natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union fortolkningen af eller den bindende virkning af fælles skabsretten og som følge deraf rækkevidden af princippet om lige løn til mænd og kvinder, der var fastsat i artikel 119 og direktiv 75/117 og ved senere retspraksis.
, the Court, such acceptthis ar,gumenast an objectivelyjustifiedfactorunrelatedto discriminationbasedon sex, unlessthe Mem,ber State concerned couldshowthe contrarybeforethe nationalcourt.lt basedits reasoningf,irstly,on the fact that leEal definitions and classificationsinnationallaw could not affectthe interpretationorbindingforce of Communitylaw and, consequentlythe,scopeof theprincipleof equalpayfor men and womenlaid downin Article 1 19 and Directive75/117 anddevelopedbyits caselaw.
Endvidere ændrede argumentet om, at godtgørelsen i henhold til national lovgivning for deltagelse i kurser alene blev beregnet i forhold til det antal arbejdstimer, hvori der faktisk ikke blev arbejdet, ¡kke ved den kendsgerning, at deltidsbeskæftigede bedriftsrådsmedlemmer fik en mindre godtgørelse end deres fuldtidsbeskæftigede kolleger, selv om begge kategorier af arbejdstagere i sidste ende fik det samme antal kursustimer med henblik på effektivt at varetage de ansattes interesser i virksomhedens Interesse.
compensationhadt:heobjectof providingstaffcommittee memberswith a sourceof income eventhough duringthe trainingcoursesthey were not doingthe work laid down b-ytheircontractof employment.Secondlythe, Courtalsofoundit necessarytodeterminewhether,by reasonof the applicationofnationallegislations,taff committee memberswhowere employedpart-timeweretreateddifferentlyfromthose workingfull-time with regardto cornpensationfor attendingtraining courses The .
Ende lig fandt Domstolen, at en situation som denne sandsynligvis ville afholde de deltidsbeskæftigede, hovedsagelig kvinder, fra at påtage sig arbejdet som bedriftsrådsmedlemmer eller erhverve de med henblik herpå nødvendige kundskaber og således gøre det vanskeligt for denne kategori at blive repræsenteret af kvalificerede bedriftsrådsmedlemmer.
Court pointedoutthat the two categories of staff committee membersdevotedthe same number of hoursto attendingthecoursesin question.Howeveras,the membersern-ployed part-timereceivedfrornthe employercompen-sation which waslessthan that of memberswith full- time employment th
pågældende form for godtgørelse ikke som sådan var en følge af arbejdskontrakten, blev den dog betalt af arbejdsgiveren i medfør af lovens bestemmelser og på grund af arbejdsforholdet. Bedriftsrådsmedlemmer var nødvendigvis ansat i virksomheden, og de havde til opgave at varetage personalets interesser og således fremme et harmonisk forhold mellem arbejdsgiver og arbejdstagere i virksomheden og i dennes interesse.
Article _BAR_ 19 of the EEC Treaty and Council Directive75/117\EEC of 10 February 1975 on the approximationof the laws of the MemberSfafes relating to theapplication of the principle of equal pay for men andwomen make it unlawful for national legislationapplicable to many more women than men to limit, onthe basis of their individua!work timetable, thecompensation that members of staff commitfeesemployed parttime are to receive from their employerin the form of paid holidayor pay for overtime inrespect of their participation in training courses treatment.
Domstolen tilføjede, at en sådan godtgørelse endvidere havde til formål at give bedriftsrådsmedlemmer en indtægtskilde, selv om de under kurserne ikke udførte det arbejde, der var fastsat i deres arbejdskontrakt. Domstolen fandt det for det andet nødvendigt at afgøre, om bedriftsrådsmedlemmer, der var deltidsbeskæftigede, på grund af anvendelsen af national lovgivning blev behandlet forskelligt fra dem, der arbejdede på fuld tid, med hensyn til godtgørelse for deltagelse i kurser.
Thirdly, the Court observed that staffcommittee members wit;h parttime employment weregenerallywomen and their number wasfar morethanmenin the sameconditionl.t followedthat, with regardto cornpensationfor attendingtrainingcoursesthe,applicationof legislative,provisionssuch,asthoseinquestionentailedin principleso, far aspaywasconcernedind,irectdiscr,iminationagainstfemaleworkers in relation to rnen,whic,h was contrary to Article 119 and Directive75/117.lt was arguedbeforethe Court that the difference in treatment was entirelydue to the differencein working hours becausethe Germanlegislationprovidedcompensationonlyfor working hours which were not worked by redsorl ofatte:ndingtrainingcoursesw,ithout makrngany other
Domstolen påpegede, at de to kategorier af bedriftsrådsmedlemmer brugte det samme antal timer på de pågældende kurser.
Handbook on equal treatmentfor women and men in the European Union concerned with the activities of staff commitfees
Derfor kunne der kun være tale om forskelsbehandling, såfremt bedriftsrådsarbejde blev klassificeret som en særlig form for arbejde, der skulle udføres i henhold til arbejds kontrakten. Domstolen godkendte kke dette arg'ument som en objektivt begrundet faktor, som ¡kke havde noget at gøre med forskelsbehandling på grundlag af køn, medmindre den pågældende medlemsstat kunne bevise det modsatte for den nationale domstol. Domstolen baserede for det første sit ræsonnement på den omstændighed, at retlige definitioner og klassifikationer i national lovgivning ¡kke kunne påvirke
'organised within the fulltime work timetablein force in an undertaking but exceeding their individual worktimetables, whilst the members of staff commitfeeswho work full time are compensated, for theirparticipationin the same training courses, on the basisof a fulltime work timetable.lt is open to a MemberState to establish that such legislation is justified byobjective factors unconnected with any-discriminationbased on sex.
EF-Domstolens afgørelser
Case C-9191THEQUEENv
1) I tilfælde, hvor:
(1) Where:
Dato for dommen: 7. juli 1992.
Date ofjudgment:7 July 1992
a) en medlemsstat i medfør af artikel 7, stk. 1, litra a), i direktiv 79/7/EØF opretholder for skellige pensionsaldre for mænd og kvinder (65 år for mænd, 60 år for kvinder) med henblik på ydelse af alders- og arbejdsophørspensioner, og hvor
(a) pursuant to Article 7(1Xa) of Directive 79/7lEEC a Member Statepreservesdifferentpension-able agesfor men and women(65for men, 60for women)for thepurposeof grantingold-age and retiremenpenstions;
b) bidrag til nationale forsikringsordninger finansierer en række ydelser, herunder statens arbejdsophørspension,
(b)nationainsulrancecontributionsfund a rangeof benefitsincludingstateretiremenpenstion;
Emne: Ligebehandling af mænd og kvinder — bidragsperioder (Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978).
does Article 7(1)(a)of Directive79/7lEEC permit a Member Stateto derogatefrom theprincipleofequaltreatmentfor men and womenin mattersofsocialsecurityset out in Article 4 thereof:
Faktiske omstændigheder er det da ¡følge artikel 7, stk. 1, litra a), i direktiv 79/7/EØF tilladt, at en medlemsstat fraviger det i direktivets artikel 4 fastsatte princip om lige behandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring i) ved at kræve, at mænd skal betale bidrag til den nationale forsikringsordning fem år længere end kvinder for at opnå den samme grundpension, og ii) ved at kræve, at mænd, som har lønnet beskæftigelse, indtil de fylder 65 år, skal fortsætte med at betale bidrag til den nationale forsikringsordning indtil den alder, når kvinder over 60 år ikke skal betale bidrag til den nationale forsikringsordning, uanset om de har lønnet arbejde efter at have nået den alder?
(ii)by requiringmenwho contrnuein gainfulemploymenupt to the age of 65 to continuetopay nationainsulrancecontributionsup to thatage, when women overthe age of 60 are notrequiredtopay nationalinsurancecontribu-tions whetheror not they remainingainfulemploymenatfterthat age?
