natgillin/translations-raw huggingface dataset:
På grundlag af disse faktiske omstændigheder og af formuleringen af den omstridte bestemmelse, som regulerer forholdet mellem hver enkelt agent og flere »leverandører« og »kunder«, nåede Domstolen til den konklusion, at der forelå et net af aftaler mellem såvel rejseagenterne indbyrdes som mellem rejseagenterne og rejsearrangørerne. Formålet med disse aftaler var at tvinge agenterne til at overholde de af arrangørerne fastsatte salgspriser for de rejser, de arrangerer.
Thesefacts, and the wording of the contestedprovision, which made it clearthat each agent had business dealingswith several 'suppliers' and 'customers',Ied the Court to concludethat there existed a network of arrangements bothbetween the travel agents themselves and between them and the tour operators.The purpose of these arrangements was to compel the agents to maintain thefinal consumer prices which the tour operators set for their holidays.
Domstolen udtalte, at sådanne aftaler har til formål og til følge at begrænse den priskonkurrence, som rejseagenterne kunne påføre hinanden ved at afstå en større eller mindre del af de indtjente provisioner til deres kunder.
Such arrangements, the Court held, had the object and effect of restricting pricecompetition between travel agents that could have taken place if they had beenallowed to passon a greater or lesser part of their commission to their customersin lower prices.
Desuden måtte aftalerne anses at kunne påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne af tre grunde : De pågældende agenter har for det første mulighed for at sælge rejser arrangeret afrejseselskaber fra andre medlemsstater.For det andet kan de sælge rejser til kunder i andre medlemsstater. Og for det tredje går disse rejser i mange tilfælde til andre medlemsstater.
The practices were likely to affect intra-Community trade forthree reasons: first, the travel agents could sell holidays offered by tour operatorsfrom other Member States; secondly, they could sell holidays to customersfrom other Member States; and finally the destinationof many of the holidayswere other Member States.
Domstolen måtte derfor fastslå, at de omhandlede aftaler var i strid med artikel 85, stk. 1.
The Court concluded therefore that the said arrangements were contrary to Article 85(1).
Efter Domstolens opfattelse var de belgiske retsforskrifter af en sådan art, at de fortstærkede virkningerne af de konkurrencebegrænsende aftaler mellem rejsearrangørerne og rejseagenterne.
As for the Belgian legislation, the Court found that it was likely to reinforcethe effects of the restrictive arrangements between the travel agents and the touroperators.
Den omstændighed, at en oprindelig rent privatretlig ordning var blevet optaget i en lovtekst, gav denne ordning en permanent karakter, eftersom den da ikke længere kunne ophæves af parterne.
Theincorporation ofwhat was originally apurely privateagreement, in legislation, gave the arrangement a permanent character in that the parties were no longer free to withdraw from it.
En forskrift, der gør tilsidesættelse af aftalte priser og tariffer eller tilsidesættelse af et forbud mod deling af provsioner til en handling i strid med god handelsskik, giver desuden de rejseagenter, der deltager i aftalen, adgang til at tage retslige skridt mod rejseagenter uden for aftalen, som ikke underkaster sig denne disciplin.
Furthermore, a statutoryprovision which branded non-adherenceto contractually agreed prices andtariffs or infringement of a ban on passing on commission as contrary to fair trading practice would enable travel agents who were parties to the agreementto take out injunctions for unfair competition against outsiders who were not observing the rules, in order to force them into line.
Endelig måtte muligheden for at få inddraget autorisationen som rejseagent i tilfælde af tilsidesættelse af den aftalte disciplin betragtes som en særdeles effektiv sanktion, såvel i forhold til aftaleparterne som i forhold til rejseagenter uden for aftalen. Domstolen drog derfor den konklusion, at nationale retsfor-
Finally, the threat ofwithdrawal of a travel agent's licence in case he did not adhereto the agreedcode of practice was an extremely effective deterrent for parties and outsidersalike.
