natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I øvrigt benyttede Parlamentet sig i fuldt omfang af sine nye rettigheder med hensyn til medbestemmelse i internationale forhold og nægtede for første gang at afgive samstemmende udtalelse i forbindelse med indgåelse af protokoller med et tredjeland (punkt 2.4.13 — 2.4.15).
Making full use of its new rights of co-decision in the field of international relations the House for the first time refused to give its assent to the conclusion of protocols with a nonmember country (-» points 2.4.13 to 2.4.15).
Kommissionens arbejdsprogram
Relations between the institutions
Europa-Parlamentet vedtog den 8. marts 2) en beslutning om Kommissionens ar bejdsprogram for 1988 3) (punkt 2.4.20).
On 8 March2Parliament adopted a resolution on the Commission programme for 1988 3
Kommissionen fremsendte i marts nogle forslag til Rådet, henhørende under sam arbejdsproceduren4), Rådet vedtog flere fælles holdninger (punkt 2.4.22), medens Europa-Parlamentet under første eller anden behandling vedtog sin udtalelse om flere forslag, navnlig vedrørende Det Indre Marked, samt forskning, teknologi og telekomunikation (punkt 2.4.16 og 2.4.17).
Parliament also debated many other highly important political issues such as the protection of the environment, the research programmes, failure to comply with Community Directives, the Airbus dis­pute with the United States and agricultural policy. It approved unanimously but with some reservations, the Commission's pro­gramme for 1988.7
Fællesskabets institutioner og organer
The Community-Israel Protocols— double standards
R. Hitzigrath (S/D), som er ordfører for Udvalget om Eksterne Økonomiske Forbindelser i Europa-Parlamentet, havde på udvalgets vegne anbefalet, at man som led i forbindelserne mellem EF og staten Israel indgik dels en protokol om finansielt samarbejdes) og en fjerde tillægsprotokol om landbrugsproduk-
Parliament's External Relations Committee, in the person of its rapporteur, Mr R. Hitzigrath (S/D), had recommended that the Community conclude with Israel a Protocol on financial cooperation8
5) Den fulde ordlyd af de af Europa-Parlamentet vedlaget udtalelser og beslutninger findes i EFT 94 af 11.4.1988 og del fuldstændige referat af møderne i EFT bilag nr. 362.
The texts of the resolutions adopted by Parliament appear in OJ C 94, 11.4.1988, and the reporr of the proceedings is published in OJ Annex 2-362.
De i debatten deltagende medlemmers politiske og nationale til hørsforhold er angivet i parentes efter deres navn.
The politi­cal groups and countries of origin of members speaking in the debates are indicated in brackets after their names.
Symboler og forkortelser herfor er forklaret i EF-Bull. 2-1988. punkt 2.4.10 ').
The key to the abbreviations can be found in Bull.
Efter en nervepirrende forhandlingsprocedure forkastede Parlamentet disse tre proto koller med henvisning til, at Israel ikke havde overholdt de aftalte bestemmelser om, at land brugsprodukter fra områderne Vestbredden og Gaza skal kunne eksporteres direkte til Fælles skabet. Samtidig ønskede Parlamentet ikke at blive betragtet som garant for Israels politik i disse områder.
Agreement resulting from the accession of Spain and Portugal to the Com­munity.
den anden side stod tilhængerne af, at de tre protokoller blev afvist, både med henvisning til handelsmæssige grunde (Israel havde efter de res mening igennem to år overtrådt bestemmelserne om landbrugseksport fra Gaza og Vestbredden) og med henvisning til politiske grunde (Israels politik i disse områder).
The ensuing debate produced sharply div­ided positions on the wisdom of adopting the Protocols.
To holdninger skilte sig klart ud, da J.T. Nordman (LDRIF) med en indrømmelse af, at man ikke fuldstændig kan adskille handel og politik, stillede det spørgsmål, om Parlamentet ikke netop forsøgte at praktisere en form for ikke-sammenblanding af begreberne, og om ikke Parlamentets holdning i denne sag førte til en »dobbeltmoralsk politik«, når det behandlede Israel anderledes end de fleste andre lande.
There were three camps: those who supported all three (in order to honour commitments made with nonmember countries at the time of enlarge­ment); those who approved the Protocol relating to the effects of enlargement2but rejected the additional Protocol (citrus fruit exports after enlargement) ' and Financial Protocol;3those who rejected all three on both commercial grounds (Israel having allegedly been infringing for two years the provisions concerning agricultural exports from Gaza and the West Bank) and political grounds (the policy pursued by Israel in these territories).
D. Rogalla (S/D) udtalte for sit vedkommende, at han ikke »så sig kaldet til at give Israel politiske lektioner«.
Two views stood out dis­tinctly: those of Mr. J. Nordmann (LDR/ F), who accepted that the commercial could not be completely separated from the politi­cal but wondered whether Parliament was actually trying to do just that, its attitude being tantamount to adopting double stan­dards when it treated Israel differently from most other countries, and Mr D. Rogalla (S/D), who did not feel in a position to give political lessons to Israel.
Betydningen af afstemningerne om disse tre betænkninger var øget væsentligt som følge af Europa-Parlamentets nye beføjelser, hvilket in debar, at det skulle afgive samstemmende udta lelse om de pågældende protokoller, dvs. ratificere dem med et absolut flertal på 260 stemmer, jf. EØF-Traktatens artikel 238 som ændret ved Fællesakten. Imidlertid kunne man forvente, at debatten, som drejede sig om et handelsmæssigt emne, ville være direkte påvirket af de politiske hændelser på Vestbredden og i Gaza.
The importance of the votes on the three reports was much enhanced by the new power that Parliament was wielding in that it was being asked to give its assent to the Protocols in question, i.e. to ratify them, which—under Article 238 EEC as amended by the Single Act—requires an absolute manjority of 260.
Bortset fra drøftelserne om det principielle og det proceduremæssige bekræftede debatten forventningerne: Venstrefløjen var af den opfattelse, at selv om betænkningerne var af teknisk art, var det ikke muligt at se bort fra den politiske situation i området; centrum-højre slog derimod til lyd for, at Parlamentet langt om længe burde kunne tage stilling i denne sag uden at sammen blande spørgsmålet om protokollerne med an dre overvejelser, idet der ellers var risiko for, at Parlamentet anlagde, hvad Jean Nordmann (LDRIF) kaldte en »dobbeltmoralsk holdning« over for Israel.
Beyond the controversy over the substance and the pro­cedure, the debate lived up to these expec­tations: the Left maintained that, despite the technical nature of the reports, it was not possible to ignore the political situation on the spot; the Centre-Right, in contrast, held that the House must come to a decision on the Protocols without the interference of any other considerations, so as not to follow what Mr J. Nordmann (LDR/F) described as a policy of double standards—one for Israel and one for the rest.
I sit indlæg fremhævede formanden for Udvalget for Eksterne Økonomiske Forbindelser, J. Mallet (PPE/F), at godkendelse af protokoller ne ikke indebar en godkendelse af den alvorlige situation i de besatte områder, og at Parlamentet råder over andre midler end fastfrysning af handelsaftaler af begrænset rækkevidde.
The Chairman of Parliament's External Relations Committee, Mr J. Mallet (EPP/ F) pointed out that approval of the Proto­cols did not mean approval of the grave situation in the Occupied Territories, and that Parliament commanded other means than the freezing of small-scale trade agree­ments.
Han gik imod, at man på denne måde politiserede tekniske anliggender, og udtalte, at dette var en proceduremæssig afgivelse, og at man herved skabte et farligt præcedens.
He took issue with the over-politiciz­ing of technical matters, which constituted not only a vitiation of precedure but also a dangerous precedent.
I forlængelse heraf tilføjede Coste-Floret (RDEIF), at Parlamentet ved at nægte at afgive samstemmende udtalelse om protokollerne fordømte volden i den ene lejr men ikke i den anden, for man havde ikke taget hensyn til opfordringerne til vold fra Den Palæstinensiske Befrielsesorganisation (PLO) og fra »Islamisk Jihad« (hellig krig).
Taking the same line Mr. A. Coste-Florent (EDA/F) added that by withholding its assent to the Protocols Parliament would be condemning violence on one side but not on the other, for it would be ignoring incitements to violence on the part of the Palestine Liberation Organization (PLO) and the Islamic Jihad.
E. Blummenfeld (PPE/D) og B. Cassidy (ED/VK) advarede forsamlingen mod at bruge en aftale af
Mr. E. Blumenfeld (EPP/Ό) and Mr B. Cas­sidy (ED/UK) warned the House against
R. Hitzigrath (S/D), som redegjorde for udtalelsen fra Udvalget om Eksterne Økonomiske Forbindelser, der blev vedtaget med 16 stemmer mod nul, medens to afholdt sig fra at stemme, anførte, at det blot drejede sig om at bevare de samme handelsmæssige forbindelser med Israel som EF havle haft med dette land før Spaniens og Portugals tiltrædelse. På lignende måde drejede det sig blot om at indgå en finansprotokol til det beskedne beløb af 63 mio ECU bestående af lån fra Investeringsbanken til at øge den israelske industris produktivitet.
In connection with the opinion of the Committee on External Economic Rela­tions—which had been adopted by 16 votes and 2 abstentions—Mr Hitzigrath (S/D) reminded the House that all they were in effect doing was continuing the same com­mercial relations that had existed between the Community and Israel before the accession of Spain and Portugal, and con­cluding a Financial Protocol for the modest sum of 63 million ECU, in the form of EIB loans designed to boost the productivity of Israel's industry.
Europa-Parlamentet palæstinensiske industriprodukter ikke har givet anledning til vanskeligheder, forholder det sig helt anderledes med landbrugsprodukter.
Parliament ducers to export direct to the Community. While exports of Palestinian industrial products raised no problems, it was an alto­gether different story as regards agricultural produce.
Afstemmingen teknisk og finansiel karakter til at lægge pres på en suveræn regering, hvilket kunne skabe præcedens.
The voting using an agreement of a technical and finan­cial nature to exert pressure on a sovereign government; this might well create a prece­dent.
L. Van der Waal (NI/NL·) bemærkede, at man ikke vil kunne finde en løsning på det uløselige problem i Mellemøsten ved ikke at vedtage handelsprotokollerne og således lægge pres på Israel.
Mr L. van de Waal (ΝΑ/NL) remark­ed that refusing to adopt commercial proto­cols as a means of exerting pressure was no wav of solving the intractable problem of the' Middle East.
C. Pimenta (LDRIF) fandt det ligeledes uhensigtsmæssigt at lukke døren i for Israel ved ikke at holde det politiske samarbejde adskilt fra de handelsmæssige forbindelser.
Mr C. Pimenta (LDR/P) also believed that it would be ill­considered to shut the door on Israel by not distinguish­ing political cooperation from commercial relations.
Resultatet af afstemmingen efter drøf telserne kan opdeles i to grupper: På den ene side var der en markant afvisning af tillægsprotokollen om landbrugsprodukter og følgelig landbrugsproduktionerne i de besatte områder (149 stemmer for, 207 imod, medens 20 afholdt sig fra at stemme) samt finansprotokollen (143 stemmer for, 205 mod, medens 22 afholdt sig fra at stemme); på den anden side var der afvisningen med kun 5 stemmer (255 stemmer for, 112 mod, medens 16 afholdt sig fra at stemme) af protokollen, som blot indebar, at frihandelsområdet EØF/Israel for industriprodukter blev til passet Spaniens og Portugals tiltrædelse.
The results of the votes after the debates can be split into two groups: out­right rejection of the additional Protocol concerning agricultural products and, in consequence, the agricultural products from the Occupied Territories (149 votes for; 207 against; 20 abstentions) and of the Financial Protocol (143 votes for; 205 against; 22 abstentions); and the failure by only 5 votes (255 for; 112 against; 16 abstentions) to accept the Protocol which simply adapted the EEC­Israel free trade area for industrial products to take account of the accession of Spain and Portugal.
Denne protokol var nemlig i denne sammenhæng den »politisk« set mindst sensible. Således havde Den Socialistiske Gruppe tilkendegivet sit for behold og bebudet, at den udelukkende gik imod de to første protokoller.
This Protocol was, of the three, the least sensitive 'politically': the Socialist Group had explained its reser­vations and announced that it would vote against only the first two Protocols.
Til gengæld fandt R. Arndt (SID), at politiske spørgsmål, der ikke direkte har forbindelse med undertegnelsen af protokollerne, spillede en afskrækkende rolle i denne forbindelse.
In contrast, Mr R. Arndt (S/D) held that political issues not directly linked with the signing of the Protocols argued against sig­nature.
Han udtrykte frygt for, at den støtte, som ydes via finansprotokollerne, ville kunne anvendes til at stramme grebet om de besatte områder, som en del af den israelske regering allerede betragter som annekteret. »Israel er ikke ondskabens imperium«, lød det fra G. Rosseti (COMIX), for inden for den israelske regerings rækker er der kræfter, der arbejder for en løsning. Men når dette er sagt, ville en godkendelse af protokol lerne i den form, de foreligger, kunne fortolkes som støtte til regeringens hårde linje.
He feared that aid emanating from the Financial Protocols might be used to intensify the occupation of the Occupied Territories, which some members of the Israeli Government regard as already annexed. Israel was not the 'empire of evil', observed Mr G. Rossetti (Com/Ì), for within the Israeli Government itself forces were working for a solution.
W. Telkåmper (ARC/D) var ganske enig heri og tilføjede, at protokollerne ligeledes indebærer, at palæstinenserne har mulighed for at eksportere deres landbrugsproduktion direkte til Israel, medens de i virkeligheden skal opnå licenser fra den israelske regering for at kunne eksportere gennem to israelske selskaber, som er de eneste afsætningskanaler.
This view was shared by Mr W. Telkämper (Rainbow/D), who added that the Protocols stipulated that the Palestinians must be allowed to export their agricultural produce direct, whereas in reality they had to obtain Israeli Government licences in order to export through the exclusive channel of two Israeli agencies.
R. Chambeiron (COMIF) præciserede, at det var en naturlig konsekvens af de pågældende protokoller, at Israel forpligtede sig til at give tilladelse til at eksportere palæstinensiske produkter uden om disse is raelske eksportselskaber. »Høgene« ville betragte Europa-Parlamentets godkendelse som carte blanche for terrorpolitikken, tilføjede han.
Mr. Chambeiron (Com/E) pointed out that the corollary of these Protocols was that Israel undertook to allow Palestinian products to be exported without passing through these Israeli export agencies. The 'hawks' would use Parliament's approval as a blank cheque for a policy of terror, he said.
Ser man på afstemningsresultatet efter de enkel te grupper, viser det sig, at nej-stemmerne hovedsageligt kom fra Den Socialistiske og Den Kommunistiske Gruppe, Den Europæiske De mokratiske Gruppe (DE) og Regnbuegruppen (ARC).
A cursory analysis of the roll­call votes shows that the 'noes' came mainly from the Socialist, Communist, European Demo­cratic and Rainbow Groups.
Hvad angår protokollen »udvidelse«, bestod spærreminoriteten, som forhindrede det nødvendige flertal på 260 stemmer, især af medlemsstater fra Den Kommunistiske Gruppe, Den Europæiske Højrepartiers Gruppe (DR) deltog ikke i afstemmingen, medens grupperne PPE og Den Liberale Gruppe med enkelte undtagelser, herunder L. Beyer de Rijke (LDRIF > ), gik ind for en samstemmende udta lelse.
In the case of the 'enlargement' Protocol the minority that blocked the necessary majority of 260 was made up mainly of the Communist Group, the European Democrats and the Rainbouw Group, supported, in the event, by a number of Socialist votes.
Samtlige franske medlemmer af Europa-Parlamentet stemte for undtagen de kommunistiske medlemmer, som stemte mod, og J. Vernier (RDEIF), som afholdt sig fra at stemme.
The French Socialists voted for the agreements; the European Right (ER) abstained while the EPP and Liberal Groups, with few exceptions—one being Mr L. Beyer de Rijke (LDÂ/B)—voted for assent.
Efter afstemningen offentliggjorde formanden for Udvalget for Eksterne Økonomiske Anliggender, J. Mallet (PPE/F), følgende erklæring:
Similarly, all the French members of the House voted in favour, except the Communists who voted against and Mr J. Vernier (EDA/F), who abstained.
»Jeg beklager udfaldet af den endelige afstemning i dag om tilpasningsprotokollerne til aftalerne mellem EØF og
After the division the Chairman of the Com­mittee on External Economic Relations, Mr J. Mallet (EPP/F) issued the following state­ment:
Grigoris Varfis, som talte på Kommissionens vegne, kom med sit indlæg ved afslutningen af drøftelserne.
Mr Varfis wound up the debate for the Commission.
Han præciserede, at de protokol ler, der var forelagt Parlamentet, ikke vedrørte eksporten fra de besatte områder, for hvilken der gælder andre fællesskabsbestemmelser. An vendelsen af disse har imidlertid været meget problematisk. Den aftale, der blev undertegnet i december 1987 ') med Israel, har gjort det muligt for de palæstinensiske producenter at eksportere direkte til EF.
He explained that the Proto­cols before the House did not concern exports from the Occupied Territories, which were governed by other Community provisions, the application of which was none the less encountering many difficult­ies.
• et direktiv om indbyrdes tilnærmelse af med lemsstaternes lovgivning om aromaer, som må anvendes i levnedsmidler, og om udgangsmaterialer til fremstilling af disse (punkt 2.1.18)
(i) a Directive on the approximation of the laws of the Member States relating to the type-approval of wheeled agricultural or forestry tractors (— > point 2.1.16); 'I regret today's final vote on the Protocols adapt­ing the EEC-Israel Agreements.
Jeg har altid forsvaret princippet om at holde tekniske og politiske problemer adskilt, hvilket ikke betyder, at den alvorlige situation i de besatte områder er mig ligegyldig.
I have always believed in the principle of keeping technical problems and political issues apart, which does not mean that I am unmoved by the grave situation of the Occupied Territories.