaterne en restriktiv politik i de to øvrige »sojler«.
While Parliament, Council and Commission, in connection with the adoption of the 1995 data protection directive, unanimously pointed to the direct link between data protection and fundamental rights, the Member States followed a restrictive policy in the two other pillars.
De selv samme principper og foranstaltninger, der var blevet accepteret i direktivet med hensyn til respekt af grundlæggende rettigheder, blev således draget i tvivl og stort set fraveget i aftaler så som Europol-traktaten.
The very principles and measures that had been accepted in the case of the directive in order to respect fundamental rights were thus questioned and to a large extent abandoned in agreements such as the Europol Treaty.
Hvis Den Europæiske Unions respekt for de grundlæggende rettigheder, således som den kommer til udtryk i Amsterdam-traktaten, skal tages alvorligt, må med lemsstaterne og Den Europæiske Unions institutioner handle under samme præmisser i alle tre »sojler«.
If the European Union's commitment to the fundamental rights, as expressed in the Amsterdam Treaty, is to be taken seriously, both the Member States and the European Union's institutions must act under the same premises in all three pillars.
Med andre ord bor de grundlæggende rettigheder være de primære og afgørende kriterier for, om alle institutioners og andre organers aktiviteter er forenelige med Den Europæiske Unions ledende principper.
In other words, fundamental rights should remain the primary and decisive criteria of the compatibility of the activities of all institutions and bodies with the European Union's guiding principles.
Det nuværende referencesystem er forvirrende og virker mod hensigten.
The actual system of references is confusing and counter-productive.
Hvor f.eks. ECHR er citeret to gange i EU-traktaten, er der i EF-traktaten ikke én eneste henvisning.
While, for instance, the ECHR is cited twice in the EU Treaty, there is not a single mention in the EC Treaty.
I modsætning hertil er både den europæiske socialpagt og fælles skabspagten citeret to gange i begge disse dokumenter.
In contrast, both the European Social Charter and the Community Charter are quoted in each of these documents.
Men den udtrykkelige omtale heraf i præamplen til EU-traktaten følges ikke op af en tilsvarende direkte reference i artikel 6, hvor kun ECHR nævnes.
But their explicit mention in the Preamble of the EU Treaty is not followed by an equally outspoken reference in Art. 6 where only the ECHR is cited.
Det modsatte gør sig gældende i EF-traktatens artikel 136.
The opposite is the case in Art. 1 36 of the EC Treaty.
Her omtales den europæiske socialpagt og fælles skabspagten, men ikke ECHR, på trods af den påvirkning, de grundlæggende ret tigheder, såsom foreningsfrihed, respekt for privatlivets og familielivets fred, eller ytringsfrihed har på beskæftigelsesforholdene.
It cites the European Social Charter and the Community Charter but not the ECHR, despite the impact of fundamental rights, such as free dom of association, respect for private and family life, or freedom of expression, on employment relationships.
Men de vigtigste kilder til grundlæggende sociale rettigheder, nemlig den europæiske socialpagt og fællesskabspagten, ses i virkeligheden kun som udgangspunkt for fællesskabspolitikkerne.
of fundamental social rights, the European Social Charter and the Community Charter, are in fact only seen as a basis of Community policies.
Det kommer uundgåeligt til at vække det indtryk, at de grundlæggende rettigheder anvendes selektivt og derved får en tilsvarende selektiv betydning.
The result is, inevitably, the impression of a selective approach to fundamental rights implying an equally selective significance.
Visse af disse rettigheder er garanteret den højest mulige grad af beskyttelse til dels som følge af, at de kan indbringes for domstolene.
Some of the rights are guaranteed the highest possible degree of protection, in part due to their justiciable character.
Men andre rettigheder, såsom de sociale rettigheder, risikerer at få en status, hvor der blot er tale om hensigtserklæringer fra både Den Europæiske Unions institutioner og dens medlemsstater.
Others, however, such as social rights, risk being relegated to the status of mere aspirations of both the European Union institutions and its Member States.
Selvom der i artikel 136 udtrykkeligt henvises til den europæiske socialakt og fællesskabsakten, anføres det i artiklen efter (artikel 137, stk. 6) i EF-traktaten udtryk keligt, at organisationsret, strejkeret og ret til lockout ikke er omfattet af pligten til at støtte og supplere medlemsstaternes indsats med henblik på virkeliggørelse af de socialpolitiske mål i artikel 136.
Although Art. 136 expressly and emphatically refers to the European Social Charter and to the Community Charter, one article later (Art. 137 (6)) the EC Treaty explicitly excludes the right of association, as well as the right to strike and the right to impose lock-outs, from the duty to support and complete the efforts of the Member States designed to implement the social policy aims defined in Art. 136.
Med andre ord er Den Europæiske Union afskåret fra at handle på egen hånd, når det gælder om at beskytte de rettigheder bedre, som traditionelt horer til de grundlæggende sociale rettigheder, og det er igen og igen blevet bekræftet både af national lovgivning og internationale traktater.
In other words, the European Union is prevented from acting on its own to protect better those rights that traditionally belong to the core of social rights, and that over and again have been affirmed by both national laws and international treaties.
