natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Traktaten inbeholder artikler, der sigter mod at nedbryde national diskrimination, at organisere lønmodtagernes frie bevægelighed og at sikre ikke-lønmodtagere mulighed for at udøve deres erhvervsvirksomhed i et andet medlemsland, permanent (med etableringsret) eller gennem grænseoverskridende tjenesteydelser.
The Treaty contains articles to abolish discrimination on grounds of nationality, to provide for the free circulation of wage earners, and to allow others to work in another Member State, either permanently (right of establishment) or by supplying services across frontiers.
D Den Europæiske Fælles Akt er så senere trådt i kraft i 1987 som et supplement til Traktaten.
D In 1987 the Single European Act came into force, supplementing the Treaty.
Den giver Fællesskabet midler til inden udgangen af 1992 at gennemføre det store indre marked i Europa, et område uden grænser mellem medlemsstaterne.
It gave the Community the means to establish, by the end of 1992, a large European internal market — an area with no frontiers between the Member States.
En lang række tekniske, fysiske og afgiftsmæssige forhindringer for den frie bevægelighed for personer, varer og kapital skal fjernes for at nå dette mål, og blandt dem er også den forhindring, der udgøres af de forskelligartede betingelser for udøvelsen af mange erhverv.
To that end a range of technical, physical and fiscal barriers, which interfere with the free movement of persons, goods, services and capital, must be eliminated. Among those barriers are the divergences which exist in conditions imposed for the exercise of many professions.
EF-ret har siden 1970 forbudt enhver national diskrimination mellem borgere fra Fællesskabet omkring adgangen til arbejde, bortset fra visse aktiviteter inden for offentlig virksomhed og beskyttelse af statens almene interesser.
Since 1970 European law has forbidden any job discrimination against Community citizens on grounds of nationality, with the exception of certain work involving the administration of public authority and the protection of the general interests of the State.
EF-forordninger har ret hurtigt ført til anvendelse af principper for den frie bevægelighed og for ensartethed i behandlingen af lønmodtagere.
Community rules soon followed to apply the principle of free movement and equal treatment of wage earners.
Hvad angår de selvstændigt næringsdrivende, fastslog EF-Domstolen i 1974 i sine kendelser i sagerne Reyners og Van Binsbergen, at de selvstændigt næringsdrivende i mangel af særlige regler havde en af Traktaten garanteret ret til at etablere sig og udøve erhvervsvirksomhed i det medlemsland, de måtte ønske det, på samme viklår som statsborgere fra værtslandet, og uden at deres nationalitet eller deres erhvervsadresse kan medføre forskelsbehandling.
As regards selfemployed persons, the European Court of Justice ruled in 1974, in the Reyners and Van Binsbergen cases, that in the absence of specific Community rules the selfemployed had the right under the Treaty itself to establish themselves and to work in the member country of their choice, under the same conditions pertaining for nationals of the host country, regardless of their nationality or business address.
Der var ikke desto mindre fortsat en forhindring, idet adgangen til visse aktiviteter og deres udøvelse på grund af forbuddet mod national diskrimination ofte blev gjort betinget af godkendelsesgarantier og praktisk eller teoretisk viden i form af eksamensbeviser, certifikater eller andre krav, varierende fra det ene medlemsland til det andet.
have guarantees of professional standing or levels of practical or theoretical knowledge, backed by diplomas, certificates and other formal qualifications, which vary from one country to another.
For at lette den effektive udøvelse af en række aktiviteter i samtlige medlemslande har Fællesskabet derfor fra begyndelsen bestræbt sig på at lægge rammer omkring den gensidige anerkendelse af adgangs­betingelserne til erhvervsvirksomhed.
To facilitate the practice of a range of professions throughout the member countries, the Community has been concerned from the outset to arrange for the mutual recognition of these conditions for access to a profession.
Med dette for øje er omkring 60 EF­direktiver blevet udarbejdet og vedtaget.
Some 60 Community directives have been drawn up and adopted to this end.
Disse direktiver går forud for medlems­landenes regler med hensyn til opstillede mål, men overlader valget af former og midler til gennemførelse af direktiverne til medlemslandene.
Member States are legally bound by these measures as regards the result to be obtained, but are allowed to choose their own ways and means.
I tilfælde af uover­ensstemmelse mellem et direktiv og en national disposition går direktivet forud, og berørte personer kan gøre deres ret gældende ved nationale domstole.
