natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Fællesskabets myndigheder (og i bekræftende fald hvilke og fra hvilket tidspunkt?), eller må der på dette område anerkendes en enekompetence for den nationale lovgiver?
(2)Has Article 1 19 becomeapplicablein the internallaw of the Member Statesby virtue of measuresadopted by the authoritiesof the EuropeanEconomic Community (if so, which, and asfromwhat date?)or mustthe nationaleglislatureberegardedas alonecompetenint thismatter? matter?
Emne: Princippet om, at mænd og kvinder skal have lige løn for samme arbejde (EØFtraktaten, artikel 119).
Subject matter:The principlethat men and women shouldreceiveequalpayfor equal work (EEC Treaty Ar,ticle 119)
De faktiske omstændigheder i denne sag er de samme som i den foregående sag, men her er der tale om andre retlige spørgsmål.
Thefacts of this case arethe same asfor thepreviouscase (Case 80/70 - Defrenne l), but here they refer todifferentlegalissues.
Den 13. marts 1968 anlagde fr. Defrenne sag ved tribunal du travail i Bruxelles med påstand om erstatning for den skade, hun havde lidt med hensyn til løn, udtrædelsesgodtgørelse og pension, som følge af, at stewardesser og mandligt flyvende personale, der udførte et tilsvarende arbejde, ikke modtog samme løn. Den 17. december 1970 erklærede tribunal du travail, at ingen af fr. Defrennes krav kunne imødekommes.
On 13 March1968, Ms Defrennebroughtan actionbefore the Iribunaldu travail Brussels, for compensation for the lossshehad sufferedin terms of salary,allowanceon terminationof serviceandpensionas aresultof the factthat air hostessesand male membersof the air crewperformingidenticadultiesdid notreceiveequalpay.On 17 Decembe1970r, all Ms Defrenne's claims were dismissedas unfoundedby the same tribunal
Den 11. januar 1971 indankede hun nævnte afgørelse til cour du travail i Bruxelles, som stadfæstede afgørelsen fra første instans, for så vidt angår andet og tredje punkt i påstanden.
As regardsthequestionof arrearsof salarya, referencefor apreliminaryrulingto the Court of Justicewasmade. made.
Vedrørende spørgsmålet om lønefterbetaling besluttede retten at forelægge Dom stolen to præjudicielle spørgsmål.
the forms of directdiscriminationincludedshouldbethose which hadtheir originin legislativeprovisionsorin collectivelabouragreementsand which could bedetectedon the basisof apurelylegal analysisof the situation F. in all y the
Ved dom af 23. april 1975 forelagde cour du travail i Bruxelles i medfør af EØF-traktatens artikel 177 Domstolen to præjudicielle spørgsmål:
By ajudgmentof 23 April1975,the Courdu travail,Brusselsre,ferredtwoquestionsto the Courtfor apreliminaryruling under Article 177 of the EECTreaty: was mandatoryin nature,theprohibitionon discrimination between men and women appliednot onlytothe actionofpublicauthoritiesbu,t alsoto allagreementswhich wereintendedto regulatepaidlabourcollectivelyas, well asto contractsbetweenindividuals.
Håndbog om ligebehandling af kvinder og mænd i Den Europæiske Union
Handbookon equal treatmentfor women and men in the European Union
Som svar på de forelagte spørgsmål statuerede Domstolen :
In answer to the questions referred to it, the court ruledthat:
1) Princippet i artikel 119 om lige løn til mænd og kvinder kan påberåbes ved de nationale domstole.
The principle that men and women should receiveequal pay, which is laid down by Article I I g, may be relied on before the national courts.
Disse har pligt til at sikre beskyttelsen af de rettigheder, som denne bestemmelse tillægger borgerne, navnlig i tilfælde af forskelsbehandling, som umiddelbart skyldes lovbestemmelser eller kollektive arbejdsoverenskomster, og i tilfælde af forskellig løn til kvinder og mænd for samme arbejde, når dette udføres i samme private eller offentlige virksomhed eller tjeneste.
Ihesecourts have a duty to ensure the protection of the rights which that provision vests in individuals, inparticular in the case of those forms of discrimina- tion which have their origin in legislativeprovisionsor collective labour agreements, as well as where men and women receive unequal pay for equalwork which is carried out in the sameestablishmentor service, whether private or public.
2) Artikel 119 skulle gennemføres fuldt ud af de gamle medlemsstater fra den 1. januar 1962, indledningen af overgangsperiodens anden etape, og af de nye medlemsstater fra den 1. januar 1973, tidspunktet for ikrafttrædelsen af tiltrædelsestraktaten.
The application of Article I l9 was to have beenfully secured by the original Member Stafes as from1 January 1962, the beginning of the second stageof the transitional period, and by the new Member Sfate s as from I January 1973, the date of entryinto force of the Accession Treaty.
Den første af disse frister blev ikke ændret ved medlemsstaternes resolution af 30. de cember 1961.
The first of thesetime limits was not modified by the resolution of the MemberSfafes of 30 December l96l .
3) Rådets direktiv 75/117 er ikke en hindring for artikel 119's direkte virkning, og den i dette direktiv fastsatte tidsgrænse har ingen virkning for de frister, som er opstillet i henholdsvis EØF- traktatens artikel 119 og tiltrædelsestraktaten.
Council Directive No 75/1 l7 does not prejudice thedirect effect of Article I t 9 and the period fixed bythat Directive for compliance therewith does not affect the time-limits laid down by Articte I t 9 ofthe EEC Treaty and the Accession Treaty.
4) Selv på områder, hvor artikel 119 ikke måtte have direkte virkning, kan man ikke fortolke denne bestemmelse således, at den forbeholder den nationale lovgiver en enekompetence med hensyn til at gennemføre princippet om lige løn, da denne gennemførelse om nødvendigt kan ske gennem et samspil mellem fællesskabs- og nationale bestem melser
Even in the areas in which Article I l9 has no directeffect, that provision cannot be interpreted as reserving to the national legislatureexclusive power to implement the principle of equal pay since, tothe extent to which such implementation is necessa ry it may be achieved by a combination of Community and national provisions.
5) Bortset fra tilfælde med arbejdstagere, som allerede har anlagt retssag eller rejst en tilsvarende ad ministrativ klage, kan den direkte virkning af artikel 119 ikke påberåbes til støtte for krav vedrørende lønperioder, der ligger forud for nærværende doms dato.
Except as regards those workers who have alreadybrought legal proceedings or made an equivalentclaim, the direct effect of Article I l9 cannot bereliedon in order to support claims concerning payperiods prior to fhe date of this judgment.
EF-Domstolens afgørelser
Case law of the European Court of Justice
Dato for dommen: 15. juni 1978.
Date of judgment:1 5 June 1978
De faktiske omstændigheder i denne sag er igen de samme som i de to foregående sager, og ¡gen er det kun de retlige spørgsmål, der afviger.
The facts of this case are also the same as for the twoprevious cases (Cases 80/7Aand 43/75 - Defrenne / andll) and, again, onlythe legalrssuesdiverge.
Det præjudicielle spørgsmål, der blev forelagt Dom stolen, var formuleret i to led, ¡det der blev spurgt om a) hvorledes anvendelsesområdet for traktatens artikel 119 skulle fastsættes, og b) hvorvidt der fandtes en almindelig fællesskabsretlig grundsætning, hvorefter forskelsbehandling af mandlige og kvindelige arbejds tagere vedrørende de vilkår for ansættelse og arbejde, der ikke direkte berørte lønnen i egentlig forstand, skulle fjernes.
Thispreliminaryquestionreferredto the Court of Justice was wordedin twoparts, which are:(a)thedeterminationof the field of applicationof Article 1 19of the Treaty and, (b) the possible existence of a generalprincipleof Communitylaw,the aim of whichistoeliminatediscriminationbetween men and womenworkersas regardsconditionsof employmenandt workingconditionsotherthan remunerationin thestrict sense.
Spørgsmål, der blev forelagt EFD
, in the opinionof the
Ved dom af 28. november 1977 forelagde den belgiske Cour de cassation i medfør af EØF-traktatens artikel 177 Domstolen et præjudicielt spørgsmål:
Court, it was impossible to extend the scope of Article1 19 to elementsof the employmenretlationshipother
Således var det efter Domstolens opfattelse ikke muligt at udvide rækkevidden af artikel 119 til at omfatte andre ansættelsesforhold end dem, der udtrykkeligt var omhandlet deri, da dette ville bringe den direkte virkning, som burde tillægges denne bestemmelse på dens særlige område, i fare og gribe ind på et område, som ved artiklerne 117 og 118 var forbeholdt de i artiklerne nævnte myndigheders bedømmelse.
Byjudgmentof 28 November1977,the Cour decassafion of Belgium referred a question to the Court of Justicefor apreliminaryruling under Article177 of theEEC Treaty: than those expressly referred to therein as this couldjeopardise the direct effect of the provision's own
Med hensyn til eksistensen af et generelt princip om forbud
(1)Must Article 119 of the Treatyof Romewhichlays whichlays
1) Skal Rom-traktatens artikel 119 — som knæsætter princippet om »lige løn til mænd og kvinder for samme arbejde« — som følge af traktatens dobbelte, økonomiske og sociale, målsætning
'men down theprinciple that and women should sphere and alsointervene in an area reserved by Articles117 and 1 1 8 to the discretion of the authorities referredto therein. As regs:rds the exrstence of a general receive equal pay for eQ , u a w or, k l
Dato for dommen: 27. marts 1980.
Date ofjudgment:27 March1980 1980
a) end hun ville have modtaget, såfremt hun som mand havde udført samme arbejde for ar bejdsgiveren, eller
(1)lstheprincipleof equalpayfor equal work,containedin Article 1 19 of the EECTreatyand Article 1 of the EEC Council Directiveof 10February1975(75/117IEECcon),finedto situationsin which men and women are contemporaneouslydoing equal workfor their employer?
Emne: Lige løn til mænd og kvinder (EØFtraktaten, artikel 119, og artikel 1 i Rådets direktiv 75/117/EØF af 10. februar 1975).
Subject matter:Equalpayfor men and women(EEC Treaty A , rticle 1 19 and Article1 of Coun c iD li re ctive 75/117_BAR_EECof 10 February1975).
b) end en mandlig arbejdstager modtog, der har været ansat forud for hendes ansættelsesperiode og har udført samme arbejde for arbejdsgiveren?
(a)than she would havereceivedif she were a man doing equal work for the employer o
3) Såfremt spørgsmål 2), a) eller b), besvares bekræftende: Beror besvarelsen på artikel 1 i det nævnte direktiv?
(b)than had beenreceivedby a male worker whohad been employedpriorto herperiodofemploymenandt who had been doing equalwork for the employer?
4) Såfremt spørgsmål 3) besvares bekræftende: Er artikel 1 i det nævnte direktiv umiddelbart an vendelig i medlemsstaterne?
(3)lf the answertoquestion(2)(a)or(b)is in theaffirmativeis,that answerdependenuponttheprovisionsof Article 1 of the said Directive?
Indtil 20. oktober 1975 blev lageret i Wembley-depotet tilhørende Macarthys, en engrosvirksomhed inden for medicinalvarebranchen, ledet af hr. McCullough, som fik en løn på 60,00 GBP om ugen.
lough, who receiveda weeklysalaryof GBP60.00.From 1 March 1976,until 9 March 1977,themanagemenotf the stockroomwasentrustedto Mrs Smith whosesalarywas GBP50.00perweek. 50.00perweek.
Fra 1. marts 1976 til 9. marts 1977 blev lageret ledet af fru Smith, hvis løn var på 50,00 GBP om ugen.
(4)lf the answertoquestion(3)isin the affirmativeis,Article 1 of the said Directive directlyapplicablein Member States?
Fru Smith anlagde sag ved Industrial Tribunal i London med påstand om, at hun i den tid, hvor hun arbejdede, i medfør af artikel 1, stk. 1 og 2, i Equal Pay Aet 1970 med senere ændringer skulle have samme løn som den, der tidligere blev udbetalt til hr. McCullough.
Mrs Smith broughtproceedingsbeforean industrialtribunalin Londonclaimingthat, by virtue of section1(1)and(2)of the E qua Pay l Act 1970 as amendedhe,rremunerationfor theperiodworked shouldhave beenthe sameasthat previouslypaidto Mr McCullough.
Ved dom af 27. juni 1977 gav Industrial tribunal fru Smith medhold i hendes påstand. Macarthys appellerede til Employment Appeal Tribunal, som ved dom af 14. december 1977 stadfæstede underinstansens afgørelse. Macarthy indbragte da sagen for Court of Appeal, Civil Division, of the Supreme Court of Judicature.
By decisionof 27 June1 977,the industriatlribunalupheldthis claim.
Domstolen udtalte for det første: a) Medlemsstaterne skulle gennemføre og opretholde princippet om lige løn til mænd og kvinder for samme arbejde (artikel 119, stk. 1 ), og b) som den havde fastslået i Defrenne Il dommen, fandt artikel 119 umiddelbart, og uden at der fra Fællesskabets eller medlemsstaternes side skulle træffes nærmere gennemførelsesbestemmelser, anven delse på enhver direkte og åben forskelsbehandling, som kunne konstateres allerede ved hjælp af de i artiklen opstillede kriterier, samme arbejde og lige løn. Ifølge Domstolen var det afgørende kriterium i en sådan
Basedon the fact that thequestionsrelatingto thedirecteffect of Directive No 75/117 andto theinterpretationof Article 1 thereof would only ariseif theapplicationof Article 1 19 of the Treatyshouldnotpermitthe issueraisedin theproceedingsto beresolvedthe, Court decidedto considerfirst how Article119 wasto be interpretedhavingregardto the legalsituationin whichthe disputehadits origin.The Courtstartedby sayingthat(a)Member Stateswere obliged dismissedthe appeabyl decisionof 14 Decembe1977r.Macarthysthen appealedto the Court of Appeal, Civil Division o,f the Supreme Court of Judicature.
1) Princippet i EØF-traktatens artikel 119 om lige løn til mænd og kvinder for samme arbejde er ikke begrænset til at gælde i situationer, hvor mænd og kvinder samtidigt udfører samme arbejde for samme arbejdsgiver.
In answer to the questions referred to it, the Court heldthat: to ensureand maintainthe applicationof the principlethat men and women shouldreceiveequal payforequal work(firstparagraphof Article 1 19) and(b)asithad previouslyruledin Defrennell, Article 119 applieddirectlyand withoutthe needfor more detailedimplementingmeasureson the partof the Communityor Member Statesto, all forms of direct and overtdiscriminationwhich could be identifiedsolelywith theaid of the criteriaof equal work and equalpayreferredto by the articlein question Accord . ingto the Court,insuch a situationthe, decisivetestlayin establishing whetherthere was a differencein treatment for a man
situation, at det skulle afgøres, om der forelå en forskelsbehandling mellem en mand og en kvinde, som udførte »samme arbejde« i artikel 119's forstand. Derfor kunne rækkevidden af dette begreb, som var af rent kvalitativ karakter, idet det udelukkende angik arten af de pågældende arbejdsydelser, ikke begrænses ved at indføre et krav om samtidighed.
'equal and a woman performing work' withinthe
Domstolen understregede dog, at det ikke kunne udelukkes, at en forskel i den løn, der udbetaltes til to arbejdstagere, som beklædte samme stilling, men på forskellige tidspunkter, kunne forklares ved faktorer, som ikke havde nogen forbindelse med forskelsbehandling på grund af køn.
meaningof Article 1 19. Thus,the scopeof thatconcept, which was entirelyqualitativein characterinthat it was exclusiveconcernedlywith the natureof theservicesin questioncou,ld not be restrictedbythe the introductionof a requiremenotf con te mp or ane it y
Det andet spørgsmål, Court of Appeal forelagde, angik de rammer, inden for hvilke det måtte afgøres, om der eventuelt forelå en forskelsbehandling med hensyn til løn, dvs. om en kvinde kunne kræve ikke alene den løn, som en mand, der tidligere havde udført samme arbejde for arbejdsgiveren, havde modtaget, men også mere generelt den løn, hun ville have haft krav på, hvis hun havde været en mand, endog selv om ingen mand udførte eller tidligere havde udført et arbejde, der kunne sammenlignes med hendes.
that a difference in pay between two workers occupy-ingthe same postbut at differentperiodsin time couldbe explainedby the operationof factors which were unconnectedwith any discriminationon groundsofsex.
Dette tilfælde blev af Domstolen henregnet til indirekte og skjult forskelsbehandling.
Such a question of fact was, however, to bedecidedbythe nationalcourt.
