natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Selv om vækstraterne i de mindre udviklede lande i perioden fra 1965 til 1975 var mere end tilstrækkelige til at kompensere for den højere befolkningstilvækst, var det samme ikke tilfældet i de næste ti år — 1975 til 1985 — bortset fra i Irland (Figur 54).
In fact, although growth rates in the less developed countries in the period 1965 to 1975 were more than sufficient to compensate for their higher growth of population, in the following ten years — 1975 to 1985 — GDP growth was not sufficient to offset the higher population growth, except in Ireland (Graph 54).
Forskellen i indkomst pr. indbygger mellem de mere ud viklede og de mindre udviklede EF-lande, som var blevet mærkbart formindsket i de foregående ti år, blev igen større (Figur 55).
The gap in income per head between the more developed and less de veloped Member States, which had narrowed appreciably over the preceding ten years, widened again (Graph 55).
Regionale tendenser i indkomsterne pr. indbygger
In the second half of the 1980s, be tween 1985 and 1989, the pattern of relative rates of change was quite different.
På den anden side kunne mange dele af Spanien, Portugal og Irland, hvor stigningerne i indkomsten pr. indbygger havde været forholdsvis begrænsede eller endog var faldet i første halvdel af 1980'erne, udvise stigninger over gennemsnittet i sidste halvdel af tiåret, hvilket bidrog til at indsnævre forskellene.
Most of Southern Germany, Denmark and the Paris region, which had high rates of growth in income per head in the earlier five years all experienced relatively low rates of growth in the latter part of the decade, so tending to narrow the gap between rich and poor regions (Map 59).
Siden 1985 har Spanien, Portugal og Irland igen haft en vækst i BNP pr. indbygger, som ligger et godt stykke over EF-gennemsnittet — 1% mere om året — og den gennem snitlige forskel i realindkomsten pr. indbygger mellem de rigere og de fattigere lande blev mærkbart mindre mellem 1985 og 1990. Men i Grækenland lå den årlige vækst i BNP pr. indbygger mere end 1% under gennemsnittet.
On the other hand, many parts of Spain, Portugal and Ireland, which had experienced relatively small rises in income per head or even decreases over the first half of the 1980s, all showed above average growth in the second half so tending to narrow disparities.
Indkomsterne pr. indbygger varierer naturligvis meget mere mellem de forskellige regioner i EF end mellem EF-landene som sådan.
Income per head, of course, varies much more between regions across the Community than between Member States.
I 1989 lå gennemsnitsniveauet for indkomsten pr. indbygger (målt i købekraftenheder) i alle regioner i Irland, Portugal, Syditalien og Grækenland og næsten alle regioner i Spanien mere end 20% under EF-gennemsnittet.
In 1989, the average level of income per head (measured in terms of purchasing power standards) in all regions of Ireland, Portugal, Southern Italy and Greece and almost all regions of Spain was over 20% below the Community average.
På trods af disse forbedringer er indkomstforskellene fortsat meget store.
In contrast, in a number of regions of Southern Germany and Northern Italy,
Der er ikke store tegn på, at for skellen i indkomsterne pr. indbygger blev indsnævret i løbet af 1980'erne som helhed.
Since 1985, Spain, Portugal and Ireland have again enjoyed growth in GDP per head well above the Community average — by 1% a year more — and the average gap in real income per head between the richer and poorer countries narrowed perceptibly between 1985 and 1990.
I første halvdel af tiåret registreredes de
In Greece, however, growth in out put per head was over 1% a year below average.
For de mindre udviklede regioner som helhed (dem, der er klassificeret som "mål nr. 1-regioner" i relation til strukturfondene) var stigningen i indkomsterne pr. ind bygger lidt højere mellem 1985 og 1989 end i resten af EF (ca. 0,5% mere om året), mens den havde været mindre i de foregående fem år (ca. 0,25% mindre om året).
For the less developed regions as a whole (those classified as Objective
Kapitel 4 Europæisk integration og regionale arbejdsmarkeder veau i 1988 på kun ca. en syvende­del af niveauet i de seks nordlige EF­lande.
Chapter 4 European Integration and Regional Labour Markets
Lønninger og arbejdskraft omkostninger hvor niveauet var højest i hele EF, og Danmark, som havde de sjette højeste arbejdskraftomkostninger, kun ca. 8% (Figur 61).
In terms of ECU, the difference in average labour costs per employee between the Netherlands, which had the highest level in the Community, and Denmark, which had the sixth highest level, was only around 8% (Graph 61).
Dette er væsentligt mindre end forskellen i 1985 (18%) eller i 1980 (30%).
This is significantly less than the difference in 1985 (18%) or in 1980 (30%).
Gen nemsnitsomkostningerne ved at beskæftige nogen har derfor i høj grad tilnærmet sig hinanden i disse lande.
The average cost of employing someone has therefore become much closer in these countries.
Desuden ændredes rækkefølgen mellem de nordlige lande med hen syn til gennemsnitsomkostninger pr. beskæftiget ikke meget i løbet af 1980'erne, bortset fra at Tysk land rykkede fra en femteplads og op til først en fjerdeplads og derefter en andenplads i denne periode.
It is difficult to examine wages and labour costs on a regional basis except for manufacturing industry, because of data problems (see Chapter 6). At the national level, the average levels of compensation of employees (wages plus nonwage la bour costs in the form of social
Omvendt indsnævredes for­skellen mellem gennemsnitsar­ bejdskraftomkostningerne i de højest og lavest rangerede lande i EF fra ca. fem gange til fire gange i perioden mellem 1980 og 1988.
Moreover the rank order of the Northern countries in terms of average compensation of employees did not change much over the 1980s, except that Germany moved successively from being fifth to fourth to second over the period.
Det er vanskeligt at undersøge løn ninger og arbejdskraftomkostninger på et regionalt grundlag, bort set fra i fremstillingsindustrien, fordi der mangler pålidelige data (jf. Kapitel 6).
The difference in average labour costs between the six lower wage countries, and between them and the six high-wage countries, tended to widen over the 1980s.
På nationalt plan lå gennemsnitsomkostningerne ved at have en person beskæftiget (lønninger plus ikkelønmæssige ar bejdskraftomkostninger i form af socialsikringsbidrag osv., hvilket må siges at være et mere sammen ligneligt mål, ikke blot for arbejds kraftomkostningerne, men også for lønindkomsten end bruttolønningerne alene) i 1988 meget tæt på hinanden i de fleste af de nordlige EF-lande. Målt i ECU var forskellen i de gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. be skæftiget mellem Nederlandene,
In particular (leaving aside Portugal and Greece where wages were considerably lower than elsewhere) the difference in the average level be tween Italy, the seventh ranked country, and Spain, the tenth ranked, was over 30% in 1988 as against less than 10% in 1980.
Rækkefølgen mellem de øvrige seks lande forblev også mere eller mindre uændret i disse år, bortset fra at Grækenland i stedet for Portugal blev det land, der havde de laveste gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger i EF med et ni-
Conversely the difference between average labour costs in the highest and lowest ranked countries in the Community narrowed from around 5 times to 4 times, between 1980 and 1988.
Gennemsnitlige arbejdskraftomkostninger pr. beskæftiget i EF-landene 1980,1985 og 1988
Average labour costs of employees in the Member States
Målt i købekraftenheder, som ta­ger højde for forskelle i forbrugs­mønstre og relative priser mellem landene, er forskellene i gennem­snitlige arbejdskraftomkostninger pr. beskæftiget mellem landene væsentlig mindre, end hvis de må­les i ecu (Figur 63).
When measured in terms of purchasing power standards, which take account of differences in consumption patterns and relative prices between countries, the differences in average labour costs per employee between countries are significantly less than when measured in terms of ECU (Graph 63).
Det skyldes, at forbrugsniveauerne for forskellige typer af varer og tjenesteydelser ikke er ens i alle lande.
This is because the levels of consumption of different types of goods and services are not the same across countries.
Desuden er der en tendens til, at varer og tje­nesteydelser er billigere de steder, hvor der er et stort forbrug af dem, hvilket til en vis grad bidrager til at udjævne forskellene i relative realindkomster.
Moreover, goods and services tend to have lower prices where they are heavily consumed, equalising to some extent relative real incomes.
Målt på denne måde reduceres forskellen mellem de lande, der har de højeste lønnin­ger, og de lande, der har de laveste, fra at være fire gange så høj til kun at være det dobbelte i 1988.
When measured in these terms, the gap between the highest and lowest wage countries is reduced from 4 times to 2 times in 1988.
En sammenligning af gennemsnit­somkostningerne pr. beskæftiget i de forskellige EF­lande med den gennemsnitlige realindkomst pr. indbygger udviser et lignende mønster med nogle få undtagelser.
Comparing average compensation per employee across Member States
Gennemsnitslønninger for lønmodtagere i EF­landene 1980,1985 og 1988
Average Wages of Employees in the Member States 1980,1985 and 1988
Landbrug og landbrugsprodukter
Agriculture and agricultural products
1000 ECU pr. lenmodtager
1000 ECUs per employee
1000 ECU pf. lenmodtager
1000 ECUs per employee
Samtlige lønmodtagere, målt i KKE
All employees in PPS
Stigningen i beskæftigelsen i de udviklede og mindre udviklede EF­lande 1965­75, 1975­85, 1985­90
Employment growth in the developed and less developed Member States
Storbritannien et væsentligt høje­re indkomstniveau pr. indbygger i forhold til dets gennemsnitsom­kostninger pr. beskæftiget, som lå væsentligt under EF­gennemsnit­tet i 1988.
Compared with other Member States, it has a significantly higher level of income per head of popula­tion relative to its average compensation per employee — which was considerably below the Community average in 1988.
Grunden er. at sammen­lignet med andre lande er der en større del af befolkningen i Storbri­tannien, der er i beskæftigelse og derfor også har en lønindkomst.
The reason is that, relative to other countries, the UK has more of its population in employment and generating income.
Dette er med til at opveje det lave produktivitetsniveau — og lønni­veau — pr. arbejdstager i Storbri­tannien og får realindkomsten pr. indbygger til at synes hoj.
This compen­sates for the low level of productivity — and wages — per worker in the UK and raises the real income per head of population.
Det sam­me gælder i et vist omfang for Dan­mark, mens det omvendte er tilfældet i Spanien og Italien, hvor en mindre del af befolkningen er i beskæftigelse begge steder.
Much the same is true of Denmark, while the reverse applies to Spain and Italy, both of which have low proportions of their populations in employment.
Arbejdsløsheden i de udviklede og mindre udviklede EF­lande 1965­75, 1975­85, 1985­90
Unemployment rates in the developed and less developed Member States
Ensartede beskæfti­gelsesniveauer
The pattern of average labour costs per employee for the economy as a whole, as between Member States, is broadly repeated for individual sectors.
Pa trods af, at det lykkedes de min­dre udviklede EF­lande at nå op på forholdsvis høje økonomiske væk­strater, har stigningen i beskæfti­gelsen i disse lande været skuffende i de sidste 25 år.
Despite their success in achieving relatively high rates of economic growth, employment growth in the less developed countries has been disappointing over the last 25 years.
I perio­den fra 1965 til 1975 lykkedes det kun Spanien at nå op på en stig­ning i beskæftigelsen pa over EF­gennemsnittet, mens det i de følgende ti ar kun var Grækenland, der kunne registrere nogen væ­sentlig stigning i beskæftigelsen overhovedet.
In the period 1965 to 1975, only Spain managed to achieve an increase in employment above the Community average while, over the following ten years, only Greece had any significant expansion in em­ployment at all.
Kapitel 4 Europæisk integration og regionale arbejdsmarkeder mange, der ikke medregnes. Disse mennesker, som for størstepartens vedkommende er kvinder, betragtes normalt som værende er hvervsinaktive og derfor ikke medlemmer af arbejdsstyrken.
Chapter 4 European Integration and Regional Labour Markets
Men så snart der sker en mærkbar stigning i antallet af ledige jobs, dukker disse tilsyneladende er hvervsinaktive personer op og ud fylder en ganske stor del af de jobs, der tilbydes (jf. Kapitel 1 og 3).
Yet, whenever there is any sizeable expansion in the number of jobs on offer, these supposedly inactive people appear to fill a significant proportion of the jobs which become available (see Chapters 1 and 3).
vanskelig at måle, eftersom ændringer i den del af befolkningen, der er i den arbejdsduelige alder, dvs. per soner i alderen fra 15 til 64 år, er kendt og giver et rimeligt realistisk indtryk af, hvor mange der kan reg nes for at være til rådighed for arbejdsmarkedet (Kort 68 viser fordelingen af den arbejdsduelige al dersgruppe i 1989).
two factors — the number of people joining the labour market for the first time, and the numbers at pres ent without a job. The first factor is not difficult to measure in the sense that changes in the population of workingage — i.e. those aged be tween 15 and 64 — are known, and give a reasonable estimate of those potentially available to come onto the labour market (Map 68 shows the distribution of workingage population in 1989).
Den anden må lefaktor er derimod mere problematisk.
The second is, however, more problematic.
Siden 1985 er det kun Spanien blandt de mindst udviklede EF-lande, der har opnået en stigningstakt i beskæftigelsen, som ligger over EF-gennemsnittet.
Since 1985, of the less developed countries only Spain has achieved a rate of employment growth above the Community average.
I Grækenland og Irland var stigningen i be skæftigelsen under 1% om året, mens beskæftigelsen i Portugal faldt en smule.
In Greece and Ireland, growth of employment was under 1% a year, while employment in Portugal fell slightly.
(Det bør understre ges, at de beskæftigelsestal, der er anvendt i denne analyse, nødvendigvis må være baseret på forskel lige statistiske kilder, eftersom det statistiske materiale fra Arbejds styrkeundersøgelserne, der normalt anvendes i denne rapport, kun går tilbage til 1983.
(It should be emphasised that the employment figures used in this analysis are inevitably based on various statistical sources since the Labour Force Survey statistics generally used in Employment in Europe only go back until 1983.
For den seneste periode viser Arbejdsstyrkeundersøgelsens statistikker en stigning i beskæftigelsen i Portugal på næsten 3% om året, hvilket er på linje med væksten i BNP).
For the most recent period the LFS statistics show an increase of employment in Portugal of almost 3% a year, which is in line with GDP growth.)
Det sædvanlige mål for, hvor man ge der søger beskæftigelse, er ar bejdsløshedsstatistikkerne.
The usual measure of the number of people looking for work is unem ployment statistics.
Men disse statistikker medtager kun dem, som klart har vist, at de søger beskæftigelse.
However, these statistics include only those who have clearly indicated that they are looking for work.
De omfatter ikke al le dem, som måske gerne ville være i beskæftigelse, hvis de kunne finde et job, eller som ville føle sig tilskyndet til at arbejde, hvis der var arbejde at få.
They do not cover all those who might like to be in employment if they could find a job, or who would be encouraged to work if work were available.
Selv om man i et vist omfang korrigerer overslagene over, hvor mange der er arbejdsløse, kan der fortsat være ganske
Even where appropriate adjustments are made
Arbejdsløshedstallene er derfor næppe en pålidelig kilde for så vidt angår dem, som måske gerne ville arbejde, hvis der var flere egnede jobs at få, hvilket vil ske, hvis den stærkere europæiske integration får den indvirkning på beskæfti gelsen, som mange forventer.