In the event of a conflict between a directive and a national measure, the former always has precedence, and interested parties can cite it before the national courts.
Direktiverne i de forskellige sektorer
Sectoral directives
Forud for vedtagelsen af Den Fælles Akt til supplement af De Europæiske Traktater udarbejdede Fællesskabet for hver profession en række direktiver, hvis indhold varierer i forhold til aktivitetstyperne.
Before the Single Act was adopted, supplementing the Community Treaties, the Community drew up many directives, profession by profession; the content varied according to the type of activity in question.
□ For hovedparten af de industrielle, håndværksmæssige og handelsmæssige aktiviteter har man åbnet adgangen til den pågældende aktivitet ved at gennemføre simple kriterier for værtslandets anerkendelse af erhvervsmæssig erfaring — oftest i form af et vist antal års erhvervsudøvelse i hjemlandet.
D Access to most industrial jobs, tradesmen's work and commercial activities was liberalized. Measures were taken where necessary to facilitate such access, through recognition in the host country of work experience acquired in the country of origin — over a certain number of years, in most cases.
De direktiver, der hviler på anerkendelse af erhvervserfaring, angår følgende:
Directives of this kind, based on recognition of work experience, related to:
Engroshandel og handel i mellemleddene inden for industri og håndværk (direktiv vedtaget i 1964).
Wholesale trade and intermediaries in trade, industry and crafts (directive adopted in 1964).
Industri og håndværk (direktiv vedtaget i 1964).
Industry and crafts (directive adopted in 1964).
Servicevirksomhed: restaurationer, værtshuse og hoteller (1968).
Personal services: restaurants, bars, hotels (1968).
Fødevare­ og drikkevareindustri (1968).
Food industries and drinks production (1968).
Forskellige aktiviteter (1975).
Various activities (1975).
Forsikringsagenter (1976).
Insurance agents and brokers (1976).
D For andre erhverv har det været nødvendigt med mere komplicerede for holdsregler angående en harmonisering af vilkårene for udøvelse af erhvervet, især omkring uddannelse.
□ For other occupations more complex measures were required, harmonizing the conditions under which they could be exercised, especially as regards training.
Det er særlig tilfældet for en række erhverv i sundhedssektoren.
This applied particularly to a number of professions in the field of health.
Netop i sundhedssektoren, der er den mest gennemarbejdede, er der to direktiver for hvert erhverv:
Under this system, which is the most advanced, there are generally two directives for each occupation:
Et samordningsdirektiv, der sigter mod at samordne og harmonisere uddannelserne.
A coordination directive, to coordinate and harmonize training.
Det fastlægger kvalitative (hvad angår indholdet af uddannelsen) og kvantitative (hvad angår uddannelsestiden og antallet af kursustimer) kriterier, som eksamensbeviserne skal imødekomme for at blive udstedt og gensidigt anerkendt.
It sets qualitative criteria (content of training) as well as quantitative ones (years of study, number of course hours) which diplomas must meet in order to be awarded and mutually recognized.
Denne samordning har tre afgørende punkter:
This coordination has three essential characteristics. It is:
— Den gør det muligt for hvert medlemsland at kræve yderligere normer omkring kvalifikationer, der opnås i landet, men eksamensbeviser, der er udstedt andetsteds i Fællesskabet, skal anerkendes uden yderligere betingelser.
(i) minimal: each member country may impose additional standards for qualifications acquired on its territory, but it must recognize diplomas awarded elsewhere in the Community without requiring that these additional standards be met.
— Den kræver, at erhvervsuddannelsen skal være i overensstemmelse med de minimumsregler, der er beskrevet i direktivet.
(ii) binding: education and training must conform to the minimal rules set out in the directive.
— Den er smidig, således at uddannelsesstedernes selvstændighed respekteres, og at man ikke går i detaljer omkring fastlæggelsen af uddannelserne.
(iii) flexible: the coordination does not go into the detail of education and training, so as not to interfere with the independence of universities.
Et direktiv for gensidig anerkendelse, der fastslår automatisk anerkendelse af eksamensbeviser.
A mutual recognition directive, establishing the automatic recognition of diplomas.
Hvis derfor beviset er i overensstemmelse med EF-normerne, skal indholdet ikke diskuteres videre.
This means that, if a diploma conforms to Community stan­dards, there is no need to go into its content any further.
