natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det fin der man ud af ved at deltage i filmkunstneriske præsentationsmøder. Prøv at fremvise en dokumentarfilm om for eksempel planternes spiring og vækst.
If you do film demonstration conferences, try it.
Spidsborgerne reagerer positivt, fordi det er "belærende", mens det brede, oprigtige publikum tydeligvis nyder at se smukke former udvikle sig - smukke billeder, helt uafhængigt af andre følelsesmæssige overvejelser. ·
Philistines like it because "it is instructive". People who are sincere, i.e. the general public, take obvious pleasure in watching beautiful shapes, beautiful images develop, without any emotional concerns. ·
De har kapital og en fantastisk organisation -deres iscenesættere arbejder under stor fri hed.
They have capital, magnificent organisation, their directors are able to work with a great deal of freedom.
Men tro ikke, at de er så langt fremme endda.
But don't think they are as advanced as all that.
De er så stolte af deres prægtigt udstyrede filmstudier, og fremgangsmåder,
They are very proud of their magnificently
Musidora er filmverdenens første "vamp" - surrealisterne faldt for hendes charme og gjorde hende til en sand myte: "Jeg kan ikke beskrive den begejstring, vi - en flok unge venner uden bekymringer om litterære fordomme - oplevede, når "Den tiende Muse", Musidora, gav Vampyrernes daglige epos på lærredet", skrev Aragon.
Musidora is the first "vamp" of cinema and surrealists fall under the spell of her charm and make a true myth of her. "I could not begin to explain", writes Aragon, "what kind of elation we, young friends unaffected by literary prejudice, experienced when Musidora, the tenth Muse, came to the screen in the weekly Vampire epic..."
Musidora udnyttede i 1916 sin berømmelse og optrådte i en filmatisering af Colettes værk Minne ou l'Ingénue libertine.
Musidora takes advantage of her celebrity status in 1916 and makes an adaptation of a book by Colette, Minne ou l'Ingénue libertine.
Grundet manglende økonomiske midler blev filmen dog aldrig gjort færdig.
The film is never finished, however, due to insufficient finances.
Efter at have oprettet "Filmselskabet Musidora" skrev og instruerede hun Vincenta og iscenesatte derefter endnu et værk af Colette, La Flamme cachée.
She then creates the "Société des Films Musidora", writes and produces Vincenta, before directing another of Colette's plays, La Flamme cachée.
Disse to film af overvejende psykologisk karakter blev ingen succes, men Musidora rejste til Spanien, hvor hun indspillede endnu tre film.
The two films of principally psychological nature are of no real success, but Musidora leaves for Spain to film three others.
I slutningen af 40'erne blev Musidora sekretær for "Cinémathèque Française" og medarbejder for Henri Langlois ligesom Marie Epstein (filmmanden Jean Epsteins søster) og Lotte H. Eisner, historiker og specialist inden for tysk ekspressionistisk filmkunst.
At the end of the forties, Musidora becomes secretary of the "Cinematheque Française" and Henri Langlois' collaborator, just as Marie Epstein (the sister of film-maker Jean Epstein) and Lotte H. Eisner, historian and specialist in German expressionist cinema. ema.
Til den franske films første kvindelige instruktører med deres uforlignelige talent må vi føje en række fremragende skuespiller inder såsom Eve Francis, Sandra MilowanofF, Huguette Duflos, France Dhélia, Claude France, Mistinguett (kabaretverdenens dronning, som havde betydelig succes i stumfilmdagene, mens hun kun indspillede en enkelt talefilm), Suzanne Bianchetti (som især fortolkede historiske personligheder), og endelig Suzanne Grandais, der for publikum verden over stod som indbegrebet af den pikante og frække pariserinde.
To these first women directors of French cinema, of incomparable talent, add lead ing actresses such as Eve Francis, Sandra Milowanoff, Huguette Duflos, France Dhélia, Claude France, Mistinguett (the Queen of the music hall who had considerable success during the silent film period, but who only appeared in one talk ing film), Suzanne Bianchetti (who mostly played historical characters) and finally Suzanne Grandais who, for audiences the world over, incarnated "the" spicy and malicious Parisian woman.
Germaine Dulac (født Germaine Saisset-Schneider, 1882-1942) bevægede sig ind i filmverdenen som anmelder og medarbejder på kvindesagsavisen "La Fronde" og senere redaktør af bladet "Française".
Germaine Dulac (née Germaine Saisset-Schneider 1882-1942) enters into cinema through film review, collaborating with the feminist periodical "La Fronde" and becoming editor for the "Française".
Begejstret over billedets magt instruerede hun sin første film Les Soeurs ennemies i 1915, der snart blev fulgt op med Vénus Victrix og især Ames de fous i 1917.
Enthused by the power of images, she makes her first film Les Soeurs enemies in 1915.
Det blev til en serie på 6 episoder, fortolket af Eve Francis, Jacques Volnys og Sylvio de Pedrelli efter manuskript af Irène Erlanger. Hun var ligesom instruktøren kvindesagsforkæmper og medredaktør af "La Fronde".
This is followed shortly thereafter by Vénus Victrix and, of course, Ames de fous in 1917, a series in 6 episodes played by Eve Francis, Jacques Volnys and Sylvio de Pedrelli and based on the screenplay by Irène Erlanger, feminist like herself and also editor at "La Fronde".
Sideløbende med sin rumvirksomhed skrev Germaine Dulac en masse artikler, i hvilke hun fremsatte strenge overvejelser om sine kunstneriske begreber eller om den europæiske filmkunsts situation lige før tale filmens gennembrud.
Parallel to her activity as a film-maker, Germaine Dulac writes numerous articles in which she reflects deeply on her concepts of cinema, or on the state of European cinema on the eve of the arrival of talking films.
Som 40-årig instruere de hun La Souriante Madame Beudet, som mange regner for et mesterværk.
At the age of 40, she makes La Souriante Madame Beudet that many consider a masterpiece.
Hun for søgte her at udnytte de mest avancerede teknikker uden dog at tabe blikket for de kommercielle krav, hvilket forhindrede hende i at se stort på intrigen.
She tries to integrate avantgarde tech niques while at the same time trying not to lose sight of commercial "demands" which require that intrigue is not neglected.
Det drejede sig på én gang om den første kvindesagsfilm og det første psykologiske filmværk.
It is the first feminist film as well as the first psychological film.
Senere stilede hun beslutsomt i avantgardistisk retning og instruerede La Coquille et le Clergyman (1927) efter manuskript af Antonin Artaud, ligesom hun lavede egentlige essays på basis af musikværker af Frédéric Chopin: Disque 921 (1929) og Claude Debussy: Arabesque, Thèmes et Variations (1930).
Next, she turns resolutely to avantgarde with the film La Coquille et le Clergyman (1927) from a screenplay by Antonin Artaud, as well as experimental films based on the works of Frederic Chopin: Disque 927 (1929) or of Claude Debussy: Arabesque, Thèmes et Variations (1930).
Det skal siges, at Germaine Dulac havde en solid musikuddannelse, og at filmen efter hendes mening skulle være "en visuel symfoni af rytmiske billeder".
Keep in mind that Germaine Dulac had very solid musical training and that she considered that films should be: "a visual symphony composed of rhythmic images".
Med sine 27 film - svingende mellem den mest rendyrkede avantgardisme og det psykologiske melodrama - har Germaine Dulac gjort sig gældende som en af filmverdenens store skikkelser og har bidraget til eksperimentalfilmens tilblivelse gennem såvel sine teoretiske skrifter som sine film.
By producing 27 films which vacillate between the very for mal avantgarde and the psychological melodrama, Germaine Dulac became a leading figure of cinema, contributing to the birth of experimental cinema through both her theoretical written work as well as her films.
Hendes sidste forsøg inden for fiktionen, La Princesse Mandane (1928, efter Pierre Benoît) endte som en fiasko.
A last attempt at fiction, La Princesse Mandane (1928, from the work of Pierre Benoît) ends in failure.
Da hun ikke formåede at til passe sig talefilmens love, brugte hun derefter sine evner som medredaktør på Actualités Gaumont, hvor hun arbejdede indtil sin død.
