natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Del er ikke længere arbejdstagerne som sådan, der nyder godt af ligebehandling, men Fællesskabets borgere og deres familie.
'The establishment of the greatest possible freedom of movement for migrant workers, which is one of the foundations of the Community,
4) Dom af 3.7.1974, sag 9/74, Casagrande. Sml.
Case 152/73 Sotgiu [1974] ECR 153, at p.
1974. s. 773. og dom af 29.1.1975, sag
162 (paragraph 4) (emphasis added).
Dom af 30.9.1975, sag 32/75, Fiorini. Sml. 1975, s. 1085.
3901 (paragraph 10), and [1982] ECR 1845.
Lighedsprincippet er meget nært knyttet til frihedsprincippet. Afskaffelsen af forskelsbehandling er uomtvisteligt et middel til at fremme den frie bevægelighed for personer og varer, men det fremgår af de nævnte eksempler, at Domstolen i sin retspraksis har sat sig ud over dette rent økonomiske kriterium og anvender et generelt ligebehandlingsprincip. handlingsprincip.
The principle of solidarity has been invoked by the Court against the deliberate refusal of a Member State to fulfil its obligations to the Community and in support of the assertion of the Community's exclusive jurisdiction over trade policy.
Frihedsprincippet er som bekendt essentielt for et Fællesskab, som er baseret på fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital. Gennemførelsen af det fælles marked forudsætter, at såvel offentlige som private foranstaltninger, der kan være til hinder for den frie bevægelighed, afskaffes.
The Court has also given similar grounds for ruling that a Mem­ber State is not entitled to take unilateral action if the Council failed to enact legislation in a field falling within the exclusive jurisdiction of the Community.
Frihedsprincippets grundlæggende betydning har fået Domstolen til at fortolke undtagelserne fra dette princip meget snævert.
The Court said trenchantly: 'In permitting Member States to profit from the advantages of the Community, the Treaty imposes on them also the obligation to respect its rules.
Dette er således tilfældet for så vidt angår EØF-Traktatens artikel 48, stk. 4, hvorefter bestemmelserne om den frie bevægelighed ikke gælder for ansættelser i den offentlige administration, og artikel 55, hvorefter reglerne om etableringsret ikke finder anvendelse i en stat på virksomhed, som i denne stat varigt eller lejlighedsvis er forbundet med udøvelse af offentlig myndighed.
For a State unilaterally to break, according to its own conception of national interest, the equilibrium between advantages and obligations flowing from its adherence to the Community brings into question the equality of Member States before Community law and creates discriminations at the expense of their nationals, and above all of the nationals of the State itself which places itself outside the Community rules.
Domstolen har ikke fortolket artikel 48 strengt efter dens ordlyd, hvilket ville have ført til, at princippet om den frie bevægelighed ikke ville gælde for arbejdstagere, der er ansat i den offentlige administration. Domstolen har udtalt, at »når man tager hensyn til, at princippet om arbejdskraftens frie bevægelighed og ligestilling inden for Fælles skabet er grundlæggende i Traktatens system, kan de afvigelser, som tillades af artikel 48, stk. 4, ikke tillægges en rækkevidde, som går ud over det mål, som denne undtagelsesbestemmelse skal tjene; de interesser, som denne bestemmelse tillader medlemsstaterne at beskytte, fremmes ved muligheden for at begrænse udenlandske statsborgeres adgang til visse hverv i den offentlige administration« ').
It is also worth quoting the reasons given by the Court in its 1975 opinion on trade policy jurisdiction, which found that Member States did not have the right to conclude trade agreements with non-EC countries in parallel to the Community: 'To accept that the contrary were true would amount to recognizing that, in relations with third countries, Member States may adopt positions which differ from those which the Community intends to adopt, and would thereby distort the institutional framework, call into question the mutual trust within the Community and prevent the latter from fulfilling its task in the defence of the common interest. '3
EF-Domstolen har bekræftet denne doktrin i to domme, der blev afsagt i sager om traktatbrud, der var anlagt af Kommissionen mod Belgien2).
As so often, the Court's answer to the question is based on reasoning about the general implications and logic of the integration process,
') Dom af 12.2.1974, sag 152/73, Sotgiu. Sml. 1974. s. 153.
Case 10/78 Belbouab [1978] ECR 1915, at p.
Fremhævelsen er forfatterens. -) Sag 149/79. dom af 17.12.1980, Sml.
Case 39/72 Commission ν Italy [1973] ECR 101, at p. 116 (paragraphs 24-25).
