natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Specielt på Sicilien og Sardinien lå de gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger i industrien som helhed i 1988 på linje med omkostningerne i Nord Est og Centro regionerne og ca. 20% over omkostningerne i Abruzzi-Molise regionen.
In Germany, labour costs in manufacturing are slightly higher on average in the North than the South, though there are a number of exceptions.
Men i beklædnings- og skotøjsindustrien var arbejdskraft omkostningerne i modsætning til de andre industrier ca. 30% lavere på Sicilien end i nogen af disse to nord lige regioner.
Unemployment rates, with fewer exceptions — Saarland being the main one — are also higher in the North than the South, which is the reverse of what might be expected from a simple model
Ligesom i Tyskland er mønsteret i de regionale forskelle i arbejdskraftomkostningerne langt fra ens artede for de enkelte brancher.
The details on regional labour costs provide an opportunity for examining how far relative levels are related to differences in labour mar
Med undtagelse af Madrid, hvor omkostningsniveauet lå på linje med gennemsnittet for Storbritan-
With the exception of Madrid — where cost levels were similar to the average for the UK in manufacturing and higher than in any British region in mechanical engineering and clothing and footwear — labour costs in Spanish regions in 1988 were slightly lower than in the lowest cost UK regions. In clothing and footwear, however, levels were much the same.
Er vi på vej mod et integreret EF-arbejdsmarked?
employment in 1988, while the low cost regions in the South, together with the Canaries, had comparatively high rates.
regionerne. Endelig skal det under streges, at de data for arbejdskraft omkostningerne, der analyseres her, kun vedrører en del af er hvervslivet og ikke hele økonomien.
low in Nord Pas de Calais where unemployment was at its highest, they were similarly low in the East region where unemployment was not much higher than in Ile de France.
Desuden var gennemsnitsomkostningerne i tekstilindustrien i både West-Nederland og Zuid-Nederland regionerne samt i beklædnings- og skotøjsindustrien i Bruxelles regionen højere end i samtlige tyske regioner med undtagelse af en enkelt.
Moreover Brittany, where labour costs were lowest in 1988, had unemployment around the national average.
Men i beklædnings- og skotøjsindustrien var niveauerne stort set ens.
In Bremen, which had the highest unemployment, la bour costs were also above the German average.
Arbejdskraftomkostninger og arbejdsløshed
Indeed, the average rate of unemployment in 1988 in regions with below average labour costs in manufacturing was slightly less than the average rate in the higher cost regions (by around V
For de mindre EF-lande er de regionale forskelle i arbejdskraftomkost ninger, som det kunne forventes, generelt langt mindre.
Over the 1980s, the extent of regional variation in labour costs narrowed slightly in the case of Germany but widened in the case of France, the UK and Italy (no comparable data exist for Spain and Portugal before 1988).
Portugal ud gør dog en undtagelse.
Apart from in the UK, the ordering of regions in terms of cost levels remained much the same over the period.
De detaljerede data om arbejdskraftomkostningerne i de enkelte regioner giver mulighed for at undersøge, i hvilket omfang de relative niveauer hænger sammen med for skelle i arbejdsmarkedsvilkårene, således som de afspejles i arbejdsløshedsprocenterne.
For Italy, on the other hand, the relationship is much clearer, but only so far as the comparison be tween the low unemployment North and the high unemployment South is concerned. Between regions within both areas, there is little sign of any inverse association between labour costs and unemployment.
Hvis efter spørgslen efter arbejdskraft i forhold til udbuddet overhovedet har indvirkning på lønningerne, skulle de regioner, der har forholdsvis høje arbejdskraftomkostninger, i det store og hele også have en forholdsvis lav arbejdsløshed.
For example, Abruzzi-Molise in the South with the lowest labour costs in the country had an unemployment rate in the 1980s which was below that in Lazio and only slightly above that in the North West, two of the three highest cost regions.
Ikke desto mindre var de gennem snitlige arbejdskraftomkostninger i Lissabon i 1988 væsentligt lavere end i alle andre dele af EF — over 15% lavere end den græske region med de laveste omkostninger. I den Norte-regionen, hvor omkostningerne er de laveste overhovedet i Portugal, var gennemsnitsniveauet i industrien som helhed kun 11% af gennemsnittet i Hamburg, som er den tyske region med de højeste om kostninger.
In Germany, between 1981 and 1988 the difference between average labour costs in manufacturing in the highest cost region — Hamburg in both years — and the lowest cost region — Schleswig-Holstein in 1981, which was marginally above Saarland in 1988 — declined from 30% to 27%.
Forholdet mellem de regionale ar bejdskraftomkostninger og arbejdsløshedsprocenterne er dog alligevel ganske interessant.
Part of the explanation for this seemingly perverse relationship might lie in time lags in the adjust ment of relative wages to changes in labour market conditions.
I Tyskland er ar bejdskraftomkostningerne i industrien gennemsnitligt en smule højere i nord end i syd, selv om der dog er nogle få undtagelser.
High la bour costs in the North of Germany, in other words, tend to reflect la bour market conditions in the past when this was the most prosperous and dynamic part of the country.
Arbejdsløsheden er — med endnu færre und tagelser, hvoraf Saarland regionen er den vigtigste — også højere i nord end i syd, hvilket er det modsatte af, hvad der kunne forventes ud fra en simpel økonomisk model (figur 63).
The unemployment rate in 1981, for example, was only 3% > in Hamburg, below the national average. Insofar as this is part of the explanation, however, it would imply that such time lags are of long duration and that the wage adjustment process works only very slowly — at least in Germany. For the UK, an inverse relationship is also evident in broad terms, with the South-East, the highest cost region, having the second lowest unemployment rate in 1988 and Northern Ireland, the lowest cost region, the highest rate.
Det gælder især i Hamburg, som havde den næsthøjeste arbejdsløs hedsprocent i Tyskland i 1988, men langt det højeste niveau for arbejdskraftomkostningerne, hvilket tildels kan forklares med, at der er tale om en storby.
Oh the other hand, in the North labour costs were above the national average but the unemployment rate was the second highest and in East Anglia, where the rate was the lowest of all, labour costs were below average.
I Bremen regionen, som havde den højeste arbejdsløshed, lå arbejdskraftomkostningerne også over landsgennemsnittet.
Similarly, the East Midlands had labour costs which were almost 15% lower than the UK average in 1988 and an unemployment rate also significantly below average throughout the 1980s.
Til gen gæld lå arbejdskraftomkostningerne i Bayern, der har én af de laveste arbejdsløshedsprocenter, 5% under landsgennemsnittet.
In general, labour costs rose by more in the South than in the North over this period.
Den gennem snitlige arbejdsløshedsprocent i 1988 i de regioner, hvor arbejdskraft omkostninger i industrien lå under gennemsnittet, var således en smule lavere end den gennemsnitlige ar bejdsløshed i de regioner, som havde højere omkostninger (ca. 0,5%).
This is broadly in line with relative movements in un employment, which rose by less in the Southern regions than in the North of the country.
Forholdet er dog ikke helt så simpelt. Specielt kan man ikke ud af situationen på et givet tidspunkt se, hvordan de to variabler ændrer sig i forhold til hinanden og derfor kan det give et misvisende billede af, hvorvidt markedskræfterne virker effektivt på udjævningen af de re gionale skævheder.
Indeed the two regions which experienced the highest increase in unemployment rates between 1981 and 1988 — Hamburg and Bremen — also showed the largest fall in relative labour costs, Saarland apart.
Den statiske situation kan med andre ord f.eks. ikke vise, hvorvidt et overskydende udbud af arbejdskraft til en lav pris tiltrækker investeringer og dermed bidrager til at nedbringe arbejdsløs heden, eller hvorvidt høje lønninger et andet sted er ved at kvæle efter spørgslen efter arbejdskraft og er med til at øge arbejdsløsheden.
The latter region is the major exception to the general tendency, having one of the lowest rises in unemployment but the biggest fall in labour costs relative to the German average.
Selv om de regionale forskelle i ar bejdskraftomkostningerne er mindre i Belgien og Nederlandene end i de større EF-lande, er de ikke helt ubetydelige.
For France, there is only slightly more evidence of an inverse relationship between labour costs and unemployment.
11988 var gennemsnitsniveauet i industrien som helhed i Bruxelles-regionen i Belgien næsten det samme som gennemsnittet for Tyskland og højere end seks tyske regioner, medens det i West-Nederland regionen omkring Amsterdam var højere end i tre tyske regioner.
Whereas Ile de France with by far the highest la bour costs in manufacturing also had the lowest rate of unemployment in 1988, as indeed throughout the 1980s, the Mediterranean region, with the next highest level of costs, had one of the highest unemployment rates both in 1988 and earlier years. Similarly, while labour costs were relatively
Desuden må sammenhængen for modes at være påvirket af de særlige omstændigheder i de forskellige regioner — hvorvidt de f.eks. hovedsagelig består af en større by — og af omfanget af pendling mellem
For Spain, the relationship between labour costs and unemployment resembles that in Italy, in that Madrid and the Northern regions where labour costs are relatively high had below average rates of un
Høje arbejdskraftomkost ninger i den nordlige del af Tyskland kunne med andre ord afspejle arbejdsmarkedsvilkårerne på et tidligere tidspunkt, da dette var den mest velstående og dynamiske del af
In France, on the other hand, the cost difference widened over this period from 46% to 56% as the level
Er vi på vej mod et integreret EF-arbejdsmarked?
of over 10% in mechanical engineering, textiles, clothing and footwear.
de tre regioner, der har de højeste arbejdskraftomkostninger.
As a result, the level of labour costs in this industry in the North West in creased from over 17% below the average for Germany to 2% above over this period, while in the South the gap remained more or less the same.
en forblev rækkefølgen af regioner, opstillet efter omkostningsniveau, stort set uændret i denne periode.
These relative changes in labour costs are broadly in line with changes in labour market conditions.
Men hvis dette er en del af forklaringen, er det ensbetydende med, at der er tale om meget langvarige forsinkelser, og at løntilpasningsprocessen kun fungerer meget langsomt, i hvert fald i Tyskland.
In a number of individual in dustries, however, labour cost differences between regions narrowed as levels rose in the lowest cost areas relative to other parts of the country.
I Tyskland faldt forskellen fra 1981 til 1988 mellem de gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger i industrien i den region med de højeste omkostninger — det var i begge til fælde Hamburg — og den region med de laveste omkostninger — Schleswig-Holstein i 1981, som lå en smule over Saarland i 1988 — fra 30% til 27%.
In mechanical engineering, for example, average costs in the South-West increased by almost 10%; relative to the French average, while in textiles, they rose by over 15%, and the largest decline in labour costs relative to the national average (by over 8%).
For Storbritanniens vedkommende gør det omvendte forhold sig også gældende i de store og hele, idet South East, der havde de højeste arbejdskraftomkostninger, i 1988 havde den næstlaveste arbejdsløs hed, og Nordirland, der havde de laveste arbejdskraftomkostninger, havde den højeste arbejdsløshed.
These differences between the movement in costs in individual in dustries and in manufacturing as a whole make it difficult to interpret the relationship between changes in labour costs and unemployment over the 1980s in Italy.
På den anden side var arbejdskraftom kostningerne i North regionen over landsgennemsnittet, mens arbejdsløsheden var den næsthøjeste, og i East Anglia, hvor arbejdsløsheden var den laveste overhovedet, var ar bejdskraftomkostningerne under gennemsnittet.
Since unem ployment rates increased by considerably more in the Southern regions, Abruzzi-Molise apart, than in the North (by around 7% on average as opposed to 1%), labour costs should have risen by much less in the former than the latter insofar as they are affected by the supply and demand for labour.
På samme måde var arbejdskraftomkostningerne i East Midlands regionen næsten 15% la vere end landsgennemsnittet i 1988, og arbejdsløsheden lå her også væsentligt under gennemsnit tet igennem hele 1980'erne.
While this is true for clothing and footwear, it is much less the case for other industries and not at all true for manufacturing as a whole, where if anything labour costs went up by more in the South than the North.
Generelt steg arbejdskraftomkost ningerne mere i syd end i nord i denne periode.
On the other hand, there were a number of exceptions to the general tendency.
Dette svarer stort set til de relative bevægelser i arbejdsløsheden, som steg mindre i de sydlige regioner end i den nordlige del af landet.
The North was the only other region to experience a rise in the rate of unemployment over this period (by 1%) but showed only a small fall in relative labour costs (also by 1%).
De to regioner, som havde den højeste stigning i arbejdsløsheden mellem 1981 og 1988 — Hamburg og Bremen — havde også det største fald i relative arbejdskraft omkostninger, når man ser bort fra Saarland. Sidstnævnte region er den største undtagelse fra den generelle tendens, idet man her havde en af de mindste stigninger i arbejdsløsheden, men det største fald i arbejdskraftomkostningerne i forhold til landsgennemsnittet i Tyskland.
Similarly, in Northern Ireland, unemployment fell by more than the national average, but relative labour costs also fell (by 7%) and in Wales, the reduction in un employment was only slightly less than in the rest of the country, but relative labour costs declined sharply (by 8%«).
I Frankrig er der kun lidt tydeligere tegn på et omvendt forhold mellem arbejdskraftomkostninger og ar bejdsløshed.
The relationship between these relative labour cost changes and the movement in unemployment be tween 1981 and 1988 is much less clear for France than for Germany.
Mens Ile de France, som har langt de højeste arbejdskraftom kostninger i industrien, også havde den laveste arbejdsløshedsprocent i 1988 og i øvrigt igennem hele 1980'erne, havde Méditerranée re gionen, der har de næsthøjeste ar bejdskraftomkostninger, en af de højeste arbejdsløshedsprocenter både i 1988 og i årerne forud.
Although Ile de France, which ex perienced among the lowest increases in the rate of unemployment over this period, had by far the largest rise in labour costs, the East region, where unemployment also rose by comparatively little, had the largest fall in costs.
På samme måde gælder det, at mens arbejdskraftomkostningerne var for holdsvis lave i Nord-Pas-de-Calais regionen, hvor arbejdsløsheden var højest, var de tilsvarende lave i Estregionen, hvor arbejdsløsheden ikke var meget højere end i Ile de France.
Similarly, Nord Pas de Calais suffered the biggest rise in unemployment, but its average labour costs went up by only slightly less than the national average — and less than in Brittany, where the rise in unemployment was much the same as in France as a whole.
Udviklingen i arbejdskraftomkostninger i regionerne, 1981 til 1988
For manufacturing, the gap between the highest and lowest cost region was only 22% in 1981, much less than in the other three major coun tries. By 1988, it had widened to 31%,
Mel lem regionerne indbyrdes i de to områder er der ikke meget, der ty der på et omvendt forholdt mellem arbejdskraftomkostninger og ar bejdsløshed.
Relative cost levels in individual regions also changed significantly, by far more than in the other coun tries.
F.eks. havde Abruzzi-Molise i Syditalien, der har de laveste arbejdskraftomkostninger i hele landet, en arbejdsløshedsprocent i 1980'erne, som var lavere end i Lazio og kun en smule højere end i Nord Ovest-regionen, som er to af
In Wales, for example, labour costs in manufacturing which were almost 6% above the UK average in 1981 had declined to over 2% below by 1988, with falls in relative levels
Bortset fra Estregionen, hvor de relative omkostninger faldt ganske betydeligt, og Sud Ouest-regionen, hvor de steg, forblev forholdet mellem regionerne stort set uændret.
A high level of education and train ing is clearly important in many areas of economic activity.
I 1980'erne udjævnedes de regionale forskelle i arbejdskraftomkost ningerne en smule for Tysklands vedkommende, men blev endnu større i Frankrig, Storbritannien og Italien (der findes ikke sammenlignelige data for Spanien og Portugal før 1988). Bortset fra i Storbritanni
In Italy, the difference between the highest and lowest cost regions widened only marginally for manufacturing as a whole, but much more significantly for individual industries.
Uddannelsesniveauer landet. I maskinindustrien steg de gennemsnitlige omkostninger i Sud Ouest-regionen f.eks. med næsten 10% i forhold til det franske lands gennemsnit, mens de i tekstilindustrien steg med over 15%.
Educational attainment levels of more efficient methods of work ing hinges on the ideas of people with organisational expertise as well as, increasingly, on the application of computerised information systems.
Alle adspurgte på 15 år eller derover bliver i EFs Arbejdsstyrkeundersøgelse spurgt om deres uddannelsesmæssige baggrund. Inddelingen af niveauer er baseret på International Standard Classification of Education (ISCED).
All respondents of 15 and over are asked in the Community Labour Force Survey about the highest level of general education completed.
Analysen i teksten refererer til de personer, som har fuldført andet trin af uddannelsen på sekundærniveau, hvilket i teksten og figurerne er betegnet som uddannelse efter obligatorisk skolegang eller mellemuddannelse, og/eller uddannelse på tredje niveau, hvilket i teksten betegnes som universitetsuddannelse eller tilsvarende højere uddannelse.
The analysis in the text relates to those people who have completed the second stage of second level education, referred to in the text and graphs as postcompulsory education, and/or third level education, referred to in the text as university or equivalent education.
Førstnævnte uddannelsesniveau omfatter uddannelsesforløb, der normalt påbegyndes efter den obligatoriske skolegang, såsom erhvervsfaglig grunduddannelse eller forberedende uddannelse til universitetet.
To remain competitive, given the increasingly rapid international diffusion ofinformation, businesses do not necessarily have to develop all innovations in-house. They do need, however, to have personnel capable of implementing them at all levels of operation.
Det sidstnævnte uddannelsesniveau omfatter specialiserede erhvervsfaglige uddannelsesforløb, universitetsgrader og akademiske efteruddannelser.
Just as importantly, they also need to have a labour force with the capacity to change the way they work in line with the innovations introduced.
(Det skal bemærkes, at dataene refererer til grund uddannelser og ikke omfatter løbende videreuddannelse i selve virksomhederne, som jo også kan være en vigtig faktor for kvalifikationsniveauet.
(It should be noted that the data relate to initial training and do not include continuing "in-firm" or "on-the-job" training, which clearly might be an important determinant of skill levels.
Samtidig er der formentlig en vis sammenhæng mellem arbejdsstyrkens evne til at tilegne sig nye færdigheder og udbygge eksisterende færdigheder og dens uddannelsesniveau).
At the same time, the ability of the workforce to pick up new skills and enhance existing ones is likely to be related to the level of education and basic training received.)
Tallene for de forskellige lande er i det store og hele sammenlignelige, men der er tilsyneladende nogle få forskelle med hensyn til, hvordan visse uddannelsesniveau er defineres.
While the figures for different countries are broadly comparable, there seem to be a few differences in the way certain levels of education are defined.
I de fleste lande er fuldførelsen af andet trin af uddannelsen på sekundærniveau ensbetydende med, at man skal bestå en eksamen eller have fuldført et fagligt uddannelsesforløb.
In most countries, the completion of second stage, secondary level education is defined in terms of passing an examination or completing a training course.
Sværhedsgraden af denne eksamen eller det faglige uddannelsesforløbs standard kan naturligvis variere mellem landene.
Clearly, however, the severity of the examination or standard of training might vary between countries.
Også indholdet af eller strukturen i uddannelsesforløbene, som der ikke kan tages hensyn til her, kan variere ganske meget mellem EF-landene og være mere relevant i visse lande som en forberedelse til erhvervsmæssig beskæftigelse.
Equally the content or structure of courses of education and training, which cannot be taken into account here, might differ significantly between Member States and be more relevant in some than others as a preparation for employment.
Sammenhængen mellem disse relative ændringer i arbejdskraftom kostninger og udviklingen i arbejdsløsheden mellem 1981 og 1988 er langt mindre tydelig for Frankrigs end for Tysklands ved kommende.
There is increasing evidence that how well they are educated is a key determinant of the ability of workers to acquire new skills and to adapt to changes in technology and methods of working.
Selv om Ile de France, som kunne registrere en af de laveste stigninger i arbejdsløshedsprocenten i denne periode, havde langt den største stigning i arbejdskraftom kostninger, havde Estregionen, hvor arbejdsløsheden også steg forholdsvis lidt, det største fald i arbejdskraftomkostninger. På samme måde registrerede Nord-Pas-de-Calais den største stigning i arbejdsløsheden, men regionens gennemsnitlige arbej dskraftomkostninger steg kun en smule mindre end landsgennemsnittet — og mindre end i Bretagne, hvor stigningen i ar bejdsløsheden var stort set den samme som i Frankrig som helhed.
For businesses deciding on the location of production, therefore, a labour force with a high average level of education may be as important as the possession of specific skills or expertise which in a rapidly changing world might soon become redundant.
Resultaterne fra Arbejdsstyrkeundersøgelsen er blevet kontrolleret med OECD-data om uddannelsesniveauer, og i de fleste tilfælde er de sammenlignelige.
The results of the LFS have been checked against OECD data on educational attainment and in most cases they are comparable.
Men for Storbritanniens og Frankrigs vedkommende er der tale om markante forskelle.
For the UK and France, however, significant differences exist.
For Frankrigs vedkommende viser dataene fra Arbejdsstyrkeundersøgelsen tilsyneladende, at en langt mindre del af arbejdsstyrken har en eller anden form for uddannelse efter den obligatoriske skolegang, men man har endnu ikke fundet en forklaring på denne forskel, og derfor er Frankrig ikke medtaget i analysen.
For France, where the LFS data seems to show much lower proportions of the workforce with postcompulsory education qualifications, the reasons for the difference have not so far been clarified. As a result France is excluded from the analysis.
For Storbritanniens vedkommende er der en stor forskel med hensyn til antallet af personer, der har fuldført andet trin af uddannelsen på sekundærniveau.
For the UK, there is a large difference so far as the numbers classified to the second stage of secondary level education are concerned.