natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Endelig fastslås det i Den Europæiske Fælles Akt, at indgåelsen af associerings­og samarbejdsaftaler samt enhver udvidelse af Fællesskabet skal ratificeres af Parlamentet (»samstemmende udtalelse«).
Finally, under the Single Act revising the European Treaties, the conclusion of international association and cooperation agreements is subject to the ratifi­cation (assent) of Parliament.
Budgetbeføjelser: Det er Parlamentet, der vedtager Fællesskabets budget.
Its budgetary role: it is Parliament which adopts the Community budget.
Det har således også mulighed for at forkaste det, hvilket allerede er sket to gange. I så tilfælde skal hele budgetproceduren begynde forfra.
It also has the power to reject it — as has already happened on two occasions — in which case the whole budget procedure has to begin again.
Kommissionen forbereder budgettet, der derefter går frem og tilbage mellem Rådet og Parlamentet, som er de to institutioner, der er den egentlige budgetmyndighed.
The budget is drafted by the Commission and goes back and forth between the Council and Parliament, the two institutions which together form the budget authority.
Hvad angår de »obligatoriske« udgifter — som for største­delens vedkommende er landbrugsudgifter — har Rådet det sidste ord.
In the case of 'compulsory' expenditure — mainly agricultural expenditure — the Council has the final word.
Hvad angår de »ikke­obligatoriske« udgifter, er det Parlamentet, der har det sidste ord, ¡det det kan ændre disse på en række betingelser, der er fastsat i Traktaterne.
In the case of other, 'noncompulsory' expenditure, Parliament has the final say and can modify expend­iture according to conditions laid down in the Treaties.
Parlamentet har i høj grad brugt sine budgetbeføjelser til at få indflydelse på EF­politikken.
Parliament has used its budgetary powers to the full in order to influence Community policies.
Dette i forbindelse med den trussel, som loftet over EF's egne indtægter længe har udgjort, forklarer, hvorfor budgetproceduren så ofte har været præget af konflikter med Rådet.
This determination, together with the long-running threat that the Community budget might be stifled by the ceiling on own resources, explains why the budget procedure has often sparked off disputes between Parliament and the Council.
I 1988 blev der indgået aftaler mellem EF­institutionerne og medlemsstaterne, hvorved der blev skabt betingelser for en periode med budgetmæssig fred.
In 1988, however, agreements were concluded between the Community institutions and the Member States which created the conditions for an era of budgetary peace.
Rollen som politisk inspirator: Selv om denne funktion er mindre konkret end den lovgivnings­ og budgetmæssige, er den dog ikke mindre vigtig.
Its role as a political driving force: though more diffuse than its legislative or budgetary functions, this part of Parliament's work is just as vital.
Som repræsentant for 342 mio. borgere, som det største europæiske forum og som samlingspunkt for de tolv medlemsstaters politiske og nationale holdninger, må Parlamentet helt naturligt optræde som initiativtager. Det ønsker til stadighed at kunne udvikle og korrigere de eksisterende politikker og at kunne foreslå nye.
Representing 342 million people, Parliament is the pre-eminent forum for European opinion, a melting-pot for the political and national sensibilities of the 12 European Community countries and a natural setting for initiative.
Således blev traktatforslaget fra 1984 om Den Politiske Union en vigtig katalysator for regeringernes vedtagelse af Den Europæiske Fælles Akt.
For instance, the draft treaty on European Union, adopted by Parliament in 1984, was the decisive catalyst which prompted the Community governments to sign the Single Act.
Det er ligeledes Parlamentet, der har anmodet om og udvirket, at der blev indledt to regeringskonferencer, nemlig om Den Økonomiske og Monetære Union og om Den Politiske Union.
Similarly, it was in response to a request from Parliament that the two Intergovernmental Conferences on Economic and Monetary Union and Political Union were convened.
Kontrolfunktionen: Parlamentet kan afsætte Kommissionen, hvis det vedtager et mistillidsvotum med to tredjedeles flertal (hvilket dog aldrig er sket).
Its supervisory role: Parliament has the power to dismiss the Commission by adopting a motion of censure by a two-thirds majority. (It has never used this power.)
Det udtaler sig om Kommissionens arbejdsprogram og forelægger den løbende sine bemærkninger.
Parliament votes on the Commission's programme and sends the Commission its observations.
Det kontrollerer ligeledes den daglige forvaltning af disse politikker, idet det stiller både mundtlige og skriftlige forespørgsler til Kommissionen og Rådet.