Fastsættelse af produktionskvoter for brændevin
Setting of production quotas for hrandy
I sagen BNIC mod Aubert') havde Tribunal d'Instance Saintes (Charente et Maritime) forelagt Domstolen to spørgsmål:
In BNIC v Aubert I the Saintes (Charente et Maritime) Court of First Instance had referred two questions to the Court of Justice:
1) er en brancheaftale indgået inden for rammerne af og efter vedtægterne for en halvoffentlig organisation som »Bureau national interprofessionnel du cognac« (BNIC)2) mellem to grupper af erhvervsdrivende, nemlig cognacproducenter og cognacforhandlere, i strid med artikel 85, stk. 1, når den pålægger cognacproducenter, der overskrider en forudfastlagt kvote for fremstilling af ren alkohol beregnet på basis af dyrkningsarealet, pligt til at betale en særlig afgift?
(1) whether an agreement concluded between cognac producers and distributorsunder the auspicesand rules of a semi-Stateorganization like the 'Bureau National Interprofessionaldu Cognac' (BNIC),2 under which producersexceeding a production quota of pure alcohol per hectare under vines wererequired to pay a levy, infringed Article 85(1) of the EEC Treaty;
2) Er en ministeriel bekendtgørelse, der erklærer en sådan aftale for alment gyldig, i strid med de forpligtelser, som påhviler medlemsstaterne i hennold til EØF-Traktatens artikel 5, sammenholdt med artikel 3, litra f) og artikel 85?
(2) whether legislation which gave such an agrecmentthe force of law conflictedwith the obligations of Member States under Article 5 in conjunction with Articles 3(0 and 85 of the Treaty.
Domstolen besvarede begge spørgsmål bekræftende.
The Court of Justice answered both questions in the affirmative.
Hvad det første spørgsmål angår, udtalte den under henvisning til sin tidligere retspraksis3), at en aftale mel lem to grupper erhvervsdrivende, som her cognacproducenter og -forhandlere, ikke var undtaget fra forbuddet i artikel 85, stk. 1, blot fordi den var indgået inden for rammerne af en organisation som BNIC. Aftalen blev ikke derved til en statslig foranstaltning.
On the firstquestion it held, referring to its previous decisions on the subject,3that an agreement between two groups of firms operating on the same market, suchas the producers and distributors of cognac, was not outside the scope of Article 85(1) because it was concluded within an organization like the BNIC.This did not make the agreement into a State measure.
Anvendelse af artikel 85, stk. 1, blev heller ikke udelukket af artikel 2 i forordning nr. 26/624), der fritager aftaler, som udgør en integrerende del af en national markedsordning eller er nødvendige for at nå målene i Traktatens artikel 39, fra forbuddet mod konkurrencebegrænsende aftaler.
Nor was Article 85(1)made inapplicable by Article 2 of Regulation 26/62,4 which exempted from thecompetition rules agreements forming an integral part of a national marketorganization or which were necessary for the attainment of theobjectives setout in Article 39 of the Treaty.
De omhandlede produktionskvoter og særafgifter vedrørte vinbrændevin, som er et industriprodukt.
The production quotas and levies concernedhere related to spirit which was an industrial product.
Den omstændighed, at en del af de derved fremskaffede midler blev anvendt til at fremme afsætningen af landbrugsprodukter (vin, most), var uden betydning for, hvilke konkurrenceregler der fandt anvendelse her.
The fact that part ofthe proceeds of the levy was used to promote sales of agricultural products(wine and must) was irrelevant for the purpose of determining the applicablecompetition rules.
Domstolen fandt, at alle betingelser for anvendelse af artikel 85, stk. 1, var entydigt opfyldt.
In the event,the agreement clearly met the testsof Article 85(1).