I sundhedssektoren angår de direktiver, der hidtil er vedtaget, følgende:
In the health sector, directives adopted along these lines to date cover:
Læger: Siden 1976 har EF-direktiver (vedtaget i 1975) gjort det muligt for speciallæger og alment praktiserende læger, hvad enten de er selvstændige eller lønmodtagere — der er ca. 800 000 i Fællesskabet — at etablere sig og praktisere i alle medlemslandene.
Doctors. Directives adopted in 1975 and operational since 1976 enable the doctors of the Community (about 800 000 in number), whether specialists or general practitioners, self­employed or salaried, to practise in all member countries.
Grundlaget herfor er, at lægeuddannelsen omfatter mindst seks års højere uddannelse eller mindst 5 500 timers teoretisk og praktisk undervisning.
The basic training of qualified doctors must include at least six years of higher education or 5 500 hours of theoretical and practical study.
Speciallæger skal have gennem ført en efteruddannelse på fra tre til fem år.
Specialists must have undergone an additional three to five years' training.
Senest er en særlig uddannelse for alment praktiserende læger på mindst to år blevet tilrettelagt.
More recently, specific training of at least two years has been established for general practitioners.
Selv om direktiverne ikke fastlægger et detaljeret katalog for uddannelsen, præciserer de ikke desto mindre den viden, som det endelige eksamensbevis skal garantere.
Though the directives do not set out a detailed catalogue of subjects to be taught, they do specify the knowledge which the final diploma is understood to certify.
Grundlaget er, at deres uddannelse skal omfatte mindst ti års skolegang og tre års eller 4 600 timers faglig uddannelse, der omfatter et minimumspensum.
Their training must comprise at least 10 years of primary and secondary education and three years or 4 600 hours of training, based on an agreed minimum study programme.
Grundlaget er, at de studerende i samtlige medlemslande skal have modtaget mindst fem års højere uddannelse, og at denne skal omfatte en fælles kerne.
The measures provide for a body of material to be taught in all member countries over at least five years of higher education.
Da Italien og Spanien hidtil ikke havde en særlig tandlægeuddannelse, fik de to lande en særlig frist til at oprette en passende uddannelse.
As specific dental diplomas did not exist in Italy and Spain, these countries were allowed an additional period to organize adequate training.
Denne frist udløb for Italiens vedkommende i 1984 og udløber for Spaniens vedkommende i januar 1991.
This period expired in 1984 for Italy, and for Spain will expire in January 1991.
Dyrlæger: Siden 1980 har EF's dyrlæger — man regner med, at der er ialt ca. 58 000 — fået deres eksamensbeviser anerkendt i alle medlemslande (i kraft af direktiver vedtaget i 1978).
Veterinary surgeons. Since 1980 the 58 000 or so vets in the Community have had their diplomas recognized in all member countries, as a result of directives adopted in 1978.
Grundlaget for denne anerkendelse er, at der er tale om en højere uddannelse på mindst fem år med en række fag.
Training of vets must include at least five years of higher education in a range of subjects.
Jordemødre: Siden 1983 har også jordemødre — man regner med, at der er ca. 75 000 i Fællesskabet — kunnet udøve deres erhverv i alle medlemslande takket været direktiver vedtaget i 1980, hvis de har fulgt en særlig uddannelse af en varighed på mellem 18 måneder 'og tre år, afhængigt af, om de har et eksamensbevis som sygeplejerske eller en erhvervsmæssig erfaring.
Midwives. Since 1983, directives adopted in 1980 have enabled the Community's 75 000 midwives to practise in all the Member States, if they have undergone special training of 18 months to 3 years — the duration depending on whether or not they have a nurse's diploma or professional experience.
Disse varianter gør det muligt — til trods for de vanskeligheder, som følger af forskellene på grund af stor uenighed i uddannelsessystemet — at omgå forhindringerne, samtidig med at den frie bevægelighed og kvaliteten af indvandrede fastholdes.
These variants have helped to surmount the difficulties due to great divergences in national training systems and guarantee both free movement and the proper qualification of migrant midwives.
Apotekere: Siden 1987 har direktiver (vedtaget i 1987) for apotekere — der er 210 000 i Fællesskabet — gjort det muligt at etablere sig i det medlemsland, de måtte ønske, og der frit udøve deres virksomhed.
