natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Komitéerne for GATT-koderne om ikke-toldmæssige foranstaltninger (subsidier, dumping, tekniske standarder, offentlige indkøb, handel med civile luftfartøjer, importlicenser) afholdt regelmæssigt møder i årets løb for at drøfte forvaltningen af aftalerne.
The Committees on the codes on non-tariff measures (subsidies, dumping, technical standards, government procurement, trade in civil aircraft and import licensing) held regular meetings on the administration of the agreements.
Specielt var tvisten mellem De Forenede Stater og Fælles skabet om Airbus genstand for drøftelser i komitéerne for subsidier og civile luftfartøjer.
In particular, the Airbus dispute between the United States and the Community was discussed by the Subsidies Committee and the Civil Aircraft Committee.
På et møde i Komitéen for Civile Luftfartøjer foreslog Fællesskabet, at man indleder forhandlinger om at udvide og forbedre overenskomsten på et grundlag af gensidighed og at skabe bedre dækning afhandelen med disse transportmidler 1 ).
At a meeting of the latter the Community proposed that negotiations should be initiated in order to extend and improve the civil aircraft code on a reciprocal basis and cover this type of trade more fully.x
En arbejdsgruppe nedsat af GATT-Rådet indledte en undersøgelse af fri handelsaftalen mellem De Forenede Stater og Canada.
A working party set up by the GATT Council examined the free trade Agree ment between the United States and Canada.
GATT-Rådet besluttede den 15. april2) at indgå Ve nezuelas tiltrædelsesprotokol.
The Council of the European Communities decided on 28 January to conclude the protocol on Venezuela's accession to GATT.2
4-1991, punkt 1.3.81; Kommissionens forslag: Fireogtyvende Almindelige Beretning, nr. 864.
EC 1/2-1991, point 1.3.113; Commission proposal: Twenty-fourth General Report, point 864.
OECD fortsatte i 1991 sit arbejde vedrørende industrilandenes økonomi og intensiverede samtidig aktiviteterne angående dels udviklingen i dialogen med lande, som ikke er medlemmer, specielt landene i Central- og Østeuropa, dels analysen af de nye dimensioner i handelspolitikken i 1990'erne.
In 1991 the OECD. while continuing the activities relating to the industrialized countries' economies, stepped up its efforts to develop the dialogue with the non-member economies, particularly the Central and East European countries, and also to examine the new dimensions of trade policy in the 1990s.
På det årlige møde den 4. og 5. juni1) bekræftede ministrene endnu en gang, at de lægger stor vægt på en hurtig afvikling af handelsforhandlingerne i Uruguay-Runden, og gav udtryk for, at de er fast besluttet på at bekæmpe alle former for protektionisme; de understregede også, at målet efter den seneste tids økonomiske stagnation er at genskabe høj økonomisk vækst og stabile priser.
At their annual meeting, held on 4 and 5 June, the ministers reaffirmed the top priority which they attached to rapid conclusion of the Uruguay Round of trade negotiations and their determination to combat protectionism in all its forms ; they also stressed that their aim, following the recent economic slowdown, was to return to the path of sustained, non-inflationary growth. '
Som en følge af mødet den 4. og 5. juni vedtog OECD's ministerråd den 12. december en tredje revideret beslutning om national behandling, som inde holder større mulighed for at indlede undersøgelse, når medlemslandene indfører Lindtagelser.
Following its meeting on 4 and 5 June, the OECD Council of Ministers adopted, on 12 December, a third revised decision on national treatment, which provides for more effective machinery for examining the exceptions put forward by the member countries.
Beslutningen omhandler udtrykkeligt Fællesskabets optagelse i OECD, som vil få virkning, så snart fællesskabsproceduren er blevet opfyldt.
This decision provides expressly for its adoption by the Community as such, and this will take effect when the Community procedures have been completed.
Fællesskabet har allerede tilsluttet sig den politiske erklæring om national be handling, som OECD vedtog i 1976.
The Community has already endorsed the policy declaration on national treatment adopted by the OECD in 1976.
Kommissionen foreslog den 18. november2) Rådet at indføje den tredje reviderede beslutning i fællesskabsretten.
The Commission, for its part, proposed to the Council on 18 November that the third revised decision should be incorporated in Community legislation.2
Efter topmødet i Paris i november 1990 og undertegnelsen af Paris-chartret for et nyt Europa af stats- og regeringscheferne fra deltagerlandene og Det Europæiske Fællesskab3) har der været en omfattende udvikling i CSCE-aktivite-terne i 1991, dels på møder mellem samlingerne, dels i de nye institutioner.
Following the Paris Summit in November 1990 and the signing by the Heads of State or Government of the participating States and the European Community of the
Inden for de møder, der afholdes mellem samlingerne, og som blev fastsat i forbindelse med »anden kurv« i slutdokumentet fra Helsinki4), lykkedes det på mødet om fredelig bilæggelse af konflikter i Valletta fra 15. januar til 8. februar5for første gang i CSCE-processen parterne efter to resultatløse forsøg at nå til konklusioner om procedurerne for bilæggelse af konflikter inden for konferencens rammer.
As regards the intersessional meetings provided for in Basket II of the Helsinki Final Act,4the meeting on the peaceful settlement of disputes held in Valletta from
På Konferencen i Krakow om Den Fælles Kulturarv fra 28. maj til
15 January to 8 February succeeded, for the first time under the CSCE process and after two failed attempts, in reaching conclusions on dispute settlement procedures under the CSCE.5The symposium on cultural heritage held in Cracow from 28 May to 7 June examined the cultural features which the participating States have in common and in
3) Fireogtyvende Almindelige Beretning, nr. 871.
Twenty-fourth General Report, point 871.
4) Niende Almindelige Beretning, nr. 510-512. 5) EF-Bull. 1/2-1991, punkt 1.3.114.
Ninth General Report, points 510 to 512. Bull.
7. juni ') drøftede man de fælles træk i deltagerlandenes kulturarv, og konferencen fremførte i sine konklusioner nogle principper for et tættere samarbejde om kulturarven blandt CSCE-landene.
337 its conclusions set out guidelines for consolidating cultural cooperation within the CSCE. '
Mødet om de nationale minoriteter i Genève den 1.-19. juli berørte et meget vigtigt, men ømtåleligt emne i forbindelserne mel lem deltagerlandene.
The meeting held in Geneva from 1 to 19 July on national minorities dealt with an important but sensitive issue in relations between the participating States.
Selv om resultaterne ikke svarede til de fleste delegationers forhåbninger, må konklusionerne fra Geneve-mødet betragtes som et fremskridt i det vanskelige spørgsmål om minoriteterne.
Although the outcome fell short of most of the delegations' expectations, the Geneva conclusions nevertheless signified some progress on the complex issue of minorities.
Konferencen om Den Menneskelige Dimension2), det tredje møde af den slags siden CSCE-mødet i Wien i 19893), fandt sted i Moskva fra 10. september til 4. oktober på baggrund af de dramatiske begivenheder i Sovjetunionen kort forinden.
The Conference on the Human Dimension,2the third meeting of this type since the CSCE meeting in Vienna in 1989,-' was held in Moscow from 10 September to 4 October and had as its backdrop the dramatic events which had occurred in the Soviet Union shortly before.
Begrebet den menneskelige di mension blev styrket og udvidet med etableringen af et undersøgelsessystem, der også kan anvendes mod det pågældende lands vilje.
The conference strengthened and extended the human dimension machinery by establishing a monitoring and investigation system which can be set in train even against the wishes of the State concerned.
Der var en bred udveksling af synspunkter vedrørende betydningen af en demokratisk kultur, retslig uafhængighed, retsstilling og etablering af nationale centre for de demokratiske institutioner.
It gave rise to a wide-ranging exchange of views on the importance of the democratic tradition, the independence of the judiciary, the rule of law and the establishment of national centres for democratic institutions.4
Drøftelserne på de fem møder, der blev afholdt mellem samlingerne, og hvor Fællesskabet indtog en vigtig rolle, i det omfang det var muligt at vedtage fælles holdninger, viste vigtigheden af de behandlede spørgsmål, men også de vanskeligheder, som deltagerlandene støder på i bestræbelserne for at fastlægge fælles retningslinjer og konkrete forpligtelser på disse områder.
The discussions at these five intersessional meetings, in which the Community played an important role, within the limits of its ability to establish common positions, demonstrated the importance of the matters examined but also the difficulties encountered by the participating States in working out common guidelines and specific commitments in the relevant spheres.
Komitéen af Højtstående Embedsmænd afholdt fire møder for at fastsætte nærmere bestemmeler for de nye institutioners funktion og for at forberede ministerrådsmødet i CSCE.
The Committee of Senior Officials met on four occasions to work out the new institutions' method of operation, and to prepare for meetings of CSCE Foreign Ministers as a Council.
Komitéen blev også indkaldt fem gange til ekstraordinære samlinger i Prag i juli, august, september, oktober og november for at drøfte krisen i Jugoslavien.
It also held five extraordinary sessions in Prague in July, August, September, October and November to discuss the crisis in Yugoslavia.
På hvert møde appellerede den til alle tilstedeværende parter om at indføre eller opretholde våbenstilstand og udtrykte sin fulde støtte til EF's bestræbelser for at finde en fredelig løsning på krisen og på det sidste møde til De Forenede Nationers bestræbelser i Jugoslavien.
On each of these occasions, it appealed to all the parties concerned to declare or maintain a cease-fire and expressed its full and absolute support for the European Community's efforts to achieve a peaceful settlement of the crisis, and, at its last meeting, the course of action advocated by the United Nations in Yugoslavia.
Ministerrådet i CSCE afholdt sit første møde i Berlin den 19. og 20. juni5med deltagelse af deltagerlandenes udenrigsministre og Kommissionens næstfor mand, Frans Andriessen.
The CSCE Council, attended by the Foreign Ministers of the participating States and Mr Andriessen, held its first meeting in Berlin on 19 and 20 June."1 At this meeting
På mødet blev Albanien optaget i CSCE, og Rådet besluttede at optage de tre baltiske stater på en ekstraordinær samling forud for mødet om den menneskelige dimension i Moskva, således at deltagerlandenes
Albania was accepted as a member, and at an extraordinary session preceding the meeting on the human dimension in Moscow the Council decided to admit the three Baltic States, raising the number of CSCE participants from 34 to 38.
359 antal nu er steget fra 34 til 38 lande. Rådet havde også politiske høringer om alle aspekter i CSCE-processen og vedtog forskellige foranstaltninger, som skal styr ke det fremtidige arbejde i CSCE på baggrund af Paris-chartret.
ΠΙ-Π aimed at giving added impetus to the future work of the CSCE in the light of the Paris Charter and held wide-ranging discussions on the crisis in Yugoslavia.
Den 20. november1) vedtog Kommissionen en meddelelse om forberedelserne til det næste opfølgningsmøde i Helsingfors i marts næste år med en op stilling over, hvilke områder der kan komme på tale til nye impulser, såsom vi denskab og teknologi, telekommunikation, miljø, transport, menneskelige res sourcer og indvandring.
On 20 November the Commission adopted a communication in preparation for the next follow-up meeting, to be held in Helsinki from March onwards. The communi­cation listed the topics on which further steps forward could be taken, such as science and technology, telecommunications, the environment, transport, human resources and immigration. '
I årets løb blev Europarådet flere gange udvidet med nye medlemmer og ydede fortsat sit bidrag til samarbejdet og bistanden til landene i Central- og Østeuropa.
Over the year the Council of Europe acquired new members and continued to make a contribution to cooperation with, and assistance for, the Central and East European countries.
I forbindelse med de parlamentariske forsamlinger blev Tjekkoslovakiet og Polen optaget i henholdsvis februar og november, således at organisationen nu har 26 medlemmer.
Czechoslovakia and Poland joined the Council of Europe at the February and November part-sessions of the Parliamentary Assembly respectively, bringing the num­ber of members to 26.
Bulgarien anmodede i januar om at blive opfordret til at træde ind, og Estland, Letland og Litauen fremsatte lignende anmodninger på den parlamentariske forsamling2) den 20. september, hvor landene deltog som særligt inviterede.
In January Bulgaria asked to be invited to join, and on 20 September Estonia, Latvia and Lithuania made the same request at the Parliamentary Assembly part-session, which they attended with special guest status.2
Samarbejdet med disse lande og med USSR, Rumænien og Albanien blev styrket, bl.a. med DEMOSTHENES-programmet for bistand og undervisning i principperne for pluralistisk demokrati og menneskerettighederne.
Cooperation with these countries and also with the USSR, Romania and Albania was extended, particularly in the context of the Demosthenes programme of assistance and training concerning the principles of pluralist democracy and human rights.
Kommissionen deltog også i møderne om samarbejde om medierne og menneskerettighederne med disse lande.
The Commission took part in meetings on cooperation with these countries on the media and human rights.
Kommissionen med ansvar for samarbejdet.
INTERNATIONAL ORGANIZATIONS AND CONFERENCES
Generalsekretæren i Kommissionen forestod den årlige udveksling af synspunkter med ministrenes delegerede, og der blev afholdt firepartsmøder i maj og november, hvor man drøftede spørgs mål som den seneste udvikling i det paneuropæiske samarbejde med landene i Central- og Østeuropa, bl.a. deres optagelse i Europarådet og associeringsaftalerne mellem Fællesskabet og flere af disse lande.
Union. The Commission was invited to attend the 88th and 89th meetings of the Committee of Ministers1and most of the specialist ministerial conferences, notably those held in Cyprus in September (media), in Vienna in October (education) and in Ankara in November (regional planning — Cemat).
Konflikten i Golfen og situationen i Jugoslavien og i Sovjetunionen var de tre store udfordringer for Fællesskabet og dets medlemsstater.
The Gulf, Yugoslavia and the USSR were the three great challenges faced by the Community and its Member States.
I det følgende gives der et sammendrag af de erklæringer, der blev afgivet i 1991 på Fællesskabets og dets medlemsstaters vegne om disse begivenheder og om andre spørgs mål.
The following is a summary of the statements made in 1991 on behalf of the Community and its Member States on these and other issues.
Efter det ekstraordinære ministermøde den 4. januar blev der offentliggjort en erklæring, som på ny gav udtryk for Fællesskabets og dets medlemsstaters absolutte forpligtelse til at fastholde, at de relevante resolutioner, som De Forene de Nationers Sikkerhedsråd havde vedtaget siden begyndelsen af Golfkrisen, gennemførtes fuldstændigt og betingelsesløst1).
A statement was issued in conjunction with the extraordinary ministerial meeting held on 4 January, which reiterated the firm commitment of the Community and its Member States in favour of the full and unconditional implementation of the relevant resolutions adopted by the UN Security Council since the onset of the Gulf crisis. '
Den 6. januar fulgte der en ny fælles erklæring, hvori det beklagedes, at den irakiske udenrigsminister, Tarek Aziz, havde afslået at mødes med Trojkaen i Luxembourg den 10. januar2). Den
On 6 January a joint statement followed which expressed regret that Mr Tariq Aziz, the Minister for Foreign Affairs of Iraq, had declined to meet the 'troika' in Luxembourg on 10 January.2 On 10 January concern and deep disappointment were expressed at the absence of any result from the meeting of 9 January between the American Secretary of State, Mr Baker, and Mr Tariq Aziz.3In conjunction with the extraordinary ministerial meeting held in Brussels on 14 January a joint statement was made which made it clear that the Community and its Member States had from the beginning of the Gulf crisis supported unreservedly the full and unconditional implementation of the relevant resolutions of the Security Council. In the face of the continued refusal of the Iraqi
IV-1 førelse af Sikkerhedsrådets relevante resolutioner. På baggrund af de irakiske myndigheders vedholdende afvisning af at efterkomme Sikkerhedsrådets resolutioner, beklagede Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater at måtte konstatere, at betingelserne for et nyt europæisk initiativ ikke var til stede på daværende tidspunkt ').
INTERGOVERNMENTAL COOPERATION AND HUMAN RIGHTS authorities to implement the resolutions of the Security Council, the Community and its Member States regretted to have to conclude that the conditions for a new European initiative did not exist at that moment. '
I en fælles erklæring af 28. februar glædede Fællesskabet og dets medlemsstater sig over, at de militære operationer i Golfområdet var blevet indstillet, og de ud trykte tilfredshed med, at Kuwait havde genfundet sin frihed, og at den internationale retsorden var blevet genetableret6).
On 28 February the Community and its Member States welcomed in a joint statement the suspension of military operations in the Gulf. They expressed their satisfaction that Kuwait had recovered its freedom and that international legality had been restored.6
I en fælles erklæring af 22. januar udtrykte Fællesskabet og dets med lemsstater deres dybeste bekymring over Iraks skrupelløse udnyttelse af krigsfanger.
The Community and its Member States expressed their deep concern in a joint statement of 22 January at the unscrupulous use of prisoners of war by Iraq.
Disse handlinger blev fordømt uden forbehold. De irakiske myndigheder blev underrettet om, at de ville blive betragtet som ansvarlige for ulovlige handlinger af enhver art, som kunne sidestilles med krigsforbrydelser7).
Such actions were condemned unreservedly.
I to fælles erklæringer af 3. april8) og 15. november9) gav Fællesskabet og dets medlems stater udtryk for, at de var overordentlig foruroliget over situationen for civilbefolkningen i Irak, og især for kurderne og shiitterne.
In two joint statements of 3 April8 and 15 November9 the Community and its Mem ber States expressed their deep concern at the situation of the civilian population in Iraq, notably the Kurds and the Shi'ites.
Der blev den 18. januar offentliggjort en erklæring om de irakiske missilers bombardement af Israel.
A statement on the bombardment of Israel's territory by Iraqi missiles was published on 18 January.
Dette ikke-fremprovokerede og fuldstændig ube-
They indicated that the initiative of the US Secretary of State,
DET EUROPÆISKE POLITISKE SAMARBEJDE
EUROPEAN POLITICAL COOPERATION
De fandt tillige, at den amerikanske udenrigsminister, Bakers initiativ gav virkeligt håb om fred i området, og at nye israelske bosættelser i de besatte om råder var særdeles uheldige under disse omstændigheder2).
Mr Baker, offered genuine prospects of peace in the region and that any establishment of new settlements in the Occupied Territories was especially harmful at such a time. '
I en erklæring af 17. maj om situationen i Vestsahara bifaldt Fællesskabet og dets medlemsstater De Forenede Nationers Sikkerhedsråds vedtagelse af resolution nr. 690, der godkendte generalsekretærens rapport om afholdelse af en folkeafstemning om det sahariske folks selvbestemmelsesret6).
In a statement of 17 May on the situation in Western Sahara the Community and its Member States welcomed the adoption by the UN Security Council of Resolution 690 approving the report of the UN Secretary-General on the referendum to be held concerning the self-determination of the Sahrawi people."'
Fællesskabet og dets medlemsstater fulgte med den største bekymring ud viklingen i Jugoslavien.
The Community and its Member States followed with the greatest concern the situation in Yugoslavia.
I en fælles erklæring af 26. marts gav de udtryk for deres støtte til de igangværende bestræbelser på at løse den forfatningsmæssige krise i landet gennem en dialog7).
A joint statement of 26 March sought to encourage the resol ution of the constitutional crisis by way of dialogue.6
Den 8. maj blev der offentliggjort en ny erklæring, hvori Fællesskabet og dets medlemsstater henviste til deres tidligere erklæringer og henstillinger og fordømte enhver form for magtanvendelse på det skarpeste8).
On 8 May a further statement was published, referring to previous statements and approaches and stating firm opposition to the use of force.7
Den 8. juni offentliggjorde Fællesskabet og dets medlemsstater en fælles erklæring, hvori de gav udtryk for tilfredshed med resultaterne af mødet den 6. juni mellem de seks republikkers præsidenter, som de betragtede som et opmuntrende skridt i retning af genetablering af de forfatningsmæssige forhold og en frede-
On 8 June the Community and its Member States published a joint statement in which they noted with satisfaction the outcome of the meeting of 6 June of the six presidents of the republics, which was perceived as being an encouraging step towards a return to constitutional order and a peaceful dialogue on the future structure of Yugoslavia.8
I en ny erklæring, der blev offentliggjort den 2. juli, erklærede Fællesskabet og dets medlemsstater sig yderst foruroligede over genoptagelsen af fjendtlighederne i Slovenien2).
(iii) respect for the rights of all who live in Yugoslavia, including minorities; (iv) the need to take account of all legitimate concerns and aspirations.
Var der ikke indgået en aftale om kontrol med våbenhvilen samt om fredskonferencen inden den 1. september, ville Fællesskabet og dets medlemsstater overveje yderligere foranstaltninger, herunder en international aktion8); den 3. september en erklæring, hvori Fællesskabet og dets medlemsstater glædede sig over, at alle de jugoslaviske parter havde godkendt de mål og de midler til en løsning på krisen, der var indeholdt i EF's erklæring af 28. august, og at de med deres undertegnelse af våbenhvileaftalen og memorandummet om udvidelse af EF-observatørernes opgaver havde tilkendegivet, at de var indstillet på at
The Community and its Member States regretted that the EC monitoring mission was no longer able to perform its task in full and therefore welcomed the WEU exploring ways in which the activities of the monitors could be supported.6
Fællesskabet og dets medlemsstater erklærede i en fælles erklæring af 5. oktober, at de ikke var indstillede på at anerkende de beslutninger, der alene blev truffet af fire medlemmer af det jugoslaviske kollegiale forbundsformandskab, som derfor ikke længere kan betragtes som officiel repræsentant for hele Jugoslavien3).
The Community and its Member States said in a joint statement of 5 October that they were not prepared to acknowledge decisions taken by only four members of the Yugoslav collective Federal Presidency, which could therefore no longer claim to speak for the whole of Yugoslavia. '