natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hvad angår den potentielle mellemfristede vækstrate for produktionen, tyder analysen i den foregående sektion på, at der — så længe det ikke er lykkedes at løse strukturtilpasningsproblemerne bedre med henblik på at sætte Fællesskabets erhvervsliv i stand til at drage fordel af det interne markeds kontinentale dimension og overflytte ressourcer til vækstindustrierne — kun er spinkle udsigter til nogen større forbedring af Fællesskabets mellemfristede vækstrate ud
With respect to the potential rate of growth of output over the medium-term, the analysis in the preceding section suggests that, pending greater success in solving the structural adjustment problems, to allow the Community's business sector to take advantage of the continental dimension of the internal market and to shift productive resources into growth industries, there is only a rather slender prospect of substantially increasing the Com munity's mediumterm rate of growth of output above the 1,9% currently estimated according to the Comet projections for the years 1982-87 (Chapter 2).
Økonomisk årsberetning 19831984
Annual Economic Review 1983-84 rates, several hypothetical combinations of budgetary and monetary policy stance may be considered :
over de 1,9 %, som i øjeblikket forventes ifølge COMET-fremskrivninger for tidsrummet 1982-1987 (kapitel 2). Det ville være urealistisk og i virkeligheden også farligt at basere makroøkonomiske beslutninger på en mere optimistisk arbejdshypotese vedrørende den økonomiske vækst på mellemlang sigt, så længe de grundlæggende spørgsmål vedrørende strukturtilpasningen og fællesmarkedets udvikling ikke er løst.
Monetary policy aims the scope for GDP growth over the coming years and to the amount of government financial transactions which ought to be taken into account when estimating the structural budget balance.
Inden for rammerne af en given vækstrate for det potentielle BNP og under forudsætning af, at budgetunderskuddets niveau og de højere udbytter i De forenede Stater i den nærmeste fremtid vil presse rentesatserne opad, kan der blive tale om adskillige hypotetiske kombinationer af finans- og pengepolitikken :
The less optimistic the assumption concerning GDP growth over the next few years and the larger the amount of financial transactions to be included, the larger the structural budget deficit would be.
Mål for kursen mellem dollar og ECU
Floating of the ECU/dollar rate '
Flydende kurs mellem dollar og ECU l)
A. Both budgetary and monetary policy restrictive
Efter- spørgsels- stimulerende finanspolitik
Budgetary policy stimulating demand
Pengepolitikken tilpasses efter de interne mål.
Monetary policy assigned to domestic objectives.
Desuden afviger de enkelte medlemsstaters finanspolitik i betydeligt omfang fra hinanden, og der er især tale om overdreven monetær finansiering i en række lande og meget betydelige strukturelle underskud i andre.
Moreover, the budgetary policy stances of the individual Member States show very considerable divergence from one country to another with, in particular, an excessive level of monetary financing in several countries and a very large structural deficit in others.
Kun Forbundsrepublikken Tyskland og Det forende Kongerige har nogen lunde ligevægt i finanserne, og dette skyldes i begge tilfælde en stor indsats i de seneste år for at dæmpe stigningen i de offentlige udgifter.
Only the FR of Germany and the United Kingdom are in a relatively healthy financial position and in both cases this reflects considerable efforts in recent years to dampen the growth of public expenditure.
Belgien, Danmark og Nederlandene har øjensynlig meget store strukturelle budgetunderskud; Grækenland, Irland og Italien formår kun at holde den offentlige gæld i skak ved hjælp af meget omfattende monetær finansiering, som forstærker inflationen. Frankrig befinder sig i en mellemposition.
Belgium, Denmark and the Netherlands appear to record a very large structural budget deficit; Greece, Ireland and Italy manage to keep the public debt in check only through very heavy monetary financing with resulting inflation.
En ændring i retning af en mindre forsigtig finanspolitik ville — selv om den blev gennemført inden for rammerne af en koordineret økonomisk politik inden for Fællesskabet — betegne en kovending i forhold til den politik, de fleste medlemsstater fører i øjeblikket, og kunne have uheldige virkninger for kapitalmarkedernes forventninger.
A shift to a less cautious budgetary policy stance, even if implemented within the framework of a coordinated policy initiative within the Community, would represent a reversal of the policy stance now adopted in most Member States and might have unfortunate effects on financial markets' anticipations.
