natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Generelle beslutninger er af EF-Domstolen blevet defineret som værende »kvasi-legislative retsakter, der hidrører fra en offentlig myndighed, og som har en normativ virkning erga omnes« 2).
The idea of a new hierarchy of norms was taken up by the Italian Government, the Commission and Parliament,2at the intergovern mental conferences that culminated in the Maastricht Treaty.
Det følger af nævnte artikel 15, stk. 2 og 3, at der både kan være tale om individuelle og generelle henstillinger. Denne form for retsakt, som er forløberen for direktivet i Rom-traktaterne, kan til forskel herfra være rettet til en eller flere stater og til virksomheder.
'The Conference agrees that the intergovernmental conference to be convened in 1996 will examine to what extent it might be possible to review the classification of Community acts with a view to establish ing an appropriate hierarchy between the different categories of act.'
1975, s. 1279 ff., navnlig s. 1301. 2) Dom af 16.7.1956, sag 8/55, Fédération Charbonnière mod Den Høje
EC, point 21, p.
Dom af 21.6.1958, sag 13/57, GußstahJwert Carl Bönnhoff Myndighed, Sml. 1954-1964, s. 109.
Report of 18.4.1991: OJ C 129, 18.4.1991, p.
De af Den Høje Myndighed afgivne udtalelser er ikke bindende.
The sources of Community law
Trods anvendelsen af udtrykket »kvasi-legislative retsakter« åbnede EKSF-traktaten som følge af traktatreglernes detaljerede karakter ikke mulighed for udøvelse af særlig vidtgående normative beføjelser.
The primary objective here was to institutionalize the separation of powers between the legislative and the executive by distinguishing laws and implementing instruments and modulating the procedures in terms of the ranking of an instrument in the hierarchy of norms.
Dette gælder ikke med hensyn til Rom-traktaterne og navnlig ikke med hensyn til EØF-traktaten.
In this set­up it would have been possible to provide for an instru­ment having a status akin to that of the directive.
Artikel 189 tager ikke sigte på at give institutionerne kompe omhandlet i tence til at udstede normative eller individuelle retsakter.
Some complain that they often go into needless detail, and leave Member States only nominally free to mould the legislation to their requirements.
Den inde EØF-traktatens holder kun »en retlig definition« af retsakterne ')· Artiklen indta artikel 189 ger ikke desto mindre en central rolle i traktaten, hvilket visse nationale domstole, som på grundlag af nævnte bestemmelse forsøgte at anfægte forfatningsmæssigheden af en lov om godkendelse af traktaten, havde forstået2).
Others maintain that the only effective and democratically acceptable form of harmonizing legislation is a uniform law introduced into national law by conventions ratified by the parliaments.
Alle de i artikel 189 opregnede retsakter har det til fælles, at de vedrører udførelsen af institutionernes opgaver (jf. stk. 1) og derfor kan defineres som værende funktionelle bestemmelser.
In reply to these criticisms it must be pointed out that the great detail of some — by no means all — past directives was due to the need to cover effectively matters that were often highly technical, as in cases of non­tariff trade barriers where the Council wished to carry out a complete harmonization of the rules on specific matters.
Artikel 189 er et systematisk og terminologisk fremskridt i forhold til EKSF-traktatens artikel 14 og 15, men den heraf følgende klassificering er ikke ensbetydende med, at der mellem retsakterne kan etableres en formel retlig trinfølge.
The new approach towards the harmonization of technical regulations adopted in the 1985 White Paper on the single internal market is based on the principle of mutual recognition by Member States of each other's technical standards and requirements and seeks to harmonize only those provisions which prevent the entry of goods for legitimate public interest reasons.
Denne retsakt er det mest fuldstændige og effektive af alle de instrumenter, som er til institutionernes rådighed.
This established the principle that States must allow the importation into their territories of any goods law­fully produced and marketed in another State, even if the goods do not conform to the importing country's regulations.
Alain Savary, der forelagde lovforslaget om bemyndigelse af præsidenten for Den Franske Republik til at ratificere traktaten om oprettelsen af EØF, understregede, at:
Such regula­tions may legitimately be used to deny entry only if they are based on essential requirements such as those listed in Article 36 of the EEC Treaty (public policy, health and safety, security, fair trading practices, etc.) and others which the Court may establish.
»Forordningen erdet virkelige 'europæiske' magtmiddel.
Only regulations of this type need be harmonized.
Ved denne retsakt opnår Fællesskabet ret til direkte at lovgive for medlemsstaternes borgere uden at skulle gå over nationale instanser.
