natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Markens styrke afspejlede gunstige vækstmuligheder i den finske økonomi, og centralbanken greb ind for at begrænse apprecieringen.
The strength of the Finnish markka reflected favourable growth prospects in the Finnish economy and the central bank intervened to limit the appreciation in the currency.
Den finske mark bevægede sig i august 1997 igen mere end 2,25% over sin centralkurs over for medianvalutaen, fordi markederne spekulerede i, at valutaen ville blive revalueret.
The Finnish markka again moved more than 2.25% above its central rate against the median currency in August 1997, when markets were speculating that the currency would be revalued.
Ved denne lejlighed greb centralbanken ikke ind.
On this occasion, the central bank did not intervene.
Den finske mark havde konvergeret mod sin centralkurs ultimo februar 1998.
The Finnish markka had converged to its central rate by end-February 1998.
Valutaer uden for ERM
Non-ERM currencies
Den græske drakme, den svenske krone og det britiske pund deltog ikke i ERM i undersøgelsesperioden fra marts 1996 til februar 1998, men den græske drakme trådte ind i mekanismen i mails 1998.
The Greek drachma, the Swedish crown and the pound sterling did not participate in the ERM during the review period March 1996 to Februar}· 1998, although the Greek drachma entered the mechanism in March 1998.
Da disse valutaer ikke har haft nogen ERM-centralkurs i undersøgelsesperioden, har det ikke været teknisk muligt at vurdere, hvordan deres kurser har udviklet sig på samme grundlag som ERM-valutaerne.
In the absence of ERM central rates, it was not technically possible to assess their exchange rate behaviour on the same basis as the ERM currencies.
Det forekommer desuden rimeligt at vurdere disse valutaers udvikling i relation til de pengepolitiske strategier, landenes respektive myndigheder hai" lagt.
Moreover, it seems appropriate that the exchange rate behaviour of these currencies should be assessed in the context of the monetai"}' policy strategies pursued by their respective authorities.
De britiske og de svenske myndigheder forfølger direkte inflationsmål og har nydende valutakurser, mens valutakursstabilitet over for ecuen har været en viglig del af den græske regerings officielle strategi for inflationsbekæmpelse.
The authorities in the United Kingdom and Sweden pursue direct inflation targets and have floating exchange rates, while in Greece exchange rate stability against the ecu has been an integral part of the official anti-inflation strateg}'.
Udviklingen i kurserne for disse valutaer er beskrevet med Dmarken som reference i figur 5.3 og på baggrund af deres nominelle effektive vekselkurser i figur 5.4.
Developments in the exchange rates of these currencies are described
Desuden fremgår den græske drakmes udvikling i forhold til ecuen af figur 5.3.
(")When Finland joined the ERM in October 1996. the current market rale against the vc\i was about 1(t above the central rate.
Den græske drakme l'aldi over for både Dmarken og ecuen i første del af undersøgelsesperioden.
The Greek drachma appreciated against both the German mark and the ecu in the first part of the review period.
Siden andet kvartal 1996 er den græske drakme blevet handlet for mellem 155 og 160 pr. D-mark.
Since the second quarter of 1996, the Greek drachma traded within a range of 155 to 160 per German mark.
Over for ecuen l'aldi drakmen gradvis i første halvdel af 1997.
Against the ecu, the drachma drifted lower in the first half of 1997.
Den nominelle effektive drakmekurs har været relativt stabil gennem hele perioden.
In nominal effective terms, the Greek drachma was relatively stable throughout the period.
De græske myndigheders udtryk for deres faste engagemenl i al deltage i ØMU og fremskridtet med at sænke inflationen og det offentlige underskud har fremmet valuta kursstabiliteten.
The firm commitment, as expressed by the Greek authorities, to participate in EMU and progress in lowering inflation and govern ment deficits has promoted exchange rate stability.
Drakmen blev imidlertid udsat for et betydeligt salgspres i oktober 1997 i forbindelse med finansiel uro, der spredte sig fra de nye markeder i Asien.
However, the Greek drachma experienced considerable selling pressure in October 1997, as financial disturbances spread from emerging markets in Asia.
Drakmen blev med held forsvaret ved hjælp af midlertidige renteforhøjelser og valutaintervention.
The Greek drachma was defended successfully by temporary interest rate increases and foreign exchange intervention.
I marts 1998 tiltrådte den græske drakme ERM med en centralkurs på 357 pr. ECU, hvilkel var mærkbart under den gældende markedskurs på del tidspunkt.
In March 1998, the Greek drachma entered the ERM at a central rate of 357 per ecu, substantially below the market rate prevailing at the time.