It also monitors the day­to­day management of these policies, especially by oral and written questions to the Commission and the Council.
Som ansvarlige for de tolv medlemsstaters politiske samarbejde svarer uden rigsministrene ligeledes på spørgsmål fra parlamentsmedlemmerne.
The Community Ministers for Foreign Affairs, responsible for political cooper­ation between the Twelve, also reply to questions from Members of the European Parliament.
Ministrene holder dem orienteret om deres arbejde og om, hvorledes de følger de beslutninger op, som Parlamentet har vedtaget inden for områderne internationale forbindelser og menneskerettigheder.
They report on their activities and on the follow­up to resolutions adopted by Parliament in the fields of international relations and human rights.
Endelig informerer formanden for Det Europæiske Råd Parlamentet om resultaterne af dette råds møder.
Lastly, the President of the Council informs Parliament of the results of each European Council meeting.
Siden overgangen til almindelige direkte valg er Parlamentets indflydelse blevet styrket i væsentlig grad.
Since being elected by universal suffrage, Parliament has seen a marked increase in its authority.
I dag er Parlamentet tættere knyttet til lovgivningsprocessen, selv om det fortsat er Rådet, der træffer beslutning i sidste instans.
It is now more closely involved in the legislative process and has more effective power.
På de områder af EF-politikken, hvor de nationale parlamenter ikke har beføjelser — og hvor Rådet i øvrigt træffer beslutning for lukkede døre — er der dog unægtelig et »demokratisk underskud«.
In the end, however, it is still the Council which makes the decisions.
Parlamentet har klart givet udtryk for sin vilje til at arbejde for at udligne dette »underskud«.
In the various fields of Community policy­making, over which the national parliaments have no say and where the Council legislates behind closed doors, there is undeniably a 'democratic deficit'.
Det har bl.a. etableret en dialog med de nationale parlamenter, og repræsentanterne for disse afholdt for første gang møde i Rom i slutningen af 1990.
Parliament has clearly shown its resolve to continue its efforts to close that gap, in particular by developing dialogue with the national parliaments; these met for the first time in the Conference of Parliaments of the European Community in Rome at the end of 1990.
Ministerrådet — hvor beslutningerne træffes
The Council of Ministers — decision­maker
Ministerrådet vedtager Fællesskabets vigtigste politikker, og det består af en minister fra hver medlemsstat.
The Council consists of Ministers from each Member State and is responsible for making the major policy decisions of the Community.
Disse varetager efter tur formandskabet i et halvt år ad gangen.
Each Member State acts as President of the Council for six months in rotation.
Hvilke ministre, der deltager i Ministerrådets møder, afhænger af, hvad der er på dagsordenen.
Meetings are attended by different Ministers according to the agenda: for instance, Agriculture Ministers discuss farm prices, while employment matters are dealt with by Ministers for Employment and the Economy.
Det er f.eks. medlemsstaternes landbrugsministre, der fastsætter priserne på landbrugsvarer, medens arbejds- og økonomiministrene tager sig af beskæftigelsesproblemerne.
The Ministers for Foreign Affairs are responsible for the Community's external relations and coordinate the more specialized work of their colleagues.
Udenrigsministrene, der fastlægger EF's forbindelser udadtil, koordinerer også fagministrenes mere specialiserede drøftelser og behandler generelle spørgsmål i international politik.
They also develop political cooperation with each other on major international problems.
Siden 1975 har stats- og regeringscheferne og Kommissionens formand, bistået af henholdsvis udenrigsministrene og et medlem af Kommissionen, to til tre gange om året været forsamlet i Det Europæiske Råd.
The European Council, which was instituted in 1975, brings together the Heads of State or Government of the Member States and the President of the Commission, assisted by the Foreign Ministers and a Member of the Commission.
Det Europæiske Råd drøfter EF-anliggender samt det politiske samarbejde.
It meets two or three times a year and deals with both Community affairs and political cooperation.
Dets vejledende og inspirationsgivende rolle må ikke undervurderes, selv om møderne ikke direkte resulterer i retsakter.
It acts as a guide and a driving force and its role should not be underestimated, even if it does not directly adopt Community legislation.
Ministerrådet støttes i sit arbejde af:
The Council of Ministers is assisted by:
De Faste Repræsentanters Komité, eller COREPER (COmité des REprésentants PERmanents), som koordinerer det forberedende arbejde, der udføres på de talrige møder mellem embedsmænd fra medlemsstaterne.
■ The Permanent Representatives Committee, Coreper, which coordinates the groundwork for Community decisions carried out at numerous meetings of officials from Member States.
Et generalsekretariat, der beskæftiger ca. 2 200 tjenestemænd.
■ A General Secretariat with a staff of about 2 200 officials.
Ministerrådet afholdt 85 møder i 1990.
The Council of Ministers met 85 times in 1990.
Det kan kun behandle forslag, der er fremsat af Kommissionen, og det kan kun fravige disse, såfremt det besluttes med enstemmighed.
It can only examine proposals from the Commission and can alter them only by unanimous agreement.
Der kræves stadig enstemmighed i Rådet i forbindelse med vedtagelsen af beslutninger inden for visse områder. Men i praksis har man hyppigt søgt at nå til enighed, selv når det ikke er foreskrevet. Dette sinker naturligvis beslutningspro­cessen.
Unanimity is also required in the Council for certain types of decision.
EF­Kommissionen har til stadighed opfordret til, at man i højere grad anvender den mulighed, der foreligger i kraft af Traktaterne, til at træffe afgørelse med kvalificeret flertal, dvs. med 54 stemmer ud af 76.
Under this system, 54 out of a total of 76 votes are required to approve a Commission proposal.
Tyskland, Frankrig, Italien og Storbritannien har i tilfælde af en afstemning hver 10 stemmer, Spanien 8 stemmer, Belgien, Grækenland, Holland og Portugal hver 5 stemmer, Danmark og Irland hver 3 stemmer og Luxembourg 2 stemmer.
France, Germany, Italy and the United Kingdom have 10 votes each, Spain has 8 votes, Belgium, Greece, the Netherlands and Portugal have 5 each, Denmark and Ireland 3 each and Luxembourg 2.
For at øge beslutningspro­cessens effektivitet er det ved Den Europæiske Fælles Akt blevet indført, at visse beslutninger kan vedtages med kvalificeret flertal, bl.a. beslutninger vedrørende det indre marked, forskning og teknologi, regionalpolitik og forbedring af arbejdsmiljøet.
In order to strengthen the Community's decision­making process, the Single Act amending the Treaties extended majority voting to certain types of decision, particularly those concerned with the completion of the European internal market, research and technology, regional policy and the improvement of the working environment.
Denne udvidelse af mulighederne blev et politisk signal, således at flertalsbeslutninger nu er blevet almindelige i Rådet. Arbejdet inden for de områder, hvor enstemmighed ikke er påkrævet, er således blevet væsentligt fremskyndet.
This extension acted as a pointer for future policy, with the result that majority voting has now become common practice in the Council, and faster progress is being made in fields where unanimity is not required.
Kommissionen består i øjeblikket af 17 medlemmer: to tyske, to spanske, to franske, to italienske og to britiske medlemmer og ét medlem fra hver af de øvrige medlemsstater.
The Commission at the moment has 17 Members: two each from France, Germany, Italy, Spain and the United Kingdom and one from each of the other Community countries.
Medlemmerne udnævnes for fire år efter fælles overenskomst mellem regeringerne i De Tolv. De handler udelukkende i Fællesskabets inte­resse; de kan ikke modtage instrukser fra nogen regering og kontrolleres kun af Europa­Parlamentet, der som den eneste kan tvinge Kommissionen til samlet at gå af. Hvert medlem af Kommissionen er særligt ansvarlig for et eller flere politiske områder, men dens beslutninger træffes kollektivt.
Members are appointed for four years by the mutual agreement of the governments of the Member States and act only in the interest of the Community; they may not receive instructions from any national govern­ment and are subject only to the supervision of the European Parliament, which is the only body that can force them collectively to resign.
EF­Kommissionens opgaver er:
The tasks of the European Commission are:
■ At sikre, at fællesskabsbestemmelserne og principperne for det fælles marked overholdes. Som »Traktaternes vogter« overvåger Kommissionen, at såvel Traktaternes bestemmelser som EF­institutionernes beslutninger gennemføres korrekt.
■ to ensure that Community rules and the principles of the common market are observed.
Den træffer afgørelse om medlemsstaternes anmodninger om at måtte benytte sig af de undtagelsesbestemmelser, som gør det muligt midlerti­digt at fravige Traktaternes bestemmelser.
It considers and decides on requests from Member States wishing to avail themselves of the safeguard clauses in the Treaties which, in exceptional cases, allow temporary waivers or derogations from Community rules.
Den har ret til at gennemføre undersøgelser, og den kan ¡dømme firmaer og enkeltpersoner bøder, bl.a. ved overtrædelse af EF's konkurrenceregler.
