natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Domstolen påpegede, at såfremt en person, der var part i en retssag, i forhold til staten kunne støtte ret på et direktiv, bestod denne mulighed, uanset i hvilken egenskab staten havde handlet, dvs. som arbejdsgiver eller offentlig myndighed.
Court pointedout that, where a personinvolvedin legal proceedingswas ableto rely on adirectiveas againstthe State he could do so regardlessof the capacityin whichthe latter was acting, whether employ e or r publicauthority In . eithercase,the Courtstressed, it was necessary to prevent the State fromtaking advantageof its own failureto comply with Communitylaw.
Det var i begge tilfælde
Finallythe, Court sustainedthat Article
EF-Domstolens afgørelser
, in spiteof her desireto continueher
Emne: Ligebehandling af mænd og kvinder — afskedigelsesvilkår (artiklerne 1, stk. 2, og 5, stk. 1, i Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 og artikel 7, stk. 1, litra a), i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978).
5(1) of Coun c iD li re ctive 76/207/EECof 9 February1976 and Article7(1Xa)of Council Directivet9/t/EECof 1 9 Decembe1978r).
Den 16. september 1982 fremsatte fru Beets-Proper over for præsidenten for Arrondissementsrechtbank, Amsterdam, begæring om foreløbige forholdsregler mod Van Lanschot, idet hun nedlagde påstand om, at firmaet tilpligtedes på ny at lade hende arbejde og udbetale hende løn med virkning fra 1. september 1982, indtil arbejdsaftalen blev bragt til ophør efter de herom gældende regler. Fru Beets-Proper indgav lige ledes en klage til Commissie Gelijke Behandeling van Mannen en Vrouwen bij de Arbeid.
By a writ of 16 Septembe1982r, Mrs Beets-Properappliedto thepresidenotf the Arrondissementsrecht- bank (D is tr ic C out rt ), Amsterdam fo ,r an interlocutory injunction requiring Van Lanschotot allow hertoresume work and topay her salaryfrom 1September1982, until suchtime asthe contractof employmentshouldbe terminatedin a legallyvalid manner.
Denne kommission nåede i sin udtalelse frem til, at »anvendelse af forskellige aldersgrænser ved en arbejdsaftales ophør til skade for sagsøgeren er udtryk for direkte forskelsbehandling mellem mænd og kvinder«.
,tween men and women with regardto the terminationof the contractof employmenbyt theapplicationof differentagelimits'.
Da Arrondissementsrechtbank ikke tog hendes begæring til følge, appellerede hun kendelsen til Gerechtshof, Amsterdam, som ved dom af 19. maj 1983 stadfæstede afgørelsen truffet af den lavere instans.
G er ec h sh o ( Reg fi on a Cou r lt of Appeal),Amsterdam,which, byjudgmentof 19 May 1983,confirmedthejudgmentof the lower court.
Fru Beets-Proper ankede denne dom til kassation for Hoge Raad der Nederlanden.
Mrs Beets-Properbroughtan appeaonl apointof law againsthetlatterjudgmentbeforethe HogeRaadder Nederlanden.
Ved kendelse af 2. november 1984 forelagde Hoge Raad der Nederlanden i medfør af EØF-traktatens artikel 177 Domstolen et præjudicielt spørgsmål:
By an order of 2 November1984,the HogeRaad der Nederlandenreferreda questionto the Courtfor apreliminaryruling under Article 177 of the EECTreaty: providedthatthepersonsaffiliatedto it were entitledtoan old-agepension'fromthe date of retirement Th a' .t date was definedin Article 1 as'the first day of themonthfollowingthe monthin which apersonaffiliatedto the schemeattainedthe age of 65 in the case of aman and 60 in the caseof a woman'.
Fru Beets-Proper arbejdede som sekretær i bankierfirmaet Vermeer & Co., Amsterdam, fra 1969 indtil dettes fusion i 1972 med F. Van Lanschot Bankiers NV (i det følgende benævnt »Van Lanschot«) og derefter i sidstnævnte firma indtil slutningen af august 1982. Ansættelsesforholdet mellem parterne var reguleret af den kollektive overenskomst for bankvirksomheder 1980 og 1981 samt af pensionsordningen inden for rammerne af »Pensionsfond F. Van Lanschot«. Ord ningens artikel 3 bestemte, at de af ordningen omfattede personer havde ret til alderspension »fra pensionstidspunktet«. Ifølge ordningens artikel 1 ind trådte pensionstidspunktet »den første i måneden efter, at mandlige pensionsberettigede er fyldt 65 år og kvindelige pensionsberettigede 60 år«. Da fru Beets-Proper fyldte 60 år i august 1982, anså Van Lanschot ansættelsesforholdet for ophørt med virkning fra den 1. september 1982, idet firmaet henviste til en stiltiende betingelse i arbejdsaftalen om, at ansættelsesforholdet var ophørt, og at det ikke var nødvendigt med en egentlig opsigelse.
Since Mrs Beets-Properreachedthe age of 60 in August1982, Van Lanschotookttrheviewthatthe employmentrelationshipautomaticarendedlly on 1 September1982,by virtue of an impliedconditionto that effectin the contract of employment w
Ved skrivelse af 2. august 1982 meddelte Van Lanschot fru Beets-
,noticeof dismissa By l. a letter dated 2 August 1982,Va'n Lanschot informed Mrs Beets-Proper that she was
Er det i strid med Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976, at en medlemsstat bestemmer, at de arbejdsvilkår, som er undergivet direktivets bestemmelser om ligebehandling af mænd og kvinder, ikke omfatter en udtrykkelig eller stiltiende betingelse vedrørende en arbejdsaftales ophør på grund af arbejdstagerens alder, når betingelsen er knyttet til den aldersgrænse, der gælder for arbejdstagerens ret til pension?
Does Council Directive76/207lEECof 9 February1976allowthe Member Statesthe freedom not to includeamongthe conditionsof employmenint respecotfwhich equaltreatmentfor men and women must belaid downpursuantto that Directivean expressorirnpliedconditionconcerningthe terminationof theco'ntracotf employmenont thegroundof theageattainedby the employeewhere,that conditionre'lates
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union
Handbook on equal treatmentfor women and men in the European Union to the age at whichthe employeebecomesentitledto apension?
Domstolens ræsonnement i denne sag var nøjagtig det samme som for det første spørgsmål i den foregående sag (sag 152/84 — Marshal!), men på grund af ordlyden af det forelagte spørgsmål var Domstolens afgørelse forskellig:
TheCourt'sreasoningin the presentcaseis exactlythesame asfor question(1)ofthepreviouscase(Case152/84 - Marshalf). However, in view of the wording of thequestionreferredto it, the Court gave a differentruling:
1) Artikel 5, stk. 1, i direktiv 76/207 skal fortolkes således, at medlemsstaterne ikke kan bestemme, at princippet om ligebehandling ikke skal omfatte en udtrykkelig eller stiltiende betingelse i en arbejds aftale, der er indgået som led i en kollektiv overenskomst, og som har den retsvirkning, at ansættelsesforholdet ophører, når arbejdstageren når en vis — for mænd og kvinder forskellig — pensionsberettigende alder.
Article 5(1) of Directive 76/207/EEC of 9 February 1976must be interpreted as meaning that it does not allowthe Member Stafes the freedom to exempt from theapplication of the princifle of equality of treatment anexpress or implied condition in a contract of employment concluded on the basis of a collective wageagreement, if that condition has the effect of terminating the contract of employment on the ground ofthe age attained by the employee and the relevant ageis determined by the age - which is different for menand women - at which the employee becomesentitledto a retirement pension.
Dato for dommen: 13. maj 1986.
Date ofjudgment:13 May 1986
2) Såfremt spørgsmål 1) besvares bekræftende:
Subject matter:Equaltreatmenfotr men and women-Part-timeworkers-Exclusionfrom an occupation ap en s li on scheme (EeC Treaty Ar,ticle 1 19).
Emne: Ligebehandling af mænd og kvinder — deltidsansatte — udelukkelse fra virksomhedspensionsordning (EØFtraktaten, artikel 119).
(1)Maytherebe aninfringemenotf Article119 of the EECTreatyin the form ofindirecdtiscrimination'where a departmensttore which employspredom-inantlywomen excludespart-timeemployeesfrombenefitsunderits occupationapenslionschemealthoughsuch exclusionaffectsdisproportionatelymore womenthan men ?
Faktiske omstændigheder a) Kan virksomheden begrunde denne ringere stilling med, at den tilsigter at beskæftige færrest mulige deltidsansatte, selv om driftsøkonomiske hensyn ikke taler for en sådan personalepolitik inden for varehusområdet?
(a)Canthe undertakingjustifythat disadvantageon thegroundthat its objectiveisto employasfewpart-timeworkersaspossibleeventhoughin the departmensttore sectorthere are noreasonsof commerciaexpedliencywhich ne-cessitatesuch a staffpolicy?
b) Skal virksomheden udforme sin pensionsordning således, at der i fornødent omfang tages hensyn til de særlige vanskeligheder, som består for arbejdstagere med familieforpligtelser, med hensyn til opfyldelse af betingelserne for at få udbetalt pension fra virksomheden?
(b)lsthe undertakingundera dutyto structureitspensionschemein sucha waythat appropriateaccountistaken of the speciadlifficultiesexperiencedby employeeswith family com-mitmentsin fulfillingthe requiremenfotsr anoccupationapenslion?
Før Domstolen besvarede de forelagte spørgsmål, gjorde den det klart, at i modsætning til Defrenne Isagen, som vedrørte lovbestemte sociale sikringsordninger, der var direkte reguleret ved lovgivning og derfor ikke betragtedes som løn i artikel 119's forstand, var den virksomhedspensionsordning, der var tale om i denne sag, selv om den var vedtaget i henhold til tysk lovgivning, af overenskomstmæssig karakter.
Beforeansweringthequestionsreferredto it, the Courtmade clearthat, contraryto itsjudgmentin Case80/70-Defrennel, which concernedstatutorysocialsecurityschemesdirectlygovernedby legislationandthereforenot consideredaspaywithinthe meaningof Article119,the occupationapenslionschemeat issue,althoughadoptedin accordancewith Germanlegisla-tion, was of a contractuanalture.
Efter at have arbejdet på fuld tid valgte hun at arbejde på deltid fra den 1. oktober 1972, og indtil ansættelsesforholdet ophørte.
Afterinitiallyworkingfull-timeshe,choseto workpart-timefrom1 October1972.until heremploymencametto an end.
Da hun ikke havde arbejdet på fuld tid i mindst 15 år, nægtede Bilka hende virksomhedspension.
Sinceshe had not workedfull-timefor the minimumperiodof 15years B , il ka refusedto pay her an occupationapenslionunderitsscheme.
Fru Weber anfægtede lovligheden heraf ved de tyske arbejdsretlige instanser, idet hun bl.a. gjorde gældende, at virksomhedens pensionsordning tilsidesatte princippet om lige løn for mænd og kvinder, som var fastslået i EØF-traktatens artikel 119. Sagen førte til en revisionsankesag ved Bundesarbeitsgericht. gericht.
Mrs Weber broughtproceedings beforethe Germanlabourcourtschallengingthe legalityof Bilka'srefusatol pay her a pension She . argued,inter alia,thatthe occupationapenslionschemewas contraryto theprincipleof equalpayfor men and womenlaid downin
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union skabsrettens daværende udviklingstrin heller ikke noget andet grundlag herfor.
Handbook on equal treatmentfor women and men in the European Union thequestionofpaydiscriminationbetween men and such schemeconstitutedconsiderationreceivedby theworkerfrom the employerin respectof his employ- women workers. Consequently the
I besvarelse af de forelagte spørgsmål statuerede Domstolen:
, impositionof an ment, as referredto in the secondparagraphof Article1 19.
1) En varehusvirksomhed, som udelukker deltidsansatte fra virksomhedens pensionsordning, over træder EØF-traktatens artikel 119, når denne foranstaltning rammer et meget større antal kvinder end mænd, medmindre virksomheden godtgør, at den nævnte foranstaltning kan for klares ved andre — objektivt begrundede — faktorer end forskelsbehandling på grundlag af køn.
obligationsuch asthat envisagedby the nationacoulrtin itsquestionwent beyondthe scopeof Article119and had no otherbasisin Communitylaw asit stood.
Bilka ikke betalte forskellig timeløn for deltidsansatte og fuldtidsansatte (som i Jenkins-sagen), ydede den kun fuldtidsansatte virksomhedspension.
In orderto replyto question(1),the Court made acomparisonbetweenthe presentcase and Case 96 / 80 - J en k rn sA .lt h ou gh Bilka did not paydifferenthourlyratesto part-timeand fulltime workers(asin lenkins),it grantedonlyfull-timeworkersan occupational
Derfor gjaldt det resultat, som Domstolen var nået til i _/en/;/ns-dommen, også for nærværende sag. Hvis det derfor skulle vise sig, at en betydelig mindre procentdel af kvinder end af mænd arbejdede på fuld tid, ville udelukkelsen af deltidsansatte fra virksomhedens pensionsordning være i strid med traktatens artikel 119, når denne foranstaltning — under hensyntagen til de vanskeligheder, som kvinde lige arbejdstagere havde ved at arbejde på fuld tid — ikke kunne forklares ved faktorer, der udelukkede en forskelsbehandling på grundlag af køn.
pensionS. in c e sucha pension fell withinthe concepotfpayfor the purposesof the secondparagraphof Article119,it followedthat, hourfor hour;the totalremunerationpaidby Bilkato full-timeworkers washigherthanthat paidto parttime workers The . conclusion reachedby the Courtin itsjudgmentin Jenkins wastherefore equally validin the contextof thiscase.Thatis to say,if it should be foundthat a muchlowerproportionof womenthan of men workedfulltime,the exclusionofpart-timeworkersfrom theoccupationapenslionscheme would be contraryto Article 1 19 of the Treatywhere,takinginto accountthedifficultiesencounteredby women workersin workingfull-timetha,t measurecouldnot be explainedbyfactors which excludedany discriminationongroundsof sex.
Kun hvis virksomheden kunne godtgøre, at dens lønpolitik kunne forklares ved andre — objektivt begrundede — faktorer end forskelsbehandling på grundlag af køn, ville der ikke foreligge nogen overtrædelse af artikel 119.
Onlyif the undertakingwas ableto showthatits pay practicecould be explainedby objectivelyjustifiedfactorsunrelatedto any discriminationon groundsof
3) Artikel 119 bevirker ikke, at en arbejdsgiver er forpligtet til at udforme sin pensionsordning for de ansatte således, at der tages hensyn til de særlige vanskeligheder for ansatte med familiemæssige forpligtelser i forbindelse med konstateringen af, om de betingelser, der giver ret til en sådan pension, er opfyldt.
In examiningquestion(2Xa)the, Court saidthat it wasfor the nationalcourt,which had solejurisdictiontomakefindingsof fact,to determinewhetherandtowhat extentthe groundsputforward by an employertoexplainthe adoptionof a given pay practicecoutd be
Hvis den nationale ret konstaterede, at de midler, Bilka havde valgt, var i overensstemmelse med virksomhedens virkelige behov, var egnede til at opnå det forfulgte mål, og var nødvendige herfor, var den omstændighed, at de omhandlede foranstaltninger ramte et meget større antal kvindelige end mandlige arbejdstagere, ikke tilstrækkelig til, at det kunne konkluderes, at der forelå en tilsidesættelse af artikel 119.
regardedas objectivelyjustified economic Arounds l. f the nationacoulrt wouldfindthatthe measureschosen by Bilkacorrespondedto a real need on thepartof theundertakingwe,re appropriatewith a viewto achieving the objectivespursuedand, were necessaryto that end,the fact that the measures affected a far greater numberof womenthan men was not sufficientot showthat they constitutedan infringemenotf Article1ig. 1ig.
Endelig påpegede Domstolen i besvarelse af spørgsmål 2) b), at som det var antaget i dommen i sag 149/77 — Defrenne III, vedrørte artikel 119's anvendelsesområde kun problemet om forskelsbehandling med hensyn til mandlige og kvindelige arbejdstageres løn.
Finallyin, answertoquestion(2)(b)the, Courtpointedout that, as statedin thejudgmentof Case 149/77-Defrenne lll, the scope of Article 1 1 9 was restricted to
Fru Johnston var fuldtidsmedlem af RUC fra 1974 til 1980.
CHIEFCONSTABLEOF THE ROYALULSTERCONSTABULARY
Hun havde fuldt tilfredsstillende varetaget de almindelige opgaver, der udføres af uniformerede politibetjente, og hun bar ikke våben under udførelsen af disse arbejdsopgaver.
MrsJohnstonlodgedan applicationwith the industrialtribunachalllengingthe decisionto refuseto renew hercontractandtogive hertrainingin the handlingof firearms
Dato for dommen: 15. maj 1986.
Date ofjudgment:15 May 1986
Emne: Ligebehandling af mænd og kvinder — bevæbnet medlem af et reservepolitikorps (Rådets direktiv 76/ 207/EØFaf 9. februar 1976).
Subject matter:Equaltreatmenfotr men and women-
Hun gjorde gældende, at hun var blevet udsat for en ulovlig forskelsbehandling i strid med Sex Discrimination Order og direktiv 76/207.
76/207/'EECof 9 February 1976).
Under sagen for Industrial Tribunal fremlagde politi direktøren en erklæring udstedt af ministeren for Nordirland i medfør af artikel 53 i Sex Discrimination Order.
discriminationprohibitedby the Sex Discrimination Order and Directive76/207.In theproceedingsbeforethe industriatlribunalthe, Chief Constableproducedacertificate issued by the Secretary of State in accordance with Article53 of the Sex Discrimination Order.
I denne bestemmelse var det fastsat, at en handling, der krænkede forbuddet mod forskelsbehandling, ikke var ulovlig, såfremt den var begrundet i hensynet til at værne statens sikkerhed og opretholde den offentlige orden, og at en erklæring fra ministeren om, at en handling var begrundet i sådanne hensyn, skulle være endeligt bevis for, at dette var tilfældet.
That articleprovidedthat an act contraveningtheprohibitionof discriminationshouldnot be unlawfuilf itwas donefor thepurposeof safeguardingnationalsecurityor ofprotectingpublicsafetyorpublic orderand that a certificatesigned by the Secretaryof Statecertifyingthat an act was donefor suchpurposesshouldbe conclusiveevidencethatit was donefor suchpurposes.
Ved kendelse af 8. august 1984 forelagde Industrial Tribunal of Northern Ireland, Belfast, i medfør af EØF-traktatens artikel 177 Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
By a decisiondated8 August 1984,the Industrial Tr ib un ao lf Northernlreland,Belfastre,ferredthefollowingquestionsto the Courtforapreliminaryrulingunder Article 177 of the EECTreaty:
1) Skal Rådets direktiv 76/207 fortolkes således, at en medlemsstat under de i sagen foreliggende om stændigheder fra direktivets anvendelsesområde kan undtage tilfælde af forskelsbehandling på grundlag af køn, for så vidt angår adgang til beskæftigelse, såfremt det er begrundet i hensynet til statens sikkerhed eller sker for at opretholde den offentlige ro og orden?
(1)On theproperconstructionof Council Directive76/207 andin the circumstancesof this case,can a Member State excludefrom the Directive'sfield ofapplicationacts of sex discriminationasregardsaccessto employmendonetfor thepurposeofsafeguardingnationalsecurityor ofprotectingpublicsafetyorpublicorder?
I Det Forenede Kongerige bærer politibetjente normalt ikke skydevåben under udførelsen af deres opgaver.
(2)On theproperconstructionof the Directiveand inthe circumstancesof this case,isfull-timeemploy-ment as an armed memberof apolicereserveforce, or trainingin the handlingand use of
Under indtryk af de mange attentater, som politi betjente har været ofre for i Nordirland gennem årene, anså politidirektøren for Royal Ulster Constabulary (i det følgende benævnt »RUC«) det ikke for muligt at opretholde denne ordning. Han bestemte, at inden for RUC og dettes reservekorps skulle mænd medføre skydevåben under udførelsen af deres normale opgaver, hvorimod kvinder ikke ville blive udstyret med våben og heller ikke ville modtage oplæring i betjening og brug af skydevåben.
In the UnitedKingdom,policeofficersdid not as agenerarulle carryfirearmsin theperformanceof theirduties.Becauseof the high numberofpoliceofficersassassinatedin Northernlrelandovet"anumberofyears,the ChiefConstableof the Royal Ulster Constabulary('RUC')consideredthat he could not maintainthat practice He . decidedthat,in the RUC andthe RUCReservemen, shouldcarryfirearmsin the regulacourrseof their dutiesbut that women would not be equippedwith them and would not receivetrainingin thehandlingand use of firearms In . thosecircumstances,the ChiefConstabledecidedin 1980thatthe numberof womenin the RUC was sufficienfotr theparticulartasksgenerallyassignedto women officer sHe . tookthe viewthat generapolliceduties,frequentlyinvolvingoperationsrequiringthe carryingof firearmsshou,ldnolongerbe assignedto women and decidednot to offeror renewany more contractsfor womenin the RUCfull-time Reserveexcep,t wherethey hadtoperformdutiesassignedonlyto womenofficers. officers.
