natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kommissionen vil i den sammenhæng gerne understrege, at der for enkeltpersoner og virksomheder er væsentlige fordele ved, at EF's konkurrenceret anvendes af de nationale domstole:
In this respect the Commission would like to make it clear that the application of Community competition law by the national courts has considerable advantages for individ­uals and companies:
— Kommissionen kan ikke tilkende skadeserstatning for tab, der skyldes overtrædelser af artikel 85 eller 86. Det kan kun de nationale domstole.
— the Commission cannot award compensation for loss suffered as a result of an in­fringement of Article 85 or Article 86.
Sandsynligvis vil virksomhederne nok også gøre mere for at undgå at overtræde EF's konkurrenceregler, hvis de risikerer at skulle betale skadeserstatning til dem, som deres adfærd har påført skade.
Companies are more likely to avoid infringements of the Community competition rales if they risk having to pay damages or interest in such an event,
AUTOMEC mod Kommissionen, dom af 17. september 1992, sag T-24/90, nr. 77, (Sml. 1992, 11-2223).
Case T­24/90. Automec v Commission, judgment of 17 September 1992, paragraph 77 ECR 1992, 11­2223.
Sag T-24/90, citeret ovenfor, paragraf 91-94.
Case T­24/90. cited above, paragraphs 91 to 94.
Nationale domstoles anvendelse af artikel 85 og 86
Application of Articles 85 and 86 by national courts
Der kan være tale om flere forskellige typer sager, hvor en national domstol skal tage stilling til, om artikel 85 og 86 finder anvendelse. I civile søgsmål vil der hyppigt enten være tale om aftaleretlige sager eller om erstatningssager.
The national court may have to reach a decision on the application of Articles 85 and 86 in several procedural situations.
I førstnævnte tilfælde vil sagsøgte normalt især påberåbe sig artikel 85, stk. 2, over for de aftalebestemmelser, sagsøgeren kræver overholdt.
Under the former, the defendant usually relies on Article 85(2) to dispute the contractual obligations invoked by the plaintiff.
I det andet tilfælde er der normalt tale om, at domstolen ud fra artikel 85 og 86 skal tage stilling til, om den adfærd, for hvilken der kræves erstatning, er ulovlig.
Under the latter, the prohibitions contained in Articles 85 and 86 are generally relevant in determining whether the conduct which has given rise to the alleged injury is illegal.
I kraft af den direkte virkning af artikel 85, stk. 1, og artikel 86 har de nationale domstole tilstrækkelig kompetence til at træffe afgørelse i sådanne sager.
In such situations, the direct effect of Article 85(1) and Article 86 gives national courts sufficient powers to comply with their obligation to hand down judgment.
Men ved udøvelsen af denne kompetence er de nødt til også at tage hensyn til Kommissionens kompetence, således at de ikke kommer til at træffe afgørelser, der er i strid med dem, Kommissionen har truffet eller agter at træffe efter artikel 85, stk. 1, eller artikel 86 eller eventuelt artikel 85, stk. 3 ').
Nevertheless, when exercising these powers, they must take account of the Commission's powers in order to avoid decisions which could conflict with those taken or envisaged by the Commission in applying Article 85(1) and Article 86, and also Article 85(3).'
I sin retspraksis har EF-Domstolen opstillet en række principper for, hvordan man kan undgå sådanne indbyrdes modstridende afgørelser2). Kommissionen mener, at de nationale domstole kan følge disse principper på følgende vis:
In its case­law the Court of Justice has developed a number of principles which make it possible for such contradictory decisions to be avoided.2 The Commission feels that national courts could take account of these principles in the following manner.
Anvendelse af artikel 85, stk. 1 og 2, samt artikel 86
Application of Article 85(1) and (2) and Article 86
Det første spørgsmål, der rejser sig for de nationale domstole, er, om de omtvistede aftaler eller handlemåder er ramt af forbuddet i artikel 85, stk. 1, eller artikel 86.
The first question which national courts have to answer is whether the agreement, decision or concerted practice at issue infringes the prohibitions laid down in Article 85(1) or Article 86.
Før de tager stilling hertil, bør de nationale domstole undersøge, om der allerede foreligger en beslutning, en udtalelse eller anden stillingtagen til disse aftaler eller handlemåder fra en administrativ myndigheds side, specielt fra Kommissionens.
Before answering this question, national courts should ascertain whether the agreement, decision or concerted practice has already been the subject of a decision, opinion or other official statement issued by an administrative authority and in particular by the Commission.
En sådan stillingtagen er ikke formelt bindende for de nationale domstole, men udgør vigtige elementer i deres afgørelse.
It should be noted in this respect that not all procedures before the Commission lead to an official decision, but that cases can also be closed by comfort letters.
') Delimitis mod Henninger Bräu, sag C234/89, Sml. 1991, s. 1-935, nr. 47. 2) Brasserie de Haecht mod Wilkin-Janssen, sag 48/72, Sml.
Case C­234­89.
1974, s. 51; Delimitis mod Henninger Bräu, sag C234/89, Sml. 1991, s. 1-935.
BRT ν Sabam [1974] ECR 51; Case C­234/89. Delimitis ν Henninger Bräu [1991] ECR 1­935.
Kommissionen har bl.a. offentliggjort adskillige generelle meddelelser, hvori den har defineret en række former for aftaler, der ikke er ramt af forbuddet i artikel 85, stk. 1 2).
this in view that the Commission has, in a number of general notices,' specified categories of agreements that are not caught by the ban laid down in Article 85(1).
Men hvis Kommissionen har indledt procedure i samme sag, kan de vente med at træffe af gørelse, indtil Kommissionen har færdigbehandlet sagen, hvis de skønner det nødvendigt af hensyn til retssikkerheden3). Afgørelsen kan også udsættes, hvis de nationale domstole ønsker at rette spørgsmål til Kommissionen i overensstemmelse med de retningslinjer, der er anført i denne meddelelse4).
Nevertheless, if the Commission has initiated a procedure in a case relating to the same conduct, they may, if they consider it necessary for reasons of legal certainty, stay the proceedings while awaiting the outcome of the Commission's action.2A stay of proceedings may also be envisaged where national courts wish to seek the Commission's views in accordance with the arrangements referred to in this Notice.'
Og endelig kan de nationale domstole i tilfælde af vedvarende tvivl om en aftales eller adfærds forenelighed med konkurrencereglerne også udsætte deres afgørelse og forelægge sagen for EF-Domstolen, jf. traktatens artikel 177.
Finally, where national courts have persistent doubts on questions of compat­ibility, they may stay proceedings in order to bring the matter before the Court of Justice, in accordance with Article 177 of the Treaty.
Men hvis en national domstol beslutter sig til at træffe afgørelse i sagen og når frem til den konklusion, at betingelserne for anvendelse af artikel 85, stk. 1, eller artikel 86 ikke er opfyldt, skal den pådømme sagen på dette grundlag, også selv om den pågældende aftale eller praksis er blevet anmeldt til Kommissionen.
However, where national courts decide to give judgment and find that the conditions for applying Article 85(1) or Article 86 are not met, they should pursue their proceedings on the basis of such a finding, even if the agreement, decision or concerted practice at issue has been notified to the Commission.
Fremgår det derimod, at den pågældende adfærd er omfattet af artikel 85, stk. 1, eller artikel 86, skal de nationale domstole fastslå, at den er i strid med EF's konkurrenceret og træffe passende foranstaltninger, bl.a. med hensyn til de virkninger, der i henhold til gældende civilret tillægges overtrædelser af legale forbud.
Where the assessment of the facts shows that the condi­tions for applying the said Articles are met, national courts must rule that the conduct at issue infringes Community competition law and take the appropriate measures, including those relating to the consequences that attach to infringement of a statutory prohibition under the civil law applicable.
Anvendelse af artikel 85, stk. 3
Application of Article 85(3)
Hvis en national domstol har fastslået, at en aftale er ramt af forbuddet i artikel 85, stk. 1, skal den undersøge, om aftalen kan være omfattet af en fritagelse meddelt fra Kommissionen efter artikel 85, stk. 3.
If the national court concludes that an agreement, decision or concerted practice is prohibited by Article 85(1), it must check whether it is or will be the subject of an exemption by the Commission under Article 85(3).
Der må her sondres mellem forskellige situationer.
Here several situations may arise.
25.a) Har Kommissionen truffet beslutning om fritagelse, er den nationale domstol bundet af denne beslutning.
(a) The national court is required to respect the exemption decisions taken by the Commission.
Den skal derfor anse den pågældende aftale som forenelig med EF-retten og anerkende dens civilretlige virkninger.
Consequently, it must treat the agreement, decision or concerted practice at issue as compatible with Community law and fully recognize its civil law effects.
I den forbindelse bør også næv-
In this respect mention should be made of comfort letters in which the Commission services state that the conditions for applying Article 85(3) have been met.
BRT mod SABAM, sag 127/73, Sml. 1974, s. 51, nr. 21.
Case 127/73.
Kommissionens procedurer indledes ved en myndighedsakt.
The procedure before the Commission is initiated by an authoritative act.
En simpel bekræftelse af modtagelsen af en anmodning, kan ikke anses for en sådan myndighedsakt; Brasserie de Haecht mod Wilkin-Janssen, sag 48/72, Sml.
A simple acknowledgement of receipt cannot be considered an author­itative act as such; Case 48/72, Brasserie de Haecht ν Wilkin-Janssen [1973] ECR 77. paragraphs 16 and 17.
1973, s. 77, nr. 16 og 17.
Case C­234/89.
4) Se Delimitis mod Henninger Bräu, sag C234/89, Sml.
Delimitis ν Henninger Bräu [1991] ECR 1­935, paragraph 53.
26. b) Aftaler, der falder inden for anvendelsesområdet for en gruppefritagelsesforordning, er uden videre fritaget fra forbuddet i artikel 85, stk. 1, uden at Kommissionen behøver at træffe nogen beslutning eller fremsende nogen administrativ skrivelse ').
(b) Agreements, decisions and concerted practices which fall within the scope of application of a block exemption regulation are automatically exempted from the prohibition laid down in Article 85(1) without the need for a Commission decision or comfort letter.'
27. c) Er en aftale ikke omfattet af en gruppefritagelsesforordning, og foreligger der hverken nogen individuel beslutning om fritagelse eller administrativ skrivelse om den, bør den efter Kommissionens mening behandles på følgende måde:
(c) Agreements, decisions and concerted practices which are not covered by a block exemption regulation and which have not been the subject of an individual exemption decision or a comfort letter must, in the Commission's view, be examined in the following manner.
Den nationale domstol må først undersøge, om de formelle betingelser for fritagelse er opfyldt, bl.a. om aftalen er korrekt anmeldt efter artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 17.
The national court must first examine whether the procedural conditions necessary for securing exemption are fulfilled, notably whether the agreement, decision or concerted practice has been duly notified in accordance with Article 4(1) of Regulation No 17.
Er den ikke blevet anmeldt, kan den — medmindre betingelserne i artikel 4, stk. 2, i samme forordning er opfyldt — ikke fritages efter artikel 85, stk. 3, og den nationale domstol kan derfor erklære aftalen ugyldig efter artikel 85, stk. 2.
Where no such notification has been made, and subject to Article 4(2) of Regulation No 17, exemption under Article 85(3) is ruled out, so that the national court may decide, pursuant to Article 85(2), that the agreement, decision or concerted practice is void.
Er aftalen blevet behørigt anmeldt til Kommissionen, må den nationale domstol vurdere sandsynligheden for, at der vil blive indrømmet fritagelse, ud fra de kriterier, der er blevet opstillet i EF-Domstolens og Førsteinstansrettens retspraksis samt ud fra de af Kommissionen hidtil vedtagne forordninger og beslutninger.
Where the agreement, decision or concerted practice has been duly notified to the Commission, the national court will assess the likelihood of an exemption being granted in the case in question in the light of the relevant criteria developed by the case-law of the Court of Justice and the Court of First Instance and by previous regulations and decisions of the Commission.
Hvis den nationale domstol når frem til den konklusion, at der ikke vil blive indrømmet individuel fritagelse for den anfægtede aftale, skal den træffe de fornødne foranstaltninger efter artikel 85, stk. 1 og 2.
Where the national court has in this way ascertained that the agreement, decision or concerted practice at issue cannot be the subject of an individual exemption, it will take the measures necessary to comply with the requirements of Article 85(1) and (2).
Anser den derimod en fritagelse for mulig, stiller den sagen i bero, indtil Kommissionen har truffet afgørelse, men den kan dog godt med hjemmel i national ret træffe de foreløbige forholdsregler, som den skønner nødvendige.
If the national court does suspend the proceedings, it nevertheless remains free, according to the rales of the applicable national law, to adopt any interim measures it deems necessary.
Det må i den forbindelse understreges, at disse principper ikke gælder for aftaler, der bestod, før forordning nr. 17 trådte i kraft (eller kom til at gælde i en ny medlemsstat), og som er blevet behørigt anmeldt til Kommissionen.
In this connection, it should be made clear that these principles do not apply to agreements, decisions and concerted practices which existed before Regulation No 17 entered into force or before that Regulation became applicable as a result of the accession of a new Member State and which were duly notified to the Commission.
Så længe Kommissionen eller nationale myndigheder ikke har truffet afgørelse om forbud eller henlagt sagen ved fremsendelse af en administrativ skrivelse, bør de nationale domstole betragte de pågældende aftaler som gyldige, 2).
The national courts must consider such agreements, decisions and concerted practices to be valid so long as the Commission or the authorities of the Member States have not taken a prohibition decision or sent a comfort letter to the parties informing them that the file has been closed.2
Kommissionen erkender, at de ovennævnte principper for nationale domstoles anvendel se af artikel 85 og 86 er ret komplicerede og desuden heller ikke altid udtømmende nok til at sætte dem i stand til ad udøve deres funktion korrekt.
The Commission realizes that the principles set out above for the application of Articles 85 and 86 by national courts are complex and sometimes insufficient to enable those courts to perform their judicial function properly.
Det gælder bl.a., når den konkrete anvendelse af artikel 85, stk. 1, og artikel 86 rejser juridiske eller økonomiske problemer, når Kommissionen har indledt procedure i samme sag, eller når der er tale om en aftale, som måske vil kunne fritages individuelt efter artikel 85, stk. 3.
This is particularly so where the practical application of Article 85(1) and Article 86 gives rise to legal or economic difficulties, where the Commission has initiated a procedure in the same case or where the agreement, decision
') En liste over de relevante forordninger samt de officielle meddelelser herom findes i bilaget til nærværen
A list of the relevant regulations and of the official explanatory comments relating to them is given in the Annex to this Notice.
V. Samarbejde mellem de nationale domstole og Kommissionen
V. Cooperation between national courts and the Commission
EØF-traktatens artikel 5 opstiller princippet om et vedvarende og loyalt samarbejde mellem Fællesskabet og medlemsstaterne om virkeliggørelse af traktatens mål, herunder målet i artikel 3, litra f »gennemførelse af en ordning, der sikrer, at konkurrencen inden for fællesmarkedet ikke fordrejes«.
Article 5 of the EEC Treaty estblishes the principle of constant and sincere cooperation between the Community and the Member States with a view to attaining the objectives of the Treaty, including implementation of Article 3(f), which refers to the establishment of a system ensuring that competition in the common market is not distorted.
Dette princip indebærer en forpligtelse til gensidig bistand, både for medlemsstaterne og for EF's institutioner.
This principle involves obligations and duties of mutual assistance, both for the Member States and for the Community institutions.
I overensstemmelse hermed har EF-Domstolen udtalt, at Kommissionen i henhold til traktatens artikel 5 har pligt til at samarbejde loyalt med de retsinstanser i medlemsstaterne, der har til opgave at påse, at EF-retten anvendes og overholdes i det nationale retssystem ').
The Court has thus ruled that, under Article 5 of the EEC Treaty, the Commission has a duty of sincere cooperation vis­à­vis judicial authorities of the Member States, who are responsible for ensuring that Community law is applied and respected in the national legal system.'
Kommissionen mener, at et sådant samarbejde er af afgørende betydning for en strikt, effektiv og konsekvent håndhævelse af EF's konkurrenceret.
The Commission considers that such cooperation is essential in order to guarantee the strict, effective and consistent application of Community competition law.
En mere effektiv inddragelse af de nationale domstole i den daglige anvendelse af EF-retten vil også sætte Kommissionen i stand til at koncentrere sig mere om sine administrative opgaver, som består i at fastlægge retningslinjerne for konkurrencepolitikken i EF.
In addition, more effective participation by the national courts in the day­to­day application of competition law gives the Commission more time to perform its administrative task, namely to steer competi­tion policy in the Community.
På denne baggrund agter Kommissionen at gøre følgende for at styrke samarbejdet med de nationale domstole:
In the light of these considerations, the Commission intends to work towards closer cooperation with national courts in the following manner.
I sin konkurrencepolitik lægger Kommissionen megen vægt på at orientere de berørte kredse om konkurrencereglerne.
The Commission conducts its policy so as to give the parties concerned useful pointers to the application of competition rules.
Den vil i overensstemmelse hermed fortsætte med at ud stede gruppefritagelsesforordninger og offentliggøre generelle meddelelser.
To this end, it will continue its policy in relation to block exemption regulations and general notices.
Sådanne generel le meddelelser er sammen med EF-Domstolens og Førsteinstansrettens retspraksis, Kommissionens beslutningspraksis og årsberetningerne om konkurrencepolitikken bestanddele af den afledte ret og vejledning, som kan hjælpe de nationale domstole i deres behandling af individuelle sager.
These general texts, the case­law of the Court of Justice and the Court of First Instance, the decisions previously taken by the Commission and the annual reports on competition policy are all elements of secondary legislation or explanations which may assist national courts in examining individual cases.
Er sådanne generelle oplysninger ikke tilstrækkelige, kan de nationale domstole inden for rammerne af deres nationale retsplejeregler anmode Kommissionen og navnlig dens Generaldirektorat for Konkurrence om forskellige oplysninger.
If these general pointers are insufficient, national courts may, within the limits of their national procedural law, ask the Commission and in particular its Directorate­General for Competition for the following information.
Der er først og fremmest tale om proceduremæssige oplysninger — om Kommissionen har en bestemt sag til behandling, om en aftale er blevet anmeldt, om Kommissionen har indledt formel procedure eller allerede truffet formel beslutning eller fremsendt administrativ skrivelse.
First, they may ask for information of a procedural nature to enable them to discover whether a certain case is pending before the Commission, whether a case has been the subject of a notification, whether the Commission has officially initiated a procedure or whether it has already taken a position through an official decision or through a comfort letter sent by its services.
Om fornødent kan de nationale domstole også anmode Kommissionen om at udtale sig om, hvornår den regner med at indrømme eller nægte individuel fritagelse af anmeldte aftaler eller anmeldt praksis, således at de får bedre mulighed for at afgøre, om de skal udsætte sagen eller træffe foreløbige forholdsregler2).
If necessary, national courts may also ask the Commission to give an opinion as to how much time is likely to be required for granting or refusing individual exemption for notified agreements or practices, so as to be able to determine the conditions for any decision to suspend proceedings or whether interim measures need to be adopted,2
Kommissionen vil for sit vedkommende bestræbe sig på at prioritere behandlingen af sager, som er blevet indbragt for og udsat af en national domstol navnlig når det har betydning for udfaldet af en civil tvist.
The Commission, for its part, will endeavour to give priority to cases which are the subject of national proceedings suspended in this way, in particular when the outcome of a civil dispute depends on them.
Dernæst kan de nationale domstole anmode Kommissionen om at udtale sig om retlige spørgsmål.
Next, national courts may consult the Commission on points of law.
Har de særlige vanskeligheder med anvendelsen af artikel 85, stk. 1, og artikel 86, kan de anmode Kommissionen om at udtale sig om den af Kommissionen fastlagte praksis med hensyn til det pågældende område inden for EF-retten. For så vidt angår artikel
Where the application of Article 85(1) and Article 86 causes them particular difficulties, national courts may consult the Commission on its customary practice in relation to the Community law at issue.
85 og 86, drejer det sig især om betingelserne for anvendelse af disse artikler i henseende til påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne og mærkbarheden af de konkurren cebegrænsninger, der er tale om.
As far as Articles 85 and 86 are concerned, these difficulties relate in particular to the conditions for applying these Articles as regards the effect on trade between Member States and as regards the extent to which the restriction of competition resulting from the practices specified in these provisions is appreciable.
I sine svar tager Kommissionen ikke stilling til, hvilken afgørelse, der bør træffes i sagen.
In its replies, the Commission does not consider the merits of the case.
Endvidere kan domstolene, når de er i tvivl om, hvorvidt en omtvistet aftale kan fritages individuelt, anmode Kommissionen om en foreløbig ud talelse herom.
In addition, where they have doubts as to whether a contested agreement, decision or concerted practice is eligible for an individual exemption, they may ask the Commission to provide them with an interim opinion.
Udtaler Kommissionen, at der i den pågældende sag ikke er sandsynlighed for fritagelse, vil de nationale domstole kunne undlade at udsætte sagen og træffe afgørelse om aftalens gyldighed.
If the Commission says that the case in question is unlikely to qualify for an exemption, national courts will be able to waive a stay of proceedings and rule on the validity of the agreement, decision or concerted practice.
Kommissionens svar er ikke bindende for de nationale domstole, der har anmodet om dem.
The answers given by the Commission are not binding on the courts which have requested them.