EOC krævede det tillige fastslået, at Secretary of State for Social Security ved at have undladt at bringe relevante bestemmelser i Social Security Act 1975 og Social Security Pensions Aet 1975 i overensstemmelse med EØF-direktivet om social sikring (79/7) havde tilsidesat den i direktivets artikel 5 fastsatte forpligtelse, ifølge hvilken medlemsstaterne skulle træffe de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at eventuelle diskriminerende bestemmelser, der var om fattet af direktivets anvendelsesområde, blev ophævet.
Soc i a Secu rl Soc i a Secu rl downin Article5 of the DirectiverequiringMember Statesto takethe necessarymeasuresto ensurethat any discriminatop ry ro v i sions falling withinthe scopeof the Directivewereabolished. abolished.
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union pensioner.
Handbook on equal treatmentfor women and men in the European Union contribution and
Spørgsmålet var således, om denne undtagelse blot tillod, at mænd og kvinder blev behandlet forskelligt med hensyn til, hvornår de blev pensions berettigede, eller om den tillige indebar andre lovgivningsmæssige og økonomiske følger af forskellen i pensionsalderen, som f.eks. pligten til at betale bidrag indtil den pågældende alder.
,s benefits andto alter substantial a ly derogation merelyallowed men and womento betreatedunequallywith respectot themomentat whichthey becameentitledto apensionor whetherit also covered otherlegislative and f in an c i a consequences l flowingfroma differentpensionableage, such astheobligationto contributeuntilreachingthatage. age.
en generel omlægning af bidrags- og ydelsessystemet og væsentligt ændre en finansiel ligevægt, der byggede på en bidragspligt, der varede indtil en pensionsalder, der var forskellig for mænd og kvinder.
financiaequlilibriumbasedon an obligationto contribute untilpensionableagesthat were differenfotrmen and women.
Domstolen konkluderede, at det ville være i strid med selve formålet med artikel 7, stk. 1, at udelukke undtagelser med hensyn til bidragsperioder, der blev fastsat på grundlag af pensionsalderen.
The Court concludedthatto excludefrom the derrogationdiscriminationconcerningcon-tributionsperiodsde,terminedaccordingtopension-able age wouldthus be contraryto the very objectiveof Article7(1)
I besvarelse af det forelagte spørgsmål statuerede Domstolen:
In answerto thequestionsubmittedto it, the Courtruledthat:
Artikel 7, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 79/7/EØF at 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring skal fortolkes således, at det ifølge bestemmelsen er tilladt at fastsætte en lov bestemt pensionsalder, som er forskellig for de to køn, med henblik på ydelse af alders- og arbejdsophørs pensioner, og at udøve forskelsbehandling som den af den forelæggende ret beskrevne, der nødvendigvis er knyttet til denne forskel.
Article 7(1)(a) of Council Directive 79/7/EEC of 19December 1978 on the progressive implementation ofthe principle of equal treatment for men and women inmatters of social security must be interpreted asauthorising the determination of a statutory pensionable age which differs according to sex for the purposesof granting old-age and retirement pensions and alsoforms of discrimination such as fhose described by thenational court which are necessarily linked to thatdifference.
Eftersom undtagelsen omhandlede »fastsættelsen af pensionsalderen med henblik på ydelse af alders- og arbejdsophørspensioner«, udtalte Domstolen, at det var klart, at den vedrørte oef tidspunkt, fra hvilket pensioner kom til udbetaling. Teksten henviste imidlertid ¡kke udtrykkeligt til forskelsbehandling i forbindelse med varigheden af bidragsperioderne eller bidragets størrelse.
Since the text of the derogation referred to 'thedeterminationof pensionableagefor thepurposeofgrantingold-ageand retiremenpenstionsthe', Courtsaidthat it was clearthat it concernedthe momentfrom which pensions became payable The . text did not,however,refer expresslyto discriminationin respectofthe extent of the obligationto contributefor thepurposesof thepensionor the amountthereof.
Domstolen fastslog derfor, at sådanne former for forskelsbehandling kun var om fattet af undtagelsen, såfremt de fandtes nødvendige for at opnå de mål, direktivet tilsigtede, ved at tillade medlemsstaterne at opretholde en pensionsalder, der var forskellig for mænd og kvinder. I den henseende bemærkede Domstolen, at direktivets udtrykkelige formål var at opnå en gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring.
The Court maintainedthere,foretha,t suchforms ofdiscriminationfell withinthe scopeof the derogationonlyif theywerefoundto be necessaryin ordertoachievethe objectiveswhichthe Directivewasintendedtopursueby allowing Member Statesto retain adifferentpensionableagefor men and women.ln thatregardthe Court notedthat the expresspurposeof the Directivewasto achievetheprogressiveimplementa-tion of the principleof equaltreatmenfotr men andwomen in matters of social security.
Den gradvise karakter af gennemførelsen blev afspejlet i en række undtagelser, herunder den, der var fastsat i artikel 7, stk. 1, litra a), og viste sig ved, at der ikke var fastsat nogen bestemt tidsfrist for opretholdelsen af undtagelserne.
The progressivenature of the implementationwasreflectedin anumber of derogationsinc,ludingthe oneprovidedforby Article 7(1Xa)and, manifesteditself by the absenceof anyprecisetimelimitfor their maintenance The .
Domstolen fastslog derefter, at det kunne udledes af arten af undtagelserne i artikel 7, stk. 1, i direktivet, at fælles skabsretten havde haft til formål at tillade medlemsstaterne midlertidigt at opretholde de fordele, der var indrømmet kvinder med hensyn til pensionering, for at gøre det muligt for dem gradvis at ændre pensions ordningerne på dette punkt uden at forrykke den komplicerede finansielle balance i disse ordninger, hvis betydning man ikke kunne se bort fra.
Courtthen statedthat it could be deducedfrom thenatureof the exceptionscontainedin Article7(1) of the Directive that the Communitylegislationintendedtoallow Member Statesto maintaintemporarilytheadvantagesaccordedto women with respectot retire menin t orderto enablethemprogressiveto ly adapttheirpensionsystemsin this respect w
Endvidere fandt Domstolen, at undtagelsen i artikel 7, stk. 1, litra a), ville være blevet betydningsløs, såfremt de pågældende medlemsstater var blevet tvunget til inden udløbet af den seksårsperiode, der var fastsat I artikel 8 for gennemførelse af direktivet, at gennemføre
Moreovelthe Court consideredthat the derogationlaiddown in Article 7(1Xa)would be r.enderednugatoryif the Member Statesconcernedrwould have been,oblig:ed,before the expiryr of the six-year peri,od [a,td down b]Article B for the implementation of' the Directive, toundertake a generalrestructurpi'p1Q, of the system of
EF-Domstolens afgørelser
Caselaw of the Eu:ropeanCourt of Justice
Forenede sager C-63/91 og C-64/91 SONIA JACKSON OG PATRICIA CRESSWELL MOD CHIEF ADJUDICATION OFFICER skulle opfylde. Endvidere betragtedes personer, der arbejdede under 24 timer om ugen, efter reglerne til gennemførelse af 1986-loven ikke som havende lønnet arbejde, og børnepasningsudgifterne kunne ikke fra trækkes i indtægten fra deltidsbeskæftigelsen.
Joined CasesC-63191 and C-64191SONIAJACKSONAND PATRICIA CRESSWELL v CHIEFADJUDICATIONOFFICER requlationsimplementingthe 1985 Act, personsworkinglessthan 24 hours a week were not regardedas beingin remunerativework and child-mindingexpenseswere not deductiblefrom earningsfrom parttime work.
Dato for dommen: 16. juli 1992.
Date of judgfft€htl16 July 1992
På tidspunktet for de begivenheder, der gav anledning til hovedsagen, var fr. Jackson, en ugift moder med et lille barn, arbejdsløs og oppebar »supplementary allowance«.
At the time of the eventsgivingriseto the mainproceedings Ms , Jacksonan, unmarried mother with asmallchild, was unemployedandin receiptof supplement a ary ll o w a nce In .
I 1986 begyndte hun på et erhvervsuddannelseskursus organiseret af Manpower Services Commission og oppebar i den forbindelse en månedlig ydelse.
1986,she startedavocationatraliningcoursearrangedby the Manpower Services Commission in , respecotf which shereceivedaweekly allowance The .
Adjudication Officer tog hensyn til denne indkomst og trak hendes ret til »supplementary allowance« tilbage, samtidig med at han nægtede hende ret til i sin indkomst at fratrække de børnepasningsudgifter, hun afholdt i kursusperioden.
AdjudicationOfficer took accountof that incomeand withdrew her entitlement to supplementaa ry llowancewhilerefusingherthe right to deductfromherincomethe child-mindingexpenseswhich sheincurredin respecotf her child during herperiodin training.
Emne: Ligebehandling af mænd og kvinder — social sikring — beskæftigelse og erhvervsuddannelse — lavindkomsttillæg (Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 og Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976).
Subject matter:Equatlreatmentof men and women-Socialsecurity-Employmenandt v oc ation at lr a in ing - Low-income benefit ( Coun c iD, li r ec tive79/7lEECof 19 December1g78 and Council Directive76/207/EECof 9 February1976).
På tidspunktet for de begivenheder, der gav anledning til hovedsagen, var fru Cresswell, en fraskilt moder med ansvaret for to små børn, arbejdsløs og modtog »income support«. Hun begyndte derefter at arbejde på deltid i under 24 timer om ugen.
Inthe United Kingdornthe, Supplement a Be ne ry f its Act 1976introducedfor personswhose means were insufficient o t meettheirneedsa benefit known as andin receiptof incomesupport.Shethentook uppart-timeemploym,enfort lessthan 24 hours a week.The AdjudicationOfficer ; taking accountof thatincome,reducedherincomesupport but refusedtodeductfrom herincomethe expensesfor mindingherchildren.
Spørgsmål, der blev forelagt EFD
Questions referred to the ECJ pensionfor' t'hoseover pensionableage.
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union
Handbook on equal treatmentfor women and men in the European Union withinthe listedin Article 3 of Directive79/7-scopeof Article 3 of Directive79/7?
2) Er svaret på spørgsmål 1) det samme i alle tilfælde, eller afhænger det af, om en person er omfattet af en af de risici, der er nævnt i artikel 3 i direktiv 79/7?
relatingto the existenceof any of the riskslistedin Article3(1) of the Directive.
foreliggende, modtagerne fra pligten til at stå til rådighed for arbejdsmarkedet. Dette viste, at den pågældende ydelse ikke kunne betragtes som direkte og faktisk forbundet med beskyttelsen mod risikoen for arbejdsløshed.
(2)lsthe answerto question(1)thesamein all casesordoesit depend on whether a personis sufferingfrom one of the riskslistedin Article 3 of Directive
3) Kan betingelserne for at modtage »supplementary allowance« (sag C-63/91) eller »income support« (sag C-64/91) være omfattet af direktiv 76/207, når disse betingelser alene vedrører adgang til at modtage »supplementary allowance« eller »income support«, mens anvendeisen af disse betingelser kan påvirke enlige forældres mulighed for at tage deltidsarbejde eller deltage i erhvervsuddannelse? nelse?
Are the conditionsof entitlemenfort receiptof supplement a ary ll o w a nce (Case C -G 3 / 9 1 o ) r income support (Case C-64/91) capableof fallingwithin Directive76/207 wherethose conditionsrelatesolelyto accessto supplementaryallowance or incomesupportbut the effect of applicationofthoseconditionsmay be such asto affectthe abilityof a singleparentto take up accesstopart-timeemploymenort vocatronatralining?
For at besvare det tredje spørgsmål orr anvendelsesområdet for direktiv 76/207 erindrede Domstolen om, at det i direktivets artikel 1, stk. 2, var -'astsat, at Rådet med henblik på at sikre en gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling med hensyn til social sikring på forslag fra Kommissionen vedtog nærmere bestemmelser særlig om dets Indhold, udstrækning og gennemførelse.
In orderto answerthe third questionconcerningthescopeof Directive76/207,the Court recalled that Article 1(2)thereofprovidedthat, with a viewtoensuringtheprogressiveimplementationof theprincipleof equaltreatmentin mattersof socialsecuritythe,Counciacltingon a proposaflrom the Commission,would adoptprovisionsdefiningits substanceits, scopeandthe arrangemenfotsr its applicationln. thisconnectioni,t notedthat it hadinterpretedthatprovisionas meaningthat Directive76/207 was notintendedto applyin socialsecurity matters(Case192/85 - Newstead).
I denne forbindelse bemærkede Dom stolen, at den havde fortolket denne bestemmelse således, at direktiv 76/207 ikke var bestemt til anvendelse i forbindelse med social sikring (sag 192/85 — Newstead). Denne undtagelse skulle dog fortolkes snævert (sag 152/84 — Marshalf).
This exception should, however; beinterpreted strictly (Case 152/84- Marshalf).ltfollowedthat, becauseof the risk of detractingfromthe objectiveof Directive76/207, a schemeof benefitscouldnot be excludedfrom the scopeof the Directivesolelybecauseforma,lly,it was partof a nationasoclialsecuritybenefit.
Domstolen påpegede, at en sådan ordning alene ville være omfattet af direktivets anven delsesområde, såfremt den vedrørte adgang til beskæftigelse, herunder erhvervsuddannelse og forfrem melse, eller arbejdsvilkår.
Neverthelesspo,intedout the Court,such a scheme wouldfall withinthe scopeof that Directive only if its subject matter was access to l u d ing v oc ation at lr a in ing and promo- employment in c
I besvarelse af de forelagte spørgsmål statuerede Domstolen:
, tion, or workingconditions Conse q u en
I besvarelse af de første to spørgsmål bemærkede Domstolen indledningsvis, at en ydelse, for at være omfattet af direktiv 79/7's anvendelsesområde, helt eller delvis skulle udgøre en lovbestemt ordning, der sikrede beskyttelse mod en af de opregnede risici eller udgjorde en form for socialbistand med samme formål (sagerne 150/85 — Drake og C-243/90 — Smithson).
, l u de d ln replyto the firsttwoquestionsthe, Courtfirstpointedout that a benefit,lf it wasto fall withinthescopeof Directive79/7, shouldconstitutethe whole orpartof a statutoryschemeprovidingfor protectionagainstone of the specifiedrisksor a form of socialassistancehavingthe same objective(Cases150/85-Drake and C-2 43/90 - Smithson).
I sidstnævnte sag havde Domstolen fastslået, at selv om betalingsmåden ¡kke var afgørende med hensyn til kvalificering af en ydelse som en ydelse, der var omfattet af ovennævnte direktiv, skulle ydelsen ¡kke desto mindre for at være omfattet af direktivet være direkte og faktisk forbundet med beskyttelsen mod en af de i artikel 3, stk. 1, opregnede risici.
In the latter case itstatedthat, althoughthe modest ofpaymentwas notdecisiveas regardsthe identificationof a benefitas onewhichfell withinthe scopeof the aforesaidDirective, neverthelessin , orderto fall withinthe scopeof the the Court,the assertionthat the method of calculating benefitshouldbe directlyand effectively
Domstolen bemærkede dog, at artikel 3, stk. 1, ¡kke henviste til en lovbestemt ordning, som på visse betingelser sikrede personer, hvis midler lå under en ved lov fastsat grænse, en særlig ydelse med henblik på deres underhold.
,ich were usedasthe basis for determiningthe amount of the benefitsm,ightaffect sole mothers'abilityto take up accessto v oc ation a or l parttime employment was
Denne afgørelse påvirkedes ¡kke af, at modtageren af ydelsen faktisk var i en af de situationer, der dækkedes af direktivets artikel 3, stk. 1.
ln replyto thequestionssubmittedto it, the Courtruledthat: linkedto theprotectionprovidedagainstone of therisksspecifiedin Article 3(1).