Pharmacists. Directives dating from 1985, in force since 1987, allow the 210 000 pharmacists in the Community freedom to set up in the member country of their choice and practise there.
De skal have fulgt en særlig uddannelse, der strækker sig over mindst fem år.
They must have followed a specific course of study lasting at least five years.
For disse professioner undersøger nationale komitéer af højtstående embedsmænd de vanskeligheder, der kan opstå i forbindelse med gennemførelsen af direktiverne.
For these different professions, committees of senior national civil servants examine difficulties which may arise from the application of the directives.
Desuden kan rådgivningskomiteer, der rummer medlemmer af erhvervene, formulere forslag, der tilpasser uddannelsen til forskningens og udøvelsens udvikling.
In addition, advisory committees, which include members of these professions, can make suggestions for adapting training courses to take account of developments in research and practice.
Også uden for sundhedssektoren er udøvelsen af adskillige lovregulerede erhverv blevet gjort lettere gennem direktiver, der sigter mod anerkendelse af krav og eksamensbeviser.
Apart from the health sector, the exercise of other regulated occupations has been made easier by directives on the recognition of titles or diplomas.
Man kan især bemærke sig:
This applies in particular to:
Vognmænd: Direktiver — vedtaget i 1974 og 1977 og revideret i 1989 — har udvisket forskellene i betingelserne for adgangen til dette erhverv.
Transport of goods and passengers by road. Directives adopted in 1974 and 1977 and amended in 1989 approximate criteria for access to this occupation.
Et system for sammenligning af de forskellige nationale papirer har siden 1979 lettet etableringsfriheden, og dette skal indtil 1992 suppleres med friheden til at udføre tjenesteydelser i de andre medlemslande.
A system for the awarding of certificates by the authorities in the country of origin facilitates freedom of establishment. This became effective in 1979 and must be complemented between now and 1992 by the freedom to provide services in other Member States.
Advokater: Siden 1979 har et direktiv, vedtaget i 1977, gjort det muligt for europæiske advokater at føre sager sammen med en advokat fra det pågældende værtsland og — sammen med andre eller alene — at yde juridisk bistand (især rådgivning).
single-handed or in groups, to provide other legal services, notably consultations.
Selv om der imidlertid er anerkendelse af nationale titler, er eksamensbeviserne ikke genstand for en anerkendelse, og direktivet drejer sig kun om fri ret til visse tjenesteydelser og giver ikke ret til etablering i lande, hvor der ikke er taget eksamen.
However, although there is recognition of national titles, diplomas are not similarly recognized; the directive confines itself to allowing the freedom to provide certain services without going as far as the right to set up business in a country without a diploma from that country.
Arkitekter: Siden 1987 har et direktiv vedtaget i 1985 tilladt arkitekter med en række nationale eksamensbeviser givet for mindst fire års højere studier på fuld tid at etablere sig i alle medlemslande og her praktisere deres erhverv.
Architects. Since 1987, a directive adopted in 1985 enables those architects who hold one of a range of national diplomas (requiring at least four years of full-time higher education) to establish themselves in any of the member countries and exercise their profession.
Harmoniseringen har været begrænset til disse særlige eksamensbeviser, og medlemslandene kan derfor bevare andre uddannelser inden for grænserne, uden at det imidlertid giver ret til at udøve erhvervet i resten af Fællesskabet.
As Community harmonization is restricted to specific diplomas, member countries can retain other forms of training which, however, do not give the right to practise as an architect in the rest of the Community.
Den generelle ordning for anerkendelse af eksamensbeviser
The general system for the recognition of diplomas
Udbredelsen af den frie etableringsret for EF-borgerne er et af nøglepunkterne i gennemførelsen af det store indre marked uden grænser i 1992.
One of the key points of the programme to establish the large market without frontiers from 1992 is to give all Community citizens freedom of establishment throughout the Community.
Det er imidlertid ikke realistisk at tro på hurtig gennemførelse af en række nye sektorbestemte foranstaltninger (for arkitekter gik der således 17 år mellem fremsættelsen af direktivet i EF's Ministerråd og vedtagelsen af det!).
However, with the deadline only a few years away, it was not realistic to hope to achieve this aim by new sectoral measures (in the case of architects, for example, 17 years passed between the tabling of the proposed directive at the Council of Ministers and its eventual adoption!).
Derfor har EF-Kommissionen foreslået et direktiv om en generel ordning for anerkendelse af eksamensbeviser.
