natgillin/translations-raw huggingface dataset:
1) Artikel 4, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring er til hinder for, at nationale lovbestemmelser, hvorefter der gælder samme pensionsalder for mandlige og kvindelige arbejdstagere, med hensyn til beregning af pensionen opretholder en forskel på grundlag af køn, der er knyttet til den forskellige pensionsalder, der gjaldt i henhold til den tidligere ordning.
of Direclive79/7,the Court has alreadyheldthat thatprovisiondoes not confer on Member Statesthepowerto make conditionaofr to limitthe applicationof theprincipleof equaltreatmenwtithinitsfield of applicationandthatit is sufficientlypreciseandunconditionalto allowindividualsto rely on it beforethe nationalcourts asfrom 23 December1984,the date on whichthe Directivehadto be transposedin the MemberStates, in ordertoprecludethe applicationof anynationalprovisioninconsistenwtith that article(seethejudgment in Federatie Nederlandse Vakbewegrng citedabove,paragraph21;judgmentof 24 March 1987,
Dato for dommen: 2. august 1993.
Judgment of the Court
Emne: Ligebehandling af mænd og kvinder — lovfæstet forbud mod natarbejde for kvinder — ILO-kon-vention nr. 89, som forbyder natarbejde for kvinder.
The Court referredfirstlyto itsjudgmentof 25 )uly1991,Stoecke(Case/C-345/89)[1991J,ECR14047),in
Faktiske omstændigheder
Facts and procedure conflictingprovisionof nationallegislation(seejudg-ment of 9 March 1978,Simmenthal, Case106/77 ,[1e78]ECR 62e).
Domstolen konstaterer, at det med det præjudicielle spørgsmål i nærværende sag i det væsentlige ønskes oplyst, om denne pligt for den nationale ret også gælder, når den nationale bestemmelse, der er i strid med fællesskabsreglen, er vedtaget med henblik på at gennemføre en konvention, der som ILO-konventionen er indgået mellem den berørte medlemsstat og andre medlemsstater eller tredjelande før EØF-traktatens Ikrafttræden.
The Courtthen observedthat thequestionreferredforapreliminaryruling seeksessentiallyto ascertainwhethera nationacoulrtis underthe same obligationwherethe nationalprovisionwhichisallegedto beincompatiblewith Communitylaw isintendedto
Anklagemyndigheden og direction du travail et de l'emploi har indledt straffesag mod direktøren for Nouvelle Falor SA, Jean-Claude Levy, der er tiltalt for den 22. marts 199Ü at have ansat 23 kvinder til natarbejde i strid med artikel L 213-1 i den franske code du travail (lov om arbejdsforhold), hvilket forhold kan straffes med bøde i henhold til samme lovs artikel R 261-7.
Criminaplroceedingswere broughtby the Ministere Public(PublicProsecutor)andthe Directiondu Travaieltde l'Emplo(Deparitmenotf LabourandEmployment) against Jean-ClaudeLevy , Directorof NouvelleFalor S.A., who wasaccusedof havingemployedon, 22March 1990, 23 women on night work, contraryto im pl e men an t agreement such
Domstolen bemærker, at det i traktatens artikel 234, stk. 1 bestemmes, at de rettigheder og forpligtelser, der følger af konventioner, som før traktatens ikrafttræden er Indgået mellem på den ene side en eller flere medlemsstater og på den anden side et eller flere tredjelande, ikke berøres af bestemmelserne i traktaten.
French Code'), an infringemenwh t ic his which was concludedby the Member Stateconcernedwith other Member Statesand non-membercountriesprior to the entry into force of the EEC Treaty.
Artikel 234, stk. 2, forpligter dog medlemsstaterne til at bringe alle egnede midler i anvendelse med henblik på at fjerne eventuelle uoverensstemmelser mellem en sådan konvention og traktaten.
punishablebya fine pursuanint particulator Article R261-7 of that Code.
Artikel 234 har et generelt sigte, og den gælder for enhver folkeretlig aftale uanset formål, når aftalen kan have virkning for traktatens anvendelse (jf. dom af 14. oktober 1980, sag 812/79, Burgoa, Sml. 1980, s. 2787, præmis 6).
Thoseprovisionswere adoptedinorderto im pl e men Con v ent tion No 89 of 9 July 1948ofthe InternationaL a bo ul r Organisation (lLO) on nightworkfor womenin industry The . wording of Article3 ofthe ILO Conventionwh,ichis essentialselyt out in the French Code, providesthat:'Womenwithout distinction of age shall not beemployedduringthe nightinanypublicorprivateindustriaundelrtakingo,r in anybranchthereof,otherthan an undertakingin which onlymernbers mernbers of the samefamilyare employed.
Skal artikel 15 i direktiv 76/207 af 9. februar 1976 fortolkes således, at en national retsforskrift, hvorefter
Article 234is ofgeneralscopeand appliesto anyinternational
EF-Domstolens afgørelser overensstemmelse med folkerettens principper at fast slå, at anvendelsen af traktaten ikke berører den pågældende medlemsstats forpligtelse til at respektere tredjestaters rettigheder, som følger af ældre konventioner, og til at overholde sine tilsvarende forpligtelser.
Caselaw of the European Court of Justice tegistation,unless the application of such a provision is necessa ry in order to ensure the performance by the Member State concerned of obligations ar isin E under agreernent, i,rrespective of subjectmatte,r, which iscapable of affecting the app,licatlon of the Treaty (seejudgmentof 14 October 1980, Bur'go6Case, 812/79,
Det fremgår, at det i denne bestemmelse indeholdte udtryk »rettigheder og forpligtelser« med hensyn til »rettigheder« henviser til tredjestaters rettigheder, og med hensyn til »forpligtelser« til medlemsstaternes forpligtelser.
[1980]ECR2787,paragraph6) Accordingto thejudgment of 27 February 1962,Commission v ltaly, an agreement concluded with non-member countriesprior to the entry into force of the EEC Treaty.
Ved afgørelsen af, om en fællesskabsregel skal vige for en tidligere international konvention, må det derfor undersøges, om konventionen pålægger den pågældende medlemsstat forpligtelser, som de tredje lande, der har indgået konventionen, stadig kan kræve opfyldt.
Case 10/61,[1962] ECR1, thepurposeof the firstparagraph of Article 234 is to makec,lear:, in accordance with the pnn,ciplesof internationalawl,that applicationof t'he Treaty does not affe,ct the commitment of the Member State concernedto respecthet rights of non- member countriesunder dh edrlie: a g rr ee menand t to comply with its corresponding obligations l.
Domstolen bemærker, at selv om princippet om lige behandling af mænd og kvinder er en grundlæggende rettighed, der er anerkendt i Fællesskabets retsorden, har gennemførelsen af dette princip, selv på fælles skabsplan, været gradvis, således at det har været nødvendigt, at Rådet udstedte direktiver, og at der heri fastsattes visse midlertidige undtagelsesbestemmelser til princippet om ligebehandling.
tly in, orderto determinewhethera Communityr-ule may be deprived of effect by an earlierinternationaagreemen l t i, t is necessaryto examinewhetherthat agreemenimposeston the Member Stateconcernedobligationswhoseperformancemay still be requir,edby non-membercountrieswhich arepartiesto it.
Under disse omstændigheder kan en medlemsstat ikke under påberåbelse af princippet om ligebehandling undlade at opfylde de forpligtelser, som påhviler den på dette område i medfør af en tidligere international konvention. Over holdelsen af disse forpligtelser er sikret ved traktatens artikel 234, stk. 1.
, been gradualrequ,iringthe Councitol takeactionby meansof directivesand, that those directivesallow,tempora-rily, certainderogationsfromthe principleof equaltreatment.In those circumstancesit is, not sufficientotrely on the principleof equaltreatmentin ordertoevade performanceof the obligationswhich areincumbenont a MemberStateln that field under an earlier inter nation a a gr ee men l and t o,bservance of whichissafeguardedrbythe firstparagraphof Article234 of the Treaty.
Domstolen kender for ret:
The Court, herebyrules:
De nationale domstole har pligt til at sikre, at artikel 5 i Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder, for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår overholdes fuldt ud, og de skal undlade at anvende enhver herimod stridende bestemmelse i den nationale lovgivning, medmindre det er nødvendigt at anvende en sådan bestemmelse for at sikre, at den pågældende medlemsstat opfylder sine forpligtelser i henhold til en konvention, der er indgået med tredjelande forud for EØF-traktatens ikrafttræden.
The national court is under an obligation to ensure that Article 5 of Council Directive 76/207/EEC of 9 February1976 on the implementation of the principle of equaltreatment for men and women as regards access foemployment, vocational training and promotion, andworking conditions ls fully cornpliedwith by refraining from applying any conflicting provision of national
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union
Handbookonequaltreatmentforwomenand menin the European Union
Dato for dommen: 2. august 1993.
Case C-271191M. H. MARSHALLv
Emne: Direktiv 76/207/EØF — ligebehandling af mænd og kvinder — ret til erstatning i tilfælde af forskelsbehandling. behandling.
Reference: [1993]ECRt-4367 ln du st r i aT lr ib un a hel ld that compensationwasthe onlyappropriateremedyin Miss Marshall'scase,butthelimitlaid down by section 65(2) of the SDA 1975 renderedthat compensationinadequateandin breachof Article6of the Directive Fo . ll owing the In du st r i aT rl ib un al 's
I medfør af §65, stk. 2, i Sex Discrimination Aet 1975 (»SDA«) må erstatningsbeløbet imidlertid ikke overstige et vist maksimum, som på det pågældende tidspunkt var 6 250 GBP.
Directive 76/207_BAR_EEC - Equal treatment for menand women-Rightto compensationin the eventof discrimination
Efter Industrial Tribunals opfattelse var erstatning det eneste hensigtsmæssige retshåndhævelsesmiddel i H. Marshalls tilfælde, men den begrænsning, der var fastsat i SDA's § 65, stk. 2, gjorde erstatningen utilstrækkelig og i strid med direktivets artikel 6.
GBP5445in additionto the GBP6250 correspondingto the abovementionedstatutorylimit whichit hadpaideven beforethe casehad beenremittedto the Industrial
Faktiske omstændigheder
i, t appealedagainst award of
1) Hvis erstatning efter en medlemsstats nationale lovgivning er et af de retshåndhævelsesmidler, der ved de retslige instanser kan kræves iværksat af en person, som har været udsat for en af de former for ulovlig diskrimination, der er forbudt i henhold til Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976, indebærer den omstændighed, at der i den nationale lovgivning er fastsat et maksimum på
Miss Marshal s u b m l itteda claimfor compensation for damagesustainedasa resultof her dismissabyl the Authority The . claimis basedon the illegalityof thatdismissawhlichis not contestedin the mainproceedings,the Courthavingheld,in itsjudgmentof 26
6 250 GBP for den erstatning, en sådan person kan opnå, da, at medlemsstaten ¡kke har gennemført direktivets artikel 6?
February1986, Marshal(Casel152/84,[1986]ECR723),in replytoquestionssubmittedfor apreliminary
2) Hvis den nationale lovgivning indeholder bestem melser om betaling af erstatning, som ovenfor nævnt, er det da afgørende for, om direktivets artikel 6 er korrekt gennemført, at den erstatning, der tilkendes:
1.Wherethe natronaleglislationof a Member Stateprovidesfor thepaymentof compensationas oneremedyavailablebyjudicialprocessto a personwho has been subjectedto unlawfuldiscriminationof a kindprohibitedby Council Directive76/207/EECof 9 February1976 ('the Directive') is, the Member Stateguilty of a failureto implement Article 6 of the Directive by reason of theimpositionby the nationaleglislationof an upperlimit of GBP6250on the amount of compensationrecoverableby such aperson?
H. Marshall har rejst et krav vedrørende erstatning af tab som følge af Health Authoritys afskedigelse af hende.
(a)shouldnot be lessthanthe amount of the lossfoundto have been sustainedby reasonof the unlawful discrimination and
Kravet begrundes med, et afskedigelsen er ulovlig, hvilket ¡kke bestrides i hovedsagen, eftersom Domstolen i dom af 26. februar 1986 (sag 152/84, Marshall, Sml.
Appealremittedthe caseto considerthequestionofcompensationassessed,Miss Marshallsfinancialosslat
Tvisten er opstået, fordi Industrial Tribunal, som Court of Appeal havde henvist sagen til med henblik på at få afgjort spørgsmålet om erstatning, anslog H. Marshalls økonomiske tab til 18 405 GBP, inklusive 7 710 GBP i renter, og tilkendte hende en erstatning på 19 405 GBP, inklusive et beløb på 1 000 GBP som godtgørelse for ¡kke-øKonomisk skade.
, awardedhercompensationof GBP19405,includingasum of GBPl000 compensationfor injuryto feelings.
a) ikke er mindre end det tab, den pågældende findes at have lidt på grund af den ulovlige diskrimination, og
(b)shouldincludean award of intereston theprincipaamounlt of the losssofoundfromthe
EF-Domstolens afgørelser beskyttelse, og sanktionen skal endvidere have en reelt afskrækkende virkning på arbejdsgiveren.
Caselaw of the European Court of Justice date of the unlawfudliscriminationto the datewhenthe compensationispaid? paid?
b) omfatter renter af hovedstolen af det således fastslåede tab fra det tidspunkt, da den ulovlige diskrimination fandt sted til det tidspunkt, hvor erstatningen udbetales?
The Court reasonedthat suchrequirementsnecessarilyentailthat theparticulacrircumstancesof each breachof theprincipleof equaltreatmenshoutldbetakenintoaccount.In the event of discriminatorydismissalcontraryto Article 5(1) of the Directivea, situationofequalitycould not be restoredwithout eitherreinstatingthe victimof discriminationor,in the alternative, granting f in an c i a compen sa l tion for the lossand damagesustained W he
3) Hvis direktivets artikel 6 ikke er gennemført i en medlemsstats nationale lovgivning i nogen af de henseender, der er omtalt i spørgsmål 1) og 2), kan en person, som har været udsat for ulovlig diskrimination, som ovenfor nævnt, da over for en myndighed, som er et statsorgan, påberåbe sig, at bestemmelsen i artikel 6 har forrang for det i den nationale lovgivning fastsatte maksimum for den erstatning, der kan opnås?
r ef in an c i a compen sa l tion is the lf the nationaleglislationof a Member Statehasfailedto im pl e menAt rticle 6 of the Directivein anyof therespectsreferredto in questions1 and 2, is apersonwho has been subjectedto unlawfuldiscriminationas aforesaidentitledas againsantauthoritywhichis an emanationof the MemberStateto rely on the provisionsof Article 6 asoverridingthe limitsimposedbythe national legislationon the amount of compensationrecoverable?
Såfremt økonomisk erstatning er den foranstaltning, der an vendes for at nå det ovennævnte mål, skal den være tilstrækkelig i den forstand, at den skal genoprette det tab, der reelt er påført som følge af en afskedigelse, som er udtryk for forskelsbehandling, og i overens stemmelse med de nationale bestemmelser, der finder anvendelse.
The award of interest,in accordancewith the applicablenationalrules,mustthereforebe mustthereforebe regardedas an essentiacomponen l t of compensation
Med henvisning til sag 14/83, von Colson og Kamann, Sml.
Kamann(Case14/83,[1984] EC R 1 891,paragraph1 8),Article 6 of the Directivedoesnot prescribea specific
1984, s. 1891, præmis 18, bemærker Domstolen endvidere, at artikel 6 ikke foreskriver en bestemt sanktion i tilfælde af overtrædelse af forbuddet mod forskelsbehandling, men overlader det til medlemsstaterne frit at træffe deres valg blandt de forskellige løsninger, der kan virkeliggøre direktivets formål, alt afhængigt af de enkelte situationer, der kan opstå.
With regardto the thirdquestion,in the light of theanswersgivento the firsttwoquestionsthe, Court statedthat Article 6 of the Directiveis an essentialfactorfor attainingthe fundamentaobljectiveof equaltreatmentfor men and women,inparticularas regardsworkingconditionsinc,ludingthe conditionsgoverningdismissarel,ferredto in Article5(1)of the Directiveand,that, where,in the event of discriminatorydismissal, f in an c i a compen sa l tion isthe measureadoptedin order to restorethat equalitysuch,compensationmust befulland may not be limitedaprioriin terms of its amount.
Formålet er dog at nå frem til en reel lighed, for så vidt angår muligheder, og det kan derfor ikke opnås, såfremt der mangler hensigtsmæssige foranstaltninger til at genskabe lig heden i tilfælde af, at den er blevet krænket.
, combinedprovisionsof Article 6 and measureto be takenin the event of a breachof theprohibitionof discrimination b u ,t leaves MemberStatesfreeto choosebetweenthe differentsolutionssuitablefor achievingthe objectiveof the Directivedepend,ingon the differentsituationswhich may arise.
Som følge heraf giver direktivets artikel 6 sammenholdt med artikel 5 en person, der er blevet påført tab som følge af en afskedigelse, der er udtryk for forskelsbehandling, rettigheder, som denne person skal være i stand til at påberåbe sig for de nationale domstole mod staten og statsorganer. Det forhold, at medlemsstater kan vælge mellem forskellige løsninger for at nå det mål, der tilstræbes med direktivet, alt efter omstændighederne, må ikke medføre, at en person hindres i at påberåbe sig artikel 6 i en situation som den, der foreligger i hovedsagen, hvor de nationale myndigheder ¡kke har nogen mulighed for at udøve skøn ved fastsættelsen af den valgte løsning.
Handbook on equal treatment for women and men in the European Union person who has been 'injtrred as a r,esult ,of 'disclim:irna-tory dismissatol, rights wh;ichthatpersonmust,bea,bleto rely upon beforethe nationalcourts as againstthe Stateand authoritieswhich are an emanationof the State.Thefactthat Member States may chooseamongdifferentsolutionsin orderto achievethe objectivepursuedby the Directivedepend,ingon the situationswhich may arise,cannotresultin an individuabelingpreventedfrom relyingon Article 6 in a situationsuchasthat in the mainproceedingswherethe nationalauthoritieshave no degreeof discretionin applyingthe chosensolution.
1) Artikel 6 i Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 om gennemførelse af princippet om lige behandling af mænd og kvinder, for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, for fremmelse samt arbejdsvilkår skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for, at erstatningen for det tab, som er påført en person som følge af en afskedigelse, der er udtryk for forskelsbehandling, begrænses til et maksimum, der er fastsat på forhånd, eller ved, at der ikke tilkendes renter med henblik på at erstatte den berettigedes tab som følge af den tid, der går indtil den faktiske udbetaling af det tilkendte erstatningsbeløb.
1.1.The interpretation of Article 6 of Council Directive76/207/EEC of 9 February 1976 on the implementation of the principle of equal treatment for menand women as regards access to employment,vocational training and promotion, and workingconditions must be that reparation of the lossanddamage sustained by a person injured as a result ofdiscriminatory dismissal may not be limited to anupper limit fixed a priori or by excluding an awardof interest to compensate for the /oss susfa ined bythe recipient of the compensation as a result of theeffluxion of time until the capital sum awarded is actually paid.
2) En person, der har lidt skade som følge af en afskedigelse, der er udtryk for forskelsbehandling, kan påberåbe sig artikel 6 i direktiv 76/207 over for en statslig myndighed som arbejdsgiver, således at der ikke kan ske anvendelse af en national bestemmelse, som fastsætter begrænsning af det beløb, der kan opnås ved erstatning.
A person,who has been injured as a result of discriminatory dismissal may rely on the provisionsof Article 6 of the Directive as against an authority of the Sfate acting in its capacity as an employer inorderto sef aside a national provision whichimposes limits on the amount of compensation recoverable by way of reparation.
EF-Domstolens afgørelser omfattet af begrebet løn i EØF-traktatens artikel 119 eller af de i samme artikel nævnte ydelser?
(suchasin this casethepaymentof a widower'spension)?
2) Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, gælder EØF-traktatens artikel 119 for sag søger da i et sådant omfang, at han kan gøre krav på udbetaling af en enkemandspension:
(a) with effect from the date of his wife's death(13October1988);or,
Dato for dommen: 6. oktober 1993.
Reference: [1993]ECRt-4879'
a) fra hustruens dødsdag (den 13. oktober 1988) b) fra afsigelsen af EFD's dom den 17. maj 1990
(b)with effectfrom the Courtsjudgmentof 17May 1990;or
c) eller gælder artiklen slet ikke, fordi sagsøgers hustru er afgået ved døden før den 17. maj 1990
(c)not at all becausehis wife died before 17 May1 990?
Ansøgningen blev af slået af pensionskassen med den begrundelse, at pensionsordningen ¡kke indeholdt bestemmelser om enkemandspension på det tidspunkt, da hans hustru afgik ved døden. Et af Ten Oever fremført argument om, at den pension, han ansøgte om, ifølge Barberdommen måtte betragtes som løn i traktatens artikel 119's forstand, og at forskelsbehandling af mænd og kvinder derfor ikke var tilladt, imødegik pensionskassen ved at henvise til, at dommen var afsagt efter, at Ten Oevers hustru var afgået ved døden, og at dens virkninger var tidsmæssigt begrænset.
This was refused by the Pensi,on Fund on the groundthat it was not providedfor in therulesof the scheme at the tirne when Mrs Ten Oever died.ln replyto an argum,enotf Mr Ten Oever basedon Ihe Barber judgment, to the effect that the pension herequestedwasto be treatedas: paywithinth,e meaningof Article 119 of the Treatyandthat no discriminationbetween men and women wasthereforeperm,issible, the PensionFund saidthat the Barberj,udgmenhadtbeen deliveredafter: ' the death of Mrs Ten Oever andthat its effectshad beenlimitedin time.
Hvad angår det første spørgsmål, bemærker Domstolen, at begrebet løn i traktatens artikel 119, stk. 2, ifølge fast praksis omfatter samtlige ydelser, aktuelle eller fremtidige, som arbejdstageren som følge af arbejdsforholdet modtager fra arbejdsgiveren, eventuelt indirekte, i penge eller i naturalier. Den omstændighed, at visse ydelser udbetales efter arbejdsforholdets ophør, udelukker ikke, at de kan have karakter af løn i den i traktatens artikel 119 anførte betydning (jf. navnlig Barber-dommen, præmis 12).
Referringto the first question,it, issettledlaw that theconceptofpay, withinthe meaningof the second pdrisQrdphof Article 1',19compr,isesany consideration,whetherin cash or in kind, whetherimmediateorfuture, provid,edthat the workerreceivesit, albeitindirectlyin, respecotf his employmenfromt hisemployer The . fact that certainbenefitsarepaidafterthe end of the employmenretlationshipdoes notpreventthemfr,om beingpay withinthe meaningof Article 1 19(see,in particularthe, Barberjudgment,paragraph 12).
Begrebet løn, som det således er defineret, kan derimod ikke omfatte sociale sikringsordninger eller -ydelser, f.eks. alderspension, som direkte er reguleret ved lov, således at der ikke foreligger nogen overenskomst inden for den pågældende virksomhed eller erhvervsgren, og som obligatorisk finder anvendelse på almindelige grupper af arbejdstagere.
However, the concept of pay as thusdefinedcannotcoversociasecurlityschemesor benefitssuchas,for example,retiremenpenstionswh,ich aredir:ectlygovernedby legislationwithout any elementofagreemenwtithinthe undertakingor the occupationalbranchconcernedand which are obligatorilyapplicableto general categor,ies of workers.
Disse ordninger sikrer nemlig ar bejdstageren ydelser fra et lovmæssigt system, der finansieres af arbejdstagere, arbejdsgivere og eventuelt det offentlige i et omfang, som i mindre grad følger af ansættelsesforholdet mellem arbejdsgiver og arbejds tager end af socialpolitiske overvejelser (dom af 25. maj 1971, sag 80/70, Defrenne, Sml. 1971, s. 109, org. ref. : Ree. s. 445, præmis 7 og 8).
These schemes assurefor the workers the benefit of a statutory scheme, towhosefinancingworkers,employersand,possiblythe,publicauthoritiescontributein a measuredeterminedless by the employmenretlationshipbetweentheemployerand the workerthanby considerationsofsocialpolicy(judgmentof 25 May 1971,Defrenne, Defrenne,