Unemployment figures may not, therefore, be a reliable guide to those who might want to work if more suitable jobs became available as would happen if closer European integra tion had the effect on employment widely expected of it.
En bedre indikator for dette — og der for også for den uudnyttede ar bejdsstyrke i et givet lokalområde — finder vi ved at se på forholdet mellem beskæftigelsen og befolkningsgruppen i den arbejdsduelige
A better indica tion of this — and therefore of the unutilised labour force in any locality — is given by the ratio of employment to workingage population. In places where this is low, it
Geografisk fordeling af befolkningen i den arbejdsduelige alder (15-64 år)
Distribution of workingage population (15-64)
Arbejdsløshedsprocenterne i alle de mindre udviklede EF-lande er højere end i resten af EF i perioden fra 1965 til 1975.
Unemployment rates in all the less developed countries were above those in the rest of the Community over the period 1965 to 1975.
Men kun i Irland, hvor arbejdsløsheden på det tidspunkt var 6% og den højeste i hele EF, var forskellen markant.
How ever, only in Ireland — where unemployment at the time was 6%, and the highest in the Community — was the difference substantial.
I Spa nien, Portugal og Grækenland lå arbejdsløsheden på gennemsnit ligt 34% i disse ti år.
In Spain, Portugal and Greece, the rate of unemployment averaged 3—4% over these ten years.
I de følgende ti år, var det kun i Grækenland, at den gennemsnitlige arbejdsløs hedsprocent lå under EF-gennemsnittet, mens arbejdsløsheden i Spanien og Irland lå tæt på 12%.
In the following ten years, only Greece had an average unemployment rate below the Community average, the rate in Spain and Ireland being close to 12%.
I perioden fra 1985 til 1990 er ar bejdsløsheden i Portugal faldet til under niveauet for det meste af det øvrige EF, men i Spanien og Irland er arbejdsløsheden vokset endnu mere end EF-gennemsnittet og er nu oppe på 18-19% (Figur 67).
Over the period 1985 to 1990, unem ployment in Portugal has fallen below that in most of the rest of the Community, but in Spain and Ireland the rate has increased even further above the Community average to reach 18-19% (Graph 67).
Vurdering af beskæftigelsesbehovene
Measuring Employment Needs r-w-y
Den første faktor er ikke
The employment needs of particular regions can be measured in terms of
Andelen af den arbejdsduelige al dersgruppe, der er i beskæftigelse, er generelt højere i de mere velstående og udviklede nordlige regioner end i de mindre udviklede sydlige regioner (Kort 69).
The proportion of the working­age population in employment tends to be higher, in general, in the more prosperous and developed Northern regions than in the less developed Southern regions (Map 69).
Denne andel var i gennemsnit 62% i 1989 i de mere udviklede egne af EF sammenholdt med kun godt 50% i de mindre udviklede regioner i EF (dem, der klassificeres som "mål nr. 1-områder" i relation til strukturfondene).
On average, this proportion was 62% in 1989 in the more developed parts of the Community as against only just over 50% in the developing regions of the Community (those classified as Objective 1 for Structural policy purposes).
Men dette mønster går ikke igen overalt.
However, this pattern is not univer­sal.
Den del af befolkningen i den arbejdsduelige alder, der var i beskæftigelse i 1989, udgjorde under 55% i store dele af Nederlandene og Belgien samt i dele af det centrale Tyskland, mens tallet var over 60% i det nordlige Portugal og over 55% i Grækenland (Kort 69).
The proportion of working­age population in work in 1989 was below 55% in much of the Nether­lands and Belgium as well as in parts of central Germany, whereas the proportion was over 60% in Northern Portugal and over 55% in Greece (Map 69).
Den skjulte arbejdskraftreserve
Hidden labour supply
Arbejdsløshe­den er nu stigende, og i henhold til de seneste månedstal (maj 1991) ligger den stadigvæk over 12% i store dele af de mindre udviklede egne i EF.
Unemployment is now rising and, according to the latest monthly figures (May 1991), it is still over 12% in much of the less developed parts of the Community.
I gennemsnit udgjorde den del af befolkningen i den arbejdsduelige alder, der klassificeres som ar­bejdsløse, i de mindre udviklede regioner næsten 9% sammenholdt med godt 5% i resten af EF.
On average, the proportion of work­ing­age population who were classified as unemployed in the less developed regions was almost 9% as opposed to just over 5% in the rest of the Community.
Overslag over den skjulte arbej dskraftreserve
Estimating hidden labour supply
Arbejdsløshed og skjult arbejdskraftreserve i forhold til befolkningen i den arbejdsduelige alder i EF 1985 og 1989
Unemployment and hidden labour supply as a share of workingage population in the Community 1985 and 1989
% af den arbejdsduelige aldersgruppe
% workingage population
For at få et indtryk af, hvad en sådan udvikling vil betyde, er der foretaget et overslag over den skjulte arbejdskraftreserve, base­ret på en forsigtig formodning om, at en hård kerne på 20% (snarere end de 17% i Danmark) af befolk­ningen i den arbejdsduelige alder fortsat vil være erhvervsinaktive, uanset hvor mange nye jobs der kunne tilbydes, og uanset hvad der blev gjort for at gøre det lettere for dem at deltage i arbejdsstyrken. Dette ligger på linje med procent­satsen for de erhvervsinaktive i USA (Figur 1, Kapitel 1).
In order to get an idea of the possible scale of this effect, an esti­mate of hidden labour supply has been made, based on the conserva­tive assumption that a hard core of 20% (rather than the 17% in Den­mark) of working­age population would remain inactive irrespective of the number of jobs on offer, and irrespective of the measures taken to facilitate participation.
Ændringer i befolkningen i den arbejdsduelige alder 1985­89
Change in workingage population
Det er muligt, at der er tale om regulære iboende forskelle mellem regionerne med hensyn til, hvor mange af de så­kaldt erhvervsinaktive, der i vir­keligheden gerne vil arbejde.
It is possible that there are genuine, inherent, differences between regions as regards the pro­portion of the so­called inactive population who would like to work.
Det kan skyldes dybt rodfæstede socia­le eller kulturelle forskelle eller f.eks. forskelle med hensyn til, hvor mange kvinder med små børn, der foretrækker at blive hjemme, i hvert fald mens børnene er helt små.
This may be because of deep­seated social or cultural differences or be­cause of differences in, for example, the proportion of women with young children who would prefer to stay at home, at least during their early years.
Det er også muligt, at der er store regionale forskelle med hensyn til, hvor stor en del af befolkningen over 65 år, der øn­sker at arbejde.
It is also possible that there are significant regional variations in the proportion of people over 65 who would like to work.
Men det er allige­vel en nyttig indikator for den potentielle underbeskæftigelse el­ler den potentielle skjulte arbejds­kraftreserve i EF på vej gennem 1990'erne.
Nevertheless it provides a useful indicator of the potential scale of under­employment or hidden labour supply across the Community as it progresses through the 1990s.
GR: Kun landsdækkende data
GR national data only
Ændringer i beskæftigelse, arbejdsløshed, befolkning i den arbejdsduelige alder og erhvervsfrekvens i "mål nr. 1­regioner" og andre steder i EF 1985­89
Changes in employment, unemployment, workingage population and participation in Objective 1 regions and elsewhere in the Community 1985-89
Disse overslag tyder på, at den skjulte arbejdskraftreserve var ganske stor i næsten alle områder uden for Danmark i 1989 (Kort 71).
The estimates achieved in this way suggest that hidden labour supply was significant in almost all areas outside Denmark in 1989 (Map 71).