This explains why the European Commission proposed a directive for a general system for the recognition of diplomas.
Dette direktiv blev vedtaget af Rådet den 21. december 1988 og træder i kraft fra begyndelsen af 1991.
Adopted by the Council on 21 December 1988, this measure will start to be applied and produce results from the beginning of 1991.
Denne generelle ordning er ikke så detaljeret som mekanismerne i de sektorbestemte direktiver, men den har den store fordel at række vidt.
This general system is not as 'sophisticated' as the mechanisms employed by the sectoral directives, but it has the major advantage of providing broad coverage.
Direktivet af 1988 dækker alle eksamensbeviser, der ikke er omfattet af de sektorbestemte direktiver, og som omfatter en undervisning på universitetsniveau eller tilsvarende af mindst tre års varighed.
The 1988 directive covers all diplomas which are not affected by sectoral directives and which are awarded on completion of a course of higher education, at university level or higher, comprising at least three years' full-time study or the equivalent.
EF-Kommissionen har i juli 1989 foreslået en ordning til dækning af de uddannelser, der ikke er dækket med 1988-direktivet. Det drejer sig om kortere højere uddannelser (på under tre år), f.eks. faglig uddannelse på gymnasieniveau.
Proposed in July 1989 by the European Commission, it will cover education and training not affected by the 1988 directive: short courses (less than three years), and vocational training at secondary level.
Den generelle ordning adskiller sig fra de sektorielle direktiver på en række punkter:
The general system differs from the sectoral directives in several respects:
D Den har en almen karakter (giver bred adgang i modsætning til en snæver eller sektorbestemt adgang): Ordningen anvendes for enhver lovreguleret virksomhed, hvortil der kræves en højere uddannelse på mindst tre år, og som ikke er omfattet af et særligt direktiv.
D It is general in character (a horizontal approach as opposed to a vertical or sectoral one). It applies to all regulated activities which require higher education and training of at least three years and which are not the subject of a specific directive.
Som eksempler på sådanne uddannelser kan nævnes undervisere, ingeniører, optikere, sygegymnaster, regnskabseksperter og advokater (der hidtil kun har haft meget beskedne rettigheder).
Examples of possible beneficiaries include teachers, engineers, opticians, kinesitherapists, chartered accountants or lawyers (who up to now have enjoyed only very limited rights).
D Den tager stilling fra sag til sag.
D It operates on a case-by-case basis.
Hver medlemsstat skal gennemgå den indvandrende ansøgers eksamensbeviser og vurdere uddannelsen gennem sammenligning med de nationale krav i værtslandet, uden at nogen liste over automatisk anerkendte eksamensbeviser på forhånd er udarbejdet. Dette er underkastet generelle regler:
Each Member State is obliged to examine the diplomas of a migrant candidate and to appraise his education and training vis-à-vis its requirements for its own nationals, without any list of automatically recognized diplomas being drawn up a priori.
Ordningen er baseret på gensidig tillid mellem medlemsstaterne og på formodet sammenlignelighed mellem uddannelsesniveauerne.
The system is based on mutual confidence between Member States and on assumed comparability between levels of education and training.
Det forbydes en medlemsstat at nægte adgang til et lovreguleret erhverv og udøvelsen af det for en statsborger fra en anden medlemsstat, der er kvalificeret til at udøve dette erhverv i et af Fællesskabets lande, efter at vedkommende har opnået sit eksamensbevis og gennemgået eventuelle, krævede supplerende uddannelser (erhvervspraktik osv.).
A Member State is prohibited from refusing access to a regulated occupation to a national of another Member State, provided the person is qualified to practise in a Community country, and has obtained a diploma and undergone any additional training required (in-service training, etc.).
Den uddannelse, som eksamensbeviset er udstedt for, skal overvejende have fundet sted i Fællesskabet, men et eksamensbevis udstedt i et tredjeland godkendes, hvis det anerkendes af en medlemsstat, eller såfremt indehaveren har en erhvervserfaring af mindst tre års varighed i denne stat.
The training and education for which the diploma has been awarded must have been received mainly within the Community. However, a diploma obtained in a third country is accepted if it is recognized by a Member State and supplemented by three years' professional experience in that State.
Værtslandet kan ikke desto mindre stille særlige krav i tilfælde af store forskelle mellem uddannelserne:
Where there are important differences between types of education and training, the host Member State may impose compensatory requirements: