natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det er tilsynela­dende kun i Japan,det er lykkedes at undgå et fald i beskæftigelsesfre­kvensen i denne periode (det skal dog understreges, at tallene for 1992 kun er foreløbige).
Only Japan seems to have succeeded in avoiding a fall in the rate over this period (though it should be noted that the figures for 1992 are still provisional).
I 1992 udgjorde det samlede antal beskæftigede i EF 60% af befolknin­gen i den arbejdsdygtige alder (fi­gur 1).
In 1992, the total numbers em­ployed in the Community amounted to 60% of the workingage popula­tion (Graph 1).
Dette skal sammenholdes med 70% i USA, lidt over 70% i andre vesteuropæiske lande — EFTA­lan­dene — og næsten 75% i Japan.
This compares with a figure of 70% in the US, slightly more than this in other parts of Western Europe — the EFTA coun­tries — and almost 75% in Japan.
For at sætte denne forskel i perspektiv kan man også sige, at EF i dag mang­ler ca. 23 mio. jobs — hvilket er mere end det samlede antal beskæftigede i Frankrig — for at komme op på beskæftigelsesniveauet i disse andre lande.
To put this difference into perspec­tive, it means that the Community would currently need to have around 23 million more jobs — more than the total number employed in France — to approach the employ­ment level of these other countries.
Desuden gælder det, at mens be­skæftigelsesfrekvensen — antallet af personer i beskæftigelse i forhold til befolkningen i den arbejdsdygtige alder — i alle disse andre lande var højere i 1992 end i begyndelsen af 1970'erne på trods af den afmatning i det internationale økonomiske mil­jø, som de alle oplevede, var den i EF lavere. Selv om det lykkedes EF at øge beskæftigelsesfrekvensen i den
Moreover, whereas the employment rate — the numbers in work in rela­tion to workingage population — in
Faldet i beskæftigelsesfrekvensen i EF både mellem 1990 og 1992 og fra begyndelsen af 1970'erne til midten af 1980'erne afspejles i markante stigninger i arbejdsløsheden.
The decline in the employment rate in the Community, both between 1990 and 1992 and from the early 1970s to the mid-1980s, is reflected
Arbejdsløsheden i EF og andre steder, 1970-1992
Unemployment rates in the Community and elsewhere, 1970-1992
En sammenligning mellem EF og USA er særligt afslørende.
The comparison between the Community and the US is especially revealing.
I begyn­delsen af 1970'erne var beskæftigel­sesfrekvensen nogenlunde den samme — ca. 62­63% af befolknin­gen i den arbejdsdygtige alder — og erhvervsfrekvensen var også nogen­lunde den samme — ca. 65­66% af befolkningen i denne aldersgruppe.
In the early 1970s, both had similar employment rates — of around 62-63% of workingage population — and similar rates of labour force participation — of around 65-66% of people in this age group.
Men i perioden fra 1973 til 1985 steg beskæftigelsen i USA til 67%, mens den i EF faldt til 57%.
Between 1973 and 1985, however, the employment rate in the US increased to 67%, whereas in the Community it declined to
Kapitel 1 Beskæftigelsen i EF — Tendenser og perspektiver år for USA's og EFTA­landenes ved­kommende, synes at være stoppet brat eller endog at være vendt.
Chapter 1 Employment in the Community - trends and prospects more to an increase in participation than to a fall in unemployment.
I Japan derimod sy­nes stigningen i erhvervsfrekvensen at være accelereret.
In the Community, 90% of the fall in the employment rate over this period was due to in­creased unemployment; in the US, more than all of the rise was caused by higher participation.
Udviklingen i EFTA­landene svarer til udviklingen i USA, men dog i mindre målestok.
related more to increased numbers entering the labour market than to falling unemployment.
Mellem 1973 og 1985 lykkedes det i disse lande un­der ét at øge beskæftigelsesfre­kvensen fra lidt over 71% af befolkningen i den arbejdsdygtige alder til 73% på trods af en stigning på over 1% i arbejdsløsheden; årsa­gen var, at erhvervsfrekvensen steg med næsten 3%.
Moreover, what happened in the second half of the 1980s in the Community — when labour force participation rose by more than unemployment fell — is typical of wider interna­tional experience.
hvervsfrekvens i EF er der ingen grund til at tro, at fremtidige perio­der med vækst i beskæftigelsen vil give andre resultater.
Given the Community's low level of partici­pation, by international standards, there is no reason to believe that future periods of employment growth will bring different results.
Selv om man kunne genskabe tidligere tiders kraftige stigning i jobskabelsen, vil­le arbejdsløsheden kun falde lang­somt, medmindre der sker grundlæggende ændringer i den måde, hvorpå EF's økonomier og ar­bejdsmarkeder fungerer.
Even if historically high rates of job creation could be restored, un­employment would be slow to fall unless fundamental changes take place in the workings of the Com­munity's economies and labour markets.
Forholdet mellem økonomisk vækst og jobskabelse vil blive behandlet mere detaljeret i næste afsnit.
In the Community, while there may have been a slight rise in participation between 1990 and 1992, it was much smaller than in the preceding five years — per­haps because of the growing lack of jobs.
Vækst og beskæftigelse
In Japan, by contrast, the rise in participation seems to have accelerated.
Udviklin­gen i anden halvdel af 1980'erne i EF — da erhvervsfrekvensen steg mere end arbejdsløsheden faldt — er desuden typisk for den generelle udvikling i international sammen­hæng.
Between 1973 and 1985, these countries taken together succeeded in increasing their employment rate from just over 71% of the workingage popu­lation to 73%, despite an increase of over 1% in the unemployment rate, by raising their participation rate by almost 3%.
I betragtning af den efter international målestok lave er­
The clear message from the experi­ence of the 20-year period, 1970 to 1990, is that employment growth is
I EF er der som i andre lande en nær sammenhæng mellem økonomisk vækst og oprettelsen af nye arbejds­pladser.
The relationship between econ­omic growth and job creation is examined in more detail in the next section.
Det eneste tidspunkt, hvor det er lykkedes EF at øge erhvervsfrekven­sen markant inden for de seneste ca. 30 år, var mellem 1985 og 1990.
The only time the Community has succeeded in increasing the rate of labour participation significantly over the past 30 years or so was between 1985 and 1990.
I denne femårsperiode steg erhvervs­frekvensen med 2% af befolkningen af den arbejdsdygtige alder.
In those five years, the participation rate went up by 2% of the workingage population.
Den stigning i beskæftigelsesfrekvensen, som kunne registreres i samme pe­riode, og som var godt 3,5%, skyldtes derfor først og fremmest, at flere mennesker kom ind på arbejdsmar­kedet, og ikke at arbejdsløsheden faldt.
The increase in the em­ployment rate which occurred over this period, of just over 37 > %, was, therefore, mainly due to more people entering the labour market rather than a reduction in unem­ployment.
I virkeligheden blev kun ca. 30% af de nye jobs, der blev skabt, besat med personer, som tidligere havde være arbejdsløse, mens resten blev optaget af nytilkomne på ar­bejdsmarkedet.
Indeed, only around 30% of the additional jobs created were filled by people who had previously been unemployed, the rest being taken by new entrants.
□ Beskæftigelse
G Employment
H Fald i arbejdsløsheden
Β Unemployment E3 Labour force fall
Selv om tallene for 1992 stadig er foreløbige, ser det ud til, at det fald i beskæftigelsesfrekvensen, der har kunnet registreres i samtlige lande, bortset fra Japan, stort set svarer til stigningen i arbejdsløsheden.
During these five years, however, an even more rapid rate of job cre­ation was achieved in the US. There the employment rate increased by 4% and labour force participation went up by 3%.
Den stigning i erhvervsfrekvensen, som der har været tale om i de sidste tyve
In the EFTA coun­tries and Japan, the rise in the employment rate over this period, though more modest than in the Community, was also due much
Kapitel 1 Beskæftigelsen i EF — Tendenser og perspektiver ninger i beskæftigelsen, mens pe rioder med lav vækst uvægerligt har været forbundet med i bedste fald en meget begrænset stigning i antallet af personer i beskæftigelse.
Chapter 1 Employment in the Community - trends and prospects in output — a much higher rate of output growth was needed in earlier periods.
til 1989 i USA og 1990 i EFTA voksede BNP med ca. 3% om året eller mere.
Up to 1989 in the US and 1990 in EFTA, GDP grew at around 3% a year or more.
Siden da er væksten faldet ganske stejlt til 0 eller under 0 (figur 5, 6 og 7).
Since then it has declined sharply to zero or below (Graphs 5, 6 and 7).
voksede produktionen således gen nemsnitligt med 2% om året, og det gav en vækst i beskæftigelsen på kun knap 1% om året; denne vækst forblev uændret i de næste fem år på trods af en højere vækst i BNP (figur 8).
Thus, between 1980 and 1985, output growth averaging 2% a year generated employment growth of only just under 1% a year, the same as in the next five years despite the higher GDP growth (Graph 8).
Fra 1990 til 1992 var en meget beskeden stigning i produktionen ledsaget af et fald i beskæfti gelsen på over 1,5% om året.
From 1990 to 1992, the very small rise in output was accompanied by a fall in employment of over l'/2% a year.
Der er også en vis overensstemmelse i udviklingen i beskæftigelsen.
There is also some broad similarity in the pattern of employment changes.
I alle de øvrige lande er der det samme forhold mellem bevægelserne i produktionen og antallet af beskæf tigede som i EF, selv om den præcise sammenhæng mellem de to faktorer, specielt i USA, har varieret no get over tid.
In all the other countries, there is the same kind of correspondence between movements in output and the numbers in work as in the Community, though in the US especially the precise relation ship between the two has tended to vary over time.
I alle landene voksede beskæftigelsen forholdsvis stærkt i det meste af 1980'erne, da også væksten i produktionen var høj.
In all the countries, employment increased at a relatively high rate over much of the 1980s when output growth was also high.
Siden da er beskæftigelsen enten faldet (i EFTA-landene), forblevet mere eller mindre uændret (i USA) eller steget langsommere (i Japan).
Since then, it has either de clined (in the EFTA countries), remained more or less unchanged (in the US) or risen more slowly (in Japan).
I modsætning hertil affødte en vækst i produktionen i USA i løbet af 1980'erne svarende til væksten i EFTA-landene — og ikke ret meget højere end væksten i EF — langt større stigninger i beskæftigelsen.
By contrast, in the US, a rate of output growth over the 1980s similar to that in the EFTA countries — and not a great deal higher than that in the Community — generated much larger increases in employment.
Desuden førte det mindre fald i BNP mellem 1990 og 1992 ikke til nogen større nedgang i antallet af beskæftigede.
Moreover, the small fall in GDP between 1990 and 1992 led to no major reduction in the numbers in work.
Et forholdsvis beskedent opsving i BNP synes derfor at være tilstrækkeligt til at skabe øget beskæftigelse.
A relatively modest upturn in GDP would, therefore, seem to be sufficient to raise em ployment.
1980'erne er et tydeligt eksempel på denne udvikling.
The 1980s demonstrate this vividly.
Med en lille forsinkelse på gennemsnitligt ca. 6 måneder — dog noget skiftende over tid — ændredres antallet af beskæfti gede mere eller mindre parallelt med ændringer i produktionen, ef terhånden som arbejdsgiverne til passede deres arbejdsstyrke til produktionsniveauet.
With a short lag, of around 6 months on average — though varying somewhat over time — the numbers employed tended to change more or less in proportion to changes in output as employers adjusted their workforces to match production levels.
Da væksten i BNP gradvis tog fart igen fra 1981 til 1989 — med en lille opbremsning i 1987 — blev faldet i beskæftigel sen først svagere, hvorefter det ændredes til en stigning efter 1984 (figur 4, hvor BNP er forskudt med to kvartaler for at tage højde for den gennemsnitlige forsinkelse i til pasningen af beskæftigelsen til produktionen).
As the growth of GDP gradually picked up from 1981 to 1989 — with a small hiccough in 1987 — the extent of the fall in employment at first lessened and then became a rise after 1984 (Graph 4, in which GDP is lagged by two quarters to allow approximately for the average delay in adjustment of employment to out put).
I 1988 voksede be skæftigelsen med ca. 2% om året.
By 1988, employment was rising at around 2% a year.
Endelig har Japan — med langt mindre stigninger i beskæftigelsen end i USA — stort set svarende til væksten i befolkningen i den ar bejdsdygtige alder — opnået væsentligt højere vækstrater i BNP siden 1980.
Finally Japan — with much smaller increases in employment than in the US — broadly matching the growth in its population of working age — has achieved significantly higher rates of GDP growth since 1980.
Vækst og beskæftigelse i EF-landene
Growth and employment in Member States
Efter 1989 faldt væksten i BNP ganske markant i EF.
After 1989, GDP growth in the Community slowed significantly.
Selv om det tog tid, før det kunne mærkes på beskæftigelsen efter en længere pe riode med stigende vækst, faldt væksten i beskæftigelsen ganske kraftigt i 1991 og blev negativ i 1992, da det stod klart, at den økonomiske afmatning måtte forventes at blive af længere varighed.
Although employment was slow to respond after a prolonged period of accelerating growth, the rate of in crease fell sharply in 1991 and became negative in 1992, when it became clear that the economic slowdown was unlikely to be quickly reversed.
Men erfaringerne fra perioden 1985 til 1990 er usædvanlige på grund af den høje væk strate i beskæftigelsen i forhold til væksten i produktionen — i de tid ligere perioder skulle der en meget kraftigere vækst i produktionen til for at skabe en sådan stigning i be skæftigelsen.
How ever, the experience of the 1985-1990 period is unusual in producing such a high rate of em ployment growth relative to the rise
I andre udviklede lande, specielt EFTA-landene og USA, indtraf opsvinget i væksten i BNP efter den anden oliekrise i begyndelsen af 1980'erne et år eller to tidligere end i EF. Frem
While the pattern of GDP growth since 1980 has differed somewhat in other countries, there is some broad similarity in the timing of booms and slumps — though in Japan the
Væksten i produktionen i EF-lande ne siden 1980 synes at følge samme mønster som det, der gælder for EF som helhed, dog med nogle få be mærkelsesværdige undtagelser.
The growth of output in Member States since 1980 has tended to follow a similar pattern to that for the Community as a whole, with a few notable exceptions.
På den anden side var væksten i Danmark mellem 1990 og 1992 højere end EF-gen-nemsnittet (figur 9).
In particular, in Denmark, the average growth
Væksten i BNP og i beskæftigelsen, 1980­1992
GDP and employment growth, 1980-1992
Årlig variation i % η 7
Annual change (%) 7 ρ
Kapitel 1 Beskæftigelsen i EF — Tendenser og perspektiver gede en given vækst i BNP, ganske betydeligt mellem landene.
Chapter 1 Employment in the Community - trends and prospects
Nederlandene, kunne øge antallet af beskæftigede mere end andre lande, som havde højere vækst i produktionen.
Some, like the Netherlands, have managed to in crease the numbers in work more than others with higher rates of out put growth.
Og lande som Irland og Spanien, der havde en høj vækst, kunne ikke på samme måde omsætte denne vækst i øget beskæftigelse på trods af et særligt akut behov for flere jobs i begge lande.
Equally, high growth countries like Ireland and Spain have not consistently translated this into job creation, despite a par ticularly acute need for more jobs in both Member States.
end i andre lande på grund af den økonomiske saltvandtindsprøjtning fra det offentlige til produktionen i de nye delstater, mens BNP faldt ganske betydeligt i Storbritannien, hvilket kan tilskrives, at recessionen startede tidligere her end andre steder i Europa.
Growth in Germany over the latter period was also significantly higher, on average, than in other countries, because of the boost to output from the substantial expenditure in the new Länder, while in the UK, GDP fell significantly, reflecting the fact that the current recession started earlier than in other parts of Europe.
Disse tidsmæssige forskydninger i den økonomiske cyklus har en vis betydning for forholdet mellem væksten i produktionen og væksten i beskæftigelsen i de enkelte EF-lande i de perioder, der er omhandlet her.
These differences in the timing of the economic cycle will tend to affect the relationship between output growth and employment in individual Member States over the periods examined here.
Tyskland og Nederlandene var ca. 2% om året eller mere.
Only in France, Italy, Belgium and Greece was the increase much below 1% a year, while in Spain, Portugal, the UK, Germany and the Netherlands, the rise was around 2% a year or more.
I de tre først nævnte lande lå væksten i BNP også et godt stykke over EF-gen-nemsnittet.
In the former three countries, the rate of GDP growth was also well above the Community average.
I Nederlandene blev en stor del af de ekstra jobs besat med deltidsansatte — hvoraf mange kun arbejdede nogle få timer om ugen — ligesom i den foregående periode.
In the Netherlands, a high proportion of the additional jobs were taken by parttime workers — many of them working very few hours a week — as in the preceding period.
(Der er muligvis også et problem omkring manglende kontinuitet i tallene for beskæftigelsen på grund af en gennemgribende omlægning af den nederlandske Arbejdsstyrke undersøgelse i 1987).
(There is also a potential problem of discontinuity in the figures for employment caused by the major revision in the Dutch LFS in 1987.)
Kun Tyskland oplevede en højere stigning i be skæftigelsen end forventet på bag grund af væksten i produktionen.
Only Germany experienced a higher rate of employment cre ation than would have been expected given the growth of output.
Væksten i beskæftigelsen for mænd og kvinder
Growth of employment of men and women
For de fleste EF-lande lå væksten i BNP i første halvdel af 1980'erne gennemsnitligt på kun 1% om året og steg til ca. 3% eller mere i anden halvdel, hvorefter den er faldet til 2% eller derunder siden 1990 (figur 9,10 og 11, hvor den gennemsnitlige vækst i BNP alle steder er angivet to kvartaler forskudt).
For most Member States, GDP growth in the first half of the 1980s averaged barely 1% a year, in creased to around 3% or more in the second half and has fallen to 2% or less since 1990 (Graphs 9, 10 and 11, in each of which average growth of GDP is lagged two quarters).
Væksten i beskæftigelsen varierede på samme måde.
Em ployment growth varied in a similar way.
Selv om forholdet mellem væksten i BNP og væksten i beskæftigelsen på ingen måde var det samme i alle landene i denne periode — Frankrig og Italien havde f.eks. begge en højere vækst i BNP end EF-gennem-snittet, men kun en mindre stigning i beskæftigelsen — lykkedes det ge nerelt kun nogle få lande at opnå en væsentlig forøgelse af antallet af personer i beskæftigelse uden at have en tilsvarende høj vækst i produktionen. duktionen.
Although the relationship between GDP and employment growth as be tween countries was by no means uniform over this period — France and Italy, for example, both achieved a higher rate of GDP growth than the Community average but only a small rise in employment — in general, few countries succeeded in increasing the numbers in work significantly without having an equivalently high growth of output.
De fleste af de nye jobs, der blev skabt i EF i 1980'erne, blev besat med kvinder.
Most of the additional jobs created in the Community in the 1980s were taken by women.
Medens antallet af mænd i beskæftigelse i 1990 kun var ca. 1% højere end i 1980 (yderligere 1 mio. beskæftigede), steg antallet af kvinder i beskæftigelse med næsten 16% i løbet af dette tiår eller med over 7 mio. I ingen andre udviklede egne af verden var der tale om så stor en forskel i væksten i beskæftigelsen for henholdsvis mænd og kvinder.
Whereas the number of men in employment in 1990 was only around 1% higher than in 1980 (an additional 1 million em ployed) the number of women in work increased by almost 16% over the decade, or by over 7 million.
Samtidig var en forholdsvis høj vækst i BNP ikke tilstrækkelig til at forhindre beskæftigelsen i at falde i Spanien eller ikke at stige overhovedet i Irland. land.
In no other developed part of the world was the divergence in rates of em ployment growth of men and women so great.
Mellem 1980 og 1985 var det kun Danmark, Portugal, Nederlandene og Grækenland, der opnåede nogen væsentlig vækst i beskæftigelsen.
Between 1980 and 1985, the only countries to achieve any significant growth in employment were Denmark, Portugal, the Netherlands and Greece.
I begge de to førstnævnte lande var væksten i BNP højere end andre steder, over 2% om året.
In both the former two, GDP growth was higher than else where at over 2% a year.
I Nederlandene var der tale om en kraftig stig ning i deltidsbeskæftigelsen, der, som nævnt nedenfor, i realiteten re sulterede i, at det eksisterende arbejde blev delt mellem flere mennesker.
In the Netherlands, there was a big in crease in parttime employment, as noted below, which effectively resulted in available work being shared among more people.
I Grækenland steg antallet af personer i beskæftigelse uden nogen rimelig forklaring.
In Greece, the numbers in work in creased without any obvious explanation.
I Irland var der en forholdsvis høj vækst i BNP (over 2,5%) uden en tilsvarende stigning i beskæftigel sen.
In Ireland, there was a relatively high rate of GDP growth
Denne forskel var særlig udtalt i EF i de to perioder med lav vækst — i begyndelsen af 1980'erne og efter 1990 -da den samlede beskæftigelse enten faldt eller forblev uændret.
This divergence was particularly pronounced in the Community in the two periods of slow growth — in the early part of the 1980s and after 1990 — when total employment either fell or failed to increase.
Mellem 1980 og 1985 faldt antallet af mænd i beskæftigelse med gen nemsnitligt 0,5% om året, mens antallet af kvinder i beskæftigelse steg (figur 12).
Be tween 1980 and 1985, the number of men in work declined by an aver
11991 -der foreligger end nu ikke tal for 1992 — faldt mændenes beskæftigelse markant, mens kvindernes beskæftigelse steg med ca. 0,5%, hvilket til dels afspejler
(over 2V2%) without a corresponding rise in employment.
Mellem 1985 og 1990 steg beskæfti gelsen i samtlige EF-lande.
Similarly, between 1990 and 1992, with the exception of Italy, the only countries to have experienced a significant increase in the numbers employed were those achieving an above average rise in GDP — Germany, Portugal, Belgium, Lux embourg and the Netherlands.
Kun i Frankrig, Italien, Belgien og Grækenland var stigningen væsentligt under 1% om året, mendens den i Spanien, Portugal, Storbritannien,
At the same time, a relatively high rate of GDP growth was not sufficient to prevent employment from falling in Spain, or not increasing at all in Ireland.
Væksten i BNP og i beskæftigelsen, 1980­1985, 1985­1990, 1990­1992
GDP and employment growth, 1980-1985, 1985-1990, 1990-1992
D Beskæftigelsen
D Employment
Kapitel 1 Beskæftigelsen i EF — Tendenser og perspektiver steg der ikke var nogen ændring · kvindernes beskæftigelse.
States for which data are available — and only increased significantly in Denmark. In all but Germany — where it remained unchanged — the employment of women in creased.
gæld mere ligeligt fordelt mellem mænd og kvinder, idet kun godt 50% af stigningen i beskæftigelsen mellem 1985 og 1990 kunne tilskrives kvinderne.
In Japan, on the other hand, the division of additional jobs between men and women was more even, with only just over 50% of the rise in employment between 1985 and 1990 being accounted for by women.