Unable to adapt to the laws of talking films, she takes the job of deputy director of "Actualités Gaumont", where she remains until her death.
Den utrættelige Germaine Dulac nåede også at medvirke til oprettelsen af det franske fil— motek.
The untiring Germaine Dulac would again participate in the establish ment of French cinema
Hvis vi skal holde os strengt til kronologien, er verdensfilmkunstens anden kvindelige instruktør svenskeren Anna Hofman-Uddgren (1868-1947). Efter at være startet som kabaretsangerinde i Stockholm instruerede hun i 1911 sin tørste film.
Counting in strict chronological order, the second woman director of international cinema is a Swede named Anna Hofman-Uddgren (1868-1947).
Miss Julie (1911). et filmatiseret stykke af August Strindberg (kendt for sin åbenlyse kvindefjendskhed).
The image spontaneously evoked by Musidora (née Jeanne Roques 1889-
Når man tænker på Musidora (født Jeanne Roques 1889-1957), fremtoner stadig billedet af en skuespillerinde med en på én april, maj, juni 1996 · nr. 43
April, May, June 1996 · n* 43
filmens århundrede fik en varm modtagelse af såvel kritikerne som publikum, men originalfilmen gik tabt ved en brand.
Miss Julie (1911) adapted from a play by August Strindberg (known for his notorious misogyny), is received warmly by critics and public alike, but the film disappears in a fire.
Fadren (1912) - også et Strindberg-stykke - skildrer et parforhold, der ustandselig går i stykker, indtil et ualmindelig voldsomt, ægteskabeligt skænderi, der ender i et drama.
Fadren (1912), also adapted from a Strindberg play, is about a couple which continues to tear each other apart, until a particularly violent domestic scene which turns to drama.
Filmen her, der er mere grufuld end tidens borgerlige dramaer og udvikler sig til en form for vanvid, skærper og forbitrer skildringen af ægteskabsproblemer og menneskelige relationers endeligt.
More cruel than the bourgeois dramas of its era and reaching a sort of madness, the film exacerbates the representation of conjugal difficulties and the failure of human relations.
På et helt andet plan har vi endnu to kvindelige instruktører fra Sverige, nemlig Karin Swanström og Pauline Brunius.
At an entirely different level, two Swedish actresses also become directors: Karin Swanström and Pauline Brunius.
Mellem 1923 og 1926 instruerede Karin Swanström fem kendte film, hvorefter hun blev kunst nerisk producer i det legendariske studie, "Svensk Filmindustri" kort før, stillingen i 1942 blev overtaget af Victor Sjöström.
Karin Swanström produces five well known films between 1923 and 1926, before becoming head of artistic production at the legendary "Svensk Filmindustri" studio, just before Victor Sjöström re-inherits the job in 1942.
Pauline Brunius (1881-1954) var en talent fuld teaterskuespillerinde, før hun agerede i sin mand, filmmanden John W. Brunius' værker, og hun instruerede selv 6 korte teater stykker i årene 1919-1921.
As for Pauline Brunius (1881-1954), who was a talented stage actress before playing in the films of husband John W. Brunius, she produces 6 short comedies between 1919 and 1921.
I 1938 blev Pauline Brunius direktør for Det kongelige Teater, "Dramaten" i Stockholm -et svensk sidestykke til Comédie Française.
But for her, the cinema is but a brief passage in a career devoted to the stage and in 1938 she becomes director of the royal theatre "Dramaten" in Stockholm.
Når man ser hendes film i dag, imponeres man stadig af hendes livlighed og sprudlende energi, der harmonerer fint med selve filmens ungdommelighed.
Seeing her films today, view ers are still amazed by her liveliness, her overwhelming energy, in complete harmony with the youth of the cinema itself.
Efter ti år som teaterskuespillerinde mødte hun sin mand, Urban Gad. Sammen med ham indspillede hun Afgrunden (1910), hvorved hun kom i gang med en dobbelt, dansk/tysk filmkarriere.
After ten years of acting on stage, she meets her husband Urban Gad and with him shoots Afgrunden (1910) which launches a double film career for her, Danish and German.
Hun brugte sit talent til fordel for tidens største tyske iscenesættere, idet hun agerede for Ernst Lubitsch, Ludwig Wolff, Leopold Jessner (sammen med hvem, hun blev den første "Lulu" i Der Erdgeist (1922), inden rollen for al eftertid blev overtaget af Louise Brooks) og for G.W Pabst med hvem, hun indspiller Die Freudelose Gasse i 1925, som var den tyske socialrealismes første bemærkelsesværdige film.
She offers her talent to some of the greatest German film-makers of the period, acting for Ernst Lubitsch, Ludwig Wolff, Leopold Jessner (with him, she becomes the first "Loulou" in Der Erdgeist (1922), before the role is permanently returned to Louise Brooks) and GW. Pabst with whom she makes Die Freundelose Gasse in 1925, the first memorable film dealing with German social real ism.
Glemmes bør heller ikke hendes fortolkning i Laster der Menschheit af Rudolph Meinert (1927) - et mesterligt bidrag til debatten om de narkotiske nydelsesmidlers hærgen i de højborgerlige kredse.
Nor can one forget her performance in Laster der Menschheit by Rudolph Meinert (1927), a magnificent case against the devastation brought on by drugs in aristocratic society.
Men Asta Nielsens stjerne blegnede, da af den store svenske skuespillerinde, Greta Garbo, dukkede op i rampelyset. Hun ind ledte en ny generation af skuespillerinder, klarede talefilmens udfordringer med succes og opnåede meget hurtigt international anerkendelse.
But Asta Nielsen's star fades with the arrival of the Swedish star Greta Garbo, who inaugurates a new generation of actresses, successfully takes on talking films and very quickly becomes internationally renowned.
I sit eget filmselskab, Wieda, i Wien instruerede Louise Fleck sine første film i samarbejde med sin mand jacob Fleck.
During the same period as the Swede Anna Hofman-Uddgren, she finishes her first films in collaboration with her husband Jacob Fleck for her production company Wieda in Vienna.
I Østrig (indtil slutningen af første verdenskrig) og derefter i Tyskland, indtil nazitiden begyndte, lavede de to sammen et stort antal film, hvoraf nogle bygger på værker af Frank Wedekind, Arthur Schnitzler og Gabrielle Zapolska: "Forårsopvågning", Liebelei, Tzarevitch, "Den fattige student", Yoshiwara, "De syv synders lystbåd", "Borgen i Warszawa".
In Austria, until the end of World War I, then in Germany until the rise of national social ism, they both make a considerable number of films including adaptations of the works of Frank Wedekind, Arthur Schnitzler and Gabrielle Zapolska: Spring's Awakening, Liebelei, Tlie Tzarevitch, Tire Poor Student, Yoshiwara, The Yacht of Seven Sins, The Citadel ofWarsaw. Warsaw.
Midt under den ekspressionistiske bevægelse i 20'erne bibragte Lotte Reiniger (1899-1981) den eventyragtige og lette dimension, som manglede i den tyske filmkunst.
At the height of the expressionist influence of the twenties, Lotte Reiniger (1899-1981) brings to German cinema the fairy-like and light-hearted nature it lacks.
Selv om de "kinesiske skygger" havde eksisteret i hele Europa siden slutningen af det 18. århundrede, havde Lotte Reiniger æren af at have overført denne kunstart til filmlærredet i form af tegnefilm. Teknikken byggede på Emile Cohls opfindelse men var et helt årti forud for Snehvide og de syv små Dværge af Walt Disney, der ofte fremstilles som tegnefilmens opfinder.
Although shadow theatre existed through out Europe already at the end of the 18th century, it is she who has the idea to adapt the procedure through animation tech niques, using Emile Cohl's invention 10 years before Snow White and the Seven Dwarfs by Walt Disney, who is often presented as the inventor of the technique.
Die Abenteuer des Prinzen Achmed (1923-26), inspireret af teksten til "1001 Nats Eventyr" og med pennetegninger af Caran d'Ache, er stadig et af tegnefilmkunstens mesterværker af en vidunderlig grafisk skønhed.
Die Abenteuer des Prinzen Achmed (1923/26), which was inspired by the text of A Thousand and One Nights and uses the pen and ink drawings of Caran d'Ache, remains a pure masterpiece of cartoon cinema, with remarkable graphic beauty.
Lotte Reiniger instruerede et halvt hundrede film og blev ved Filmfestivalen i Venedig, der afholdes hvert andet år, tildelt en Sølvdelfin for The Gallant Little Tailor i 1955.
Lotte Reiniger makes some fifty films and receives a Silver Dolphin at the Venice Biennial Awards for The Gallant Little Tailor in 1955.
Danmark kan stadig være stolt af at have fostret en af de første filmstjerner, Asta Nielsen (1881-1972) også kaldet "Musen fra Nord" og "Den skandinaviske Sarah Bernhardt".
Denmark still shines from having given rise to Asta Nielsen (1881-1972), called "the Muse of the North" and "Scandinavia's Sarah Bernhardt" and one of the first "stars" of the cinema.
Hendes film var tilløbsstykker overalt - det være sig i Berlin, Sankt Petersborg, Paris eller i New York.
From Berlin to Saint-Petersburg and from Paris to New York, the public scurries to see her films.
Asta Nielsen fortolkede i de fleste tilfælde dramaer af mondænt tilsnit, men hun gjorde det med en knusende ildhu.
Most of the time she played mundane drama, but with devastating passion.
den syvende kunstarts foregangskvinder i Europa at gøre "La Violetera" til den musikalske ledesnor for sin film.
Women's path through European film history
Lad os også nævne den første spanske filmkvinde, Rosario Pi.
We should point out Rosario Pi, the first woman film-maker in Spain.
Hun afsluttede sin El Gato Montés (1936) ved udbruddet af Borgerkrigen, der gjorde en ende på hendes filmarbejde.
She finishes El Gato Montes (1936) just as the civil war breaks out, which puts an abrupt end to her activities.
Herefter skulle der gå flere årti er, før andre kvinder vovede at iscenesætte film i dette "mandschauvinistiske" land.
Several decades pass before - in the land of "machismo" -another woman takes the risk of directing films.
Storbritanniens første kvindelige filminstruktør synes at være Cherry Kearton, der arbejdede for for "Urban Trading Company" og senere for "Kinemacolor" i 1906.
In Great Britain, it seems that Cherry Kearton was the first woman director in English cinema.
Hun oprettede sit eget produktionsfirma "Dora Film" sammen med sin søn og sin mand. I 1921 instruerede hun A'Piccerella, i hvilken hun skildrede "Magaretella", en "meget fatal Femme Fatale" - det vil sige kold, hoven og afstandtagende lige til sin død.
She worked at the tage industry, regional cinema (Turin, Florence and Naples area).
Men i stumfilmens dage var de italien ske filmkvinder også indbegrebet af "divinisme", det vil sige en sand forgudelse af skuespillerinden længe før det amerikanske "star system". Udtrykket "diva" stammer således fra den lyriske kunst, der "diviniserede" flere store operasangerinder (som det senere var tilfældet med La Callas og La Tebaldi) forud for en række italienske stumfilmskuespillere (af begge køn).
But during the silent film era, the Italy of women film greats is synonymous with the "deification" phenomenon, the idealisation of the actresses, long before the American "star system".
De selvsamme skuespiller inder, deriblandt Francesca Bertini, Pina Menichelli, Lyda Borelli, Leda Gys, kunne herefter udnytte deres utrolige anseelse til at forlange kæmpehonorarer og omgive sig med en uhørt luksus af parfume, smykker, biler, hatte osv. Dette fænomen bestod en halv snes år (ca. 1910-1919) og gav alle den tids film et æstetisk og raffineret præg, som ellers kun hører 20'ernes stil til.
Borelli, Leda Gys, profit from their immense prestige, demanding outrageous fees, and surround ing themselves with incredible luxury in the form of clothing, jewellery, automobiles, hats... The phenomenon lasts some ten years (from 1910 to approximately 1919) and marks every film from that period with an attractiveness and refinement unique to the spirit of the twenties.
Francesca Bertini optrådte personligt i 90 film, hvoraf de mest kendte er Salomé af Hugo Falena (1910), La Dame aux camélias og navnlig Gustavo Serenas Assunta Spina fra 1915.
Francesca Bertini, alone acts in 90 films, the most famous of which are Salomé by Hugo Falena (1910), La Dame aux camélias and, particularly, Assunta Spina by Gustavo Serena (1915).
Først nogle år senere møder man inden for dokumentarfilmen Jenny Gilbertson, der med Rugged Island (1933) leverede en bemærkelsesværdig film om landbolivet på Shetlandsøerne.
In Great Britain, then, several comedies are made by Florence Turner and Ethyle Batley around 1915, but it is shortly there afterwards, in the documentary, that we discover Jenny Gilbertson who, with Rugged Island (1933), makes a remarkable film on country life on the Shetland islands.
Som journalist og lærer gik Jenny Gilbert i gang med at lave amatørfilm, inden hun mødte den store, engelske dokumentarfilmskoles grundlægger og teoretiker, John Grierson. Jenny Gilbert var alene om alle sin films produktionsstadier (indspilning, klipning, lydredigering, syn kronisering osv.).
Journalist and teacher, Jenny Gilbertson starts her career in amateur cinema before meeting John Grierson, founder and theoretician of the great school of English documentary cinema.
På den spanske filmhimmel strålede en enkelt stjerne, nemlig Francisca Marqués López, bedre kendt under navnet Raquel Meller (1888-1962), som var en berømt sangerinde, før hun i 1919 agerede i Fuerza y nobleza af Ricardo de Banos.
At the height of Spanish cinema, a single star shines: Francisca Marqués López, better known by the name Raquel Meller (1888-1962), who was a well known singer before turning to acting in Fureza y nobleza by Ricardo de Banos in 1919.
Det blev dog i Frankrig, at hun fik de helt store muligheder, takket være to film af Henry Roussel: Les Opprimés (1923) og Violettes impériales (1924).
But it is in France that she is truly offered an opportunity in two Henry Roussel films: Les Opprimés (1923) and Violettes impériales (1924).
Men under indspilningen af Carmen (1925) blev Raquel Meller uenig med instruktøren, Jacques Feyder, hvis disciplin hun nægtede at underlægge sig.
With Jacques Feyder, during the shooting of Carmen (1925), things take a turn for the worst when Raquel Meller refuses to bow to the discipline imposed by the director.
Hun forlod derefter Frankrig og rejste til NewYork, hvor hun mødte Charles Chaplin.
She then leaves France and meets Charlie Chaplin in New York, who offers her the leading role in City Lights
Chaplin måtte nøjes med april, maj, juni 1996 · nr. 43
April, May, June 1996 · n° 43 e«caoc**09i
Arbejdsgiver så nemlig stort på en kontaktklausul om honorarforhøjelse hvert halve år.
Her employer had not respected a clause in the contract which obliged him to give her a pay raise every six months.
Som Hollywoods første af sin art skabte denne retssag præcedens, for Jetta Goudal fik medhold, og der blev indført en lov, der sikrede, at denne type kontrakter fremover blev overholdt.
The first of its kind in Hollywood, the trial has a resounding effect since the actress wins and the result is a law guaranteeing compliance with this type of contract.
Gennem de tre årtier mellem filmteknikkens opfindelse og efterkrigstiden slog den europæiske filmvirksomhed sig fast som "den syvende kunstart".
Over the course of the three decades separating the invention of film and the period between the two world wars, European cinema develops into an art ­the so­called "seventh art".
Herunder viste kvinder sig som fremragende instruktører, der har hævdet sig inden for alle de kreative hovedgenrer: teknisk forskning, poesi, psykologisk melodrama, dokumentarfilm osv. Stumfilmens skuespillerinder skabte de første filmstjernebilleder - og udsatte sig til tider for farerne ved spiritus, narkotika og anden galskab.
Women proved to be remarkable film­makers, exerting themselves in each of the main creative fields: technical research, poetry, psycho­logical melodrama, documentaries... As actresses, the women of silent films forged the very fist images of stars, not without being exposed at times to the dangers of alcohol, drugs or insanity.