Den tilsyneladende generelle medtagelse af sociale rettigheder i principperne for Den Europæiske Unions politikker og aktiviteter er de facto kun delvis.
The seemingly general inclusion of social rights into the principles governing the policies and activities of the European Union is in fact only partial.
Endelig rejser begrænsningen af referencerne til nogle få internationale dokumenter det spørgsmål, hvilken nøjagtig status andre konventioner har, navnlig ILO-konventioner.
Finally, the restriction of the references to a few international documents raises questions as to the exact status of other Conventions, in particular those of the International Labour Organisation (ILO).
Der kan ikke sættes spørgsmålstegn ved deres betydning over ordnet, men så længe de ikke er omtalt, vil deres rolle og påvirkning fortsat være usikker.
While their importance in abstract terms may be undisputed, as long as they are not mentioned, both their role and their impact remain uncertain.
Det er så meget mere tilfældet, som at Domstolen synes at sondre mellem ECHR og andre konventioner.
This is all the more so given that the ECJ seems to distinguish between the ECHR and other Conventions.
Hvor førstnævnte »udgør en del af« fælles skabsretten, fungerer sidstnævnte blot som retningslinjer for fortolkningen og anvendelsen af fællesskabsretten.
Whereas the first 'forms part' of Community law, the latter operate merely as guidelines for the interpretation and application of Community law.
Kort sagt synes henvisningerne ved forste øjekast at antyde, at der eksisterer en klar forpligtelse i forhold til et sæt specifikke regler.
In sum, the references may at first suggest a clear commitment to a set of specific rules.
Men i virkeligheden afgrænser de hverken de regler, der finder anvendelse, på en tilstrækkelig præcis måde, ej heller sikrer de lige respekt for alle grundlæggende rettigheder.
In reality, they neither delimit the applicable rules in a sufficiently precise way, nor do they secure an equal respect for all fundamental rights.
Grundlæggende rettigheder behandles på en måde, som komplicerer, og endog bringer Domstolens rolle i fare.
Fundamental rights are dealt with in a way that complicates and even imperils the role of the ECJ.
Domstolen har ikke alene understreget betydningen af ECHR, men også gentagne gange bekræftet, at konventionen er et væsentligt element i fællesskabsretten.
The Court has not only stressed the importance of the ECHR but also repeatedly confirmed that the Convention is an essential element of Community law.
Det mindste, man under disse omstændigheder kunne have forventet af Amsterdam-traktaten, var derfor en ændring af EF-traktaten, der bekræftede Domstolens holdning og samtidig erstattede Domstolens abstrakte referencesystem gennem bestemmelser, der bedre er i stand til at afsondre og afgrænse de regler, der skal tages i betragtning, således at respekten for grundlæggende rettigheder tilsikres.
The least that under these circumstances could have been expected at Amsterdam was therefore an amendment of the EC Treaty affirming the Court's position and simultaneously substituting the Court's abstract system of references by provisions permitting better discernment and delimitation of the rules that have to be considered in order to make certain the respect of fundamental rights.
Hvis man ignorerer samspillet mellem national og overstatslig kompetence, og navnlig nægter Domstolen kompetence, hindrer man ikke alene en effektiv beskyttelse på områder, hvor Domstolen skal, som det f.eks. er tilfældet med reglerne for anvendelsen af personoplysninger, beskytte overholdelsen af grundlæggende rettigheder: Det er også i modstrid med udviklingen af en fælles forfatningsmæssig platform for en »endnu tættere union« mellem Europas folk.
supranational jurisdiction and, in particular, to deny the ECJ jurisdiction, not only hinders efficient protection in fields in which the ECJ must secure the respect of fundamental rights, as, for instance, in the case of the rules determining the use of personal data; it also counteracts the development of a common constitutional order of an 'ever closer union' of European peoples.
Hvis Den Europæiske Union således af hensyn til både sine borgere og andre personer inden for dens jurisdiktion ønsker at sikre en konsekvent anvendelse af principperne for dens aktiviteter, skal Domstolens kompetence defineres på en måde, der garanterer og ikke underminerer denne konsekvens. kvens.
Hence, if the European Union, in the interest of both its citizens and other persons within its jurisdiction, wants to ensure consistent application of the principles guiding its activities, the jurisdiction of the Court has to be defined in a way which guarantees rather than undermines this consistency.
Amsterdam-traktatens rolle bor afgjort ikke undervurderes.
The role of the Amsterdam Treaty should certainly not be underestimated.
Den gentager Den Europæiske Unions respekt af grundlæggende rettigheder og puster nyt liv i for pligtelsen til at udvikle og gennemføre politikker, der sikrer, at disse rettigheder beskyttes. Men mangler og uoverensstemmelser som de netop beskrevne kan ikke ignoreres.
It reiterates the commitment of the European Union to fundamental rights and in vigorates the obligation to develop and implement policies securing protection of these rights.
Tværtimod bor deres eksistens føre til en intensiveret indsats for en udtrykkelig og utvetydig anerkendelse af grundlæggende rettigheder.
On the contrary, their existence should intensify efforts to achieve explicit and unequivocal recognition of fundamental rights.