natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Europa har erkendt, at hvis vi ikke deltager i løsningen af de kriser, der i dag ryster landene omkring Middelhavet, risikerer vi før eller siden at stå over for de samme kriser eller udløbere deraf på vort eget område.
Europe is aware that unless it does something to resolve the crises faced by the states of the Mediterranean region, the resulting problems will sooner or later spill over its own borders. ders.
Fællesskabshjælp: styrkeforholdene (1994)
Breakdown aid (1994):
Disse overvejelser gælder ligeledes for Øst-landene, som mellem 1995 og 1999 modtager en samlet hjælp på 6,7 milliarder ECU.
The same goes for the countries of Eastern Europe, which will receive a total of ECU 6.7 billion in aid between 1995 and 1999.
I første halvdel af dette årti har Fællesskabet til mere end 30 lande i Latinamerika og Asien ydet en samlet hjælp på 2,9 milliarder ECU i forbindelse med tuh'iklingssamarbejde (eksklusive lån, der er ydet gennem EIB).
During the first half of this decade, the Community awarded a total of ECU 2.9 billion (not including EIB loans) to more than 30 countries of Latin America and Asia in the form of develop ment aid.
Fællesskabets indsats går således i ret ning af en konsolidering af den økonomiske og industrielle udvikling i de nævnte lande gennem aktioner som for eksempel støtte til indførelse af kreditmekanismer, hjælp til etablering af små og mellemstore virksomheder, tilskyndelse til oprettelse af jointventure-selskaber osv. Det tillægger ligeledes overførsel af teknologi og formidling af uddannelse stor \dgtighed.
Given the increasing industrialization of these countries, this aid generally takes the form of an equal partnership between trading partners and is focused on the consolidation of these countries' economic and industrial development through such measures as support for credit schemes, the setting-up of small and medium-sized enterprises and the promotion of joint ventures. The Community also considers technolog)' transfers and training exchanges to be of vital importance.
Hvad er motiverne bag den nuværende udviklingshjælp?
What is currently the driving force behind development aid?
Allerede for flere år siden har den indbyrdes afhængighed mellem Nord og Syd antaget nye former.
Forsorne time North-South interdependence has begun to assume new forms.
Med den øgede bevægelighed for mennesker, kapital, varer og information foregår den økonomiske udvikling både i Nord og i Syd i en global sammen hæng.
With the growing mobility of people, capital, goods and information, the economic development of countries in both the North and the South must now take place in a more global context.
I denne sammenhæng har manglende udvikling i Syd direkte negative følger for Nord, der går glip af handel på grund af de potentielle forbrugeres manglende midler til at anskaffe de varer og tjenesteydelser, som de får tilbudt.
And viewed in this context the South's underdevelopment has directly negative economic consequences for the North, where industries are deprived of markets because potential consumers cannot afford to purchase their goods and services.
Udviklingsindsatsen tager derfor sigte på at føre de nuværende markeders ringe købeevne op på et højere niveau.
Development programmes are therefore directed at nurturing these currently stunted markets.
Samtidig indebærer denne indsats, som er omfattet af internationale aftaler og konventioner som Lomékonventionen, mange muligheder for produktive investeringer for de europæiske virksomheder, som desuden kan forbedre deres konkurrenceevne ved at udnytte de forskellige økonomiske fordele, der findes i udviklingslandene.
North-South interdependence is not merely economic, however. More and more issues and problems such as drug abuse, immi gration, overpopulation, the environment and AIDS cannot be addressed effectively with an isolationist approach that ignores their universal dimension.
Men den indbyrdes afhængighed mellem Nord og Syd er ikke udelukkende økonomisk.
These problems affect both North and South, the rich countries as well as the least developed.
Hvis de industrialiserede lande følgelig vil undgå før eller siden at blive ramt af følgerne af de kriser, som i dag hærger de mindst udviklede lande, skal de føre en solidarisk politik og støtte disse landes bestræbelser.
Otherwise, the price tu» pay in a lew years mav well be much higher in both human f
Ellers risikerer de, at den pris, der skal betales om nogle år -både menneskeligt og økono^^ff^Vi/ misk - er betydeligt højere end den, der skal betales i dag.
) and financial terms than it would cost todav to stave oil disaster.
Hvorfor er parterne i fællesskabshjælpen altid regeringer?
Why does the Community always deal with governments when allocating development aid?
Lomé-konventionen er en aftale mellem Det Europæiske Fællesskab, som international organisation, og regeringerne i AVS-staterne.
The Lomé Convention is an agreement between the European Community, an international institution, and the governments of the ACP countries.
Men sideløbende med denne officielle aftale har Fællesskabet i mere end ti år bestræbt sig på at udvikle en dialog med de reelle bistandsmodtagere.
But in parallel to this official agreement, the Community has been working for more than ten years to develop a dialogue with the real beneficiaries of aid.
Gennem EU's delegationer på stedet har det løbende forbindelse med befolkningen og fungerer således som mellemled mellem befolkningen og regeringens ansvarlige.
Through its offices on the spot (Commission Delegations), the Community has established on going relations with local people, with the Delegations serving as an intermediary between the local population and government officials.
Ud over de formelle procedurer udvikles der en ægte dialog, og realiteterne på stedet er undertiden stærkere end det oprindelige ønske i modtagerlandenes ministerier.
A genuine dialogue has emerged which goes beyond the confines of official procedures, and the situation "on the ground" can sometimes prevail over the initial wishes of the recipient countries' ministries.
Endvidere findes der mange uformelle kontakter med befolkningen, men også med NGO'er (ikke-slatslige organisationer) på stedet, der udvikler uafhængige projekter med støtte fra fælles skabsfonde, oprettet til formålet.
The Community maintains informal relations not only with local people but also with non-governmental organizations (NGOs) working in the field. These NGOs may develop independent projects with Community funds earmarked for this purpose.
Den Europæiske Udviklingsfond arbejder i overensstemmelse med de prioriteringer, man har forhandlet sig frem til med mod tagerlandene og kun på anmodning fra dem.
10 negotiated with the recipient countries, and its operations are carried out only at their request.
Det er derfor disse landes udviklingspolitik, der fastlægger hjælpen fra EUF.
These countries' development policies therefore determine what type of aid the EDF provides.
I praksis relativeres dette princip logisk nok af et vist antal elementer, Først og fremmest forhandles modtagerlandenes prioriteringer
In practice, however, a number of considerations may influence the application of this principle.
Modtager deltager- landene en betingelsesløs hjælp?
Are there strings attached to this aid?
Disse forhandlinger munder for hvert land ud i underskrivelse af et "Indikativt landeprogram", der løber over fem år.
These negotiations culminate in the signing of a five-year "national indicative programme".
Uden dette program kan samarbejdet ikke komme i gang, og det er ikke muligt at finde finansiering.
Without this programme, aid operations cannot start up and no funds are released.
Med andre ord kan partnerlandene ikke modtage nogen form for hjælp, hvis de ikke forudgående har fastlagt et globalt program, der er blevet godkendt af Kommissionen, som selv efter underskrivelse af det "Indikative landeprogram" har mulighed for at modsætte sig et hvilket som helst projekt, et partnerland fremlægger.
In short, the partner countries do not receive any aid without first reaching agreement with the Commission on what to do with it. Even after the national indicative programme has been signed, the Commission can still block any project submitted by a partner country.
EUF's procedure er ikke automatisk, og godkendelse af projekter er en særskilt procedure, som er uafhængig af god kendelsen af det nationale program.
The EDF procedure is not automatic and project approval is a specific procedure independent of the adoption of the national programme.
I praksis finder der en dialog sted mellem modtagerregeringerne og Kommissionen for at for ene den nævnte regerings prioriteringer med Kommissionens betingelser og præferencer, både når femårsplanen forhandles, og når de projekter, der skal finansieres, undersøges.
In practice, dining both the negotiation of the five-year programme and the appraisal of project proposals, the recipient country and the Commission engage in dialogue with the aim oí reconciling the government's priorities with the Commission's conditions and preferences, the conditions relating mainly to the feasibility and viability of projects.
I de senere år har Kommissionen i stadig større grad opstillet betingelser, som går længere end den rent økonomiske gennemførlighed.
In recent years, however, the Commission has with increasing frequency set conditions that go beyond considerations of mere economic feasibility.
Uden at Kommissionen vil stille sig i stedet for de politiske myndigheder i partnerlandene, drejer det sig om generelle betingelser i deres udviklingspolitik.
Without usurping the role of the partner country's politica! authorities, the Commission lays down general guidelines for their development policy.
Således har Unionen meget klart givet udtryk for sin vilje til udelukkende at arbejde sammen med lande, som respekterer menneskerettighederne og som beslutsomt har slået ind på vejen til demokrati og retsstat.
The European Union has stated very clearly that it will work only witli countries where human rights are respected and there is a firm commitment to move towards democracy and the rule of law.
Dette krav er så vigtigt for Europa, at en manglende overholdelse kan medføre ophævelse af al bistand undtagen den humanitære.
This principle is so important to the Community that non-compliance may lead to the suspension of all but humanitarian aid.
Som følge af omvæltningerne i Østeuropa har Unionen, affødt af nærheds-, historiske og kulturelle bånd, som eksisterer med disse stater, indvilget i en ekstraordinær solidaritetsindsats for at bringe deres samfund og deres økonomier på fode med et nyt udgangspunkt, og Unionen bidrager endnu i dag betragteligt til denne udvikling.
In recognition of its historical, cultural and geographical links with the countries of Eastern Europe, the European Union has reacted to the upheavals in Eastern Europe by making exceptional efforts to assist these countries to rebuild their societies and economies on new foundations and is continuing to play an important role in this process even today.
Disse perspektiver for privilegerede økonomiske forbindelser mellem Unionen og Øst-landene, som indgår i en naturlig sammenhæng, kan på ingen måde medføre indifference over for det, der sker i resten af verden.
But this quite natural penchant towards close economic ties with Eastern Europe should not lead to indifference to events in the rest of the world.
I denne forbindelse er den galoperende globalisering af økonomien, som i særdeleshed er stadfæstet ved den nylige GATT-aftale, ikke fordelagtig for de mindst begunstigede, der er nævnt i Maastricht-traktaten som vigtigst blandt dem, der modtager hjælp fra Unionen. De præstationskrav, som er forbundet med kravene om konkurrenceevne over for udlandet, kan rent faktisk undertiden vise sig midlertidigt at være uforenelige med de berørte landes udviklingsprioriteringer.
The rapid globalization of the economy, as enshrined in there cent GATT agreement, does nothing to help the least-developed countries, which are cited in the Maastricht Treaty as deserving of priority for EU development aid.
På sigt kan styrkelsen af det regionale samarbejde mellem udviklingslande, som konkretiseres ved gennemførelse af grænseoverskridende operationer, bidrage til at liberalisere handelen hurtigere end deltagelse i multilaterale forhandlinger; i påkommende tilfælde kan det endog tjene som forløber for globalisering afhandelen mellem deltagerlandene.
Greater regional cooperation among developing countries in the form of projects that benefit more than one country or area, can in the long term help to liberalize trade more rapidly than participation in multilateral negotiations. In some cases, it can serve as a rehearsal for full entry into global trade.
Det står imidlertid klart, at hvor komplet et internationalt samarbejdsværktøj måtte være, kan det ikke fortsat fungere, hvis det ikke justeres, så det tilpasser sig udviklingen i det naturlige miljø, hvor det skal anvendes.
Clearly, however, no instrument of international aid, no matter how comprehensive its scope, can go on functioning without be ing adjusted to the changes taking place in its natural operating environment.
Ved midtvejsrevideringen af den nuværende Lomé-konvention IV, som fandt sted i 1995, blev der foretaget væsentlige forbedringer med henblik på at styrke respekten for de demokratiske principper og - ved at tage højde for globaliseringen i samhandelen - at give en større plads til samhandel.
A mid-term review of the fourth Lomé Convention in 1995 saw major improvements in the provisions on human rights compliance and -with an eye to its increasing globalization - on trade.
MYTE OG VIRKELIGHED
DEVELOPMENT AID: FACT AND FICTION
Hvad koster udviklingssamarbejdet med AVS-staterne de europæiske borgere?
What is the cost to European citizens of development aid to the ACP countries?
I 1994 kostede den europæiske udviklingshjælp hver enkelt af de 370 millioner indbyggere i Unionens femten medlemsstater 64 ECU.
In 1994 European development aid cost the 370 million citizens of the 15 Member States of the European Union ECU 64 each.
Denne individuelle omkostning, som udgør det regnemæssige gennemsnit af den samlede, årlige udgift til udvikling i Fællesskabet (15%) på den ene side og Unionens medlemsstater (85%) på den anden, varierer kraftigt fra et land til et andet.
However, as this sum is merely the arithmetic average of annual expenditure on development by the European Union (15% of the total) and the Member States (85%), the actual amount varies from one Member State to the next.
Byrden er derfor logisk mindre for indbyggerne i Unionens fattigste lande og større for dem, der bor i de rigeste lande.
The burden is thus lighter for citizens of the Union's poorer countries than it is for those of the more prosperous ones.
Som eksempel kan nævnes, at hver dansker i 1994 betalte 222 ECU til udviklingshjælp, medens briterne i samme periode lå på 43 ECU og portugiserne på 25 ECU.
For example, each Dane paid ECU 222 towards development in 1994, while Britons paid only ECU 43 each and the Portuguese ECU 25.
Fællesskabsbudgettet udviklingsbistanden (i 994)
The Community and development (1994)
I 1994 beløb den andel af disse 64 ECU, som Kommissionen administrerede, det vil sige den del, der kan henføres til Lomékonventionen, sig til 5 ECU, hvilket vil sige mindre end prisen for en biografbillet.
In 1994 the share of this ECU 64 managed by the European Commission, i.e. the portion representing the cost of the Lomé Convention, amounted to ECU 5 or less than the price of a cinema ticket.
Investeringen er så meget mere fornuftig, som den ret ofte bidrager til udviklingen i vore egne samfund, da AVS-staterne regelmæssigt inden for samarbejdets rammer anmoder om at samarbejde med europæiske virksomheder, som leverer varer eller tjenesteydelser.
The wisdom of this investment is even clearer when we consider that it often contributes to the development of our own society as well, since the ACP countries regularly order from European manufacturers and service providers under aid contracts.
Skaber udviklingshjælpen ikke en forsørgermentalitet hos dem, der modtager den?
The way that the Lomé Convention is designed and implemented makes such a situation unlikely, if not impossible.
Ved udarbejdelsen af gennemførelsesprocedurerne for Lomépolitikken har man udtænkt alt for at gøre risikoen usandsynlig, hvis ikke umulig.
The policies implemented under the Lomé Conventions are based not on mere assistance but on true cooperation that is as comprehensive as possible.
Således hører den politik, der er lagt fast med Lomé-konventio-nerne, ikke ind under bistand, men under samarbejde og det endda det mest globale. Det drejer sig om at støtte det, der udvikles internt i partnerlandene, ikke om at eksportere eller påtvinge det, vi finder er godt for dem.
The strategy is to nurture development within the partner countries, not to export or impose what we think best for them.
Et væsentligt element findes i modtagerlandenes status: De betragtes som ligeværdige partnere og ikke som bistandsmodtagere.
A crucial part of this strategy is lhe status assigned to the aid recipients.
De tager således aktivt del i alle etaper af beslutningsprocessen, fra den politiske dialog til det flerårige hjælpeprogram og den daglige styring af programmet.
They are regarded as full partners and not merely objects of charity.
Udviklingssamarbejdet, som det praktiseres via Lomé-konventio-nerne, foregår på et kontraktligt grundlag, som er forhandlet og styret ligeligt af partnerlandene og Fællesskabet.
They participate fully in all stages of decision making, from the dialogue on policies to the development of multiannual aid programmes and the day-to-day management of aid.
Når alt kommer til alt, findes nøglen til problemet med "forsørgermentalitet" i selve begrebet udvikling.
Development aid under the Lomé Conventions has a contractual foundation which is negotiated and administered jointly by the ACT countries and the Community.
Det drejer sig reelt om at hjælpe de lande, som har lyst til at hjælpe sig selv, og at hjælpe dem til at hjælpe sig selv.
In the final analysis, the key to the problem of a dependency culture lies in the notion of development itself: the objective is to help countries that want to help themselves, and to help them to help themselves.
Tjener hjælpen til at forbedre befolkningernes vil kår eller forbedre staternes økonomi?
The wide variety of aid programmes and their varying impact in different countries, and the many different ways of ranking development objectives, make any overall evaluation of the results extremely difficult.
Det gør sig især gældende på områder som sundhed, undervisning, kommunikation og på det seneste også indførelse af demokrati og forsvar af menneskerettighederne.
This is particularly true of aid provided by the European Community - often in conjunction with other sources of aid - above all in areas such as health, education, communications and, more recently, the building of democracy and the defence of human rights.
Det skal dog indrømmes, at alle de former for samarbejde, der er iværksat til i dag, ikke altid har gjort det muligt at angribe de dybereliggende årsager til underudviklingen.
We must acknowledge, however, that all the aid accorded so far has not yet eradicated TT;?J''* the root causes of underdevelopment.
Det er så meget mere beklageligt, som den hjælp, der udtrykkeligt er rettet mod disse to væsentlige mål, har høstet adskillige uomtvistelige succeser. Det er især deleshed tilfældet med den hjælp, Fællesskabet har ydet inden for rammerne af Lomé, som for eksempel er blevet anvendt effektivt i kampen mod de sociale konsekvenser af strukturelle tilpasninger eller devalueringer i nogle lande.
This is all the more regrettable since aid expressly targeting the two primary objectives has been an unqualified success in many instances.
Hjælpen fra Fælles skabet har ligeledes gjort det muligt i mange kritiske situationer at undgå de hungersnødsdramaer, som er forbundet med natur- cller menneskeskabte katastrofer.
European Union aid has also, in many cases, prevented famines that natural or man-made disasters threatened to provoke.
Lomé-konventionen behandler næsten alle aspekter, der kan have indflydelse på AVS-staternes stabile udvikling.
The Lomé Convention covers nearly all the factors that could influence the sustained development of the ACP countries.
Handelen er en af de bestanddele, som naturligvis er vigtig for udviklingen, men som mellem partnere med et ulige økonomisk niveau undertiden kan have negative virkninger for udviklingslandene. I det traditionelle modsætningsforhold mellem hjælp og handel har Fællesskabet således valgt en afbalanceret mellem vej.
Trade is one component of development, and certainly an im­portant one, but between countries at sharply differing stages of' economic development trade may have negative effects on the
Det ril ikke sige, at man i Fællesskabet ikke interesserer sig for de handelsmæssige aspekter.
Why does aid cover so many areas?
Der er planlagt specialforanstaltninger
Wouldn't, say, trade cooperation be enough?
(præferencer, støtte til basis-
This does not mean that the Community neglects trade issues.
Hegel Coutier produkter, åbning af grænserne). Men på dette område viser erfaringen for eksempel, at toldpræferencer alene ikke er tilstrækkeligt til at sikre handelsmæssig ekspansion, og at hjælp til styrkelse af konkurrenceevnen på eksportmarkederne mere end nogensinde er nødvendig.
But here again, experience has shown that preferential tariffs alone are not enough for commercial success; aid to help these countries become more competitive on external markets is more vital than ever.
Hvis dette ikke sker, vil AVS-staterne fortsat miste markedsandele i Europa i forhold til andre Syd-lande, som endda har lavere prioriterede præferencer.
Without it, the ACP countries will continui' to lose market share in Europe to developing countries of other parts of the world, despite the fact that those countries enjoy fewer preferences.
Maastricht-traktaten bestemmer, at Fællesskabets udviklingspolitik blandt andet bør have til formål at sikre udviklingslandene en progressiv og harmonisk indslusning i verdenshandelen.
The Maastricht Treaty lays down that one of the objectives of Community development policy is the gradual and harmonious integration of developing countries into the world trade system.
De berørte lande skal dog kunne tilbyde markedstilpassede produkter på betingelser, der er konkurrencemæssigt forenelige med markedet.
First, however, these countries must be able to offer marketable products that are competitive.
Hvordan når man dertil uden indskud af supplerende kapital til produktiv, langsigtet investering og modernisering af landets produktionsapparat?
This they cannot do without the injection of additional capital into long­term productive invest­ment and the modernization of their processing facilities.
I mangel af betydelige, private investeringer - for eksempel i Afrika - spiller hjælpen i hvert tilfælde midler tidigt en uundværlig rolle.
Where significant private investment is lacking ­ in Africa, for example, ­ aid continues to play an essential iole, at least for the time being.
Målet med Fællesskabets udviklingspolitik er at bidrage til udvikling af alle økonomiske sektorer, herunder handel, men også kultur og politik, som et samfunds harmoniske og afbalancerede udvikling afhænger af.
The goal of Community development policy is to promote the development of all economic sectors, including trade, but it also embraces the cultural and political aspects that form the basis of a harmonious and balanced development of society.
Under etableringen af den første Europæiske Udviklingsfond i 60'erne styrede den politisk-historiske sammenhæng, det vil sige afkoloniseringen, den væsentligste del af investeringerne ind i infrastrukturer, som kolonimagterne ikke havde etableret, og genopbygning af dem, der var blevet ødelagt. Denne politik blev fulgt globalt under Lomé I og Lomé II.
The first European Development Fund was created in the 1960s in an era marked by decolonization, which meant that the bulk of investment went on infrastructure that the colonial powers had not provided and the rebuilding of that which had been destroyed.