I de fleste medlemsstater ville en lempelse af bestræbelserne på at dæmpe de offentlige udgifter endvidere sandsynligvis forværre det mellemfristede tilpasningsproblem yderligere og bringe Det europæiske monetære Systems stabilitet i fare.
Moreover, in the majority of Member States a relaxation of efforts to compress public expenditure would probably result in a further aggravation of the mediumterm adjustment problem and endanger the stability of the European Monetary System.
Hvis den nuværende forholdsvis forsigtige finanspolitik videreføres, vil opsvinget imidlertid efter alt at dømme vedblive med at være mindre udtalt end i De forenede Stater.
With a continuation of the current fairly cautious budgetary policy the upturn of activity in the Community is, however, likely to remain more timid than in the United States.
Den heraf følgende opbremsning af stigningen i den offentlige gæld og genskabelsen af balancen på Fællesskabets kapitalmarkeder ville dog antagelig gøre det muligt gradvis at sænke rentesatserne.
However, the resulting slowdown in the rise of public debt and the restoration of balance in financial markets in the Community would be likely to allow a progressive reduction of interest rates.
Mulighed A (restriktiv finans- og pengepolitik) har været den hyppigst anvendte inden for Fællesskabet i 1982 og en del af 1983.
Policy option A (both budgetary and monetary policy restrictive) represents the policy stands broadly taken by the Community in 1982 and part of 1983.
Senere er »policy mix« imidlertid rykket mere over i retning af mulighed C, idet pengepolitikken er blevet lempet en del f.eks. af Bundesbank, som viste sig rede til midlertidigt at lade Zentralbankgeld (centralbankens pengemængde) stige op over målintervallets øvre grænse og lade den korte rente holde sig på et forholdsvis lavt niveau, også efter kurstilpasningen i marts inden for Det europæiske monetære System.
Subsequently, however, the policy mix has moved towards option C with a somewhat more relaxed stance of monetary policy reflected in the preparedness of the Bundesbank to let the growth of central bank money move temporarily above the target range and to let the level of shortterm interest rates remain relatively low even after the March realignment in the European Monetary System.
Mulighed B — lempelse af finanspolitikken — indebærer, at Fællesskabet generelt indretter sin politik efter den førte politik i De forenede Stater, og ligner derfor i høj grad et scenarium baseret på en ekspansiv finanspolitik, for så vidt angår de økonomiske virkninger.
Option Β—involving a relax­ation of the stance of budgetary policy—would imply a broad alignment of the Community on the policy stance in the United States and would thus, as far as its economic impact is concerned, be very similar to a scenario of generalized fiscal expansion.
Konjunkturopsvinget for verdensøkonomien ville sandsynligvis foregå endnu hurtigere, end det er tilfældet i øjeblikket, men kombinationen af forbrug og investeringer ville blive mindre fordelagtig, og risikoen for en genopblussen af inflationen ville være betydeligt større.
The cyclical upturn in the world economy would probably be even faster than is now the case but its composition as between consumption and investment would be compromised and the risk of rekindling inflation would be substantially higher.
Denne risiko ville være endnu større under den — forholdsvis urealistiske — forudsætning, at en lempeligere finanspolitik inden for Fællesskabet ledsagedes af en ekspansiv pengepolitik (mulighed D).
This risk would be even higher still under the—relatively unrealistic—hypothesis that a more relaxed stance of budgetary policy in the Community was accompanied by a monetary stimulus (option D).
Hvis Fællesskabet bevidst vælger en anden finanspolitik end De forenede Staters, kan pengepolitikken i Fællesskabet
As shown in Chapter 5 the current stance of budgetary policy appears compatible with stability of the public debt burden in proportion to GDP in the medium term.
Mikropolitikken i bredest forstand — dvs. inkl. bestræbelser på at dæmpe lønstigningen, udbudspolitik, eliminering af handelsbarrierer, investeringsstøtte osv. — kunne derefter udnyttes til at forbedre fordelingen mellem realkomponenten og inflationskomponenten af en given vækstrate for BNP i løbende priser.
Economie problems and policy issues for the Community sense—including efforts to dampen the increase in wage costs, supply policies, elimination of trade barriers and support to investment, etc.—would then address the problem of improving the split between the real component and the inflation component within a given rate of growth of nominal GDP.
Når opsvinget først er under udvikling, vil det på den anden side på mellemlang sigt blive understøttet af et opsving i erhvervsinvesteringerne og af konkurrerende beskæftigelse i den private sektor. Opsvingets hastighed og profil vil imidlertid ikke så meget afhænge af den førte finans- og pengepolitik som af den ledsagende strukturtilpasningspolitik.
employment in the private sector in the medium term.
Jo hurtigere den grundlæggende mellemfristede tilpas ningspolitik gennemføres, og jo mere vellykket den er, desto større bliver fleksibiliteten for den makroøkonomiske styring.
In fact, the more rapidly the basic mediumterm adjustment policies are carried out and the more successful they are, the greater the degree of flexibility will be for the management of macroeconomic policy.
Som nævnt i årsberetningen for 19821983 gør en kombineret mikro-makro indfaldsvinkel for den økonomiske politik det nødvendigt at udstikke en ramme for den politiske styring,
As suggested in last year's Annual Economic Report, the combined micro-macro approach in economic policy calls for the setting up of a framework of policy management where financial policy (budgetary and monetary policy together) is set with reference to a mediumterm trajectory for nominal GDP.
Hvis det antages, at denne fremgangsmåde bliver fulgt til næste år og eventuelt også det efterfølgende år — som anbefalet af Kommissionen i dette års årsberetning — vil den største økonomiskpolitiske opgave for Fællesskabet være at sikre substantielle fremskridt inden for mikropolitikken og derigennem gradvis forbedre forudsætningerne for en ikkeinflatorisk vækst.
Assuming that this approach is broadly followed over the next year or two—as recommended by the Commission in this year's Annual Economic Report—the most immediate policy issue for the Community would therefore be to make substantial progress on the micro-policy fronts and thereby gradually improve the conditions for non-inflationary growth.
Nøgleelementet i en sådan politik skal være foranstaltninger, der tager sigte på at eliminere nationale støtte- og beskyttelsesordninger, åbne alle nationale markeder for konkurrence fra andre EF-lande og gøre større fremskridt i retning af fuldstændig vekselkursstabilitet inden for Fællesskabet.
The key element of this policy would be measures to eliminate national subsidy schemes and protectionist systems, to open all national markets for competition from other Community countries and to make greater strides towards full exchangerate stability within the Community.
Økonomisk årsberetning 19831984
Annual Economic Review 1983-84
I kapitel 1 i Økonomisk årsoversigt for 19821983 var der en drøftelse af penge- og finanspolitikken i relation til normer — eller referenceforløb — for pengeindkomstudviklingen (eller udviklingen i BNP i løbende priser).
The debate about nominal income norms cyclical fluctuations in demand and output.
Der er i det forløbne år udarbejdet en række yderligere bidrag til den økonomisk politiske analyse og drøftelse af dette emne.
Such decisions would always require a certain amount of value judgement, notably with respect to the distinction between cyclical fluctuations and changes in the mediumterm trend which would have to be reflected in a revision of the mediumterm financial strategy.
Der gives i det følgende en samlet beskrivelse af dette emne inden for rammerne af en generel drøftelse af forholdet mellem de økonomisk politiske mål og instrumenter.
However, despite the unavoidable uncertainty with respect to the identification of trend and cycle, an explicit formulation of policy assumptions in this field might afford a larger degree of credibility to the stabilization policies under taken.
Sådanne beslutninger forudsætter altid en række værdibedømmelser, særlig hvad angår sondringen mellem konjunktursvingninger og ændringer i trenden på mellemlang sigt, som bør føre til en revision af den mellemfristede finansstrategi.
In the course of the last year there have been a number of further contributions to economic policy analysis and debate on this subject.
Trods de uundgåelige vanskeligheder ved at fastlægge, hvad der er langtids-(trcnd), og hvad der er korttidsvirkninger (cycle), kan en eksplicit fastlæggelse af økonomiskpolitiske forudsætninger på dette område sikre, at den iværksatte stabiliseringspolitik bliver mere troværdig.
The following provides a general introduction to this subject in the context of a wider discussion of the relation between targets and instruments in economic policy.
Selv om der er voksende enighed om, at finans- og pengepolitik ken ikke i et kortfristet eller kort mellemfristet perspektiv (dvs. op til 2 år) effektivt kan påvirke fordelingen af en bestemt stigning i pengeindkomsterne mellem realudgifter og prisstigninger, må det stadig være et grundlæggende mål for den makroøkonomiske politik at sikre høj real vækst og så lav inflation som muligt inden for de begrænsninger, som miljømæssige betragtninger, socialpolitiske hensyn osv. sætter.
Although there is an increasing degree of consensus .that budgetary and monetary policy cannot in the short run or close medium term (the next two years) efficiently influence the split of a particular growth of nominal incomes as between real expenditure and the rise in prices, a high rate of real growth with the lowest possible rate of inflation must remain a fundamental objective of macroeconomic policy within the constraints given by environmental considerations, social policies, etc.
Hvad angår udbudsbegrænsninger, som fører til midlertidig produktionsnedgang og prisforhøjelser, kan niveauet for BNP i løbende priser meget vel tænkes at holde sig nogenlunde uændret, og det er ikke nødvendigt at træffe diskretionære finans- eller pengepolitiske foranstaltninger.
In the case of supply constraints leading to temporary productivity falls and increase in prices, the level of nominal GDP may remain approximately unchanged and discretionary budgetary or monetary policy measures would not be required.
Hvis både priser og produktionsmængde midlertidigt ligger under det mellemfristede udviklingsforløb, bliver det aktuelt at lade de automatiske stabilisatorer virke ind på grundlag af en midlertidig forøgelse af den monetære finansiering.
Where both prices and the volume of output fall temporarily short of the mediumterm trajectory there would be some scope for letting the automatic budgetary stabilizers operate on the basis of a temporary increase in monetary financing.
Dette vil næppe helt udligne korttidsvirkningerne (cycles), men i det mindste bidrage til at glatte svingningerne ud i en situation med midlertidigt vigende kreditefterspørgsel i den private sektor.
This would hardly allow a complete elimination of the cycles but would at least contribute to a smoothening of the fluctuations in the face of a temporary weakening of credit demand from the private sector.
Denne økonomiskpolitiske recept kan imidlertid kun virke effektivt, hvis penge- og finanspolitikken i bund og grund tager sigte på stabilisering, især en realistisk lang rente, et nogenlunde balancerende budget i et mellemfristet perspektiv og en afbalanceret konkurrencemæssig stilling, samt på en tilfredsstillende udvikling i inflationstakten.
These policy prescriptions, however, can only work efficiently if monetary and budgetary policy arc geared fundamentally towards stabilization with, in particular, a realistic level of longterm interest rates, a sound position of the budget balance in a mediumterm perspective, a balanced competitive position, and towards a satisfactory inflation performance.
Tiltagene med henblik på at forbedre den reale vækstrate kunne i så fald typisk omfatte en lang række foranstaltninger for at forbedre erhvervsinvesteringerne, forøge opsparingstilbøjeligheden, formindske den offentlige sektors vægt i økonomien, forbedre strukturen i de offentlige udgifter og eliminere spild og uproduktive aktiviteter samt en række andre initiativer på mikroøkonomisk plan.
Action to improve the real rate of growth might then typically involve a large number of measures aimed at strengthening business investment, increasing the propensity to save, reducing the weight of the public sector in the economy, improving the structure of public expenditure, eliminating waste and un productive activities, and other initiatives at the microeconomic level.
Foranstaltningerne med henblik på at sænke inflationstakten i økonomien kan i mange lande tillige omfatte foranstaltninger, som tager sigte på at gøre løn- og prisdannelsen mere fleksibel og herunder især begrænse indekseringsordninger, økonomisk prispolitik i sundhedssektoren og forskellige former for arrangementer for at beskytte erhvervsmæssige interesser mod konkurrence.
Policies aimed at lowering the rate of inflation in the economy may also in many countries include measures to eliminate rigidities in the wage and price formation—notably indexation arrangements, wasteful price policies in the health sector and various forms of arrangements aimed at protecting commercial interest from the effects of competition.
Inflationsbekæmpelsespolitikken vil imidlertid næppe blive vellykket, medmindre den følges op af en troværdig mellemfristet finansstrategi, som udtrykkeligt åbner mulighed for en gradvis nedbringelse af inflationstakten inden for et realistisk samlet udviklingsforløb for BNP i løbende priser.
However, anti-inflation policies are unlikely to succeed unless supported by a credible mediumterm financial strategy which explicitly allows for a gradual reduction in the rate of inflation within a realistic overall trajectory for nominal GDP.
Det valgte udviklingsforløb bør derfor suppleres med mellemfristede mål/udviklingsforløb for de centrale finans- og pengepolitiske variabler, også i løbende priser.
The chosen trajectories would therefore be supplemented by mediumterm targets/trajectories for the key budgetary and monetary variables, also in nominal terms.
En formindskelse af de monetære aggregaters vækst kan anvendes aktivt som instrument for inflationsbekæmpelsespolitikken.
A reduction in the growth of the monetary aggregates would be utilized actively as an instrument of anti-inflation policies.
Selv i lande med omfattende kvartalsvise nationalregnskaber får man først kendskab til bruttonationalproduktets niveau og væksten heri med flere måneders forsinkelse.
Moreover, even in countries with comprehensive quarterly national accounts the level and growth of gross domestic product is known only with a timelag of several months.
Desuden ser det ud til, at de kvartalsvise svingninger i BNP i løbende priser er betydeligt mere tilfældige end svingningerne i BNP i faste priser.
Also, the quarterly fluctuations of nominal GDP appear to be considerably more erratic than real GDP.
I realiteten kan kun pengepolitikken ændres med tilstrækkeligt kort varsel til, at der kan sikres en vis fleksibilitet i den økonomiske politik ; men pengepolitikkens betydning for BNP's størrelse slår først igennem med en vis forsinkelse — typisk 69 måneder.
In fact, only monetary policy can be modified with sufficiently short notice to give some degree of flexibility in the implementation of policies; but the effects of monetary policy on the level of GDP would typically come through with a certain delay - typically 6 to 9 months.
Et forsøg på at finregulere udviklingen i BNP i løbende priser kan derfor meget let føre til en endnu mere ustabil økonomisk ativitet end før.
Attempts to fine-tune movements of nominal GDP could therefore easily lead to an even greater instability of economic activity than before.
På det meget korte sigt afhænger den makroøkonomiske politik derfor fortsat af de konventionelle pengepolitiske instrumenter: ændringer af centralbankens pengemængde, diskontoændringer, ændringer af reservekravene osv. Pengeindkomstproblematikken formindsker derfor ikke centralbankens ansvar for dag-til-dag afgørelserne om de pengepolitiske størrelser, men gør det måske lettere for de pengepolitiske myndigheder at tage hensyn til ændringer i pengenes omløbshastighed og strukturelle ændringer i pengcefterspørgslen, uden at kapitalmarkedernes tillid nødvendigvis bringes i fare.
Consequently, in the very shortterm macroeconomic policy would still have to rely on the conventional instruments of monetary policy: changes in central bank money stock, discount rates, reserve requirements, etc. The nominal income framework, thus, would not reduce the responsibility of the central bank for day-to-day decisions on monetary conditions but perhaps make it easier for the monetary authorities to allow for changes in the velocity of circulation of money and structural changes in money demand without necessarily endangering the confidence of financial markets.
For den 18-24 måneders periode, som normalt dækkes af kortsfristede økonomiske prognoser, kan det mellemfristede udviklingsforløb for pengeindkomster, udgifter samt finans- og pengepolitiske variabler give en ramme, inden for hvilken
Over the period of 18 to 24 months normally covered by shortterm economic forecasting the mediumterm trajectory for nominal income and expenditure and budgetary and monetary variables would provide a framework within which the policy makers might decide how to react to price or supply shocks or to
Den økonomiskpolitiske problemstilling inden for Fællesskabet
Economie problems and policy issues for the Community
Nogle referencer
Some references
Forventningerne om et konjunkturopsving, for verdensøkonomien i anden halvdel af 1982, blev ikke opfyldt ; tværtimod faldt produktionen ¡mange lande, og også verdenshandelen var igen for nedadgående.
The recovery in the world economy which had been looked for in the second half of 1982 did not materialize ; instead output weakened in many countries and world trade fell back again.
I første halvdel af 1983 satte en stigning i produktionen ind i USA, ligesom faldet i verdenshandelen tilsyneladende er bragt til ophor.
In the first half of 1983 output in the USA started to rise and the trend of world trade appears to have levelled off.
I Fællesskabet peger et stigende antalfaktorer i retning af, til der indenfor visse sektorer endelig er vedat indtræde et skrøbeligt opsving.
Within the Community there is an increasing number of signs that a patchy recovery from recession is at last under way.