natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Læren om fortolkningsmetoder henhører under den rene retslære.
Learned comment on the subject of methods of interpretation belongs to the realm of pure law.
Fortolkningsmetoder kan sammenlignes med tekniske redskaber, der står til dommerens rådighed, når han skal finde frem til, hvad der er gældende ret.
Methods of interpretation can be described as technical resources available to a judge when he has to determine the law which applies.
Efter den positivistiske retslære er fortolkningsmetoder noget objektivt.
According to the positivist school, methods of interpretation are in their nature objective.
Metodevalget er ikke styret af en forudfattet mening hos dommeren angående sagens udfald.
The choice of method is not influenced by the judge's preconceived opinion as regards the outcome of the case.
Man siger, at retskilderne bestemmer dommerens valg.
It is said that the judge's choice is determined by the sources of the law.
Det er tilstrækkeligt at læse de rapporter, som blev debatteret på det møde, der blev afholdt i september 1976 mellem medlemmer af Domstolen og fremtrædende jurister i medlemsstaterne, til at forstå den betydning, som Domstolen tillægger fortolkningsmeto-dernell)1). Efter et tema, som hele tiden vender tilbage i dommernes udtalelser på dette punkt er formålsfortolkningen, nemlig den der om fornødent benyttes til virkeliggørelse af Fællesskabernes mål udover bogstaven i traktaterne, den foretrukne metode.
The reports discussed at the meeting in September 1976 between the members of the Court of Justice and eminent lawyers of the Member States suffice alone to show the importance which the Court attaches to the methods of interpretation.1(" A constant theme of statements made on the subject by members of the Court is that the method preferred is the ideological method of interpretation, which is the one used to achieve Community objectives over and above the wording of the instruments.
Selvom dette nok er rigtigt, benytter Domstolen dog andre fortolkningsmetoder, som f.eks. retssammenligningsmetoden ",2) og bogstavsfortolkningsmetoden, ligesom den bestem mer, hvilke retsregler, der skal finde anvendelse ved betragtning af konteksten m.v.
The Court never theless uses other methods, for example, comparative law interpretation,1( > 2literal interpretation, the determination of the law to be applied on the basis of context, etc.
Der findes således en kvantitativ, men ikke nogen kvalitativ forskel mellem Domstolens fortolkningsteknik og den, som man ser anvendt ved de øverste domstole i medlemssta terne.
There is, accordingly, only a quantitative and not a qualitative difference between the interpretation technique of the Court of Justice and that practised in the higher courts of the Member States.
Domstolens fortolkningsarbejde er således beslægtet med de juridiske traditioner i medlemsstaterne.
Thus, the work of interpretation at the Court has much in common with the legal traditions of our States.
Dette slægtskab bliver således — selvom det måske kun er af rent ydre karakter — naturligt en del af den aura af traditionel legitimitet, som også omgiver de øverste judicielle myndigheder i medlemsstaterne.
This affinity (even if more apparent than real) bestows on the Court some of the aura of long-established legitimacy possessed by the national judiciaries.
Dette er naturligvis vigtigt.
This last point is obviously important.
Med ovennævnte forbehold kan man til en vis grad med rette sige, at Domstolen efter sin oprettelse, eller i det mindste fra begyndelsen af 1960erne, er gået ind for en fortolkningsteknik, som man kunne kalde for »integrationistisk«.
Subject to the reservations mentioned earlier, it is probably correct to say that, since its creation or at least since the early 1960s, the Court has adopted an interpretation technique which is integrationist.
Man kan nemlig i de tilfælde, hvor Domstolen har benyttet en fortolkningsmetode. der var baseret på retssammenlignende undersøgelser eller henvisning til de sammenhænge, hvori de pågældende tekster fandtes, eller bogstavsfortolkningsmetoden, påvise, at dette på få undtagelser nær skete i situationer, hvor resultatet af den benyttede metode, stillet over for de løsninger, der bedst tjente det formål, der skulle opnås, ikke har skullet yderligere understøttes af handlinger fra Domstolens side.
It is, indeed, possible to demonstrate that, on the occasions when the Court was content to use a method of interpretation based on comparative law. on reference to the context or on strict construction of the text this, with few exceptions, occurred in circumstances where, among the possible solutions, the method used produced the one which best served the ends to be attained by the Commission, i.e. without requiring further action by the Court.
Denne opfattelse giver sandt at sige ikke udtryk for noget nyt. den ligger tværtimod tæt op ad Pierre Pescatores, der med rette har kaldt fællesskabsretten for »integrationsretten«. De former for teknik eller fortolkningsmetoder, der benyttes i dette retssystem, må derfor naturligvis også være integrationistiskel03).
There is really nothing new in this way of putting it; on the contrary, it bears a close resemblance to the expression used by Pierre Pescatore when he very rightly called Community law 'the law of integration'.
Udtrykket er kontroversielt, og da der ikke er plads til en detaljeret dokumentation for dets berettigede brug, må det alene stå for min regning.
The expression is open to challenge. As there is insufficient space to give a detailed demonstration of its accuracy, I must assume sole responsibility for it.
Alle kan derimod formentlig l) Møde afholdt den 27. og 28.9.1976 ved Domstolen : Møde mellem repræsentanter for domstole og universiteter 27.-28. september 1976. Luxembourg 1976.
On the other hand, everyone can agree that the Court has given itself the role of promoter of pro-Community public policies. There is every reason to believe that the draftsmen of the Treaties envisaged a modest role for the judicial authority of the Community.
I2) Se herom eksemplerne i note 77 f.
See examples given at footnote 77 et seq. above.
I stedet udviklede den sig ved hjælp af en systematisk integrationsfortolkning af traktaternes juridiske tekster til den svækkede integrationsviljes utrættelige »dårlige samvittighed«.
provisions in favour of integration, the Court has, instead, become the tirelessly 'uneasy conscience' of a political desire for integration which, outside the Court, has grown weaker as the years go by.
Den har gjort de visioner, som indeholdes i præamblen til traktaten og dens indledende bestemmelser, til retskilde.
Out of the ideals expressed in the preamble and early provisions of the Treaty it has created sources of law.
Ved at gøre dette har den regelmæssigt, og måske for ofte, grebet ind i stedet for lovgiver i Fællesskabet.
In so doing, it has consistently and, perhaps, too often acted as the Community legislator.
Forsøger man at bedømme Domstolens værk med dens egne øjne, har den næppe optrådt som lovgiver eller som »policy-maker«.
On the other hand, if we try to appraise the Court's work through its own eyes, we can hardly say that it has played the role of legislator or of'policy-maker'.
Den har — mener den tilsyneladende selv — ikke opfundet noget nyt, men kun givet liv til de juridiske teksters døde ord.
It has every justification for saying that it has not invented anything new but has merely breathed life into legal instruments which had remained dead letters.
Denne mission har den først og fremmest fuldbyrdet ved at fastholde medlemslandene og fællesskabsinstitutionerne på deres erklærede hensigt om at ville skabe en stadig snævrere union mellem Europas folk (se præamblen til EØF-traktaten).
It has accomplished its task above all by constantly reminding the countries and institutions of the Community of their declared aim to lay the foundations of an ever closer union among the peoples of Europe (preamble of the EEC Treaty).
I Domstolens øjne har nogle af medlemsstaterne antagelig ikke anset denne vision for forpligtende nok. Dette har gjort det nødvendigt for Domstolen at minde om, hvad der én gang blev aftalt, og at håndhæve aftalerne.
In the view of the Court of Justice, some Member States have probably not regarded this aim as creating obligations.
Det sker ikke så meget efter disses bogstav som efter deres ånd.
This is not necessarily done in accordance with the letter of the instruments but rather in accordance with their spirit.
I overensstemmelse hermed udtaler Domstolen ofte, at den fortolker teksterne efter disses »ånd, sammenhæng og bogstav«.
The Court often declares that it interprets instruments in accordance with 'their spirit, structure and wording'.
Herved optræder den ikke som en instans, der skaber politik. Omvendt er det fællesskabspolitikken og -politikerne, der er sakket bagud i forholdet til de engang formulerede juridisk forpligtende, politiske målsætninger.
As is borne out by the public statements of its members in vindication of its work, the Court does not act as a policy-making tribunal; rather it is true that the politicians and the policy of the Community shrink from pursuing the political and legally binding objectives which were once laid down.
Ej heller har den beføjelser til at tage initiativet til igangsætning af en lovgivningsproces.
Nor has the Court power to initiate proceedings of its own motion in order to be in a position to legislate.
Dette følger allerede af, at initiativretten er et af lovgivers væsentligste kendemærker.
It is unable to act as legislator if only because a legislator must have the right to set the legislative process in motion.
I samme retning virker Domstolens forpligtelse til at begrunde sine afgørelser.
This is also borne out by the fact that it has to state the grounds for its decisions.
Konkret har det integrationsfremmende givet sig udslag i, at Domstolen har virket for at smidiggøre Fællesskabets retlige og institutionelle apparat.
The Court's efforts to encourage integration have taken several specific forms. To begin with, it has frequently laboured to make the Community's legal and institutional machinery more flexible.
Dens stadige understregning af fællesskabsrettens umiddelbare virkninger i medlemsstaternes interne retsordener og dens forrang fremfor modstående nationale retsregler uden hensyn til disses placering i hierarkiet, således som de fortolkninger, den har anlagt med hensyn til Fællesskabets udenrigspolitiske beføjelse, vidner om den store betydning. Domstolen tillægger Fællesskabets funktionsduelighed.
The great importance which it attaches to being effective is illustrated by its insistence on emphasizing the direct effect of Community law in the legal order of each Member State and. in case of conflict, its supremacy over the provisions of national law, regardless of their rank in the legislative hierarchy, and, similarly, by the interpret ation it has placed upon the external powers of the Community.
Selvom disse betragtninger opfordrer til valg af løsninger, der synes at kræve utraditionelle juridiske metoder, kan valget begrundes med, at Det europæiske Fællesskab er et eksperiment eller et usædvanligt forsøg på økonomisk, social og politisk integration af et stadig voksende antal stater, der hidtil har været fuldstændig suveræne.
If, in achieving this aim, it takes decisions which appear to require the use of unorthodox legal methods, this is warranted by the fact that the European Community is an experiment; it is an unprecedented attempt to achieve the economic, social and political integration of an ever growing number of hitherto wholly sovereign States.
I betragtning heraf synes brug af forskellige former for hidtil ukendt teknik at være berettiget.
Against this background, the use of hitherto untried techniques is justified.
Det kan bl.a. være mindre nødvendigt nøjeregnende at iværksætte, hvad traktatfædrene under tidspres og ved diplomatiske forhandlinger afstedkom at skrive sammen i en tekst, der skulle have rimelige chancer for hurtigt at komme igennem seks parlamenters ratifikationsprocedurer K'4).
Incidentally, it may not be of such great import ance to apply to the letter what, under pressure of time and of diplomatic negotiations, those who framed the Treaty managed, by common consent, to put into instruments with a reasonable chance of securing early ratification by six parliaments.104
De i noterne 96-99 nævnte udtalelser viser, at der lægges mere vægt på funktionsdueligheden end på reglen.
The opinions of the Court, cited at footnotes 96-99 above, show that greater importance is attached to efficacy than to the letter of the rule.
Det vil navnlig sige til fordel for Kommissionen og borgerne i medlemsstaternelu5).
Community, that is to say, in favour of the Commission of the European Communities and of private parties in the Member States. 105
En lang række sager vidner endvidere om, at Domstolen altid har underkendt medlemsstaternes lovgivning, hvor denne kunne opfattes som forsøg på ensidigt at tilbagetage beføjelser, som en gang for alle var overført til Fællesskabet. I disse tilfælde har Domstolen ofte anvendt en teknik, der kan defineres som en rigid form for legalisme i forening med en integrationistisk fortolkning af teksterne.
Moreover, as demonstrated in a large number of cases, the Court has always held to be invalid any law of a Member State which can be construed as a unilateral attempt to recover powers which have, once and for all, been transferred to the Community.
I reglen har denne indsats båret frugt. Prisen har dog stedse været at se bort fra de økonomiske, politiske og sociale omstændigheder, hvorunder tilbageførelsen af beføjelser til medlemsstaterne blev søgt gennemført106).
Although this labour has undoubtedly borne fruit, this was rendered possible only byomitting from the grounds of judgment any reference to the economic, political and social circumstances in which an attempt was made to secure a fresh transfer of powers, in the reverse direction, for the benefit of the Member States. 106
Omvendt har Domstolen kun meget sjældent underkendt en ministerrådsforordning på grund af manglende hjemmel i traktaten.
Conversely, the Court of Justice has rarely annulled a Council regulation for want of legal justification in the Treaty.
I de få tilfælde, hvor annullation af råds- eller kommissions-forordninger har fundet sted i praksis, har dette i almindelighed været en følge af, at formforskrifter eller uskrevne materielle normeringer (f.eks. princippet om ikke-diskrimination eller reglen om, at der skal være et rimeligt forhold mellem mål og midler o.lign.) var tilsidesat.
There have been a number of occasions when a Commission or Council regulation has been annulled but, as a rule, this has been the consequence of an infringement of an essential procedural requirement or of a fundamental unwritten rule (e.g. principle of non-discrimination, of proportionality, etc.).
Hvor annullation er sket, har det i øvrigt altid været i borgernes, ikke i medlemsstaternes, interesser. Ej heller er det i reglen sket på disses initiativl07).
Furthermore, annul ment has on most occasions been for the benefit of private parties and not of the Member States; nor, generally speaking, has it taken place at the instigation of the latter.ll)7
Denne aktive domstolsmedleven har der været rum for, idet Fællesskabets retsorden langtfra var fuldkommen i den stand, hvori traktatfædrene afleverede den.
The constructive participation of the Court was possible because, as the draftsmen of the Treaties had framed it, the Community legal order was far from complete.
Dels blev det overladt til eftertiden at gennemføre en mere omfattende politisk vigtig fuldendelsesproces, og dels skete der hurtigt en ændring af den institutionelle balance i Fællesskabet, således at Rådet fik større og Kommissionen omvendt mindre magt.
In the first place, it had been left to posterity to carry out and complete a development of vast dimensions and political importance. Secondly, the Community's institutional balance quickly changed in favour of the Council and to the disadvantage of the Commission.
Endelig har Rådet i sit arbejde på lovgivningsplanet anslået en takt, som var betydeligt langsommere, end traktatforfatterne havde regnet med. For så vidt denne proces til gennemførelse af Fællesskabets mål ikke kunne antage den form. som man oprindeligt havde forudsat, følger det af EØFT artikel 4. at Domstolens ansvar for den løbende udvikling måtte ændre karakter.
Finally, the pace of the Council's legislative activity was appreciably slower than that which the draftsmen of the Treaties had provided for. In so far as the process of com pletion could not take shape as originally planned, it follows from Article 4 EEC that, in the evolution taking place, the Court's role was bound to change.
Men Domstolen har yderligere indført og skabt ny fællesskabsret.
Furthermore, the Court introduced and created a new constitutional law.
Da den formelle traktatændringsprocedure i artikel 236 i praksis viste sig ikke at fungere som sikkerhedsventil for autoritativ løsning af fællesskabssamfundets konflikter, blev Domstolen inddraget i fortolknings- og udfyldningsprocessen. måske endog i højere grad end hvad traktatforfatterne havde sat deres lid til. ville være tilfældet.
Since, in practice, the procedure laid down for amendment of the Treaty in Article 236 did not prove capable of acting as a safety-valve and imposing on the divisions within the Community a solution which commanded respect, the Court came to play an active part in interpreting the Treaty and creating subordinate legislation, which is a larger role than the draftsmen would have entrusted to it.
Problemerne i et samfund lader ikke vente på at melde sig, blot fordi politikerne ikke er i stand til politisk at løse dem.
As is well known, problems do not cease to arise in society because politicians are incapable of finding a political solution for them.
I reglen dukker de da op klædt i forfatningsjuraens sprogbrug.
As a rule, they do arise and do so as issues of constitutional law.
Betoningen lægges stedse på den umiddelbare og udvidede anvendelighed af lællcsskabsretten. som Domstolen har ønsket at styrke.
It may prefer finding no basis on which to proceed to judgment; since there are no rules of law on which the party or parties can
Det sker af og til, at Domstolen i praksis vælger denne løsning.
From time to time this is the course adopted by the Court of Justice.
Typisk står man over for et sådant tilfælde, når Domstolen erklærer, at det »på fællesskabsrettens nuværende udviklingstrin« ikke er muligt at afsige dom efter sagsøgerens påstand, selvom det på basis af betragtninger hentet i en integrationistisk politik uden tvivl ville have været at foretrække, at den pågældende retsregels eksistens var blevet fastslået, eller at reglen var blevet skabt under sagen.
It is not unusual for it to declare that 'at the present stage in the development of Community law', it is unable to deliver a judgment on the submissions of the applicant notwithstanding that, from the point of view of considerations arising from an integrationist policy, it would have been better if the legal rule relied upon had been found or created in the course of the proceedings.