Den omstridte aftale der fastsatte økonomiske sanktioner for enhver over trædelse af den fastsatte kvote, ville kunne fastlåse de eksisterende produktions strukturer og dermed gøre det vanskeligere for de enkelte producenter at forbedre
By penalizingany expansion of production beyond the set quota, the agreement tended topreserve existing production structures and to prevent individual producers
') Sc fodnote 3 c), på side 89.
See footnote 3(c) on page 87.On the legal character, structure and functions of the BNIC, see judgment in Case 123183,BNIC u Guy
KONKURRENCEPOLITIKKEN OVER FOR VIRKSOMHEDER deres konkurrencemæssige stilling på markedet.
ENTERPRISES improving their market position.
En sådan aftale kunne i sagens natur begrænse konkurrencen mellem producenter.
Such an agreement was inherently likely torestrict competition between producers.
Desuden bestod der heller ingen tvivl om, at den kunne påvirke handelen mellem medlemsstater.
There was no doubt either that theagreement was likely to affect inter-Statetrade.
Ganske vist var det her omhandlede brændevinsprodukt kun et mellemprodukt, som anvendes til fremstilling af cognac og derfor normalt ikke afsættes uden for cognacdistriktet. Men hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger en påvirkning af samhandelen efter artikel 85, stk. 1, er det imidlertid ifølge Domstolens faste retspraksis tilstrækkeligt, at slutproduktet afsættes på Fællesmarkedet også uden for den pågældende medlemsstat.
Although the spirit whoseproduction was regulated was only an intermediateproduct used in makingcognac and was itself not normally shipped outside the Cognacregion, it was the settled case law of the Court that to assumean effect on trade for thepurposesof Article 85(1)it was sufficientthat the final product be sold in thecommon market outside the Member Stateconcerned. concerned.
Domstolen afviste endelig påstanden om, at de foranstaltninger, der var vedtaget inden for rammerne af BNIC, var forenelige med artikel 85, stk. 1, fordi de havde til formål i en situation med stagnerende afsætning og stigende lagre at sikre den økonomiske ligevægt i en region, hvor ca. 33 000 vinavlere og 9 000 ansatte inden for handelssektoren lever af vinproduktion.
Finally,the Court dismissedthe oblectionthat the measuresdecidedwithin the BNIC were compatible with Article 85(1) because they were intended to preventthe economic collapse of a region in which the livelihoods of around 63 000wine growers and 9 000 employees of distribution firms were dependent onwine production, in the face of stagnant sales and mounting stocks.
Sådanne omstændigheder kunne mulig vis danne grundlag for fritagelse efter artikel 85, stk. 3, men BNIC havde imidlertid ikke anmodet Kommissionen om en sådan fritagelse.
Suchconsiderationsmightjustifythe grant of an exemption under Article 85(3). But BNIC had not appliedto the Commissionfor an exemption.
Hvad det andet spørgsmål angår, nøjedes Domstolen med under henvisning til sin faste retspraksis at fastslå, at en medlemsstat, der erklærer en aftale vedtaget i strid med artikel 85 for alment gyldig, dermed træffer en foranstaltning, der kan berøve konkurrencereglerne deres virkning (»effet utile«). Den pågældende medlemsstat havde dermed tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Traktatens artikel 5, sammenholdt med artikel 3, litra f) og artikel 85.
On the second question, the Court of Justice merely noted, referring to itsestablished case law, that in giving an agreement contrary to Article 85 the force of law, a Member State was enacting a measure likely to deprive thecompetition rules applicable to businesses of their practical effectiveness, andwas thereby breaching its obligations under Article 5 in conjunction with Articles3(f) and 85.
§ 2 — Anvendelse af artikel 85, stk. 1, på særlige tilfælde
Application of Article 85(1)toparticulartypesof arrangements
Aftaler mellem rejsearrangører og rejseagenter
Agreements between tour operators and travel agents
I sagen Vereniging van Vlaamse Reisbureaus mod Sociale Dienst ') skulle Domstolen tage stilling til, om forbuddet i artikel 85, stk. 1, finder anvendelse på det retlige forhold mellem en rejsearrangør og en rejseagent, hvilket den belgiske regering havde bestridt.
In the Vereniginguan Vlaamse Reisbureaus u Sociale Dienst,l the Courthad to decide whether Article 85(1) could apply to conrracs between a rouroperator and a travel agent.
Den belgiske regering gjorde gældende, at rejseagenten ikke indgår aftaler med sine kunder i eget navn, men derimod i rejsearrangørens navn og for dennes regning, og at rejseagentvirksomhed derfor er at betragte som en hjælpefunktion for rejsearrangøren.
The Belgian Government had submitted that itcould not, on the ground that travel agents did not enter into contracts withtheir customers in their own name, but in the name and on behalf of the tour operator,and should therefore be regarded as auxiliaries of tour operators.
Domstolen afviste denne opfattelse. Den fremhævede, at indehaveren af et rejse bureau af den af den nationale dommer omtalte art var at betragte som en uafhængig agent, der udøver selvstændig servicevirksomhed.
The Court declinedto follow this argument.It emphasized that the owner ofa travel agencyof the kind described by the referring Court was an independent intermediary providing a service distinct from that provided by the rour operator.
På den ene side sælger agenten rejser organiseret af flere forskellige arrangører, og på den anden side sælger enhver arrangør sine rejser via flere agenter.
On the one hand, travel agents each sold the holidays of a large numberof tour operators.
Rejseagenten kan således ikke betragtes som et hjælpeorgan, der indgår som et integreret led i rejsearrangørens virksomhed.
On the other, each tour operator marketed its holidaysthrough a large number of travel agents.Travel agents could thus not bedescribed as auxiliaries integrated into the business of tour operators.
Aftaler mellem en rejsearrangør og en rejseagent, som indeholder bestemmelser om, at rejseagenten ikke må dele sin provision med sine kunder, er derfor omfattet af artikel 85, stk. 1.
Agreements between a tour operator and a travel agentwhich prohibited the travelagent from passing on any of his commission to his customers were therefore caught by Article 85(1).
Kommissionen har af denne dom draget den konklusion, at det i forbindelse med den konkurrenceretlige vurdering af aftaler med handelsagenter, kommissionærer og kommissionsagenter, ikke er den af parterne anvendte aftaleform, men derimod de økonomiske omstændigheder, hvorunder den er indgået, der er afgørende.
The Commission infers from the judgmenr thar in assessing contracts wirhvarious types of agents,under the competition rules, the economic context of the relationship is more important than the legal form taken by the parties.
Kom missionen har til hensigt at tilpasse sin meddelelse fra 1962 om eneforhandlingsaftaler med handelsrepræsentanter2) til den udvikling, der i mellemtiden er sket på det juridiske område.
Itintends to adaptits 1962 Notice on exclusive dealing contracts with commercialagents 2 to the subsequent development of the law.
Aftaler om erhvervelse af kapitalinteresser
Agreements to acguire a shareholding in another company
I sagen British-American Tobacco Company Ltd. og Reynolds Industries Inc. mod Kommissionen, Philip Morris Inc. og Rembrandt Group Ltd*) blev Domstolen for første gang stillet over for spørgsmålet om, i hvilket omfang aftaler om en virksomheds erhvervelse af en kapitalandel i en anden virksomhed kan falde ind under artikel 85, stk. 1.
In the case of British-American Tobacco Company Ltd and Reynoldslndustries lnc. u Cornmission,3 the Court for the first time had to decide thequestion of how far agreements whereby one company acquired a shareholdingin another company were caught by Article 85(1).
') Se fodnote 3b) på side 89. 2) EFT nr. 139 af 24.12.1962, s. 2912/62. ')
See footnote 3(b) on page
Se fodnote 2 på side 89.
See footnote 2 on page 87.
