natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Bidrag til socialbeskyttelseordningerne er den vigtigste finansieringskilde for indkomstbevarende ydelser i Unionen.
Social security contributions are the main source of financing of income maintenance benefits in the Union.
Danmark er den vigtigste undtagelse, hvor ydelserne fortrinsvis er skattefinansierede, selv om man i 1994 indførte arbejdstagerbidrag for syge- og arbejdsløshedsdagpenge.
The primary exception is Denmark where benefits are predominantly tax financed, though in 1994, employees' contributions were introduced for sickness and unemployment benefits.
Hertil kommer, at i Storbritannien er lovbestemte sygdomsydelser og moderskabsydelser skattefinansierede.
In addition, in the UK, Statutory Sick Pay and Statutory Maternity Pay are financed through general taxation.
I det kontinentale Europa er alle ydelser på nær familieydelser normalt indkomstafhængige. I Nederlandene udbetales alders- og invalidepension imidlertid som et fast beløb på samme måde som invaliditetsydelser for ikke-lønmodtagere.
In Continental Europe, all benefits ex cept family allowances are normally earningsrelated.
I Belgien, Grækenland, Spanien, Frankrig og Portugal gælder også minimumsniveauer for arbejdsløshedsunderstøttelse.
Greece, Spain, France and Portugal, minimum levels also apply in respect of unemployment benefits.
På den anden side findes der lofter over de indtægter, der anvendes som udgangspunkt for beregningen af grundpensionen (første søjle) i Belgien, Grækenland, Spanien, Frankrig, Italien og Luxembourg.
There are, on the other hand, ceilings on earnings used as the basis for the calculation of basic pensions (first pillar) in Belgium, Greece, Spain, France, Italy and Luxembourg.
Ydelsesformlerne varierer også ofte mellem forskellige erhvervsgrupper.
Benefit formulas also often vary be tween occupational groups.
Generelt er formlerne for offentlige ansatte mere gunstige end for privat ansatte og normalt mindst gunstige for selvstændige (se kapitel 6).
In general, formulas applying to public sector employees tend to be more favourable than those in the private sector and are usually least favourable for the self employed (see Chapter 6).
Der findes en principiel forskel mellem "Beveridge"-formlerne med fast takst og "Bismarck"-formlerne, hvor ydelserne er indkomstafhængige.
A fundamental divide can be drawn between 'Beveridge', flatrate for mulas and 'Bismarckian', earningsrelated formulas.
I de nordlige medlemsstater gælder den første type ydelser, der udbetales under de forskellige nationale forsik ringsordninger.
In Northern Member States, the former type applies to the benefits paid by the various national insurance schemes.
Der udbetales således en grundpension til alle personer med bopæl i Danmark, Sverige og Finland, når de når pensionsalderen, og til alle, der har været i beskæftigelse (og indbetalt bidrag), i Storbritannien og Irland.
Thus, a basic pension is payable to all residents in Denmark, Sweden and Finland when they reach retirement age, and to all those who have been in employment (and paid contributions) in the UK and Ireland.
Ud over grundpensionen modtager ydelsesberettigede arbejdstagere (dvs. som har indbetalt bidrag) i disse lande også en tillægspension, som er ind komstafhængig.
In addition to the basic pension, workers in these countries who are eligible (ie have paid contributions) also receive a supplementary pension which is earningsrelated.
Der findes trangsbestemte tillægspensioner for personer, der har særlige behov.
Meanstested pension supplements are available for those in need.
Normalt udbetales kortvarige kontantydelser også med et fast beløb.
In general, shortterm cash benefits are also flat-rate.
Men for visse er hvervsgrupper er de i nogle tilfælde indkomstafhængige.
How ever, for certain occupational groups they are earningsrelated in some cases.
Ydelser ved sygdom, moderskab og arbejdsulyk
Sickness, maternity and occupational injury benefits are earningsrelated for all those in employment in Denmark, Finland and Sweden, where members of unemployment
De faktiske lovbestemte ydelser varierer en hel del.
The actual statutory amounts of benefits vary a great deal.
De faste ydelser i de skandinaviske lande ligger gene relt højere end i Storbritannien og Irland.
The flatrate benefits in Scandinavian countries are generally higher than those in the UK and Ireland.
De indkomstafhængige ydelser i de sydeuropæiske lande (i hvert
The earningsrelated rates in Southern European countries (at least in the case of pensions) are, in turn, higher than in the other Continental countries (where supplementary pensions are, however, more wide spread). It should be noted, however,
Bidragssatserne varierer meget med lemsstaterne imellem og mellem de forskellige risikotyper.
Contribution rates vary a great deal between Member States and between the different types of risk.
I Irland, Storbritannien, Finland, Sverige, Belgien, Spanien og Portugal skelnes der ikke mellem de forskellige risici, og der anvendes en fast sats for indkomster (der findes imidlertid separate satser for arbejdsløsheds forsikringen i Finland, Sverige og Spanien).
In Ireland, the UK, Finland, Sweden, Belgium, Spain and Portugal no distinction is made between risks and a global rale is applied to earnings (separate rates exist, however, for unemployment insurance in Finland, Sweden and Spain).
I de øvrige lande gælder
In the remaining countries, different rates apply to the various risks.
Kapitel 1 - Social beskyttelsessystemer i Fællesskabet
Chapter 1 - Systems of social protection in the Union
Sundhedsvæsenet lle medlemsstater har et vel etableret sundhedsvæsen, der
Health care ll Member States have mature health care systems providing
A forskellige satser for de forskellige risikotyper. Bidragene deles normalt mellem arbejdsgivere og arbejdstagere, og fordelingen varierer også afhængig af risikotype og erhvervsgruppe; endvidere findes der normalt særlige bestemmelser for offentlige tjenestemænd og selvstændige (se MISSOC for yderlige oplysninger).
A usually exist for civil servants and the selfemployed (see the MISSOC re port for further details).
I ordninger for arbejdsulykker fastsættes bidragene ofte ud fra forsikrings principper og varierer fra sektor til sektor.
In schemes relating to industrial injuries, con tributions are often defined on the basis of actuarial principles and fixed sector by sector.
leverer naturalydelser og tjenester til behandling og forebyggelse af syg dom og genoptræning.
benefits in kind and services for the cure and prevention of illnesses and rehabilitation.
Praktisk taget alle i Unionen er dækket og — som anført i Eurobarometer-undersøgelsen fra 1992 om social beskyttelse — virker de fleste mennesker ret tilfredse med kvaliteten af de tjenester, som de modtager.
Virtually everyone in the Union is covered and — as indicated by the 1992 Eurobarometer on social protection — most of them seem relatively happy with the quality of services they receive.
(Department of Social Security i Storbritannien — dog har The Northern Ireland Office ansvaret for udbetalingerne i den del af Storbritannien og Department of So cial Welfare i Irland), arbejdsmarkedets parter og ydelsesmodtagerne deltager kun i begrænset omfang (og kun med en rådgivende funktion) i forvaltningen eller definitionen af politikken.
the UK — and the Department of Social Welfare in Ireland); there is little involvement (and only of an advisory nature) of either the social partners or benefit recipients in man agement or policy.
I den skandinaviske model er der også tale om et enhedssystem (i stedet for flere forskellige ordninger), men forvaltningen sker mere decentralt (navnlig i Danmark), og arbejdsmarkedets parter deltager i forvaltningen af den nationale forsik ring (i landsforsikringsstyrelsen i Sverige og socialforsikringsinstitutionen i Finland).
In the Scandinavian model, there is also a unitary system (instead of there being separate schemes), but administration is more decentralised (especially in Denmark) and the social partners participate in the management of national insurance (in the National Insurance Board in Sweden and the Social Insurance Institution in Finland).
I alle tre medlemsstater forvaltes arbejdsløs hedsforsikringen separat af fagfor-
In all three Member States, unemployment insurance is run separately by the trade unions.
I den kontinentale administrationsmodel er systemet delt op i en række semi-selvstændige ordninger for for skellige erhvervsgrupper.
In the Continental model of administration, the system is fragmented into a number of semi-autonomous schemes for different occupational groups.
Den administrative struktur er utrolig forskelligartet, og i de enkelte lande har systemerne i høj grad en enestående sammensætning, som afspejler den historiske udvikling og de socioøkonomiske og institutionelle kendetegn.
The administrative structure is extremely varied and each country to a large extent has a unique conflguration, reflecting its historical development as well as social, economic and institutional characteristics.
Indtægterne fra den almindelige be skatning udgør en del af finansieringen i alle medlemsstater, selv om en stor del af grundlaget består af socia le bidrag.
Revenue from general taxation pro vides part of the funding in all the Member States, even in those relying heavily on social contributions.
Staten har ansvaret for alle ikke bidragsafhængige ydelser (såsom trangsbestemte pensioner), og i en række tilfælde bidrager den også til visse lovfæstede forsikringskasser.
The State is responsible for all noncontributory benefits (such as meanstested pensions) and in a number of cases also contributes to certain insurance funds on a statutory basis.
Familieydelser finansieres fuldt ud over skatterne i seks lande — Danmark, Tyskland, Irland, Nederlandene, Sverige og Storbritannien.
Family allowances are fully financed by taxes in six countries — Denmark, Germany, Ireland, the Netherlands, Sweden and the UK.
Endvidere garanterer staten dækning af eventuelle underskud i forsikringskasserne.
In addition, the State assumes the role of payer of last resort to cover deficits of insurance funds if they arise.
I alle medlemsstater finansieres langvarige ydelser (fortrinsvis alderspension) gennem en slags kildeskattesystem (dvs. de aktuelle bidrag går til nuværende og ikke til fremtidige udgifter, til en vis grad med undtagelse af tillægspensioner). sioner).
In all Member States, longterm benefits (predominantly oldage pensions) are financed on a pay-as-you-go basis (ie present contributions go to meet present rather than future liabilities), except to some extent in respect of earningsrelated and supplementary pensions.
For at illustrere hvordan sundheds væsenet er organiseret i de forskellige dele af Unionen skelner man ofte mellem "nationale sundhedstjenester" og "sundhedsforsikringssystemer".
To illustrate the way in which health care is organised in different parts of the Union, a distinction is often made between 'national health services' and 'health insurance systems'.
Under de første ydes der behandling gennem en enkelt, almen ordning for hele befolkningen, som finansieres over skatterne, og under de sidstnævnte ydes der behandling gennem en række socialforsikringsfonde, der dækker forskellige er hvervsgrupper, og som hovedsagelig finansieres gennem bidrag.
The for mer typically provide care through a single universal scheme accessible to the whole population and financed through taxation; the latter provide care through a number of social insurance funds catering to different occupational groups and financed mainly by contributions.
Prototypen for alle de europæiske nationale sundhedstjenester blev oprettet i Storbritannien mellem 1946 og 1948.
The prototype of all European national health services was established in the UK between 1946 and 1948.
Otte andre medlemsstater — Irland, Danmark, Sverige, Finland, Italien, Spanien, Portugal og Grækenland — har fulgt trop da de oprettede deres nationale sundhedsvæsner.
Eight other Member States — Ireland, Denmark, Sweden, Finland, Italy, Spain, Portugal and Greece — have followed suit, establishing national systems.
De øvrige seks lande — Tyskland, Frankrig, Belgien, Luxembourg, Nederlandene og Østrig — har derimod fastholdt og videreudviklet deres egne syge sikringssystemer.
The other six countries — Germany, France, Belgium, Luxembourg, the Netherlands and Austria — have, by contrast, maintained and developed health insurance systems.
Kontrasterne mellem disse tre modeller bør imidlertid ikke overdrives.
The contrasts between these three models should not, however, be over stated.
I alle landene er socialbeskyttelsesinstitutionerne underlagt en forholdsvis stram offentlig styring, selv i de tilsyneladende mere pluralistiske kontinentale systemer. De organisatoriske kendetegn er imidlertid ikke uden en vis betydning.
In all countries, social security institutions are relatively tightly con trolled by government, even in the seemingly more pluralistic Con tinental systems.
I de sydeuropæiske lande har de forskellige brancheordninger for eksempel stædigt holdt fast i deres selvstændighed
In the South ern European countries, for example, the various professional schemes have proved very attached to their autonomy (however limited) and have resisted recent attempts by central government to unify them with the larger schemes for purposes of financial rationalisation.
Man kan skelne mellem tre forskellige administrationsmodeller i Unionens socialbeskyttelsessystemer.
Three distinct models of administration of social protection systems can be distinguished in the Union.
I den angelsaksiske model lig ger det overordnede ansvar for udbetaling af stort set alle kontantydelser hos en enkelt offentlig instans
In the Anglo-Saxon model, overall responsibility for the provision of virtually all cash benefits generally lies with a single government department (the Department of Social Security in the UK — though the Northern Ireland Office has responsibility for administering social security in that part of
Endvidere gælder det for forsikrings systemerne, al personer, der er berettiget til ydelser gennem social bistand, kan være stillet over for be grænsninger med hensyn til antallet af tjenester eller valget af tjenesteydere (som i Frankrig i tilfældet assistance publique.
Eligibility face restrictions on the range of benefits or the choice of providers open to them (as in France in the case of assistance publique).
Det nationale britiske og skandinaviske sundhedsvæsen finansieres næsten udelukkende over skatterne (dog går en del af de sociale bodrag til finansiering af sundhedsvæsenet i Storbritannien).
The British and Scandinavian national health services are almost en tirely financed from taxation (though in the UK, a proportion of social con tributions goes to help finance the service).
I Irland er den vig tigste finansieringskilde ligeledes den almindelige beskatning, selv om der også opkræves et sundhedsbidrag på 1,25% af alle indkomster.
In Ireland the major source of finance is also general taxation, though a health contribution of 1.25% is levied on all earnings.
I Tyskland, Østrig.
health care primarily depends on employment status.
Typisk er personer i beskæftigelse og modtagere af kontantydelser dækket af en de mange sygekasser.
Typically, those in employment and the recipients of cash benefits are covered by one of the several health funds.
Deres familier har så en afledt ret til samme dækning.
Their family dependants have, in turn, a derived right to the same coverage.
Personer, som falder igennem socialforsikringsnettet, er dækket af social bistand (behovet fastsættes ud fra trangskriterier).
Those who slip through the social insurance net are covered by social assistance (which is subject to means testing).
Under disse systemer samt i nationale sundhedssystemer er praktisk taget alle derfor dækket enten på grundlag af individuelle eller afledte rettigheder eller trangsbestemte behov. Kun i Tyskland og Nederlandene ligger den obligatoriske dækning betydelig lavere end 100%, hovedsagelig fordi personer med en indkomst over et vist beløb (omkring 37.500 ECU om året i de gamle delstater, 30.500 ECU om året i de nye og 27.500 ECU i Nederlandene) ikke er forpligtet til at lade sig forsikre.
In these systems as well as in national health service ones, virtually every one is, therefore, covered on the basis of either individual, or derived, rights or meanstested need.
I Nederlandene findes der imidlertid en almindelig ordning for godtgøreIse af "ekstraordinære lægeudgifter".
In the Netherlands, however, there is a universal scheme for the reimbursement of 'exceptional medical costs'.
I de nationale sundhedsvæsener i Storbritannien, Danmark, Sverige, Finland og Italien nyder alle med bopæl i landet obligatorisk dækning og har lige ret til alle ydelser og tjene ster.
In the national health services in the UK, Denmark. Sweden, Finland and Italy all residents are compulsorily covered and are equally entitled to all benefits and services.
Det irske system omfatter også alle med bopæl i landet, men kun indehavere af sygesikringskort, som udstedes efter trangskriterier (om kring 35% af befolkningen), er berettigede til alle de gratis ydelser.
The Irish service also covers all residents, but only the holders of meanstested medical cards (around 35% of the population) are entitled to the full range of benefits free of charge.
I de tre andre lande med nationale sundhedsvæsener er reglerne for ydelsesberettigelse ved at blive ændret.
In the three other countries with national health services, eligibility rules are in a process of transition.
I Portugal har alle med bopæl i landet ret til offentlig lægehjælp, men det nationale sundhedsvæsen som sådan dækker kun omkring 75% af befolkningen.
In Portugal, all residents are entitled to public health care, but the national health service as such only covers around 75% of the population.
Den resterende del (mest of fentlige tjenestemænd) er fortsat medlemmer af traditionelle erhvervsforsikringsordninger med forskellige regler hvad angår betingelser for behandling.
The others (mostly civil servants) re main members of traditional occupational insurance schemes, with different rules regarding treatment conditions.
En tilsvarende situation findes i Spanien, hvor den almindelige dækning i 1986 blev indført som et mål, der skulle gen nemføres gradvis.
A similar situation exists in Spain, where universal coverage was enacted in 1986 as an objective to be achieved in progressive steps.
I 1989 kom bistandsmodtagere fra de offentlige bistandsprogrammer ind under sundhedsvæsenet, som nu dækker omkring 93% af befolkningen.
In 1989, beneficiaries of public assistance pro grammes were brought into the health service, which covers at present around 93% of the population.
Der findes imidlertid stadig et særligt system med særlige regler for offentlige tjenestemænd, der ønsker privat
There remains, however, a special system, with separate rules, for public servants who may opt for private coverage.
I Sydeuropa fastsatte man et mål om at skifte fra bidrag til skattefinansiering under reformerne til etablering af nationale tjenester, men dette er endnu ikke blevet gennemført.
Moreover, people in the highest in come groups are exempt from compulsory insurance.
I Italien og Grækenland opkræves der stadig øremærkede sundhedsbidrag af indkomster. I Spanien og Portugal bruges en del af de samlede indtægter
Finally, in Greece, eligibility is still primarily based on occupational and family status, with significant variations in conditions of treatment and the national health service (formally established in 1983) only covers those who are not members of an insurance fund.
Forskellen mellem de offentlige sundhedsvæsener (typisk i Storbritannien, Skandinavien og
What distinguishes national health services (typically the British, Scandinavian and Italian ones) from health insurance systems with respect to coverage is more internal variations in eligibility than the overall scope.
Kapitel 1 - Socialbeskyttelsessystemer i Fællesskabet mellem offentlig/privat, de overordnede budgetprocedurer og så videre. Disse aspekter er vigtige i forbindelse med en begrænsning af udgifterne og er i øjeblikket ved at blive refonneret i mange lande (se kapitel 5 i nærværende rapport).
In deed, in the health insurance systems the different funds sometimes operate under different rules, giving rise to various differences in the range and types of service available, the margin of consumer choice, the payment or reimbursement procedures, and so on.
fra bidragene til at finansiere den nationale tjeneste — navnlig de traditionelle arbejdsmarkedsfonde, som stadig eksisterer.
A marked example of this is the poorer provision for the selfemployed in the case of 'small risks' in Belgium and France (see Chapter 6).
I alle fire sydlige medlemsstater er andelen af udgifter, som finansieres over skatterne, steget konstant i de seneste ti år.
Moreover, in the insurance systems, those who are eligible through social assistance may
Også her befinder Spanien, Portugal og Grækenland sig i en overgangsproces. Sideløbende med den nye, ensartede og decentrale administration af den nationale sundhedssektor fungerer de gamle kasser fortsat på landsplan (i nogle få regioner i Spanien) på sektorniveau og indtager stadig en meget fremtrædende plads i Grækenland.
Health contributions (with differing rates) are a primary source of finance of the various funds operating in Germany, Austria, France, Belgium, Luxembourg and the Netherlands, though in a number of these countries general taxation has also been used to cover the increasing gap between con tributory receipts from contributions and expenditure.
Bidrag (med forskellige satser) er den vigtigste finansieringskilde for de forskellige kasser, der findes i Tyskland, Østrig, Frankrig, Belgien, Luxembourg og Nederlandene, selv om de almindelige skatter også har været anvendt i disse lande til at dække den stadig større forskel mellem bidragsindtægterne og udgifterne.
In Germany, Austria, France, Belgium, Luxembourg and the Netherlands, eligibility to public
Der findes tre vigtige målgrupper: børn og unge, voksne med vanskelige økonomiske eller psykiske/fysiske forhold (for eksempel handicappede eller narkomaner) samt ældre mennesker.
Chapter 1 - Systems of social protection in the Union economic or psycho-physical conditions (disabled or drug addicts, for example) and the elderly.
Sociale ydelser til disse mennesker kan leveres under forholdsvis standardiserede former (såsom daginstitutioner for børn eller plejehjem for ældre) eller på en mere personlig måde (såsom hjemmehjælp).
Social services to these people may be pro vided in relatively standardised forms (day care centres for infants and children or residential care for the elderly, for example) or in a more personalised way (such as home care).
Disse former for ydelser er blevet stadig mere betyd ningsfulde i de senere år og har vist sig at være en potentielt fleksibel me tode til bekæmpelse af forskellige former for social udstødelse.
These kinds of service have grown in importance in recent years and have proved themselves to be potentially flexible means of combating various forms of social exclusion.
Ud over den almindelige beskatning og øremærkede bidrag har en tredje finansieringskilde fået stadig større betydning i løbet af de sidste ti år, nemlig brugerbetaling.
Besides general taxation and earmarked contributions a third source of financing has been gaining importance over the past decade, namely user charges.
I alle lande skal patienterne betale en del af re ceptudgifterne.
In all countries, patients are liable to pay part of the cost of prescriptions.
I Belgien, Frankrig, Luxembourg, Portugal og Sverige bærer patienterne en del af udgifterne til lægekonsultationer, og der betales en mindre afgift for hospitalsophold i Belgien, Tyskland, Frankrig, Luxembourg og Finland.
In Belgium, France, Luxembourg, Portugal and Sweden, patients share part of the cost of medical consultations and a small fee is charged for hospital stays in Belgium, Germany, France, Luxembourg and Finland.