Under hensyntagen til alle disse grunde konkluderede Domstolen, at den sag, der var indbragt for den nationale ret, ville kunne afgøres alene inden for rammerne af en fortolkning af traktatens artikel 119.
, elaborationbythe Communityand nationallegislativebodiesof criteriaof assessmenlnt.casesof actualdiscriminationfalling withinthe scopeofthe direct applicationof Article 1 19, comparisonswereconfinedtoparallelswhich could be d,rawnon the basisof concrete appraisals of the work actually pertformed,by employees of different sex within the sa,rne establish ffi:€ftt or service"
overført til den statslige pensionsordning, en »til bidragene svarende præmie«, hvilket gav dem ret til med visse fradrag at få tilbagebetalt bidragene med tillæg af renter. Dette beløb omfattede for mænd under 25 år det bidrag på 5 %, som arbejdsgiveren havde indbetalt på deres vegre.
Date of judgment:11 March1981 underthe age of 25,the 5 7ocontributionpaidin theirname by the employer The . amount of the salaryinwhichthe said 5 % contributionwasincludedalsohelpedto determinethe amount of certainbenefitsandsocialadvantages.
Emne: Lige løn (EØFtraktaten, artikel 119; artikel 1 i Rådets direktiv 75/117/EØF af 10. februar 1975; samt Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976).
Subject matter:Equalpay (EEC Treaty Ar,ticle 119; Article 1 of
I maj og september 1977 anlagde fr. Worringham og fr. Humphreys sag ved Industrial Tribunal i henhold til artikel 1, stk. 2, litra a), i Equal Pay Aet 1970 med påstand om afhjælpning af den påståede overtrædelse af den lighedsklausul, der i medfør af nævnte lov var indeholdt i sagsøgernes ansættelseskontrakter.
In May and Septembe1977r, Ms Worringhamand Ms H u rn p h r : e y s commenced proceedingsbefore an indus-triaftribunal underthe provisionsof section1(2Xa)ofthe Equal Pay Act 197Oseekingrelieffromthe allegedcontraventionof the equalitycJauseincor:poratedin their contractsof employmenbyt virtue of theprovisions of that Act.
Ved kendelse af 19. februar 1980 forelagde Court of Appeal, London, i med'ør af EØF-traktatens artikel 177 Domstolen fire præjudicielle spørgsmål:
By order of 19 February1980,the Court of Appeal of London, referred four questions to the Court of Justicefor apreliminaryruling under Article 177 of the EECTreaty:
1) Er a) bidrag, indbetalt af en arbejdsgiver til en pensionsordning, eller
(1) (a)Are contr:ibutionspaidby an employerto aretiremenbenetfitsscheme;or
»løn«, jf. EØF-traktatens artikel 119?
(b) are rights and benefits of a worker under su,cha scheme'pay'withinthe meaningof Article1 19 of the EECTreaty?
2) Er a) bidrag, indbetalt af en arbejdsgiver til en pensionsordning, eller
(2) (a)Are contributionspaidby an employerto aretirement benefits scheme, or
Den lønulighed, fr. Worringham og fr. Humphreys gjorde gældende, havde sit udspring i bestemmelserne i disse to pensionsordninger vedrørende den forpligtelse til at indbetale bidrag, som påhvilede ansatte, der endnu ikke var fyldt 25 år.
The unequalpay allegedby Ms Worrringhamand Ms Humphreys originated in the provisions of these tworetirement benefits schernes relating to the requirementto contribute for staff who had not yet attained the ageaf 25.
Mænd under 25 år skulle bidrage til deres ordning med 5 % af deres løn, mens der ikke blev stillet tilsvarende krav til kvinder.
Men under 25 year,s of age were required tocontribute 5 o/a of their salary to their scheme whereaswomen were not required to do so.
For at dække mændenes bidrag forhøjede Lloyds deres bruttoløn med 5 %, som herefter blev fratrukket og betalt direkte til bestyrelsesmedlemmerne for pen sionsordningen.
In order to coverthe contributlon payable by the men, Lloyds added anaddition al 5 a I, to the gross salary paid to those workerswhich was then deducted and paid dir:ectly to thetrusteesof the retirement benefits schenne.
Endvidere modtog ansatte, som fra trådte og indvilgede i at få deres erhvervede rettigheder b) en arbejdstagers rettigheder og ydelser i henhold til en sådan ordning
Article 1 of the EEC Directive of 10 February1e75 (7s/117 /EEC)?
3) Såfremt spørgsmål 1) eller 2) besvares bekræftende, har EØF-traktatens artikel 119 eller oven nævnte direktivs artikel 1, alt efter omstændighederne, direkte virkning i medlemsstaterne, således at de tillægger private rettigheder i henhold til fællesskabsretten, som kan gøres gældende under den foreliggende sags omstændigheder?
(3)lf the answersto questions(1)and(2)arein theaffirmativedoes, Article 1 19 of the EECTreatyor Article 1 of the said Directiveas,the case may be,have direct effectin MemberStatesso asto conferenforceableCommunityrightsupon in di v i du a in lsthe circumstancesof thepresencase?t
4) Såfremt spørgsmål 1) og 2) besvares benægtende:
(4)lf the answerstoquestions(1)and(2)arein thenegative:
Er a) bidrag, indbetalt af en arbejdsgiver til en pensionsordning, eller
With referenceto the direct effect of Article 1 19 are contributionspaidby an employetor aretiremenbenetfitsschemeo,r
Domstolen tilføjede, at formålet med direktiv 75/117/EØF var baseret på begrebet løn, som defineret i traktatens artikel 119, stk. 2, og at selv om direktivets artikel 1 forklarede begrebet »samme arbejde« i traktatens artikel 119 som omfattende »arbejde, som tillægges samme værdi«, havde dette ingen som helst indflydelse på begrebet »løn« i artikel 119, stk. 2, men henviste forudsætningsvis til dette begreb.
(ii)are rightsand benefitsof a worker undersuch a schemewithinthe scopeof theprincipleof equaltreatmenfotr men andwomen as regards'workingconditions'containedin Article 1 paragraph1 and Article5 paragraph1 of the EEC Directiveof 9 February1976(76/207IEEC)?
b) en arbejdstagers rettigheder og ydelser i henhold til en sådan ordning omfattet af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder, for så vidt angår »arbejdsvilkår«, jf. artikel 1, stk. 1, og artikel 5, stk. 1, i direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976?
(b)if so, doesthe saidprinciplehave direct effectin MemberStatesso asto confer enforceable Community rightsupon in di v i du a in ls thecircumstancesof thepresencase?t
¡i) I bekræftende fald, har dette princip direkte virkning i medlemsstaterne, således at det tillægger private rettigheder i henhold til fællesskabsretten, som kan gøres gældende under den foreliggende sags omstændigheder? der?
(question(3)),theCourtreferredto its decisionin Cases43/7 5 - Defrenne // and 129/79- Macarthys: Article1 19 applieddirectlyto allformsof discriminationwhichmightbe identifiedsolelywith the aidof the criteriaofequal work and equalpay referredto by the articleinquestionw,ithout nationaolr Communitymeasuresbeingrequiredto definethem with greaterprecisioninordertopermittheir application The .
Ved behandlingen af Lloyds' anmodning om begrænsning af den tidsmæssige virkning af denne dom tog Domstolen hensyn til dommen i sag 43/75 — Defrenne II.
' fo tr limitingthe temporal effect of thisjudgmentthe, Courttookinto accountitsfindingsin Case 43/75-Defrennell.
Ifølge Domstolen berettigede hverken de berørte kredses adgang til oplysninger om rækkevidden af artikel 119 eller antallet af tilfælde, som ville blive berørt af bestemmelsens direkte virkning, til en tidsmæssig begrænsning af den direkte virkning af artikel 119.
Accordingto the Court,the availabilityof informationto the circlesconcernedasto the scopeof Article 1 19 andthenumberof caseswhich would be affectedbythe directeffect of thatprovisiondid notjustifya temporalrestrictionon the direct effect of Article 1 19.
Det fjerde spørgsmål krævede ikke noget svar, da de to første spørgsmål blev besvaret bekræftende.
Thefourthquestiondid not callfor a replyasthe twofirstquestionswere answeredin the affirmative.
Som svar på de forelagte spørgsmål statuerede Domstolen :
In answerto thequestionsreferredto it, the Court of Justiceruledthat: