natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det viste sig at være umuligt at afslutte forhandlingerne med et positivt resultat inden for den aftalte tidsplan, men Det Europæiske Råd har bekræftet Fællesskabets og dets medlemsstaters vilje til hurtigst muligt at nå frem til en velafbalanceret aftale angående samtlige handelsaspekter.
Although it proved impossible to reach a positive conclusion within the time available, the European Council nevertheless reaffirmed the determination of the Com munity and its Member States to reach a balanced agreement on all sectors as soon as possible.
Konfronteret med krisen omkring Iraks annektering af Kuwait har Fællesskabet handlet hurtigt og effektivt: Fra første færd har det spillet en afgørende rolle i gennemførelsen af økonomiske sanktioner på verdensplan ; det har gjort en betydelig indsats for hjemvendte og flygtninge fra Irak og Kuwait; herudover var det Fællesskabet, der tog det første initiativ til at yde finansiel bistand til de lande, der var mest direkte berørt af krisen.
The Community's reaction to the crisis rising from the Iraqi invasion of Kuwait was rapid and effective: from the outset it played a key role in applying the economic sanctions imposed by the international community; it made generous provision for the reception and repatriation of those fleeing from Iraq and Kuwait; it also made the first moves to provide financial assistance to the countries most directly affected by the crisis.
Fællesskabet viste gennem sin reaktion, at det over for en så usædvanlig udfordring var i stand til at udnytte sine indre ressourcer, samtidig med at krisen blev et incitament for De Tolv til i endnu højere grad end tidligere at vise deres evne til at optræde med én stemme på verdensplan.
This reaction showed that the Community could mobilize itself to meet an exceptional challenge, while the Twelve now had an extra incentive to speak with a single voice on the world stage.
Således kom medlemsstaterne ved deres stillingtagen til de internationale omvæltninger til i stadig højere grad at fore fælles udenrigspolitik, og dermed foregribe en forudsigelig udvikling i forlængelse af revisionen af Traktaterne.
These major international upsets obliged the Member States to work out the beginnings of a common foreign policy, anticipating possible developments in the process of revising the Treaties.
Disse positive resultater har kastet et gunstigt lys over planerne om den politiske union, der herved umiddelbart fandt sit konkrete udtryk.
The successful action taken in this area lent greater credibility to the plans for political union, to which the common foreign policy had given the kiss of life, so to speak.
Fællesskabet har ved mange lejligheder vist, at det er parat til ikke alene at påtage sig sit ansvar, men også til konstruktivt at uddybe sit forhold til verdens andre regioner.
On several occasions the Community showed that it was not only ready to shoulder its full responsibilities but was keen to enter into broader commitments vis-à-vis other parts of the world.
For eksempel kan Rådets vedtagelse af Kommissionens forslag om gennemforelse af en ny Middelhavspolitik ses som en opfordring til, at der — med stabilitet og økonomisk og social vækst for øje — udarbejdes en politik for regionalt samarbejde, så man på konstruktiv vis kan bidrage til at løse strukturproblemerne i Middelhavsområdet og Mellemøsten.
For example, the Council's adoption of the Commission proposals for a new Mediterranean policy should encourage the framing of a policy on regional cooperation and thus make a useful contribution towards the solution of the structural problems affecting the Mediterranean area and the Middle East, making for greater stability and better economic and social conditions.
Ligeledes åbner Kommissionens forslag om nye retningslinjer for samarbejdet med udviklingslandene i Latinamerika og Asien vejen, ikke alene for en forøgelse af de finansielle midler, men også for en tilpasning af samarbejdsformerne til behovene i de pågældende fyrre udviklingslande, der repræsenterer en
Similarly, under the new guidelines proposed by the Commission for cooperation with the developing countries of Latin America and Asia, not only would increased funds be made available but the instruments of cooperation would be adapted to suit the needs of the 40 developing countries concerned (with a total population of 2 300 million) and to reflect the extremely wide economic, social and cultural diversity of these countries. In 1989 the Lomé Convention was renewed for the third time, again
FÆLLESSKABET I 1990
THE COMMUNITY IN 1990
27 befolkning på 2300 millioner mennesker, og hvis økonomiske, sociale og kulturelle forhold er stærkt varierende.
27 reaffirming Community solidarity with the ACP countries.
Den tredje fornyelse af Lomékonventionen i 1989 styrkede solidariteten med AVS-landene yderligere, og den væsentlige fase af gennem førelsen af denne konvention, nemlig programmeringen af Fællesskabets støtte, fuld førtes med åbenhed og samarbejdsvilje.
A frank dialogue ended with agreement on the programming of Community aid, the cornerstone of the new Convention.
Den eftergivelse af A VS-landenes gæld til Fællesskabet, som Kommissionen harforeslået, er endnu et udtryk for dettes vilje til at bidrage aktivt til at løse alle aspekterne af udviklingslandenes problemer.
Another indication of the Community's readiness to make a real contribution to resolving all aspects of development problems was the Commission's proposal for forgiving the ACP countries' debts.
Samtidig med at Fællesskabet har vist omverdenen den solidaritet, dets succes forpligter det til, har det styrket sine interne strukturer, hvilket er nødvendigt for at undgå indre splittelse og bevare den nuværende rolle som en attraktiv samarbejdspartner. ner.
Although the success of the Community has placed it under an obligation to help others, it has also strengthened itself internally to guard against dilution and to remain the guiding influence which it has become.
Der er således sket nye betydningsfulde fremskridt i retning af det store fælles mål: at få iværksat Den Fælles Akt / dens helhed.
Further significant progress has been made towards achieving a major common objective, namely the successful implementation of the Single Act in its entirety.
Kommissionen har for Rådet fremsat forslag til samtlige foranstaltninger i hvidbogen om virkeliggørelsen af det indre marked. Der er opnået vigtige resultater inden for hele den økonomiske sektor, navnlig med hensyn til beskatning af virksomheder, og det er nu op til Rådet hurtigst muligt at tage de beslutninger, der endnu ikke er truffet, herunder først og fremmest om de foranstaltninger, som er nødvendige for, at de indre grænser fuldstændigt kan afskaffes.
All the measures proposed in the White Paper on completing the internal market have now been sent to the Council: substantial advances have been made in all areas of economic activity, including company taxation, and it is now for the Council to take the awaited decisions as soon as possible, giving special priority to the measures needed for the total removal of internal frontiers.
I det gunstige klima, der er skabt gennem den nye økonomiske vækst, gav elleve medlemsstaters vedtagelse i 1989 af fællesskabspagten om de grundlæggende arbejds markedsmæssige og sociale rettigheder samt Kommissionens handlingsprogram ny til skyndelse til en positiv udvikling på det sociale område i Fællesskabet.
In the favourable context created by renewed economic growth, the promotion of social progress received a new impetus at Community level with the adoption, in 1989, of the Community Charter of Fundamental Social Rights for Workers by 11 Member States and of the Commission's action programme for its implementation.
Uden at ville træde i stedet for medlemsstaterne eller arbejdsmarkedets parter har Kommissionen siden da arbejdet på et få etableret et konkret fælles socialt grundlag ved at fremsætte en første række forslag omfattende de af pagtens områder, der betragtes som mest presserende.
Without usurping the role of the Member States or the two sides of industry, the Commission laid the basis for a common approach by submitting a first set of proposals covering those areas of the Charter which were considered most urgent.
Ved at erindre om, at det i det europæiske samarbejde er nødvendigt at tillægge de sociale aspekter samme betydning som de økonomiske, har Det Europæiske Råd understreget, hvor stor vægt det lægger på iværksættelsen af Kommissionens program.
Reiterating the need to give social and economic aspects equal importance in the construction of Europe, the European Council stressed the importance which it attached to the implementation of the Commission's programme.
Retningslinjerne for miljøpolitikken, der er en nødvendig forudsætning for en bære dygtig økonomisk vækst, blev fastlagt i en erklæring vedtaget af Det Europæiske Råd på dets møde i Dublin i juni. Fællesskabets stats- og regeringschefer forpligtede sig til at øge deres bestræbelser på at beskytte og styrke naturmiljøet såvel i Fællesskabet som på verdensplan, hvor den indbyrdes afhængighed bliver stadig større.
Future guidelines for environmental policy, a prerequisite for viable economic growth, were set forth in a declaration issued by the European Council when it met in Dublin in June: the Heads of State or Government undertook to intensify their efforts to protect and make better use of the natural environment not only throughout the Community but also in the context of increasing worldwide interdependence.
Kommissionens vedtagelse af de femten forslag til særprogrammer, der er planlagt i det nye rammeprogram, har tydeliggjort indholdet af forsknings- og teknologipolitik ken, som i tidsrummet 1990-1994 vil medvirke til at fastholde en ligevægtig økonomisk udvikling i Fællesskabet.
The Commission's approval of the 15 specific programmes proposed in the new frame work programme plotted the course of the research and technology policy which will help to sustain balanced economic growth in the Community over the period 1990-94.
Endvidere var styrkelsen af EF-industriens konkurrenceevne i
The Merger Control Regulation, which came into force in September, will also help to keep markets competitive.
Ud fra et økonomisk og socialt synspunkt kommer medlemsstaterne og Fællesskabets borgere nemlig kun til at drage fordel af alle de positive folger af et integreret område med samhandel og samarbejde, såfremt de kan anvende en fælles møntenhed — ecuen — og såfremt medlemsstaterne kan styrke konvergensen i deres makroøkonomiske politik.
From the economic and social point of view, neither the Member States nor the citizens of the Community can reap the full benefits of a unified trade and cooperation area unless they can use a single currency (the ecu) and unless the Member States can increase the convergence of their macroeconomic policies.
Kommissionen har derfor arbejdet på gennemførelsen af første etape af EMU, der indledtes den 1. juli, samt på forberedelsen af den regeringskonference, der blev indkaldt til, for at man kunne undersøge, hvilke foran staltninger der skulle træffes vedrørende de følgende etaper.
The Community was thus anxious to make a success of Stage I of economic and monetary union, which began on 1 July, and the intergovernmental conference which was called to discuss the arrangements for the subsequent stages.
Dette indledende arbejde afsluttedes på Det Europæiske Råds møde i Rom i oktober, og konferencen indledtes i december på grundlag af retningslinjer, som der var bred enighed om. Først og fremmest lagde man sig fast på, at anden fase af EMU skal indledes den 1. januar 1994, og man satte sig det mål at gøre ecuen til unionens fælles valuta.
The preparations for this conference were completed when the European Council met in Rome in October, and the conference itself opened in December, broad agreement having been reached on the main points, namely that 1 January 1994 should be the date for launching Stage II and that the ecu should be the sole currency of EMU.
Medlemsstaternes erkendelse af, at de har væsentlige fælles interesser, kræver nu et kvalitativt spring fremad på det institutionelle plan for at komme den politiske union nærmere.
Now that the Member States have acknowledged essential common interests, the institutions must make a quantum leap to bring the Community closer to political union.
De resultater, der er opnået takket være 1992-målsætningen, iværksættelsen af Fællesaktens fælles politikker og aftalen af februar 1988, har nemlig medført, at man er blevet opmærksom på nødvendigheden af at udvide Fællesskabets kompetenceområder og styrke dets beslutningsprocesser, så det bedre kan opfylde de forhåbninger, der i fyrre år har været næret til det europæiske samarbejde.
The results achieved thanks to 'Project 1992', the implementation of common policies under the Single Act and the agreement reached in February 1988 have shown the need to widen the Community's powers and to reinforce its decision-making processes so that it is in a better position to fulfil the hopes placed in the construction of Europe over the past 40 years.
Endvidere rejser disse betydningsfulde resultater spørgsmålet om borgernes medbestemmelse i dette kollektiveforehavende og inciterer til en positiv reaktion på kravet om mere demokrati.
The very scale of these achievements raises the question whether the citizens of Europe should not play a real part in this collective venture, and calls for positive action to meet the need for greater democracy.
Der aftegner sig således nye grænser for Fællesskabet, der i øvrigt gerne vil have større mulighed for at handle og øge sin effektivitet på det udenrigs- og sikkerhedspolitiske område.
Such is the new frontier towards which the Community now strives, while taking care to strengthen its capacity for effective action in the fields of foreign policy and security.
Med dette for øje gav Det Europæiske Råd, der allerede i april havde været inde på tanken om en anden regeringskonference, nemlig om den politiske union, på sit møde i Dublin i juni sin tilslutning til afholdelsen af en sådan konference i december.
It was with these considerations in mind that the European Council, having set the ball rolling in April, agreed in Dublin in June that a second intergovernmental conference on political union should be held in December.
På konferencen gennemgik man de nødvendige forudsætninger for at styrke den demokratiske legitimitet, etablere en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, stadfæste begrebet europæisk statsborgerskab, udvide og styrke Fællesskabet samt at øge unionsinstitutionernes effektivitet.
This conference was to discuss ways of achieving greater democratic legitimacy, developing a common policy on external relations and security, promoting the idea of European citizenship, extending and strengthening the Community and improving the effectiveness of its institutions.
FÆLLESSKABET I 1990
Lastly, the Community successfully met the challenge set by German unification in 1990.
29 havde De Tolv givet udtryk for deres forpligtelse til at begunstige en proces, som skulle føre til, at det tyske folk genfandt sin enhed gennem fri selvbestemmelse.
At the Strasbourg European Council in December 1989 the Twelve had made a clear commitment to the process whereby the German people were to exercise their right of self-determination and become reunited.
Medlemsstaternes støtte og fællesskabsinstitutionernes tilslutning til Kommissionens forslag har muliggjort en øjeblikkelig og harmonisk integrering af det forenede Tyskland i Fællesskabet, som således har kunnet benytte den historiske begivenhed til at fremme udviklingen af Europa som helhed og af Fællesskabet i særdeleshed.
The support of the Member States and the action taken by the Community institutions in response to Commission proposals enabled the newly united Germany to integrate immediately and harmoniously into the Community. Full advantage was thus taken of the opportunities which this historic event presented for the development of Europe as a whole and the Community in particular.
På sit møde i Strasbourg i december 1989') havde Det Europæiske Råd konstateret, at det nødvendige flertal var til stede for at indkalde til en regeringskonference til undersøgelse af, hvilke foranstaltninger der skulle træffes vedrørende de følgende etaper af Den Økonomiske og Monetære Union (EMU).
The Strasbourg European Council, held in December 1989,lestablished that the requisite majority existed for the convening of an intergovernmental conference to consider what steps should be taken in relation to the next stages of economic and monetary union (EMU).
Arbejdet i de forskellige fællesskabsinstanser med at nå frem til en mere detaljeret helhedsopfattelse af denne union og måden, hvorpå den kunne føres ud i livet, fortsatte i 19902
Work continued throughout the year2 in the various Community forums involved on devising an overall plan for EMU and defining ways of achieving it.
) for at bidrage til finansministrenes og centralbankdirektørernes drøftelser den 31. marts og 1. april på Ashford Castle (Irland)4).
Ministers for Finance and central bank governors meeting in Ashford Castle, Ireland, on 31 March and 1 April.4
Det Europæiske Råd fandt på sit møde den 25. og 26. juni i Dublin5), at de vigtigste spørgsmål i forbindelse med regeringskonferencen var klarlagt, og aftalte, at den skulle indledes i december.
At its meeting in Dublin on 25 and 26 June the European Council took the view that the main issues surrounding the intergovernmental conference had been clarified and decided that it would open in December.5
Europa-Parlamentet har vedtaget to beslutninger om Den Økonomiske og Monetære Union.
The European Parliament adopted two resolutions on economic and monetary union.
I maj6) understregede det, at det hastede med at virkelliggøre det indre marked og fuldende værket med oprettelsen af EMU, der så tidligt som muligt bør udmunde i en fælles møntenhed, ecuen.
In May it emphasized the urgent need to complete the single market and to complement it by establishing EMU with a view to introducing a single currency, the
PÅ VEJ MOD DEN EUROPÆISKE UNION
TOWARDS EUROPEAN UNION l·] ecu, as soon as possible. '
I-I ligeledes nødvendigheden af en hurtig overgang til den afsluttende etape af Den Økonomiske og Monetære Union og overgangen til ecuen ved udgangen af 1995. Den sidste beslutning blev suppleret med en beslutning om den økonomiske og monetære samhørighed '), hvori Parlamentet især udtalte sig om EMU's regionale indvirkninger.
In October it also stressed the need for a rapid transition towards the final stage of economic and monetary union and the introduction of the ecu as the single currency of the Community by the end of 1995.2 Hand in hand with the latter resolution came another on economic and monetary cohesion, in which Parliament stated its view on the regional impact of EMU.2
Den 21. august2) afgav Kommissionen i forbindelse med proceduren i Traktatens artikel 236 sin udtalelse om Den Økonomiske og Monetære Union. Den foreslog heri, at der udarbejdes en helhedsplan for ecu, der kan forventes at vinde den bredest mulige tilslutning, og gik ind for en hurtig vedtagelse af den fælles møntenhed, ecuen, og af et uafhængigt, men demokratisk ansvarligt centralbanksystem (»Eurofed«), med det hovedformål at sikre kursstabilitet.
On 21 August the Commission delivered its opinion on economic and monetary union under Article 236 of the Treaty.3It proposed a comprehensive overview of EMU as a means of securing the widest possible agreement, and advocated the adoption of a single currency, the ecu, as swiftly as possible and the establishment of a European system of central banks (Eurofed) which would be independent but democratically accountable and whose basic object would be price stability.
Kommissionen, der i øvrigt går ind for en kort overgangsperiode, fremsatte desuden en række forslag med henblik på at dæmme op for den potentielle trussel, som de meget store budgetunderskud udgør for den monetære stabilitet.
The Commission believed there was a clear case for a short transitional period and made a number of suggestions for containing the potential threat to monetary stability from excessive budget deficits.
På det andet fællesinstitutionelle møde, der afholdtes i Luxembourg den 8. oktober4), fik Parlamentet lejlighed til at fremføre sine hovedkrav til unionens indhold og funktion, og den 22. november5) afgav det i medfør af Traktatens artikel 236 positiv udtalelse om indkaldelsen af to regeringskonferencer om Den Økonomiske og Monetære Union samt den politiske union under hensyntagen til, at Rådet ville indgå en række forpligtelser.
The second interinstitutional meeting, which took place in Luxembourg on 8 Octo ber,5gave Parliament an opportunity to set out its basic requirements in terms of the content and operation of EMU, and on 22 November it gave a favourable opinion under Article 236 of the Treaty on the convening of the two intergovernmental conferences on economic and monetary union and political union, subject to the Council's agreeing to give a number of commitments.6
) i overensstemmelse med proceduren i Traktatens artikel 236, indledtes regeringskonferencen i Rom den 15. december6) under forsæde af G. Carli, den italienske minister for statens finanser og formand for Rådet og under overværelse af Kommissionens formand, J. Delors, og dens næstformand, H. Christophersen.
After the Council had given a favourable opinion under Article 236 on 5 December,7 the intergovernmental conference opened in Rome on 15 December with Mr Car li, Italian Minister for the Treasury and President of the Council, in the chair and in the presence of Mr Delors and Mr Christophersen, President and Vice-President respectively of the Commission.7The purpose of the conference is to draft the requisite amendments to the Treaty with a view to making progress towards EMU, in time for their ratification by the Member States by 1 January 1993.
Formålet med konferencen er at forbe-
The Commission, having
2) Treogtyvende Almindelige Beretning, nr. 137. 3) Nr. 5 i denne beretning.
Twenty-third General Report, point 137.
Ρλ VEJ MOD DEN EUROPÆISKE UNION
32 TOWARDS EUROPEAN UNION
Afholdelsen af regeringskonferencen om den politiske union er blevet forberedt intenst i Fællesskabets institutioner.
Intensive preparations took place within the Community institutions for the convening of the intergovernmental conference on political union.
I overensstemmelse med Den Europæiske Fælles Akt enedes man på Det Euro­pæiske Råds møde i Dublin den 28. april ') efter et aide­memoire fra den belgiske regering og et fransk­tysk initiativ om at tage nye afgørende skridt hen imod oprettelsen af Den Europæiske Union. Med henblik herpå gav Det Europæiske Råd udenrigsministrene mandat til at undersøge nødvendigheden af at ændre Traktaten for at styrke unionens demokratiske legitimitet og dens effektivitet samt sikre enheden og sammenhængen i Fællesskabets aktiviteter på internationalt plan.
Following the line traced out by the Single European Act, the Dublin European Council of 28 April, having discussed a paper from the Belgian Government and a Franco-German initiative, agreed to take new and decisive steps towards European union.1 With this object in view, it mandated the Ministers for Foreign Affairs to examine the need for possible Treaty changes with the aim of strengthening the democratic legitimacy of the union while making it more efficient and ensuring unity and coherence in the Community's international action.
Arbejdet i Rådet indledtes på samlingen den 7. maj2). På et uformelt møde den 19. og 20. maj aftalte udenrigsministrene, at hver minister og Kommissionens formand skulle udpege en personlig repræsentant til at forberede Det Europæiske Råds arbejde.
Discussions in the Council had started at its meeting of 7 May.2 At an informal meeting on 19 and 20 May the Ministers for Foreign Affairs agreed that they and the President of the Commission would each appoint personal representatives to prepare the work of the European Council.