Den svenske krones nominelle effektive vekselkurs steg med ca. 5% fra marts til oktober 1996, men faldt igen i perioden frem til juni 1997 på grund af dårligere vækstudsigter i den svenske økonomi og Riksbankens lempelse af pengepolitikken. Den svenske krones kurs over for Dmarken fulgte en lignende trend, men med større udsving.
The nominal effective exchange rate of the Swedish crown rose by about 5% between March and October 1996 but fell back in the period to June 1997 due to deteriorating growth prospects in the Swedish economy and monetai"}· easing by the Riksbank.
Denne trend blev vendt igen efter juni 1997, hvor den svenske krone begyndte al slige i værdi som følge af forbedrede udsigter for den svenske økonomi.
The trend was reversed again from June 1997, when the Swedish crown began to appreciate on an improved outlook for the Swedish economy.
Den nominelle effektive kronekurs var i fjerde kvartal af 1997 tilbage på sit niveau fra marts 1996 og nåede sit højdepunkt med 4,25 pr. DEM i oktober 1997. Den svenske krone blev ultimo februar 1998 handlet til 4,42 pr. DEM.
In nominal effective terms, the crown was back to its March 1996 level by the fourth quarter of 1997 and reached a high of 4.25 per German mark in October 1997.
Det britiske pund steg meget kraftigt i løbet af undersøgelsesperioden.
The pound sterling appreciated very substantially in the review period.
Pundets stvrkelse var en følge af, al den britiske økonomi befandt sig længere fremme i konjunkturforløbet end de fleste af de øvrige medlemsstaters økonomier, og al man derfor forventede en højere renie. Stigningen var mest udtalt i perioden fra august 1996 til juli 1997, hvor pundets nominelle effektive vekselkurs steg med 25%.
The strengthening of the pound sterling was a consequence of the advanced cyclical position of the United Kingdom economy relative to most of the other Community economies and accordingly the expectation of higher interest rates.
Pundels kurs blev yderli- valutakurser
Exchange rates
(over for 24 industrialiserede lande, mánedsdata, marts 1996 = 100)
(against 23 industrialised countries; monthly data; March 1996 = 100)
gere styrket af den ØMU-relalerede udvikling, idet porteføljediversificeringen som forberedelse på ØMU har haft en tendens til at styrke aktiver den ominerei i pund.
The pound sterling exchange rate was further supported by EMU-related developments as portfolio diversification ahead of EMU has tended to boost investment in pound sterling-denominated assets.
Pundet blev dog i en kort periode i september/oktober 1997 udsat for salgstryk i forbindelse med spekulation om, at Det Forenede Kongerige ville deltage i ØMU på et tidligt tidspunkt med en tiltrædelseskurs under markedskursen.
However, there was a short period of selling pressure on the pound sterling in September/October 1997 amid speculation about early EMU participation for the United Kingdom with an entry rate below the prevailing market rate.
Forventninger om en stramning af pengepolitikken i Tyskland svækkede pundet noget i anden halvdel af 1997, men det var tilbage på omkring 3,0 DEM ultimo februar 1998.
Expectations of a monetai"}· tightening in Germany resulted in some weakening of the pound sterling in the second half of 1997 but it had returned towards DEM 3.0 bv end-Februarv 1998.
Heraf var kun det irske pund blevet handlet ud over en udsvingsmargen på ±2,25% omkring medianvalutaen i en længere periode. Imidlertid havde det irske punds afvigelser især været over centralkursen.
For the purpose of this examination, the stability of the Italian lira and Finnish markka is assessed as if the two currencies had participated in the ERM with their current central rates for the full two-year period.
Der var ikke behov for direkte pengepolitiske initiativer for at forsvare de to valutaer, hverken i form af officielle renteforøjelser eller i form af omfattende intervention på valutamarkederne.
For these two currencies, there was no need for direct monetary policy response in defence of the currency in the form either of raising official interest rates or extensive intervention.
Ingen af de to valutaer synes at have været udsat for alvorlige spændinger inden for ERM i vurderingsperioden.
Over the examination period, neither currency is deemed to have experienced severe tensions within the ERM.
Den græske drakme, den svenske krone og det engelske pund deltog ikke i ERM i undersøgelsesperioden.
The Greek drachma, the Swedish crown and the pound sterling did not participate in the ERM during the examination period.
Derfor kan stabiliteten af deres valutakurser ikke vurderes som for de deltagende medlemsstater.
In consequence, the stability of their exchange rates cannot be assessed as for the participating Member States.
Bilag: Metoder for vurdering af valutakursstabiliteten inden for ERM
Annex: Approaches to the appraisal of exchange rate stability in the ERM
Fremgangsmåden med at lægge medianvalutaen til grund som det operati­onelle grundlag for vurderingen af, om valutakurskriteriet er opfyldt, er indgående beskrevet i boksen i kapitel 5. 1 dette bilag fokuseres der på, hvilke fordele og ulemper der er forbundet med de alternative metoder, der findesC").
The median currency approach used as the operational framework for assessing fulfilment of the exchange rate criterion is discussed extensively in the box in Chapter 5.
Mindst to års deltagelse i ERM og udsving på højst 2,25% omkring centralkurserne er det fælles grundlag for alle fremgangsmå­derne.
Verification of two-year participation in the ERM and the observance of a ±2.25% range around cen tral rates are assumed to be common to all frameworks.
Den væsentligste forskel mellem de alternative metoder ligger i, hvilket benchmark man vælger at vurdere ERM­valutaernes kursudvikling efter.
The main differentiating feature of the alternative frameworks is the benchmark against which the exchange rate behaviour of ERM currencies is assessed.
Generelt er der ved de vigtigste metoder, der findes, tale om at vurdere en valutas kursudvikling i forhold til dens centralkurs over for den ene eller den anden referencevaluta.
At a general level, the main operational frameworks available involve an assessment of a currency's exchange rate behaviour with respect to its cen tral rate against some reference currency.
Det er denne referencevaluta — som kan ændre sig i løbet af undersøgelsesperioden — der defineres som vurderin­gens benchmark.
This reference currency, which may change in the course of the review period, is defined as the benchmark of the assessment.
Det afgørende spørgsmål ligger i valget af benchmark.
The important issue is how to choose this benchmark.
I dette bilag foretages analvserne på grundlag af følgende mulige bench­mark:
In this annex, operational frameworks using the following possible benchmarks are discussed:
1. den stærkeste valuta i ERM­gitteret (ikke nødvendigvis den samme i hele perioden)
1. the strongest currency in the ERM grid (possibly changing over time);
C") [­"itiin Γ)."»­Γι.H giver cl billede afcle forskellige ERM­valutaers kursudvikling i undersøgelsesperioden i form af procentvise afvigelser lia deres centralkurser i forhold til dew benchmark­valuta, der er valgt, og tabel 5.2­5.Γ) giver en statistisk oversigt til sammenligning af'de forskellige metoder.
('") Exchange rate behaviour of the ERM currencies timing the review period, within each framework, is presented in terms oí percentage deviations from their central parity against the relevant benchmark currency in Graphs 5.5 to 5.8, and summary statistics comparing the various methods are pro vided in Tables 5.'2 to 5.5.
I kom­mentarerne lil resultaterne af de forskellige vurderinger vil beskrivelsen i boksen i kapitel ") blive uddvhei med en analvse af hver melode.
In commenting on the results of the various assessments, a brief analysis of each framework is provided, expanding on the discussion in the box of Chapter 5.
Vurdering af ERM-valutaernes kursudvikling i forhold til den stærkeste valuta i ERM-gitteret (figur 5.5 og 5.6)
Assessment of exchange rate behaviour of ERM currencies with respect to the strongest currency in the grid (Graphs 5.5 and 5.6)
Den største fordel ved at bruge den stærkeste ERM-valuta som benchmark ligger i, at det vil være udtryk for en ambitiøs fortolkning af stabilitetsbegrebet.
The main advantage of using the strongest ERM currency as a benchmark is that it corresponds to an ambitious interpretation of exchange rate stability.
Ved denne fremgangsmade fokuseres der kun på kursudviklingen i de andre ERM-valutaer med hensyn til deres nedre udsvingsmargen i for hold til den stærkeste valuta.
Under this approach, the focus of the assessment is confined to the exchange rate movements of the other ERM currencies with respect to their lower fluctuation margin against the strongest currency.
Denne fremgangsmåde er dog også forbundet med liere ulemper.
However, there are several drawbacks to this approach.
For det første stemmer det ikke overens med hverken den tilsigtede eller den faktiske måde, ERM fungerer på, hvis man vurderer kursen på en valuta i forhold til den stærkeste valuta i systemet.
First, the assessment of a currency's exchange rate behaviour relative to the strongest currency in the ERM does not correspond either to the intended nor to the actual functioning of the mechanism.
ERM er udformet som et symmetrisk system, der ikke er centreret om den stærkeste valuta, men der imod om medianvalutaen.
The ERM was conceived as symmetrical and, in this sense, the mechanism is anchored not by the strongest currency but by the currency at the centre.
Det kan ikke nægtes, at Dmarken i praksis har fungeret som ankeret i ERM i kraft af sit omdømme som en traditionelt stabil valuta med status som en vigtig international reservevaluta.
It is irrefutable that the German mark has played the role of defacto anchor in the ERM, reflect ing its track record of stability and its status as an important international reserve currency.
Men D-marken har ikke altid været systemets stærkeste valuta.
However, the German mark has not always been the strongest currency in the ERM.
Dens rolle som ankervaluta har givet sig udslag i en tendens til, al den har ligget i eller tæt ved midlen.
Indeed, the anchor role of the German mark has been manifested in the tendency of the German currencv to be located at or close to the centre of the mechanism.
I den sammenhæng er det værd al bemærke, at Dmarken (eller en al de kernevalutaer, der er Ian knvttet til den) har været medianvaluta i størsteparten al undersøgelsesperioden.
In this context, it is notable that the German mark (or one of the closely linked core currencies) has been the median currency in the ERM for the vast bulk of the review period.
Ser man pa, hvordan ERM har fungeret i praksis, er det tydeligt, at der efter udvidelsen af udsvingsmargenerne til ±15% er blevet fokuseret mere på »centrum« i systemet som det punkt, man lægger til grund for styring af valutakursen.
In terms of the actual functioning of the ERM, the widening of the fluctuation margins to ±15% has been accompanied by a greater focus on the centre of the system as the reference point for exchange rate management.
De nationale monetære myndigheder har været mere oplaget af at undgå for store fluktuationer i deres valutaer end af at holde en snæver udsvingsmargen i for hold til den stærkeste ERM-valuta.
Accordingly, national monetary authorities have been more concerned with avoiding excessive volatility in their currencies rather than with observing a narrow fluctuation margin against the strongest ERM cur rency.
Denne opfattelse underbygges af, at der ikke var nogen reaktioner inden for systemet på apprecieringen af IEP i 1996.
This view is supported by the absence of any response within the mechanism to the appreciation of the Irish pound in 1996.
For det andet indebærer den mulighed for større udsving i valutakurserne, som udsvingsmargener pá ±15% giver, en risiko for. at brugen af den stærkeste valuta som benchmark kan føre til urimelige resultater, når man ser på den faktiske valutakursudvikling.
Second, the possibility of greater exchange rate variability provided by the ±15% fluctuation margins creates a risk that the use of the strongest cur rency as the benchmark may produce unreasonable outcomes when examining exchange rate behaviour.
IEP udgør helt klart et særtilfælde, hvad angår slørreisen af afvigelsen fra centralkurserne i forhold til de andre valutaer, der lå tæt sammen i en klynge i parilelsgitteret.
The Irish pound is easily identifiable as an outlier in view of the extent of its deviation from central rates against the other currencies which were tightly clustered in the grid.
Der kan imidlertid ikke opstilles nogen regler for afgørelsen af, om den stærkeste valuta er el sådant særtilfælde.
However, there is no guiding rule for determining whether the strongest currency is an outlier.
I situationer, der er mindre åbenbare, end hvad der var tilfældet med IEP, kan delte spørgsmål kun afgøres på el arbitrært grundlag.
Less clear-cut cases than that of the Irish pound could only be decided on an arbitrary basis.
Figur 5.6, der angiver resultaterne af beregningen uden IEP, viser, al bilaterale spænd på over 2,25% ikke var ualmindelige i undersøgelsesperioden, men må betragtes som en almindelig forekomst i tiden efter 1993.
Graph 5.6, which presents the results of the calculation without the Irish pound, shows that bilateral spreads larger than 2.25% have not been uncommon during the examination period and have to be seen as a characteristic of the post-1993 ERM.
Vurdering af ERM-valutaernes kursudvikling i forhold til Dmarken (figur 5.7)
Assessment of exchange rate behaviour of ERM currencies with respect to the German mark (Graph 5.7)
Det har traditionelt været D-marken, der har været brugt som benchmark, når man har skullet vurdere kursudvikling inden for ERM. Det afspejler den særlige rolle, Dmarken spiller som den faktiske ankervaluta i syslemel.
Conventionally, the German mark has been chosen as the benchmark in assessing exchange rate behaviour within the ERM.
I denne undersøgelse vil det dog ikke være hensigtsmæssigt at benytte Dmarken som benchmark, eftersom det ville betyde, al Dmarken blev opfattet som værende en pr. definition stabil valuta, som derfor ikke undersøges nærmere.
However, the use of the German mark as a benchmark is inappropriate in the context of this examination since it would prejudge the exchange rate behaviour of' the German mark as stable by definition and so exclude it from the examination.
For fuldstændighedens skyld viser figur 5.7 dog, hvordan de andre ERM-valutaer har opført sig med hensyn til udviklingen i deres cen tralkurser over for D-marken.
For completeness, however, Graph 5.7 illustrates the exchange rate behaviour of the other ERM currencies with respect to their central rates against the German mark.
Eftersom Dmarken eller en af de andre ker nevalutaer, der er nært knyttet til den, har liggel i centrum af ERM-gitteret i langt størsteparten af den undersøgte periode, er der ikke noget overraskende i, at der er en tæt korrelation mellem kursbevægelser i forhold til Dmarken og til medianvalulaen.
Given the fact that the German mark or one of the other closely linked core currencies has occupied the centre position in the ERM grid for the vast bulk of the examination period, it is not surprising to find a close correlation between movements in exchange rates against the German mark and against the median currency.
Denne korrelation træder særlig lydeligt frem, når man sammenligner de statistiske oversigter i tabel 5.1. og 5.4.
This correlation is particularly evident when comparing the summary statistics provided in Tables 5.1 and 5.4.
Vurdering af ERM-valutaernes kursudvikling i forhold til ecu (figur 5.8)
Assessment of exchange rate behaviour of ERM currencies with respect to the ecu (Graph 5.8)
Det har dog to væsentlige ulemper.
However, two main drawbacks can be identified in this respect.
For det første er udsvingsmargenerne og interventionsforpligtelserne inden for ERM defineret på grundlag af et gitter med bilaterale kurser.
Firstly, fluctuation margins and intervention obligations within the ERM are defined in terms of a grid of bilateral rates.
Der har aldrig været nogen formel forpligtelse til at følge ecukursen inden for ERM.
There has never been a formal commitment to target the ecu exchange rate perse within the ERM.
For det andet indeholder ecukurven valutaer, der står uden for ERM.
Secondly, the composition of the ecu basket includes non-ERM currencies.
Bevægelser i disse valutaer kan påvirke værdien af ecuen, og det betyder, at ERM-valutaernes kurser i forhold til ecuen kan blive påvirket af' faktorer uden for systemet.
As movements in these currencies can influence the value of the ecu, the exchange rate of ERM currencies relative to the ecu can be affected by developments external to the mechanism.
Detle fænomen er ikke uden relevans for denne undersøgelse i betragtning af den kraftige appreciering, det engelske pund har undergået siden midten af 1996.
This phenomenon is relevant to this examination because of the sharp appreciation of the pound sterling since mid-1996.
Figur 5.8 viser, hvordan ERM-valutaernes kurser har afveget fra deres centralkurser over for ecu i undersøgelsesperioden.
Graph 5.8 shows deviations in the exchange rate of the ERM currencies from their ecu central rates in the examination period.
Alle ERM-valutaerne undtagen den italienske lire og det irske pund har haft tendens til at miste værdi over for ecuen.
All of the ERM currencies, excluding the Italian lira and the Irish pound, have tended to depreciate against the ecu.
Disse bevægelser i for hold til ecuen skyldtes i særdeleshed apprecieringen af det britiske pund, som indgår i ecukurven, hvilket gør det vanskeligt at sige noget meningsfuldt om kursudviklingen inden for ERM.
These movements against the ecu were due mainly to the appreciation of the pound sterling within the basket, making it difficult to draw meaningful conclusions about exchange rate behaviour within the ERM.
Spænd i forhold til stærkeste valuta
Spread against strongest currency
Gennem snit (»/o)
As percentage of trading days
(') Tallene for ITL og FIM er beregnet, som om de havde deltaget i ERM i hele undersøgelsesperioden til deres nuværende centralkurs.
(') Figures for the Italian lira and Finnish markka are calculated as if they had participated in the ERM for the whole examination period at their present central parities.
Spænd i forhold til ecuen
Table 5.3 Spread against strongest currency excluding the Irish pound
Dage < - 2,25 °A Gennem snit (o/o)
Days < - 2.25 o/o Standard deviation
Maksimum Minimum Standard CA) CA) afvigelse
Maximum (o/o)
Absolut gennem snit (o/o)
Minimum (%)
Som OA af handels dage
As prcentage of trading days
Spænd i forhold til centralkursen for den stærkeste valuta i ERM
Spread from the central rate against the strongest currency in the ERM