Den her omhandlede sag verdrørte en aftale fra 1984, i henhold til hvilken Philip Morris af Rembrandt købte en kapitalandel på 30,8 % i den konkurrerende virk somhed Rothmans International, der tilhører Rembrandt-gruppen.
The case concerned an agreementdating from 1984 under which Philip Morrisacquired a 30.8"/o shareholding in its competitor Rothmans International, acompany controlled by the Rembrandt Group.
Til denne kapitalandel svarede kun 24,9 % af stemmerettighederne.
The shareholding carried only24.90/" of the voting rights.
Rembrandts resterende kapitalandel udgjorde ligeledes 30,8 %, men Rembrandt besad imidlertid 43,6 % af stemmerettighederne.
The shareholding retained by Rembrandt was also30.8%, but carried 43.60/o of the voting rights.
Aftalen fra 1984 trådte i stedet for en tidligere aftale, som var blevet indgået i 1981, og i henhold til hvilken Philip Morris af Rembrandt købte 50 % af kapitalen i Rothmans Tobacco Ltd. for 350 mio USD. Rothmans Tobacco Ltd. er Rembrandts helejede holdingselskab og kontrollerer Rothmans International.
The 1984 agreement replaced an earlier one made in 1981 under which Philip Morris had acquired from Rembrandt for USD 350 million a 50"/o shareholdingin Rothmans Tobacco Holdings Ltd, the 100% Rembrandt-owned holdingcompany of Rothmans International, entitling it to 21.90/"of the latter'sdistributed profits.
Aftalen fra 1981 gav begge parter ret til at udpege samme antal medlem mer i holdingselskabets bestyrelse.
The 1981 agreement allowed each party to appoint the samenumber of members to the board of the Rothmans holding company.
Den økonomiske drift at Rothmans International lå fortsat i hænderne på Rembrandt, men aftalen indeholdt bestemmelse om et samarbejde mellem Philip Morris og Rothmans International inden for forskning og udvikling samt produktion og markedsføring.
While Rembrandt was to retain a management role within Rothmans International,the agreement provided for cooperation between Philip Morris and Rothmans International in research and development, production and distribution.
I anledning af en anmeldelse og en række klager indbragt af sagsøgerne og et tredje selskab indledte Kommissionen i 1982 en procedure mod Philip Morris og Rembrandt for overtrædelse at Traktatens artikel 85 og 86.
ln 1982,after receivinga notification and complaints from the applicants andone other undertaking the Commission commenced formal proceedings against Philip Morris and Rembrandt on the basis that the arrangements infringed Articles 85 and 86.
Denne procedure blev instillet i 1984, efter at disse virksomheder havde ophævet den oprindelige aftale og vedtaget en ny aftale og derudover forpligtet sig til at træffe bestemte foranstaltninger for at sikre, at Philip Morris og Rothmans International blev uafhængige af hinanden. Sagsøgerne opretholdt deres klager til trods for de ændrede omstændigheder, men Kommissionen tilbageviste disse klager ved formelle, omend ikke offentliggjorte, beslutninger1).
The proceedings were dropped in 1984 after the companieshad substitutedthe new agreement for the original one and had undertaken totake certain stepsto ensure that Philip Morris and Rothmans Internationalremained mutually independent.The complaints, which the applicants hadmaintained despite the change in the situation, were rejected by the Commission,in formal, thoughunpublisheddecisions.l unpublisheddecisions.l
Sagsøgerne anlagde derefter annullationssøgsmål for Domstolen. De gjorde gældende, at ændringerne i forholdet mellem Philip Morris på den ene side og Rembrandt og Rothmans International på den anden side gennem de tilsagn, der var afgivet over for Kommissionen, ikke havde skabt sikkerhed for, at disse virksomheder ikke overtrådte konkurrencereglerne.
The applicants sought annulment of those decisions by the Court of Justice.They claimed that the modification of the relationship between Philip Morris and Rembrandt/Rothmansand the undertakings given to the Commission hadnot removed the infringemenrsof the competition rules.