Det andet alternativ, som dommeren kan vælge, er at understrege, at han har pligt til at handle, hvis det ønskes, at retfærdigheden skal ske fyldest.
The other alternative open to the Court is to declare that it has a duty to act if justice is to be done.
Som netop omtalt er der her tale om gennemførelse af de opgaver, som er overladt til Fællesskabet.
In any case, as already indicated, the Court is, under Article 4, jointly res­ponsible for carrying out the tasks entrusted to the Community.
På denne baggrund et non liquet om den uacceptable form for passivitet, som består i retsnægtelse.
From this point of view, a ruling that an action cannot lie is the same as an unacceptable lacuna which constitutes a denial of justice.
Hvis andre instanser ikke overholder deres pligter, må Fællesskabets domsmyndighed om fornødent træffe et fundamentalt valg mellem to samfundsmæssige værdier eller interesser. Når den skal træffe dette valg, har den i præamblen til traktaten en ganske sikker rettesnor.
When the other arms of government refuse to act, it is incumbent upon the Community Court to choose, if necessary between two social values or interests.
Alt efter omstændighederne i sagen fremtræder valget udadtil som stående mellem to eller flere juridiske synspunkter.
According to the procedural requirements, the choice appears as a reasoned choice between two or more legal standpoints.
Dette argument fører i almindelighed til det, som kaldes judicial activism, hvis den pågældende domstol ikke udviser stor forsigtighed med at anvende det.
The reasoning which is based on the assertion of a duty to act invariably leads to what is called 'judicial activism', unless the court concerned is extremely cautious in applying it.
Judicial activism står i modsætning til judicial passivism, eller det som mere nøjagtigt betegnes som judicial self restraint, eller med andre ord, at domstolene skal vise tilbageholdenhed, og at denne skal følge af selvdisciplin.
Judicial activism is the opposite of'judicial passivism' or what is more correctly called 'judicial self­restraint', in other words, the attitude of reserve which must be maintained on the bench and which is the result of self­discipline.
Tilbageholdenheden skal udvises i udøvelsen af funktioner, som i henhold til forfatningen eller den ved denne indførte, underforståede ligevægt først og fremmest skal udøves af andre forfatningsmæssige organer.
That attitude must be present in the exercise of functions which, by virtue of the constitution and the institutional balance which the latter makes possible, ought, as must be recognized, to be exercised first by other constitutional organs.
Man finder i andre samfund end Det europæiske Fællesskab de to modstående begreber judicial activism/judicial self-restraint.
The two opposites, judicial activism and judicial self­restraint, are found in other communities as well as in the European Community.
Også i USA har dt/fy-fo-acf-argumentet i lang tid været det ideologiske grundlag, på hvilket US Supreme Court på domstolsplan har støttet et aktivt forsvar for formål på det politiske område, som havde grundlag både indenfor og udenfor formelle forfatnings mæssige rammer.
In the United States, too, the duty to act has long been the ethical principle on which the US Supreme Court has, in its decisions, vigorously pursued public policy objectives the justification for which may or may not be based on strict constitutional considerations.
US Supreme Court's indgreb i de ofte heftige konflikter med enkeltstaterne i unionen, kongressen eller præsidenten er velkendt. Disse eksplosive tilstande kan forklares som reaktioner fra det omgivende samfund imod judicial activism.
The Supreme Court's interven­tion in the often heated disputes which brought it into conflict with the legislatures of the states of the Union, and with Congress and the White House, is familiar to all.
I Det europæiske Fællesskab har der ved forskellige lejligheder været en tendens til, at politisk meget skarpe konflikter af denne slags kunne rydde ud imellem på den ene side Fællesskabet, repræsenteret ved Domstolen, og på den anden side medlemsstaterne.
In the European Community there have, on various occasions, been very bitter political conflicts of this kind between, on one hand, the Community, represented by the Court of Justice, and, on the other, the Member States.
Fårekødskrigen, der var en direkte følge af Domstolens afgørelse af 27. september 1979 i sagen Kommissionen mod Frankrig, og i hvilken det franske system med indførselsrestriktioner for fårekød fra Det forenede Kongerige blev kendt uforeneligt med traktaten, er et eksempel herpå.
One example of this was the sheepmeat war, which was the direct result of the decision of the Court of Justice in Commission ν France on 27 September 1979 declaring that the French restrictions on sheepmeat imports from the United Kingdom were incompatible with the Treaty.