1980, s. 3881 ff, navnlig præmis 10, og dom af 26.5.1982. Sml. 1982. s. 1845 ff.
Opinion No 1/75 of the European Court of Justice delivered on 11 November 1975, [1975] ECR 1355, at p. 1364.
Domstolen udtalte, at de for dette erhverv karakteristiske former for virksomhed ikke kunne sidestilles med udøvelse af offentlig myndighed, hvorfor man ikke kunne undtage advokaterhvervet som sådant fra anvendelsesområdet for kapitlet vedrørende etableringsret ').
Special characteristics and not on an exegesis of the specific provisions of the Treaty, in this case those of the chapter on common trade policy which are not very clear.
I en dom afsagt i en sag vedrørende en overtrædelse begået af en stat fremhævede Domstolen betydningen af dette solidaritetsprincip. Den udtalte meget kategorisk i præmisserne: »Samtidig med, at Traktaten tillader medlemsstaterne at nyde godt af Fællesskabets fordele, pålæg ger den dem pligten til at overholde dens bestemmelser.
Reference may also be made to the judgment in the Commission's case against the United Kingdom for introducing measures to conserve fish stocks without the Commission's permission, before the Council had been able to agree on such measures.'
Endvidere skal nævnes dommen af 5. maj 1981 3), hvori Domstolen gjorde gældende, at medlemsstaterne, inden for et område, der er forbeholdt Fællesskabets kompetence, »kun kan handle i den fælles interesse« som argument for at nægte en medlemsstat ret til — uden forinden at have indhentet Kommissionens samtykke — at fastætte foranstaltninger til bevarelse af havets ressourcer, uagtet at Rådet ikke havde truffet afgørelse herom.
In this field which was now within the jurisdiction of the Community, the Member States could act only, the Court said, as trustees of the common interest and therefore were not entitled to take unilateral action.
Enhedsprincippet — og herunder navnlig fællesmarkedets enhed - spiller naturligvis en afgørende rolle ved opbygningen af et marked, der svarer til et nationalt marked4). Domstolens retspraksis inden for toldområdet vidner som helhed om den betydning, som princippet om fællesmarkedets enhed har for Domstolens argumentation.
The principle of unity, and particularly of the unity of the common market, obviously plays a major role in the policies for creating an integrated EC­wide market similar to a large national market.2The decisions of the Court on customs matters show the prominence of the principle of the unity of the common market in the Court's thinking.
I en sag, der blev pådømt for mere end 20 år siden, udtalte Domstolen, at stand ¿'////-forpligtelsen inden for toldområdet, dvs. forbuddet mod at indføre ny told eller forhøje den allerede eksisterende told, var et fundamentalt princip, og undtagelser herfra skulle have klar hjemmel og fortolkes snævert5).
For example, in a case decided 25 years ago, the Court held that the standstill provisions on intra­Community customs duties, i.e. the prohibition on Member States introducing new customs duties between themselves or increasing existing ones, was a fundamental rule and that any possible exception must be clearly laid down and strictly construed.3
Begrebet »afgifter med tilsvarende virkning som told«, som Kommissionen og derefter Domstolen har udviklet, skal forhindre, at varer fra de øvrige medlemsstater pålægges nogen som helst form for afgift ved
Similarly, the definition which the Court, following the Commission, gave of the term 'charge having equivalent effect' to a customs duty showed a desire to eliminate pecuniary charges of any kind levied on goods from other Member States when they crossed the frontier, even if the charges were not protectionist.4
5) Dom af 13.11.1964. sag 90 og 91/63. Kommissionen mod Belgien og Luxembourg,
Joined Cases 90­91/63 Commission ν Luxembourg and Belgium [1964] ECR 625, at p. 633.
Karakteristika grænsen, selv om afgiften ikke tager sigte på at beskytte den inden landske produktion ').
55 a view to prohibiting the marketing in a Member State of goods legally produced in another Member State under an identical trade mark having the same origin. '
Man kan også nævne retspraksis i forbindelse med konkurrence og specielt i forholdet mellem denne og bestemmelserne vedrørende industriel ejendomsret. Domstolens dom i den såkaldte Café-Haag-sag er betydningsfuld i så henseende.
In other words, the Belgian trade mark owner could not prevent the sale in Belgium of a German­made product under the same trade mark which had originally been owned by the same person.
Domstolen udtalte her: »Det kan ikke tillades, at varemærkerettens eksklusive karakter, som kan være en følge af de nationale lovgivningers territoriale begrænsning, gøres gældende af en indehaver af et varemærke for at forbyde, at varer, der er fremstillet fuldt lovligt i én medlemsstat, bringes i omsætning i en anden medlemsstat under det samme varemærke af samme oprindelse«.