Domstolen skulle derfor først og fremmest tage stilling til, hvorvidt og under hvilke forudsætninger erhvervelse af minoritetsinteresser i en konkurrerende virksomhed kan være i strid med artikel 85 eller 86.
The main issue beforethe Court was therefore whether and in what circumstances an undertaking'sacquisition of a minority shareholding in a competitor could violate Article 85or 86.
Da erhvervelsen af disse interesser indgik som led i en aftale mellem selskaber, som også efter aftalernes ikrafttrædelse fortsat var selvstændige virksomheder, foretog Domstolen primært sin vurdering på grundlag af artikel 85. Domstolen erindrede
As the share purchase had been the subject of agreement between undertakingswhich remained independent after the agreement had taken effect, the Courtlooked at the question primarily from the angle of Article 85.
') Med hensyn til den administrative procedure henvises til Fjortende Beretning om Konkurrencepolitik ken (1984), nr. 98-100.
For an account of the proceedings before the Commission, see Fourteenth Competition Report (1984),paragraphs 98 to 100.
97 først om, at artikel 85, stk. 1, forbyder enhver aftale, der har til formål eller til følge at hindre, begrænse eller fordreje konkurrencen på Fællesmarkedet.
OF JUSTICE within the common market.
Selv om erhvervelse af kapitalinteresser i en konkurrerende virksomhed ikke i sig selv er at betragte som en konkurrencebegrænsende adfærd, kunne dette ikke desto mindre tjene som et middel til at vinde indflydelse på den pågældende virksomheds for retningspolitik og dermed begrænse eller fordreje konkurrencen.
Although the acquisition of a shareholding in acompetitor was not of itself restrictive of competition, it could be a means ofinfluencing the commercial behaviour of the business concerned and therebyof restricting or distorting competition.
Dette er efter Domstolens opfattelse specielt tilfældet, når det investerende selskab ved at erhverve disse interesser eller gennem supplerende klausuler i aftalen opnår den retlige eller faktiske kontrol med det andet selskabs forretningspolitik, eller når aftalen forudser et økonomisk samarbejde mellem selskaberne eller skaber en struktur, der med en vis sandsynlighed lader formode, at der vil opstå et sådant samarbejde.
This would be the case, the court considered, especially where by acquisitionof a shareholding or additional clauses in the agreement the investing company gained legal or actual control over the commercial behaviour of the othercompany or where the agreement provided for economic cooperation between the companies or created a structure which made such cooperation reasonablylikely.
Der kan også foreligge en konkurrencebegrænsning, når aftalen giver det investerende selskab mulighed for på et senere tidspunkt at styrke sin position og overtage den egentlige kontrol med det andet selskab. Der skal ikke blot tages hensyn til aftalernes umiddelbare følger, men også dens potentielle virkninger, her under bl.a. muligheden for, at aftalen er et led i en langfristet plan.
A restriction of competition was also possible where the agreementopened the way for the investing company ro strengthen its position and acquire de facto control over the other company at a later date.Not only the immediateconsequences, but also the potential effects of the agreement had to be con- sidered,including the possibility that the agreemenr was part of a long-termplan.
Endelig skal enhver aftale ses i sin økonomiske sammenhæng og i lyset af konkur rencesituationen på det relevante marked. Når aftaleparterne er multinationale selskaber med verdensomspændende interesser, bør der ikke ses bort fra deres relationer uden for Fællesskabet.
Finally, each and every agreement had to be judged in its economic contexrand in the light of the competitive situation on the relevant market. \ü7herethe parties were multinational corporations with worldwide interests, theirrelationships outside the Community should not be overlooked.
I så fald må det først og fremmest undersøges, om den omtvistede aftale indgår som et led i en politik, der tager sigte på verdensomspændende samarbejde mellem de implicerede virksomheder.
In that case,it was necessary to look especially closely into the possibility that the agreementwas part of a policy of worldwide cooperation between the firms.