På denne baggrund fandt politidirektøren i 1980, at RUC rådede over et antal kvindelige ansatte, der var tilstrækkeligt til at udføre de opgaver, der normalt varetoges af kvindelige betjente.
, trainingleadingtheretofor which, by reasonof their nature or the contextinwhichthey are carriedout, the sex of the worker
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union og brugen af skydevåben med henblik på en sådan beskæftigelse, falder ind under de former for erhvervsudøvelse, respektive udgør en af de dertil førende uddannelser, for hvilke udøverens køn er afgørende på grund af deres art eller de forhold, under hvilke de udføres, jf. artikel 2, stk. 2?
Handbook on equal treatmentfor women and men in the European Union constitutesa determiningfactor,withinthe meaning of Article2(2)?
b) Kan en privat i bekræftende fald støtte ret på den omstændighed, at en medlemsstat ikke har rådført sig med andre medlemsstater for at opnå, at den pågældende medlemsstat und lader at bringe EØF-traktatens artikel 224 i anvendelse?
(b)lf so,isit opento anindividuatol rely uponthefactthat a MemberStatedid not consultwithother MemberStatesfor thepurposeofpreventingthe first Member Statefrom relyingon Article 224 of the EECTreaty?
3) Hvilke principper og kriterier skal medlemsstaterne lægge til grund ved afgørelsen af, om »udøverens køn er afgørende«, jf. artikel 2, stk. 2, for a) den »erhvervsudøvelse«, der foretages af en bevæbnet ansat i et sådant korps, respektive for b) »de dertil førende uddannelser«, det være sig på grund af deres art eller de forhold, under hvilke de udføres?
What arethe principlesand criteriaby whichMember Statesshoulddeterminewhether'thesexof a workerconstitutesa determiningfactor' withinthe meaningof Article2(2)in relationto(a)'theoccupationaacltivitieso'f an armed memberofsuch a force and(b)'thetrainingleadingthereto',whether by reasonof their nature or by reasonofthe contextin whichthey are carriedout?
4) Dersom en politidirektør, der i henhold til loven har ansvaret for ledelsen af et politikorps samt fører tilsyn med dette, følger den politik, at kvindelige ansatte i det pågældende korps ikke må bære skydevåben, kan dette forhold da under de i sagsfremstillingen anførte omstændigheder anses som en »bestemmelse vedrørende beskyttelse af kvinder«, jf. artikel 2, stk. 3, eller en »administrativt ... [fastsat] bestemmelse begrundet i beskyttelseshensyn«, jf. direktivets artikel 3, stk. 2, litra c)?
(4) ls apolicyappliedby a chiefconstableof police, charged with a statutoryresponsibili for ty the directionandcontrolof apoliceforce,that womenmembersof that force should not carryfirearmscapablein, the circumstancesof this case,ofconstitutinga'provisionconcerningthe protection of women',withinthe meaningof Article2(3), oran'administrativeprovisioninsp'iredby'concern for protectionw'ithinthe meaningof Article3(2Xc)of the Directive?
5) Såfremt spørgsmål 4) besvares bekræftende: Hvilke principper og kriterier skal medlemsstaterne lægge til grund ved afgørelsen af, om »beskyttelseshensynet« er »begrundet«, jf. artikel 3, stk. 2, litra c)?
(s)lf the answertoquestion(4)is affirmativewha,t aretheprinciplesand criteriaby which Member Statesshoulddeterminewhetherthe'concernfor pro-tection'is'wellfounded', withinthe meaningof
6) Kan sagsøgeren under den foreliggende sags omstændigheder ved medlemsstaternes nationale domstole støtte ret på princippet om ligebehand ling, som fastslået i de pågældende direktivbestemmelser? stemmelser?
(6) lsthe applicanenttitledto rely uponthe principleofequaltreatmentcontainedin the relevanptrovi- sionsof the Directivebeforethe nationacourltsandtribunalsof MemberStatesin the circumstancesofthepresentcase?
7) Såfremt spørgsmål 6) besvares bekræftende:
(7)lf the answertoquestion(6)is affirmative: