natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I det pågældende tilfælde drejede det sig om støtteordningen for handicappede i henhold til den belgiske lov af 27.juni 1969 om ydelse af støtte til handicappede, der er belgiske statsborgere og bosiddende I Belglen, forudsat at de er mindst 14 år, mindst 30 % varigt uarbejdsdygtige, og deres indtægter ikke overstiger et vist beløb.
This particular case concerned a scheme for allowances for the handicapped laid down by the Belgian law of 27 June 1969 which recognized entitlement to allowances of Belgian nationals residing in Belgium who are at least 14 years of age, suffer from permanent incapacity for work of at least 30% and whose resources do not exceed certain limits.
d) Ydelser ved arbejdsloshed
(d) Unemployment benefits
— sondringen mellem ydelser, derer udelukket fra an vendelses­områcet for forordning nr;'1408/71, og ydelser, som er omfattet heraf, beror nemlig hovedsagelig på den enkelte ydelses karakteristiske engenskaber, især dens formål og betingelserne for dens tildeling;
In reply to the question as to whether the term 'unemployment benefits' in Article 4 (1) (g) of Regulation No 1408/71 could be interpreted as applying to benefits such as those provided in Chapter III (g) of Regulation No 1408/71 could be interpreted as applying to benefits such as those provided in Chapter III (a) of the 'Werkloosheidwet' (Dutch law on unemploy­ment), the Court of Justice considered that:
Som svar på spørgsmålet om, hvorvidt udtrykket »ydelser ved arbejdsløshed« i artikel 4, stk. 1, Iltrag), i forordning nr. 1408/71 kan fortolkes som omfattende de ydelser, der er omhandlet i kapitel III A i den nederlandske lov om arbejdsløshed, har De Europæiske Fællesskabers Domstol ud fra følgende betragt­ninger:
4089­3 — This decision of the Court of Justice was confirmed in two similar cases by the judgment of 13 November 1974 (Case 39/74, Luciana Mazzier née Costa ν Belgian State) within the framework of Regulation No 3 (the decision to refuse the benefit had been taken on 8 March 1972), and by the judgment of 17 June 1975 (Case 7/75, Angelo Marie Fracas ν Belgian State), under Regulation No 1408/71.
— Kapitel III A i denne lov bestemmer, at den kompetente sociale Institution overtager de forpligtelser ifølge arbejdskontrakten, som en arbejdsgiver, der er blevet insolvent, har over for en arbejdstager;
The second judgment (17 June 1975) repeats this ruling and adds that:
— det fremgår af sagens akter, at den ydelse, der tildeles i medfør af de pågældende nationale bestemmelser, hovedsa­gelig har til formål at bevidne tidligere krigsfanger, der kan dokumentere et langvarigt fangenskab, en national anerken­delse af de prøvelser, som de har gen nemgået for Frankrig og dets allierede mellem 1939 og 1945, og således ved forhøjelsen af alderspensionen at indrømme dem en kompen­sation for den indsats, de har ydet disse stater;
— Title III A of that law provided for the subrogation of the competent professional or trade institution of the obligations, in relation to the worker, arising from the contract of employment, of the employer who had become insolvent;
— disse bestemmelsers formål er, at den arbejdstager, der har Ion til gode efter en arbejdsgivers konkurs, kan få sin fordring indfriet inden for de af denne lov fastsatte grænser;
— 'in applying such a system the handicapped child of a worker must not, as compared with the nationals of the State of residence, be less favourably treated by reason only of the fact that he does not possess the nationality of that State;
— under hensyn til dette formål og disse betingelser for tildelingen frembyder en sådan ydelse ikke de egenskaber, der er karakteristiske for en social sikringsydelse i henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 1408/71 ;
— the aim of these provisions was to enable a worker who was owed wages following the insolvency of his employer to recover the amounts due to him within the limits laid down by that law;
— en sådan overtagelse har intet til fælles med de ydelser ved arbejdsloshed, der omhandles I artikel 4, stk. 1, litra g) i forordning nr. 1408/71, idet disse sidstnævnte ydelser i det væsentligste skal sikre den arbejdsløse arbejdstager visse beløb, der ikke modsvarer en erlagt arbejdspræstation;
— such a subrogation did not partake of the nature of the unemployment benefits referred to in Article 4 (1) (g) of Regulation No 1408/71 which were essentially intended to guarantee to an unemployed worker the payment of sums which did not correspond to contributions made by that worker in the course of his employment, and ruled that:
— artikel 4 i forordning nr. 1408/71, der definerer forordningens saglige anvendelsesområde, bestemmer i stykke 4, at forord­ningen blandt andet ikke finder anvendelse »på ordninger til fordel for ofre for krig eller dens følger«.
— in the case of a handicapped child who from his minority fulfils the conditions required to qualify for benefits for the handicapped as a member of an employed person's family, the equality of treatment cannot cease at the end of his minority if the child by reason of his handicap is prevented from acquiring the status of an employed person himself within the meaning of the regulation.'
»Ydelser som de ι kapitel III A i den nederlandske arbejdsløs­hedslov omhandlede er ikke «ydelser ved arbejdsløshed« i den i artikel 4, stk. 1, litra g), i forordning nr. 1408/71 anførte forstand».
4089­4 — Case 24/74 (Guiseppina Biason v Caisse régionale d'assurance de Paris — Judgment of 9 October 1974), 16th recital of judgment:
Denne sag drejede sig om en arbejdstager, der er fransk statsborger, og som havde ansøgt en belgisk Institution om at blive førtidspensioneret og få udbetalt en fuld alderspension i henhold til bestemmelserne i arrêté royal af 27. juli 1969 til fordel for belgiske statsborgere, der har »gjort aktiv tjeneste i de allierede styrker mellem den 10. maj 1940 og den 8. maj 1945, og som oppebærer en krigsinvalidepension, som er tildelt af en allieret nation for en uarbejdsdygtighed, som skyldes en krigshandling«.
4092­1 — In Case 8/78 (Directeur régional de la Sécurité Sociale de Nancy v Paulin Gillard — Judgment of 6 July 1978). the Court stated that 'Article 4 (4) of Regulation No 1408/71 must be interpreted as meaning that the regulation does not apply to social benefits for former prisoners of war such as the benefit provided under the French Law of 31 November 1973, Ar­ticle L 332 (2) of the Code de la Sécurité Sociale'.
4092­1 — I sag 9/7B, Directeur régional de la sécurité sociale de Nancy mod Paulin Gillard, har De Europæiske Fællesskabers Domstol I dom af 6. juli 1978 fastslået, at »artikel 4, stk. 4, i forordning nr. 1408/71 skal fortolkes således, at denne forordning ikke finder anvendelse på sådanne sociale ydelser til tidligere krigsfanger, som omhandlet I artikel L332, stk. 2, i den franske lov af november 1973 om social sikring«.
'A supplementary allowance, paid by a national solidarity fund and granted by national legislation by reason of an invalidity pension to persons entitled to this pension, whose working capacity is reduced by at least two­thirds constitutes, to the extent that the persons concerned have a legally protected right to the grand thereof, 'a benefit' within the meaning of Article 1 (s) of Regulation No 3, and for that reason falls within the matters covered by this regulation.
Ifølge de pågældende bestemmelser i fransk lovgivning kan der tilkendes alderspension til tidligere soldater eller tidligere krigsfanger mellem 60 og 65 år på grundlag af varigheden af deres fangenskab og deres militærtjeneste, idet alderspensionen beregnes pa grundlag af den ved 65­års alderen gældende normalsats, når de pågældende kan dokumentere mindst 37 1/2 ars forsikring.
The provisions of the French legislation concerned permitted the award to former servicermen and prisoners of war, in relation to the length of the campaign or their captivity, at an agreed age between 60 and 65, a retirement pension at the rate normally applicable at age 65 provided that the persons concerned could prove 37 1/2 years of insurance.
I samme sag tog Domstolen stilling til spørgsmålet om, hvorvidt den pågældende ydelse omfattes af det saglige anvendelsesom­råde for forordning nr. 1612/68 af 15. oktober 1968 om arbejds­kraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet, og således, for så vidt angår dens tildelingsbetlngelser, er undergivet denne forordnings bestemmelser.
In this same case the Court pronounced upon the question of knowing whether the benefit in question fell within the material field of application of Regulation No 1612/68 of 15 October 1968 concerning the free movement of workers within the Community and was thereby subject, in relation to the conditions governing its award, to the provisions of this regulation.
Spørgsmålet blev besvaret benæg­tende med den begrundelse, at det af alle disse bestemmelser samt af det tilstræbte mål fremgår, at de fordele, som forordning nr. 1612­68 tildeler arbejdstagere, der er statsborgere i de øvrige medlemsstater, er alle de fordele, som, uanset om de er forbundet med en arbejdskontrakt, almindeligvis indrømmes indenlandske arbejdstagere, hovedsagelig på grund af deres objektive status som arbejdstagere eller alene fordi de har bopæl på det nationale område, og hvis udvidelse ti I også at gælde for arbejdstagere, der er statsborgere i de andre medlemsstater, derfor forekommer egnet til at fremme disses mobilitet Inden for Fællesskabet.
It replied ¡n the negative to this question because it follows from all Its provisions and from the objective pursued, that the advantages which Regulation No 1612/68 extends to workers who are nationals of other Member States are all those which, whether or not linked to a contract of employment, are generally granted to national workers, primarily because of their objective status as workers or by virtue of the mere fact of their residence on the national territory and the extension of which to workers who are nationals of other Member States therefore seems suitable so as to facilitate their mobility within the Community.
Retstvisten angik ikke anvendelsen af princippet om ligebehand­ling af nationale arbejdstagere og arbejdstagere, der er statsborgere i en anden medlemsstat, som anført i forordning nr.1408/71, men først og fremmest spørgsmålet om, hvorvidt bestemmelserne i fransk lov af 21. november 1973 falder ind
The fund rejected Mr. Gillard's application, observing that he could not prove that he was a former prisoner of war except by means of a document Issued by the Belgian Ministry of Defence whereas the benefit claimed could only be awarded to insured persons who proved the length of their captivity and military service in wartime in the French or allied forces by producing their service record or a certificate issued by the competent military authority.
Hovedgrunden til den ydelse, som i henhold til den pågældende belgiske nationale lovgivning tildeles visse grupper af inden­landske arbejdstagere, er derimod den indsats, som de ydelses­berettigede har ydet deres eget land i krigstid, og ydelsens formål er hovedsagelig at give disse statsborgere en kompensation for
In fact the litigation concerned not so much the application of the principle of equality of treatment between national workers and workers who were nationals of another Member State covered by Regulation No 1408/71 but essentially the question of knowing whether or not the provisions of the French Law of 21 November 1973 was included within the field of application of Article 4 (4) of Regulation No 1408/71.
FÆLLESSKABSBESTEMMELSER OM SOCIAL SIKRING de prøvelser, de har udstået for deres land.
Article 7 (2) and Article 10,(1) (a) of Council Regulation No 1612/68 of 15 October 1968 (OJ L 257, 19.10.1968);
En sådan ydelse, som beror på en nationalt anerkendt status, kan herefter ikke anses som en fordel, der ydes den indenlandske arbejdstager hovedsa­gelig på grund af dennes status som arbejdstager, eller fordi den pågældende har bopæl på det nationale område, og opfylder derfor ikke de karakteristiske egenskaber for »sociale fordele« i artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 1612-68.
This case concerned a worker of French nationality who claimed from a Belgian Institution for retirement, an early and unreduced retirement pension by virtue ofthe provisions of the Royal Decree of 27 June 1969 in favour of persons of Belgian nationality who have completed effective service in the allied forces between 10 May 1940 and 8 May 1945 and who benefit from a military invalidity pension awarded by an allied nation in relation to an incapacity for work due to an act of war.
§ 4 — Sondring mellem sociale sikringsydelser og offentlig social forsorg
COMPENDUM OF COMMUNITY PROVISIONS ON SOCIAL SECURITY
4093-2— De Europæiske Fællesskabers Domstol blev anmodet om at træffe præjudiciel afgørelse af spørgsmålet om, hvorvidt en ydelse, der var blevet tildelt i medfor af en medlemsstats lovgivning (det drejede sig om den tyske erstatningslov »Bundesentschädigungsgesetz«) havde karakter af forsorgsydel­se, med henblik på anvendelsen af en anden medlemsstats lovgivning (eventuel tilkendelse af forsorgertillæg I henhold til artikel 71, § 6, i fransk dekret af 29. december 1945), men mente imidlertid ikke, at den havde kompetence til at træffe præjudiciel afgørelse om, hvorledes en ydelse, der tildeles i medfor af lovgivningen i en medlemsstat, skal defineres i en anden medlemsstats sociallovgivning. (Dom 93/75 af 17. december 1975, Jacob Adlerblum mod Caisse nationale d'assurance vieillesse des travailleurs salariés de Paris).
4112 — On the subject of conventions which are substituted by the regulation in Case 82/72 (MCJ Wälder ν Bestuur der Sociale Verzekeringsbank, Amsterdam), the Court of Justice decided on 7 June 1973 that Regulations Nos 3 and 1408/71 in relation to the persons to whom they apply, replaced the social security conventions concluded between Member States where provi­sions are not mentioned in Articles 6 and 7 and in Annexes D and II of those regulations respectively, even if the application of these conventions would mean benefits superior to those in the said regulations for the person entitled to receive them.
4093-3 — Domstolen havde fået forelagt spørgsmålet om, hvorvidt forordningens anvendelsesområde også omfatter beføjelserne til efterfølgende bldragsindbetaling ifolge lov til genoprejsning for nationalsocialistisk uret inden for socialforsik­ringen (WGSVG) af 22. december 1970, ændret den 27. juni 1977 (BGBl.
4093­3 — In reply to the question whether the matters covered by the regulation also include the right to pay contributions retroactively underthe German Law on the reparation of injustice perpetrated under National Socialism in the field of social insurance (WGSVG) of 22 December 1970 in the version of 27 June 1977 (Bundesgesetzblatt 1970 I, p. 1846 and Bundesgesetzblatt I 1977, p.
I 1977, s. 1040) for så vidt de forfulgte måtte anses for arbejdstagere i den i artikel 1, litra a), i forordning (EØF) nr. 1408/71 anførte betydning,
1040), insofar as the victims are to be regarded as workers within the meaning of Article 1 (a) of Regulation (EEC) No 1408/71, in Case 70/80 (Tamara Vigier ν Bundesversiche­rungsanstalt für Angestellte— Judgment of 27 January 1981), the Court ruled as follows:
På spørgsmålet om, hvorvidt støtten til voksne handicappede, som omhandlet i den franske lov nr. 71-563 af 13. juli 1971, kan tilkendes sønnen til en italiensk statsborger, der er arbejdstager og bosat i Frankrig, afsagde De Europæiske Fællesskabers Domstol den 16. december 1976 sålydende dom: »I medfør af Rådets forordning nr. 1408/71 af 14. juni 1971 finder en medlems­stats nationale lovgivning, som hjemler voksne handicappede, der er statsborgere i den pågældende stat og bosat dér, en lovbeskyttet ret til støtte, også anvendelse på en voksen handicappet, som er statsborger i en anden medlemsstat og aldrig selv har arbejdet i den stat, hvor den nævnte lovgivning gælder, men som bor dér og forsørges af sin far, der er beskæftiget i denne stat som arbejdstager i ovennævnte forordnings forstand«.
Legislation, such as the Law on the reparation of injustice perpetrated under National Socialism in the field of social insurance, which forms part of the body of law governing the social insurance of workers in a Member State and which makes no provision for a discretionary assessment of the personal situation and needs of the individual concerned, comes within the scope of Regulation (EEC) No 1408/71 of the Council and is not excluded by virtue of Article 4 (4) of that regulation.
og afsagde sålydende dom I sag 70/80, Vigier mod Bundesversi­cherungsanstalt für Angestellte (dom af 27. januar 1981) : — »Retsforskrifter som Forbundsrepublikken Tysklands Lov om Genoprejsning for Nationalsocialistisk Uret inden for Social­forsikringen (WGSVG), som indgår som led i en medlemsstats bestemmelser om socialforsikring af arbejdstagere, og som ikke giver hjemmel for en skønsmæssig bestemmelse af den pågældendes personlige forhold og trang, omfattes af Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71, og er ikke i medfør af forordnin­gens artikel 4, stk. 4, undtaget herfra.«
This Convention does not affect Community law, which continues to take precedence in relations between Member States of the European Communities. Ratified by Austria, Belgium, Spain, Luxembourg, The Netherlands, Portugal and Turkey, this instrument must be viewed in the wider context of relations between the Member States of the Council of Europe.
4094-4099 åben.
4094 to 4099 not used.
Erklæringer fra medlemsstaterne om forordningens anvendelsesområde
Declarations of Member States concerning the scope of the regulation
— ligebehandlingen i medfør af artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 1408/71 ophører ikke, når mindreårigheden slutter, såfremt barnet som følge af sit handicap er forhindret i selv at opnå status som arbejdstager efter forordning nr. 1408/71 ;
4122 — The primacy of ILO Conventions and the European Interim Agreements obviously only come into play when in the case under consideration, the provisions of those instruments award better guarantees than those under the Community regulations.
4100 — For klart at kunne definere det saglige anvendelsområde meddeler hver medlemsstat Rådet de i artikel 4, stk. 1 og 2, omhandlede lovgivninger og ordninger, de i artikel 50 omhandle­de minimumsydelser samt de i artikel 77 og 78 omhandlede ydelser.
4100 — For the purpose of determining the actual scope as regards matters covered, each Member State notifies to the Council the legislation and schemes referred to in Article 4 (1) and (2), the minimum benefits referred to in Article 50 and the benefits referred to ¡n Articles 77 and 78.
Overenskomster om social sikring, der aføses af forordningen
— the European Convention of 9 July 1956 concerning the social security of workers in international transport;
4110 — Forordningen træder principielt i stedet for bestemmel­serne i overenskomster, der enten er afsluttet alene mellem to eller flere medlemsstater eller mellem to eller flere medlemssta­ter og en eller flere andre stater, for så vidt det ikke drejer sig om tilfælde, hvis ordning kræver medvirkning af en institutlon i en af de sidstnævnte stater.
4124 — As a result, the implementing texts of bilateral conventions which have been retained, remain in force in so far as those provisions are recited in Annex 5 of Regulation No 574/72.
Ved et sådant afslag kunne man nemlig risikere, at den arbejdstager, som ønsker at sikre sit barn en varig rettil støtte, som er nødvendiggjort af den handicappedes tilstand, ville blive tilskyndet ti I ikke at blive i den medlemsstat, hvor han har etableret sig og fundet beskæftigelse.
These may be implementation provisions not only from adminis­trative arrangements but also possibly from basic conventions which may not have been inserted in Annex II of Regulation No 1408/71 because the subject corresponds to that of the implementation regulation and not to that of the regulation.
4111 — I overensstemmelse hermed træder bestemmelserne i gennemførelsesforordningen (forordning nr.574/72) I stedet for bestemmelserne i ordninger om anvendelse af ovennævnte omhandlede overenskomster De træder ligeledes i stedet for gennemførelsesbestemmelserne I de overenskomster om social sikring, som ikke berøres af forordningen, dog kun for så vidt det Ikke drejer sig om gennemførelsesbestemmelser i gældende bilaterale overenskomster.
4125 — The Agreement of 30 November 1979 concerning social security for Rhine boatmen will replace the revised Agreement of 13 February 1961 as soon as the former comes into force.
Afslutning af konventioner mellem medlemsstater
Conclusion of conventions between Member States
4130 — Der er åbnet adgang for medlemsstaterne til i fornødent omfang at indgå konventioner eller overenskomster, der hviler på forordningens principper og ånd.
4130 — It is open to Member States to conclude, as necessary, conventions or agreements based on the principles and the spirit of the regulation.
Rådets formand skal underret­tes om indgåelsen af sådanne aftaler, der skal offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende.
These conventions must be notified to the President of the Council and published in the Official Journal of the European Communities.
Se aitate af 20. juli 1978 indgået mellem Forbundsrepublikken Tyskland og Luxembourg, og meddelt Rådet i brev af 8. oktober og 17. november 1980.
See the agreement of 20 July 1978 concluded between the Federal Republic of Germany and Luxembourg, notified to the Council in letters of 8 October and 17 November 1980.
4131-4139 åben.
4131 to 4239 not used.
Adgang til frivillig eller frivillig fortsat forsikring
Admission to voluntary or optional continued insurance
4120 — Forordningens bestemmelser berører ikke forpligtelser i henhold til de af Den Internationale Arbejdsorganisation vedtag­ne konventioner, når de er ratificeret og trådt i kraft, samt de midlertidige europæiske overenskomster af 11. december 1953, der er afsluttet mellem Europarådets medlemstater.
— Does Article 9 (2) of Regulation (EEC) No 1408/71 apply to the insurance period of 60 months required under Article 10 (a) of the WGSVG insofar as a person's status as an insured person (and thus as a victim of persecution) under Article 1 (I) of the WGSVG is thereby established?
4140 — For så vidt angår adgang til frivillig eller frivillig fortsat forsikring, kan en betingelse om bopæl på en medlemsstats område ikke gøres gældende over for personer, som tidligere har været omfattet af denne stats lovgivning, og som er bosat på en anden medlemsstats område.
4140 — For admission to voluntary or optional continued insurance, a condition of residence in the territory of a Member State cannot be invoked against persons who have formerly been subject to the legislation of that State and who reside in the territory of another Member State.
Endvidere medregnes eventuelt de forsikrings- eller bopælsperioder, der er tilbagelagt efter lovgivningen i enhver medlemsstat, i fornødent omfang.
On the other hand, periods of insurance or residence completed under the legislation of any Member State may be taken into consideration as far as necessary.
4141 — Den danske lovgivning medregner »bopælsperioder«, inden for visse sikringsgrene.
4141 — Danish legislation, in some branches, takes 'periods of residence' into consideration.
I henhold til bestemmelserne i forordningens artikel 9 er det således muligt at medregne bopælsperioder tilbagelagt I Danmark med henblik på adgang til frivillig eller frivillig fortsat forsikring i en anden medlemsstat.
The provisions of Article 9 al low for the possibility of taking account of periods of residence completed In Denmark for the purpose of admission into voluntary or optional continued insurance in another Member State.
4142 — Den praktiske betydning af de nye bestemmelser er vigtig i betragtning af, at flere lovgivninger giver erhvervsaktive, der er bosat I udlandet, adgang til optagelse I den frivillige forsikring, også selv om de er medlemmer af en tvungen forsikring i det land, hvor de er beskæftiget.
4142 — The practical scope of these provisions is important bearing in mind that several legislations authorize workers residing abroad to belong to voluntary insurance schemes, even when they are compulsorily insured in the country where they are employed.