The Commission has investigative powers and can impose fines on individuals or companies, notably those which are found to be in breach of Community competition rules.
Den kan indbringe sager for De Europæiske Fællesskabers Domstol og Ret i Første Instans — også mod medlemsstater, der ikke overholder deres forpligtelser.
Individuals or companies may appeal to the Court of First Instance or the Court of Justice of the European Communities. Member States which fail to fulfil their obligations can also be brought before the Court by the Commission;
■ At fremsætte forslag til EF's Ministerråd om alle former for foranstaltninger til videreudvikling af Fællesskabets politikker (landbrug, industri og det indre marked, forskning, energi, miljø, sociale og regionale problemer, handel med tredjelande, Den Økonomiske og Monetære Union osv.).
■ to propose to the Council of Ministers measures for the development of Community policies (in agriculture, industry and the internal market, research, energy, the environment, social and regional problems, external trade, eco­nomic and monetary union, etc.).
I 1990 fremsendte Kommissionen 726 forslag til Ministerrådet.
In 1990, the Commission sent 726 proposals to the Council of Ministers;
Akt fastsat, at Rådet — medmindre der gøres undtagelse — pålægger Kommis­sionen at sørge for gennemførelsen af de bestemmelser, det vedtager.
■ to implement Community policies on the basis of Council Decisions or following on directly from Treaty provisions.
1 en række tilfælde er Kommissionen — for at kunne udøve denne kompetence — forpligtet til at høre og samarbejde med nationale eksperter.
Under the Single Act revising the European Treaties, the Council confers on the Commission powers for the implementation of the rules laid down by the Council, in all but exceptional cases.
□ Kommissionen har allerede vidtgående beføjelser inden for kul­ og stålsek­toren (koordinering af investeringer, priskontrol osv.), i konkurrencesager (bekæmpelse af monopoler og statsstøtte) samt atomenergi (forsyningen med nukleart brændsel og kontrol med sikkerheden i kernekraftværker osv.).
D The Commission already has especially wide powers of its own in sectors such as coal and steel (coordination of investment, price control, etc.), competition (suppression of monopolies and monitoring of national aid) and nuclear energy (supply of fissile materials, monitoring of nuclear plants, etc.).
□ I andre tilfælde handler Kommissionen på grundlag af et mandat fra Rådet. Det er blandt andet tilfældet ved forhandling af handelsaftaler med tredje­lande og i forbindelse med forvaltningen af landbrugspolitikken.
D In other cases the Commission acts on instructions from the Council, for example, in the negotiation of trade agreements with non­member coun­tries or the management of agricultural markets.
D Endelig administrerer Kommissionen en række fælles fonde og program­mer, som tegner sig for den væsentligste del af midlerne på Fællesskabets budget:
D The Commission also manages the Funds and common policies which account for most of the Community budget:
Garantisektionen under EUGFL (Den Europæiske Udviklings­ og Garanti­fond for Landbruget) finansierer støtten til landbrugspriserne.
The Guarantee Section of the EAGGF, the European Agricultural Guid­ance and Guarantee Fund, provides financial support for agricultural prices.
Som et resultat af den strukturfondsreform, som blev besluttet i 1988, skal Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og EUGFL's garantisektion forene deres bestræbelser for at forbedre Fællesskabets økonomiske og sociale balance. Disse bestræ­belser omfatter udvikling af områder, der er dårligt stillet eller i industriel tilbagegang, bekæmpelse af langtidsledighed og fremme af unges beskæftigelse, tilpasning af landbrugsstrukturer og udvikling af land­distrikterne.
As part of the reform of the structural Funds, decided in 1988, the European Regional Development Fund, the European Social Fund and the Guidance Section of the EAGGF are used jointly to strengthen the economic and social cohesion of the Community: the development of disadvantaged regions or regions affected by industrial decline measures to combat long­term unemployment and promote the occupa­tional integration of young people, the adjustment of agricultural struc­tures and the development of rural areas.
Andre foranstaltninger har til formål at fremme forskning (rammepro­grammet for forskning og teknologisk udvikling, Det Fælles Forsknings­center), udveksling af unge, forbedring af miljøet, transport mv.
Other Community measures are aimed at promoting research (Framework programme for research and technological development, Joint Research Centre), youth exchanges, the improvement of the environment, transport, etc.
Samarbejdet med tredjelande kommer til udtryk i en række programmer, der finansieres over budgettet (f.eks. fødevarehjælp) eller gennem Den Europæiske Udviklingsfond.
Various programmes of cooperation with non­member countries are financed from the Community budget (as is food aid) or by the European Development Fund.
■ På begæring af en af EF­institutionerne, en regering eller en direkte berørt borger at ophæve Kommissionens, Ministerrådets eller nationale retsakter, såfremt de er uforenelige med fællesskabsretten.
■ to declare void, at the request of a Community institution, Member State or individual directly concerned, any legal instruments adopted by the Commis­sion, the Council of Ministers or national governments which are incompatible with Community law;
■ At udtale sig om fortolkningen eller gyldigheden af EF­retten efter anmodning fra en national domstol.
■ to pass judgment, at the request of a national court, on the interpretation or validity of points of Community law.
Hvis der under en retssag i en af medlemsstaterne opstår usikkerhed herom, kan den nationale domstol anmode EF­Domstolen om en præjudiciel afgørelse.
If a legal action produces a disputed point of this kind, a national court can request a preliminary ruling by the European Court.
Dette skal dog først ske, når appelmulighederne i det pågældende land er udtømt.
It must do so if there is no higher court of appeal in the Member State concerned.
11990 fik Domstolen forelagt 380 sager (heraf 140 til præjudiciel afgørelse), og den afsagde dom i 225 sager.
In 1990, the Court heard 380 cases (including 140 requests for preliminary rulings) and passed 225 judgments.
Domstolen kan ligeledes anmodes om at fremsætte udtalelser — som så er bindende — om aftaler, som Fællesskabet har til hensigt at indgå med tredjelande.
The Court may also be asked to deliver an opinion — which then becomes binding — on agreements which the Community proposes to conclude with non­member countries.
Ved Den Europæiske Fælles Akt blev der til Domstolen knyttet en Ret i Første Instans, der har kompetence til at træffe afgørelse i visse sager, bl.a. i forbindelse med konkurrencespørgsmål.
Under the Single European Act, there is now a European Court of First Instance with jurisdiction over certain matters, in particular the field of competition.
Domstolens afgørelser og fortolkninger bidrager til, at der opstår en europæisk retsorden, som ikke blot gælder for EF's institutioner, men også for medlemssta­terne, de nationale domstole og borgerne.
Through its judgments and interpretations, the Court of Justice helps to create a body of Community law which applies to all: Community institutions, Member States, national courts and individual citizens.
På de områder, hvor der er vedtaget fællesskabsretsakter, går EF­Domstolens afgørelser forud for de nationale dom­stoles.
Judgments of the Court in the field of Community law overrule those of national courts.
I en række tilfælde, hvor Ministerrådet eller medlemsstaterne har forholdt sig passive, har EF­Domstolen — på grundlag af søgsmål fra borgerne — gennemtvunget den direkte virkning af Traktaternes principper. Dette gælder bl.a. ligeløn for mænd og kvinder og den frie etableringsret for liberale erhverv i hele Fællesskabet.
The Court has heard complaints brought by individuals in cases where the Council or the Member States have failed to fulfil their obligations and has upheld the direct applicability of principles imposed by the Treaty, such as equal pay for men and women and the right of those practising a profession to do so throughout the Community.
Alle Fællesskabets finansielle aktiviteter (budgetter, låne­ og udlånsaktiviteter osv.) kontrolleres af Revisionsretten, der består af 12 medlemmer. Medlemmerne udpeges for 6 år af Rådet efter fælles overenskomst og efter udtalelse fra Parlamentet.
All the Community's financial activities (budgets, borrowing and loan operations, etc.) are monitored by a Court of Auditors, which consists of 12 members appointed for six years by the mutual agreement of the Council of Ministers after consulting Parliament.
Revisionsretten har vidtgående beføjelser til at kontrollere, at Fællesskabets indtægter og udgifter er henholdsvis inddrevet og afholdt retmæs­sigt, og at midlerne er forvaltet på fornuftig vis.
The Court of Auditors has extensive powers to check whether all Community receipts have been collected and expenditure incurred in a lawful and regular manner and whether its financial management is sound.
Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Det Rådgivende Udvalg for EKSF
The Economic and Social Committee and the ECSC Consultative Committee
Inden et forslag fra Kommissionen bliver vedtaget i Ministerrådet, sendes det i de fleste tilfælde ikke blot til udtalelse i Europa­Parlamentet, men også til Det Økonomiske og Sociale Udvalg — et rådgivende organ bestående af 189 medlem­mer.
Before a Commission proposal can be adopted by the Council, it must be sent for an opinion not only to the European Parliament, but also, in the majority of cases, to the Community's Economic and Social Committee.