'Such a prohibition, which would legitimize the isolation of national markets would collide with one of the essential objects of the Treaty, which is to unite national markets in a single market. ' '
Som anført af Domstolens præsident, H. Kutscher, er det vanskeligt at adskille princippet om den systematiske og princippet om den formålsbestemte fortolkning3). De ovenfor nævnte eksempler er beviser herpå. Continental CøH-dommen er i så henseende særdeles karakteristisk.
As the former President of the Court, Judge Kutscher, has pointed out, the systematic and teleological methods of interpretation are hard to separate.2The examples given above bear this out.
Her henviste Domstolen til selve ånden i Traktatens artikel 86, samt til dens opbygning og ordlyd, såvel som til Traktatens systematik og målsætning med henblik på at afgøre, om udtrykket »misbrug af dominerende stilling på fællesmarkedet« også omfatter strukturelle ændringer i en virksomhed ved koncentration.
In this judgment the Court referred to the spirit, structure and terms of Article 86 of the EEC Treaty and to its overall scheme and aims in order to determine whether the phrase 'abuse a dominant position on a market' also covered changes of ownership by merger.
Artikel 86 fortolkedes i sammenhæng med artikel 85 og med argumenter, der bygger på Traktatens artikel 3, litra f), og artikel 2, som fastlægger Fællesskabets mål og virkemidler4).
The interpre­tation of Article 86 was combined with that of Article 85 and with arguments based on Articles 3(f) and 2 of the Treaty which set out the Community's basic aims and activities.3
Domstolen henviser også ofte til det såkaldte »nyttevirkningsprincip«, ikke alene med henblik på at give tvetydige eller ligefrem selvmodsigende formuleringer mening, men også for at give Traktaternes regler størst mulig effektivitet. Domstolen har allerede anvendt dette princip i sin retspraksis på EKSF-området, men for eksempel også til støtte for sin retspraksis, hvorefter også andre retsakter end forordninger kan have direkte virkning 5).
The Court also often refers to the so­called effectiveness (effet utile) principle, not only to make sense of formulations that are ambiguous or contradictory, but also to give maximum effectiveness to a provision of the Treaty.
5) Se kapitel III, afsnit 1.
See infra, Chapter ULI.
Kommissionen nedlagde påstand om annullation af Rådets beslutning, hvori det havde koordineret medlemsstaternes holdninger til indgåelsen af denne aftale.
Special characteristics the positions of the Member States in advance of the negotiations.
Kommissionen var af den opfattelse, at alene Fællesskabet var kom petent til at indgå denne aftale som følge af, at området var reguleret internt ved forordning nr. 543/69, som vedrørte det samme område som AETR-aftalen.
It considered that the Community had exclusive jurisdiction to conclude the Agreement because of the existence of Community legislation, Regulation 543/69, covering the same subject-matter as the ERTA Agreement.
Domstolen gav Kommissionen medhold med hensyn til princippet.
The Court found in favour of the Commission on the points of principle raised by it.
Den udtalte blandt andet:»... har ikrafttrædelsen ... af ... forordning nr. 543/69 ... nødvendigvis til virkning, at Fællesskabet tildeles kompetence til med tredjelande at indgå alle aftaler angående det sagsforhold, der er reguleret af nævnte forord ning« ').
It held that 'the bringing into force ... of Regulation No 543/69 of the Council on the harmonization of certain social legislation relating to road transport necessarily vested in the Community power to enter into any agreements with third countries relating to the subject-matter governed by that regulation'.'
Hermed knæsatte Domstolen et princip for kompetencefordelingen, som allerede er nævnt i afsnit 1 : Det er Fællesskabets udøvelse af kompetence, der bevirker, at staterne gradvis mister samme kompetence.
This ruling also illustrates one of the principles of the transfer of sovereignty discussed in Section 1 : sovereignty passes from the Member States to the Community as and when the Community exercises the supranational powers assigned to it.
Domstolen gik ikke i sin konklusion ud fra, at kompetencen skal afpasses efter selve sigtet med at tildele kompetencen.
The Court did not arrive at its ruling by equating jurisdiction with the transfer of powers to the Community for a certain purpose.
Den tog hensyn til omfanget af de af Fællesskabet gennemførte foranstaltninger, dvs. de fælles regler, for heraf at udlede konsekvenserne for staternes kompetence.
Rather, it considered the extent to which the matter had already been regulated by the Community in order to deduce the implications for national jurisdiction.
Eneret med hensyn til den kompetence, der udøves, og gradvis gennemførelse af Traktatens mål med det deraf følgende tab af staternes beføjelser er to grundlæggende regler inden for Fællesskabets retsorden.
The exclusivity of Community jurisdiction once the Community has exercised it and the progressiveness of the achievement of the aims of the Treaty and, hence, of the loss of sovereignty by Member States are two of the basic rules of the Community legal order.
Afsnit 5: Fleksibilitet og rigorisme ved traktatændringer
Section 5. Flexibility and rigour in amending the Community's Constitution
Som hovedregel kan Fællesskabets institutioner ikke selv ændre Traktaternes regler.
The Community's governing institutions generally speaking can not amend the Treaties on their own.
Ifølge traktatændringsproceduren skal foruden institutionerne også samtlige medlemsstater deltage.
The revision procedures provide not only for the institutions but also for all the Member States to be associated in such amendments.
For så vidt angår EKSF-Traktaten findes der dog en autonom ændringsprocedure, og i de tre Traktater findes der særlige bestemmelser, der åbner mulighed for at ændre dem på enkelte punkter.
However, there is a procedure for autonomous revision by the institutions in the Coal and Steel Treaty, and in all three Treaties there are provisions that allow the institutions to amend them on specific points.
Endvidere findes der i hver af de tre Traktater bestemmelser, ifølge hvilke der kan ske en vis tilpasning af Traktaten, såfremt det viser sig påkrævet, og det
All three Treaties also make provision for adapting them to new requirements consistent with their basic aims and subject to conditions.
Traktatændringsprocedurerne (EKSF-Traktatens artikel 96, EØF-Traktatens artikel 236 og Euratom-Traktatens artikel 204) omfatter en fase, der forløber på fællesskabsplan, hvori Kommissionen og Rådet (samt Europa-Parlamentet når det drejer sig om Rom-Traktaterne) inddrages. Kommissionen (og Europa-Parlamentet) har kun en rent rådgivende funktion, hvorimod det tilkommer Rådet — med to tredjedeles flertal efter EKSF-Traktaten og, principielt '), med simpelt flertal efter Rom-Traktaterne — at træffe afgørelse om indkaldelse af en konference mellem regeringsrepræsentanter.
The revision procedures proper (Article 96 of the Coal and Steel Treaty, Article 236 of the EEC Treaty, and Article 204 of the Euratom Treaty) include a Community phase involving the Commission and the Council (and under the EEC and Euratom procedures also the European Parliament), but whereas the Commission (and the Parliament) only have an advisory role, it is the Council that decides—by a two-thirds majority under the Coal and Steel Treaty,
Den procedure, der førte til undertegnelsen af Den Europæiske Fælles Akt henholdsvis den 17. og 28. februar 1986 '), var noget anderledes. des.
Flexibility and rigour in amending the Community's Constitution
Forhandlingerne fandt sted i to grupper, hvoraf den ene, der lededes af Jean Dondelinger, havde en medlemssammensætning, der var en slags kopi af De Faste Repræsentanters Komité og havde til opgave at forberede ministrenes forhandlinger vedrørende traktatændringen, medens den anden, Den Politiske Komité, der lededes af Jean Mischo og var sammensat af cheferne for udenrigsministeriernes politiske afdelinger, skulle udarbejde de nærmere bestemmelser vedrørende det politiske samarbejde.
57 and potentially by a simple majority' under the EEC and Euratom Treaties—to convene a conference of representatives of the member governments.
Der fandt seks møder sted på ministerniveau, før Det Europæiske Råd holdt møde i Luxembourg den 2. og 3. december 1985.
The conference meets to approve the amend ments and the resulting treaty is ratified by national parliaments and heads of State.
Uanset den rolle, de nationale administrationer rent faktisk spillede i forbindelse med traktatændringerne, var medlemsstaternes intervention og især de forskellige medlemsstaters ratifikationsprocedurer af afgørende betydning.
Thus, it is the Member States that have the last word in the revision procedure, but the institutions play a large part in it.
Dette viste sig i løbet af det første halvår af 1987, da Irlands forhaling af ratifikationen bevirkede, at Den Europæiske Fælles Akts ikrafttræden blev udskudt til den 1. juli 1987 2).
The question is whether amendments made to the Treaties without observing the prerogatives of the institutions are valid in Community law.
Problemet vedrørende overholdelse af traktatændringsprocedurerne3) var hovedemnet i den institutionelle debat, der fandt sted på foranled ning af Europa-Parlamentet i forbindelse med spørgsmålet om Den Europæiske Union.
The Coal and Steel Treaty was amended twice in this way, after the settlement of the Saarland question and by the 1957 Convention providing for a single Parliament and Court of Justice under the three Treaties.
Selv om Den Europæiske Fælles Akt er trådt i kraft, er problemet dog stadig aktuelt.
The amendments made to the EEC and Euratom Treaties, however, have followed the procedures prescribed in the articles.
Det må således klarlægges, om en ændring af Fælles skabets grundlæggende Traktater og herunder navnlig de ændringer, der vil være nødvendige, dersom en europæisk centralbank skal have beføjelse til at administrere den fælles valuta — nødvendig vis skal være afhængig af den rytme, der følges af den eller de medlemsstater, der er mest modstræbende over for kvalitative frem skridt i integrationsprocessen.
These amendments have been : the Treaty of 8 April 1965 merging the three Communities' executives (Council and Commission), the Treaties of Luxembourg of 22 April 1970 and Brussels of 22 July 1975 on the Parliament's powers in the budget process, the Treaty of Brussels of 10 July 1975 amending the Protocol on the European Investment Bank, and the Treaty of 13 March 1984 amending the European Community Treaties with respect to Greenland.
Det af Parlamentet vedtagne udkast til traktat om Den Europæiske Union indeholdt således i artikel 82 følgende bestemmelse:
A somewhat different procedure was followed in the negotiations that culminated in the signature of the Single European Act on 17 and 28 February 1986.2
') De to forskellige undcrtcgnclsesdatoer skyldes det forhold, at Danmark havde gjort sin undertegnelse betinget af resultatet af en folkeafstemning. Denne stat underskrev således ikke den 17. februar i Luxembourg.
As Article 236 of the EEC Treaty (Article 204 of the Euratom Treaty) does not say what majority there must be in the Council, the rule of Article 148(1) (Article 118(1) of the Euratom Treaty) is applicable.
Griekenland og Italien besluttede også at udskyde deres undertegnelse til en dato, der lå efter den danske folkeafstemning.
This provides: 'Save as otherwise provided in this Treaty, the Council shall act by a majority of its members. '
Karakteristika skabets medlemsstater, hvis befolkning udgør to tredjedele af hele Fællesskabets befolkning, modes regeringerne fra de medlemsstater, der har ratificeret traktaten, for i fællesskab at fastsætte procedurerne og tidspunktet for traktatens ikrafttræden samt forbindelserne med de medlemsstater, der endnu ikke har ratificeret«.
Special characteristics ments' foreign ministries, was in charge of negotiating the political cooperation provisions. Six sessions at ministerial level were held before the European Council meeting in Luxembourg on 2 and 3 December 1985 approved the Act.
Parlamentet havde ikke udformet sit udkast som en ændring af fællesskabstraktaterne, men som en helt ny traktat, hvis udarbejdelse kunne finde sted uden om traktatændringsproceduren.
Whatever role the national administrations might have played in these various Treaty amendments, in all cases the involvement of the Member States, and' particularly the procedure for ratification by all Member States, was an important feature.
Parlamentei ville således tillægge sig en selvstændig initiativbeføjelse og ønskede selv at gå videre med udkastet.
This was made clear in the first half of 1987 when because of the delay in Ireland's ratification the entry into force of the Single European Act had to be postponed until 1 July 1987.'
Parlamentet ville heller ikke straks lade udkastets succes være afhængig af, at samtlige medlemsstater enstemmigt godkendte det.
Deference to the procedures for revision of the EC Treaties2was, as we shall see, a key issue in the institutional debate set off by the
Der har været fremført forskellige opfattelser vedrørerende lovligheden af en sådan fremgangsmåde ').
European Parliament's initiative on European union.
Traktatændringsprocedurerne kan siges at have præceptiv karakter, navnlig med hensyn til nødvendigheden af at medinddrage institutionerne og undgå, at medlemsstaterne træffer bestemmelser angående Fællesskabets Traktater uden at respektere dette krav.
It determines whether constitutional develop ments of the Community—such as those that will be necessary when a European central bank is given responsibility for managing a common currency—can only proceed at the pace acceptable to the country or countries most reluctant to take part in qualitative leaps in integration. tion.
En sådan risiko foreligger ikke ved den af Parlamentet foreslåede fremgangsmåde, der har den fordel, at initiativet til en traktatændring er demokratisk legitimeret.
Article 82 of the draft Treaty establishing the European union proposed by the Parliament provided :
Tilbage er spørgsmålet om, hvorvidt det er nødvendigt med enstemmighed.
'This Treaty shall be open for ratification by all the Member States of the European Communities.