The result will be that directives will in future tend to be less detailed.
') Udtrykket stammer fra forarbejderne til loven om godkendelse af EØF-traktaten i Nederlandene, Andet Kammer, samling 1956-1957, dok. 4725, nr. 3, Memorie van toelichting, s. 148-149. ')
The Commission is responsible for ensuring that directives are properly implemented.
I 1962 udtalte Domstolen, at »en forordning, som i det væsentlige er af normativ karakter, retter sig ikke til et begrænset antal... angivne adressater, men finder anvendelse på objektivt bestemte situationer« ').
They are binding on their addressees, but must be served on them (Article 191(3) of the EC Treaty; formerly the second paragraph of Article 191 of the EEC Treaty). Decisions do not make new law but apply it in specific cases.
Det er i den henseende uden nævneværdig betydning, om man »på et bestemt tidspunkt med større eller mindre nøjagtighed kan fastslå antallet eller endog identiteten af de retssubjekter, som den finder anvendelse på, når blot den efter sit sigte finder anvendelse på et objektivt sagsforhold af retlig eller faktisk art, som den selv definerer« 2).
However, the Maastricht Treaty makes provision for the possibility of adopting decisions by the Article 189b procedure (Council and Parliament), like regulations and directives (see Article 191(1)). Only sui generis decisions could be affected (see paragraph 75, infra).
Dog kan særlige faktiske omstændigheder individualisere de personer, til hvem en retsakt, kvalificeret som forordning, er rettet.
Decisions addressed to firms may, for example, establish that a restrictive practice is contrary to Article 85 of the EEC Treaty and impose a fine on the firm or threaten it with a certain fine per day until the practice is terminated.
Den retsakt, hvorved forhøjelsen af eksportrestitutionerne blev nægtet for visse kornsorter, selv om tærskelprisen var steget, rettede sig således til et bestemt og kendt antal korneksportører og gjaldt for hver af disse de udførselsmængder, for hvilke der var begæret forudfastsættelse af restitutionerne som hjemlet i forordninger ne3).
Member States may be the addressees of decisions authorizing them to take safeguard measures to overcome balance-of-payments difficulties (Article 108(3), for ex ample), or allocating them an import quota, etc.
Det skal bemærkes, at disse domme tager stilling til spørgsmålet om en retsakts karakter af forordning eller ej i forbindelse med annullationssøgsmål anlagt af borgerne, som kun kan anfægte de retsakter, der berører dem umiddelbart og individuelt (artikel 173, st. 2).
When a decision is addressed to several, or even all, Member States, it may be difficult to determine whether the decision is a measure addressed to a group of individuals collectively, a collection of measures addressed to individuals or a general legislative measure, i.e. a regulation.
Man kan heraf se, at den ene eller anden løsning ikke nødvendigvis behøver at stemme overens med en rent logisk og teoretisk anskuelse af retsakternes art.
Only their general or specific character distinguishes the two instruments, and we have seen how difficult this criterion is to apply.2
En forordning er bindende i alle enkeltheder. Dette medfører f.eks., at en medlemsstat ikke kan meddele dispensation fra kravet om, at importøren skal betale en afgift, der er indført ved en forordning4).
The binding instruments provided for by Article 189 — regulations, directives and decisions — are required by Article 190 to state the reasons on which they are based and to refer to 'any proposals or opinions which were required to be obtained pursuant to this Treaty'.3Commentators have noted the significance and novelty of the obligation to state reasons, in that it applies even to legislation
En medlemsstat kan ej heller hindre en forordnings gennemførelse under henvisning til, at den under forarbejderne til den pågældende forordning klart havde taget forbehold. Domstolen udtalte, at
(regulations). However, the Court of Justice has acknowledged that the institutions cannot be expected to explain decisions in as much detail as legislation.
»man derfor ikke kan tillade, at en medlemsstat ikke anvender en fællesskabsforordnings bestemmelser i deres helhed, men foretager et valg, således at visse dele af fællesskabslovgivningen, som den har erklæret sig som modstander af, eller som den finder stridende mod visse nationale interesser, bliver uden virkning«, og »den objektive rækkevidde af regler, der er vedtaget af de fælles institutioner, kan ikke ændres på grund af forbehold eller indvendinger, som med­lemsstaterne har formuleret under udarbejdelsen«.
It is necessary but sufficient that a regulation indicates the general situation that led to its adoption and the general objectives it is intended to achieve. '
»praktiske vanskeligheder, der viser sig på det stadium, hvor en fællesskabsretsakt skal gennemføres, kan heller ikke retfærdiggøre, at en medlemsstat ensidigt undlader at overholde sine forpligtel­ser« '), og »en medlemsstat kan ikke påberåbe sig indenlandske bestemmelser eller praksis for at retfærdiggøre undladelsen af at respektere forpligtelser og frister, som følger af fællesskabsforord­ninger« 2).
The substantiation of decisions imposing fines for breaches of the competition rules is deemed adequate 'if it indicates clearly and coherently the considerations of fact and of law on the basis of which the fine has been imposed on the parties concerned, in such a way as to acquaint both the latter and the Court with the essential factors of the Commission's reasoning'.2
En forordning »gælder umiddelbart i hver medlemsstat«.
Opinions and recommendations are not binding.
Den udfærdiges på Fællesskabets ni officielle sprog og offentliggøres i De Europæiske Fællesskabers Tidende; den træder i kraft på det i forordningen fastsatte tidspunkt eller den tyvende dag efter offent­liggørelsen (artikel 191, stk. 2, som ændret ved Maastricht­trakta­ten).
In the EEC and Euratom Treaties 'recommendation' thus carries its normal connotation of non-compulsory, unlike recommendations under the Coal and Steel Treaty.3The second indent of Article 155 of the Treaty provides for the Commission to formulate recommendations or deliver opinions on matters dealt with in the Treaty, if it expressly so provides or if the Commission considers it necessary. Opinions are one of the instruments mentioned in Article 118, besides studies and consultations, to promote close cooperation between Member States in the social field.
Hvis forordningen er blevet vedtaget efter fremgangsmåden i artikel 189 Β (fælles beslutningstagning, jf. punkt 17), undertegnes den af formanden for Rådet og for Europa­Parlamentet.
If a Member State fails to comply with a reasoned opinion served on it by the Commission in proceedings for breach of obligations, the Commission can refer the case to the Court (second paragraph of Article 169).
Offentlig­gørelsen af forordningen er en betingelse for, at den har bindende virkning for fællesskabsrettens retssubjekter, nemlig medlemsstater­ne og borgerne.
If the Member State does not comply with the recommendations, the Commission may not pro pose to the Council directives to oblige the other Member States to eliminate the distortion (Articles 101 and 102).
Offentliggørelsen sker i udgave L af EF­Tidende under rubrikken »retsakter, hvis offentliggørelse er obligatorisk«.
Thus, while opinions and recommendations are not binding, the Treaty sometimes attaches certain legal consequences to them.
At en forordning er umiddelbart gældende betyder, at den uden de nationale lovgivningsmyndigheders mellemkomst automatisk gæl­der inden for Fællesskabet, og at den herigennem kan skabe rettig­heder og pligter for medlemsstaterne, deres organer og borgerne på linje med national lovgivning.
Moreover the Court of Justice, in a case concerning the Commission Recommendation of 23 July 1962 on the adoption of a European list of occupational diseases and Recommendation 66/462 of 20 July 1966 on the conditions for compensation of victims, held that the national courts should have regard to them in cases brought before them, notably where they were potentially helpful for the interpretation of other national or Community provisions.4It is not easy to distinguish
') Dom af 7.2.1973, sag 39/72, Kommissionen mod Italien, Sml. 1973, s. 101.
1 Case 5/67 Beus [1968] ECR 83, at p. 95.
2) Dom af 8.2.1973, sag 30/72, Kommissionen mod Italien, Sml.
2 Case 41/69 ACF Chemiefarma [1970] ECR 661, at p.
1973, s. 161; dom af
690 (paragraph 78).
»det er en følge af enhver forordnings karakter og funktion i Fællesskabets retskildesystem, at den har umiddelbare virkninger og som sådan er egnet til at give borgerne rettigheder, som de nationale retter skal beskytte« ').
However, a basic differ­ence is that opinions are what they say, expressions of opinion on a matter, whereas recommendations are an indirect means of securing changes in legislation, differing from directives only in their lack of legal force.
Den har således udtalt, at
(c) 'Innominate' acts
I praksis kaldes de retsakter, som Rådet udsteder efter den i trakta ten fastsatte procedure, for »grundforordninger« til forskel fra de gennemførelsesforordninger, som Kommissionen udsteder efter bemyndigelse fra Rådet i medfør af artikel 155, eller som Rådet selv udsteder.
(i) Internal measures ings of the institutions and subordinate bodies, such as the rules of procedure of committees and, on the other, preparatory instruments on substantive matters, such as Commission proposals for legisla­tion, the general programmes which the institutions were required to draw up under certain provisions of the Treaty before issuing direc­tives (e.g. Articles 54 and 63 on freedom of establishment and free provision of services) and recommendations from the Commission to the Council for the conclusion of international agreements.
Domstolen har stadfæstet Rådets mulighed for at udstede forord ninger med henblik på gennemførelse af dets egne forordninger.
These instruments have no legal effect outside the bounds of rela­tions between the institutions and in some cases even outside the issuing institution itself.
') Dom af 14.12.1971, sag 43/71, Politi, Sml. 1971, s. 319; dom af 7.3.1972, sag 84/71, Marimex, Sml.
In a recent case, however, the Court quashed a Council directive because the Council had broken its Rules of Procedure in issuing it. '
2) Dom af 7.2.1973, sag 39/72, jf. fodnote 1), s. 110, Sml. 1973, s. 115. ')
Article 6(1) of the Council's Rules of Procedure requires the agreement of all its members to use of the written procedure.
1972, s. 77, jf. ovenfor.
The Court has
Fællesskabets retskilder deres gennemførelse ')· Det er nødvendigt og tilstrækkeligt, at de centrale spørgsmål inden for det område, som skal reguleres, vedtages efter fremgangsmåden i traktaten.
The sources of Community law regularly held that both natural and legal persons have standing to plead infringements of the Rules of Procedure of an institution in support of a plea of illegality.
EF-traktatens artikel 191 er blevet omredigeret ved Maastricht-traktaten.
The decisions were held to be non-existent on grounds of very serious and manifest procedural defects.
I fremtiden finder de nævnte bestemmelser om meddelelse og offentliggørelse kun anvendelse på direktiver, der er rettet til en eller flere bestemte medlemsstater.
On the appeal of the Commission against the decision of the Court of First Instance in this case, the Court of Justice rejected the application of the principle of non-existence and has rescinded the Commission Decision on grounds of serious procedural defects.2
Domstolen har således udtalt, at »den frihed, som medlemsstaterne har i medfør af artikel 189, for så vidt angår valget af former og midler til gennemførelse af direktiver, indskrænker ikke deres forpligtelser til at vælge de former og midler, som er bedst egnede til at sikre direktivernes tilsigtede virkninger« 2).
Very often the categories in Article 189 are too narrow, because a decision taken under a particular provision of the Treaty may lie in the hierarchy of laws between the Treaty and the standard types of legislation, and may determine the latter's scope.
Domstolen har i en senere dom endnu tydeligere udtalt, at »det fremgår af traktatens artikel 189, stk. 3, at den kompetence, der er overladt medlemsstaterne, for så vidt angår form og midler for de foranstaltninger, der skal træffes af de nationale organer, er bundet til det resultat, som Rådet og Kommissionen ønsker at nå« 3).
For example, the decision declaring the rules on the European Social Fund applicable in the French overseas departments in fact determines the scope of the Treaty and hence the territorial reach of Community law.
Direktivet adskiller sig yderligere fra ramme- eller principlovgivningen ved, at det — i modsætning til denne — ikke efter Domstolens hidtidige praksis direkte kan skabe forpligtelser for borgerne (jf.
In the same sphere, Article 126 allows the Council to decide on new tasks to be entrusted to the Fund and to rule that the old types of assistance provided for in Article 125 no longer be granted. The Council exercised these powers in a 'decision' taken on 1 February 1971.
') Dom af 17.12.1970, sag 25/70, Koster, Sml.
An unclassified 'decision' was made by the Council to draw up the list required by Article 223(2) and (3) of arms, munitions and war material.
1970, s. 259; jf. også dom af 27.10.1992, sag C-240/90, Forbundsrepublikken Tyskland mod Kommissionen, Sml. I 1992, s. 5383, præmis 35 ff.
The 'decision' determines the scope of the Treaty, since Article 223 allows Member States the possibility of exemptions from the normal rules of the Treaty for the production of and trade in such products where this is necessary to protect their essential security interests.
2) Dom af 8.4.1976, sag 48/75, Royer, Sml. 1976, s. 519, præmis 75.
In Joined Cases T-79/89, T-84/89, etc.
3) Dom af 23.11.1977, sag 38/77, Enka, Sml. 1977, s. 2212, præmis 11.
Case C-137/92 of 15.6.1994.
Den afledte ret
International law
Direktivet var — indtil den europæiske fælles akts ikrafttræden — institutionernes eneste middel til at nå til en indbyrdes tilnærmelse af lovgivningerne (EØFtraktatens artikel 100) og gennemførelsen af etableringsfriheden, fri udveksling af tjenesteydelser og frie kapitalbevægelser (artikel 54, 57, 63, 69).
Many more examples could be added, but we will conclude by noting the 'decisions' by which the Council approves international agreements.
Direktivet nævnes i andre traktatbestemmelser (artikel 43, 87) på linje med forordninger og under tiden beslutninger.
These, too, are sui generis acts not falling into any of the categories of Article 189.
Den ne lidt vage erklæring, hvis juridiske karakter må siges at være usikker, kan ikke bevirke, at Kommissionen må renoncere på at foreslå vedtagelsen af en forordning, hvis den finder, at dette instrument er det mest hensigtsmæssige.
From this and a later judgment2it follows that there is a right of judicial review in respect of any measure adopted by the institutions under the powers vested in them which goes beyond the stage of prepara­tory studies or investigations and by which they have intended to undertake or impose new obligations.
De forskellige kategorier af retsakter samledes under betegnelsen »love« (artikel 34), samt »forordninger« og »beslutninger«, som er nødvendige for at gennemføre lovene (artikel 40).
The extensive transfers of sovereignty to the Com­munity mean that in internal Community affairs analogies with domestic law are much more fruitful.
I udkastet opstilles et princip, hvorefter loven som instrument »så vidt muligt kun« anvendes med henblik på fastlæggelse af »de grundlæggende principper for den fælles aktion og overlader det til de udøvende myndigheder i henholdsvis Unionen eller medlemsstaterne at fastsætte gennemførelsesbestemmelserne«.
However, the increasing activity of the Community institutions in areas previously covered by the Member States and the development of the Community's international legal personality are leading the Community to appear more and more as a player on the international stage, where it is a subject of international law.
Endvidere indførtes begrebet »organisk lov« (artikel 34, stk. 2); en sådan skal vedtages med kvalificeret flertal, bl.a. når der er tale om - institutionelle spørgsmål.
The international obligations of the Community may result from general international law or from international agreements.
»Konferencen er enig om, at den regeringskonference, der skal indkaldes i 1996, skal undersøge, hvorvidt det er muligt at tage klassificeringen af Fællesskabets retsakter op til revision med hen blik på at opstille et passende hierarki mellem de forskellige kategorier af retsakter.«
In a leading case, the Court recognized international law as binding on the Communities, without distinguishing between conventions or treaties and general principles. '
Hovedformålet med disse udkast var at bane vej for en adskillelse mellem den lovgivende og den udøvende myndighed gennem en sondring mellem »love« og »administrative retsakter« og lade procedurerne være afhængige af retsaktens placering i hierarkiet.
In the Kram er judgment it stated that once the Community assumed jurisdiction from the Member States, it was bound by the same commitments as they themselves had been.
Det ville inden for et sådant system være muligt at finde en plads til en retsakt, hvis virkning i alt væsentligt svarede til direktivets.
The case concerned jurisdiction for fisheries in international waters. The Court's state ment is circumspect but unambiguous.2
Overvejelserne herom må fortsættes, men de vil efter vor mening kun føre til et resultat, hvis man fokuserer på en klassificering af forskrifter ne efter disses placering i et hierarki og ikke efter deres specifikke virkning.
Similarly, the Community is subject to the rules of the law of treaties and to those governing the privileges and immunities of international organizations.
Brugen af direktiver giver anledning til kritik.
(b) International agreements
I den anledning skal det bemærkes, at de meget detalje rede regler, som findes i visse direktiver — hvilket dog langt fra altid er tilfældet — var nødvendige for effektivt at dække et ofte meget teknisk område, således som tilfældet var med hensyn til handelshindringerne, hvor Rådet ville foretage en fuldstændig harmonisering af reglerne for meget specifikke forhold.
The first paragraph of Article 234 expresses the familiar rule of international law that a later treaty entered into by some of the parties to an earlier treaty cannot affect the rights which the other parties to the earlier treaty derive from it.
Endvidere var det ofte staternes mistillid over for deres partner, som gav anledning til meget minutiøse direktiver, fordi det med rette eller urette befrygtedes, at enhver lakune i reglerne ville blive udnyttet af andre til at opnå en konkurrencemæssig fordel.
The second paragraph requires Member States to eliminate incompatibilities between earlier agreements and Community law, where necessary with the assistance of their Community partners.