natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Eksporten af industri varer er faktisk blevet øget i kraft af den frie adgang til fællesskabsmarkedet, men der er kun langsomt sket fremskridt i sammenligning med de resultater, som nogle asiatiske lande, der ikke har de samme for dele, har nået.
But as technological improvements in Europe bring down cost prices, something which tends not to happen with ACP cane sugar, the Com munity guarantee, however favour able it may be—and it could scarcely be better—is probably not going to be enough to ensure the profitability of production in the long term.
Endelig bør tilføjes, at beskyttelsesklausulen i konventionen aldrig er blevet taget i brug.
Lastly, it should be added that the safeguard clause in the Convention has never been used.
Selv om Fællesskabet undertiden har reageret med restriktive foran staltninger, når dets partnere ansøger om præferenceordninger for nye eksportprodukter (f. eks. jordbær), er disse mindre forseelser ikke nok til at få det dømt for protektionisme eller til at forklare den manglende forbedring af AVS-landenes salgstal.
Even if the Community some times has restrictive reactions when its partners apply for preferential arrangements for new export pro ducts (strawberries, for example), these minor offences are not enough to get it convicted of protectionism or to explain the failure of ACP sales to improve.
Hovedproblemerne er flaskehalsene i landbrugets og industriens produktionssystem, dvs. i selve udviklingsprocessen og følgelig del vis i den bistand, som kanaliseres ind i det.
The main problems are the bottlenecks in the agricultural and industrial production systems, i.e. in the development pro cess itself and, therefore, in the aid channelled into it.
AVS-landene har brug for en blanding af handel og bistand.
For the ACP countries, trade and aid must be combined.
I økonomisk henseende er problemet formentlig endnu værre.
Curiously enough, it is trade that arouses most controversy.
Men efterhånden som teknologiske forbedringer i Europa nedbringer produktionspriserne, noget, som det ikke er meget sandsynligt vil ske med AVS-rørsukker, vil Fællesskabets garanti, hvor gunstig den end måtte være — og den kunne næppe være bedre — formentlig ikke være nok til at sikre produktionsrentabiliteten på længere sigt.
The statistics show that the ACP share of the Community market is dwindling, and their exports are not very diversified, raw materials still accounting for the bulk of them.
Også her ligger det virkelige problem ikke i handelsordningerne, men i produktionssystemet og dets konkurrencedygtighed. dygtighed.
Some observers have concluded that trade cooperation is a 'mug's game' and that the Community's apparent liberalism is only a front for protectionism. tionism.
For mange AVS-lande er sukker protokollen af afgørende betydning.
For many ACP countries, the sugar protocol is vital.
Mærkeligt nok er det samhandelen, der giver anledning til den største uenighed.
The Stabex system, better known than the sugar protocol, is an even more frequent target for what is often contradictory criticism.
Det fremgår af statistikken, at AVS-gruppens andel af fællesskabsmarkedet er vigende, og at der er for ringe spredning i deres eksport, idet råstoffer stadig udgør hovedparten af den.
The same critics will have no hesitation in deploring the inadequacy of Stabex funds or calling for the system to be extended to other products, while in the same breath accusing it of increasing the ACP economies' dependence on distant markets by
Nogle iagttagere har draget den slutning, at handelssamarbejdet er et »fupnummer«, og at Fællesskabets tilsynela
Legally speaking, the protocol, like many texts that have been difficult to negotiate, contains an appar-
Paradoksalt nok har det økonomiske samarbejde, dette vigtige udviklingspolitiske instrument, ikke i nær samme omfang været gen stand for diskussioner og skænderier. Der er ingen tvivl om, at sam handelen egner sig bedre som emne for kollektive diskussioner end gen nemførelsen af egentlige udviklingsprojekter, som i praksis drøftes individuelt mellem Fællesskabet og hvert enkelt AVS-land.
This concern with the speed at which funds are spent is quite legitimate, but the figures show that responsibility for this is, to say the least, shared : the speed of disbursement varies from one recipient country to another, although the procedure, of course, is the same.
Der rettes også kritik mod Kom missionens forslag om en mere mål rettet anvendelse af Stabex-overførslerne til rehabilitering eller diversificering af produktionssystemet. Dette ville være en ny form for »conditionality«, dvs. betingelser for bistanden.
Criticism is also levelled at the Commission's proposals for stricter application of Stabex transfers to the rehabilitation or diversification of the production system.
Men samtidig kritiseres ordningen for dens ineffektivitet og dens manglende evne til at dække AVS-landenes reelle tab, når det er en kendsgerning, at disse tab blandt andet skyldes deres produkters svigtende konkurrencedygtig hed.
But at the same time, the system is criticized for its inefficiency and its inability to cover losses which the ACP countries have actually incurred, when in fact these are due (among other things) to a decline in the competitiveness of their products.
Med i billedet hører også den tid, der skal bruges til at opstille priori teter, vælge projekter, udarbejde dem i detaljer og finde en løsning på problemer i forbindelse med gen nemførelsen.
Account must be taken of the time needed to establish priorities, choose projects, work them out in detail and cope with the problems of implementation.
Nogle projekter er hurtigere at færdiggøre end andre.
Different types of project take more or less time to finish.
Et byggeprojekt kan færdiggøres forholdsvis hurtigt, men landbrugsprojekter, som det er hensigten at give prioritet i fremtiden, vil det uvægerligt tage længere tid at gen nemføre.
A construction project can be completed fairly quickly but agricultural pro jects, which are intended to have priority in future, will inevitably take longer to implement.
Derfor er udbetalingsakten ikke et acceptabelt kriterium, når det drejer sig om at vurdere bistandens kvalitet.
So speed of payment is not an acceptable criterion when it comes to assessing the quality of aid.
Sagen er den, at Stabex-ordnin-gens enestående karakter betyder, at den ofte bedømmes på grundlag af forkerte kriterier. Den er ikke et globalt instrument, og den kan der for ikke løse det internationale pro blem, som er forbundet med råvareprissvingninger.
In order to make aid more effective, the Lomé III negotiaters simplified procedures considerably.
Derfor er den pr. definition utilstrækkelig i så hen seende.
So it is, by definition, inadequate in this respect.
Men den er et af de instrumenter, der bidrager til AVS-landenes udvikling, og den har til for mål at garantere en vis stabilitet i deres eksportindtægter og bevare en del, men også kun en del, af deres økonomiske potentiale.
But it is one of the instruments that contribute to the development of the ACP coun tries and it is intended to guarantee a certain degree of stability in their export earnings and preserve a part, but only a part, of their economic potential.
Der findes andre instrumenter til udvikling af andre områder — udvikling af land distrikterne i almindelighed og fødevareafgrøder i særdeleshed har haft stor gavn af EUF-bistanden.
Other instruments exist to develop other areas—rural develop ment in general and food crops in particular have benefited considerably from EDF aid.
Støtte politikken for fødevarestrategierne har afdækket behovet for at gå videre ad denne vej.
The food strategy support policy has revealed the need to go further in this direction. tion.
For at gøre bistanden mere effektiv blev Lomé II I-forhandlerne enige om en stærk forenkling af procedurerne.
Paradoxically, financial cooperation, that major instrument of development policy, has been the subject of much less discussion and argument.
Alle administrative stadier (finansieringsafgørelser, afgivelse af tilbud, indgåelse af kontrakter osv.) er nu underlagt strenge tidsfrister.
No doubt trade is a better topic for collective discussions than the implementation of development projects proper, which in practice is discussed individually between the Community and each ACP country.
Udsigterne for en ny konvention behovet for i et ustabilt eksternt miljø at sikre erhvervslivet og investorer, der foretager mellemog langfristede kapitalanbringelser, faste og stabile rammer for deres virke.
Presenting its initial guidelines for the coming negotiations, the Com mission also emphasized the need to deal with new problems. Since Lomé III was signed, the debt crisis and the decline of commodity prices have become major sources of concern in ACP-EEC circles.
Uddybning og forlængelse af dynamikken i Lomé sætter strukturelle reformer.
Softening the hardness of ' adjustment' can sometimes be essential.
Hvis dette forslag vedtages, vil det føje et nyt instrument til Lomé-værktøjskassen og samtidig demonstrere AVS/EØF-partnernes evne til at finde frem til løsninger på nye pro blemer, uden at de af den grund taber det fundamentale mål af syne, der altid vil være fremme af en holdbar, langsigtet udvikling i AVS-landene.
The Community has already taken the first steps in this direction.
Knap to år efter Den Tredje Lomékonventions ikrafttræden er der ved at blive indledt forhandlinger om en ny konvention.
Scarcely two years after the entry into force of the third Lomé Convention, the negotiations for a new Convention are about to begin.
Lomé III udløber den 28. februar 1990, og inden da skal Fællesskabet og de 66 AVS-stater have gennemgået alle aspekter af deres samarbejde og forhandlet sig frem til en ny aftale.
Lomé III expires on 28 February 1990, and before then the Community and the 66 ACP States will have to go over every aspect of their cooperation and negotiate a new contract.
I sin meddelelse til Rådet om Lomé IV-forhandlingerne foreslår Kommissionen, at der skal foretages en konsolidering og styrkelse af de nye metoder og retningslinjer, som er fastlagt af Lomé III. »Vi må fortsat støtte sektorpolitikkerne, skabe øget dialog og stadfæste Lome's centrale målsætning, der går ud på at fremme langsigtede, vedholdende udviklingsbestræbelser«.
In its communication to the Council on the Lomé IV negotiations, the Commission proposes to consolidate and strengthen the new methods and approach laid down by Lomé III. 'We must continue to support sectoral policies, increase dialogue, and reaffirm the central objective of Lomé—namely, the fostering of long-term, sustainable development efforts.'
Der er nu mindre end nogensinde grund til at sætte sig en fuldstændig genforhandling af konventionen som mål.
There is less reason than ever to seek a wholesale renegotiation of the Convention.
Forbindelserne mellem AVS og EØF er tilstrækkeligt afklarede til, at Kommissionen kan fremsætte forslag om en permanent aftale.
ACP-EEC relations have matured sufficiently for the Commission to suggest a permanent agreement.
Siden Lomé III blev undertegnet, er gældskrisen og faldet i råvarepriserne blevet en kilde til dyb bekymring i AVS/EØF-kredse.
Lomé III includes a new quick disbursing instrument designed to mitigate the shortage of foreign exchange and financial resources in focal sectors selected by a process of dialogue.
Undertiden kan det være nødvendigt at mildne de værste følger af »tilpasningen«.
In addition to the Convention, the Community recently took the initiative of launching a special pro gramme to help the most indebted countries of sub-Saharan Africa.
Fællesskabet har allerede taget de første skridt i denne retning.
While allowing the Community to reaffirm its commitment to its ACP partners, this proposal could allay the fears of some ACP countries that their advantages under Lomé are being eroded or diluted.
Lomé III indfører bl. a. et nyt instrument for hurtige udbetalinger af bistand, der er beregnet på at afbøde virkningerne af knapheden på udenlandsk valuta og finansieringsmidler inden for målsektorer, som udvælges ved hjælp af en dialogproces. logproces.
An agreement of unlimited duration could be justified on three grounds : — the need to build on the promi sing results of the first two years of Lomé Ill-style development;
Foruden til konventionen har Fællesskabet for nylig taget initiativet til iværksættelse af et særligt program, der har til formål at bistå de mest gældstyngede lande i Afrika syd for Sahara.
— the structural, longterm nature of the main problems facing the ACP countries—insecurity of food supplies, threats to the environment, dependence on commodities—which all call for longterm development efforts;
Der er tale om betydningsfulde skridt, selv om de ikke er nær vidt gående nok.
These are significant steps, although they do not go far enough.
For så vidt angår den næste konvention, foreslår Kommissionen en eller anden form for mere organiseret støtte til AVS-lande, der iværk
For the next Convention, the Commission proposes some more organized form of support for ACP countries undertaking structural reforms.
Samtidig med at dette forslag giver Fællesskabet lejlighed til på ny at bekræfte sit engagement over for sine AVS-partnere, vil det kunne mindske nogle AVS-landes frygt for, at de fordele, som de har i henhold til Lomé, skal blive udhulet eller forringet.
— the need, in an unstable external environment, to guarantee the business world and medium and longterm investors a firm and stable framework.
Fællesskabet fastlagde oprindeligt sine forbindelser med AVS-landene og Middelhavslandene sideløbende. Både de forhandlinger, som kronedes med den første Lomé-konvention, og de forhandlinger, som førte til indgåelsen af »Middelhavsaftalerne«, blev indledt på samme tid.
The Community originally defined its relations with the ACP countries and the Mediterranean countries concurrently.
Begge disse »politikker« danner selve kernen i Fællesskabets forbindelser med »Syd«.
Both these 'policies' are at the heart of the Community's relations with the 'South'.
Affødt af den optimisme, der var et resultat af en lang periode med økonomisk ekspansion, overlevede de ikke uden vanskelighed det økonomiske tilbageslag, der efter det andet olieprischok ramte Europa og mange af dets nærmeste partnere hårdere end andre af verdens regioner.
Born out of the optimism resulting from a long period of economic expansion, they survived, not without difficulty, the recession, which, after the second oil shock, hit Europe and many of its closest partners harder than other regions of the world.
Den anden og derpå den tredje udvidelse af Fællesskabet (Grækenland i 1981, efterfulgt af Spanien og Portugal i 1986) gav ved at forværre de spændinger af handelsmæssig karakter, der var en følge af det økonomiske tilbageslag, anledning til indførelse af en »New Deal« i Fællesskabets forbindelser med de lande i Middelhavsregionen, der ikke var medlemmer af EF.
The second and then third enlargements of the Community (Greece in 1981, followed by Spain and Portugal in 1986), by aggravating the tensions of a commercial nature which arose from the recession, provided the opportunity for a new deal in the Community's relations with the non-EEC countries of the Mediterranean region.
Fastholdelse af de handelsmæssige fordele, en lettere forøget, mere hensigtsmæssig bistand, nye former for regionalt eller multilateralt samarbejde samt strukturerne for en mere målrettet, mindre formel dialog — dette er de grundelementer, som de samarbejdsbaserede forbindelser, der nu er ved at træde ind i tredje fase af deres udvikling, i dag er ved at blive bygget op omkring.
Maintained trade advantages, slightly increased, more appropriate aid, new forms of regional or multinational cooperation and the structures for a narrower, less formal dialogue—these are the elements around which the cooperation-based relations that are entering the third phase of their development are being consolidated today.
Efter en lidt tøvende begyndelse i tresserne og udformningen af en »global Middelhavspolitik«, efter de for håbninger, som blev næret af de høje principper, der kom til udtryk i denne politik, og efter de skuffelser, som vanskelighederne i den økonomiske nedgangsperiode gav, er Fællesskabets forbindelser med de lande, der grænser op til Middelhavet, efter Spaniens og Portugals tiltrædelse af Fællesskabet og tilpasningen af Middelhavsaftalerne til denne »New Deal«, trådt ind i deres post-udvidelsesfase.
After the hesitant beginnings of the 1960s and the definition of an Overall Mediterranean approach'—with the hopes it gave rise to and the disappointments caused by the harsh realities of recession—after the accession of Spain and Portugal to the Community and the adaptation of the Mediterranean agree ments to this new situation, the Community's relations with the countries bordering on the Mediterranean have now entered their post- enlargement phase.
I. Principperne
I. The principles
Nord-Syd forbindelserne ved en korsvej lemmer af EF.
A North-South crossroads tries.
Medens det gennem snitlige BNP pr. indbygger i EF ligger på 10 000 USD, er gennem snittet i de middelhavslande, der ikke er medlemmer af EF, 1 000 USD, idet der igen er meget store forskelle mellem landene mod nord (Cypern, Malta, Tyrkiet og Jugoslavien) og landene mod syd (Maghreb, Machrak).
While average per capita GNP in the EEC is USD 10 000, in the non-EEC Mediterranean countries as a whole it averages USD 1 000, with enormous differences between the northern countries (Cyprus, Malta, Turkey and Yugoslavia) and those in the south (Maghreb, Mashreq).
Velstanden er ulige fordelt mel lem den nordlige og sydlige del af Middelhavsbækkenet, som i økonomisk henseende domineres af den magtfaktor, som Det Europæiske Fællesskab udgør.
Wealth is unevenly distributed between the northern and southern parts of the Mediterranean Basin, which is economically dominated by the power of the European Community.
De fire medlem mer af Fællesskabet, der grænser op til Middelhavet, tegner sig alene for over to tredjedele af regionens vel stand, og generelt set er BNP for Det Europæiske Fællesskab som helhed ti gange større end for de Middelhavslande, der ikke er med
The four members of the Com munity which border on the Mediterranean alone account for more than twothirds of the region's wealth and, in overall terms, the GNP for the European Community as a whole is 10 times that of the non-member Mediterranean coun
Middelhavsregionen udgør i dag 6% af verdens samlede fastlandsareal, 7 % af dens befolkning og 8 % af dens velstand.
The Mediterranean region today accounts for 6 % of the world's land area, 7 % of its population and 8 % of its wealth.
Skønt disse pro centtal er langt lavere, end de ville have været på de store Middelhavsrigers tid (det fønikiske, romerske, osmanniske rige) er Middelhavsområdet stadig et sted, hvor forskellige civilisationer, religioner og strategiske interesser mødes, og samtidig et centrum for handelsmæssige og kulturelle udvekslinger.
Although these per centages are far lower than they would have been back in the time of the great Mediterranean empires (Phoenician, Roman, Ottoman), the Mediterranean area has remained a place where civilizations, religions and strategic interests meet, and a centre for trade and cultural exchanges.
Gensidigt betinget stabilitet pæiske markeder (f. eks. krisen inden for tekstilindustrien), og senere farerne i forbindelse med Fællesskabets udvidelse, i en række af disse lande i forskelligt omfang forværret de økonomiske og følgelig sociale problemer, der på et tids punkt med en stærk befolkningstilvækst kan skabe spændinger med uforudseelige følger.
Shared stability scale and impact of the Community's contribution to establishing in the Mediterranean an area of relative prosperity and effective, lasting cooperation.
tiske reaktioner på den økonomiske nedgangsperiode og konsekvenserne af visse af dets landbrugspolitiks værste udskejelser?
to varying degrees in a number of these countries economic, and hence social difficulties which, at a time of strong population growth, may generate tension with unforeseeable consequences.
Disse få kendsgerninger illustrerer bedre end mange ord den interesse, som Fællesskabet har i en harmonisk udvikling af Middelhavsregionen, og den stabiliserende rolle, som det både i økonomisk og politisk henseende må spille i dette område, hvis det skal bevare freden i sin egen baghave for de mennesker, som bor der, og markeder for de varer, som det producerer.
These few facts illustrate better than any lengthy speech the stake which the Community has in the harmonious development of the Mediterranean region and the stabilizing role it must play in that area both economically and politically if it is to preserve peace on its doorstep and markets for its products.
Udvik lingen inden for disse forbindelser i de senere år viser med al ønskelig tydelighed, at Fællesskabet er nået til erkendelse af, at det er sårbart over den risiko, som dets nære naboers skrøbelighed indebærer.
The short history of these relations amply demonstrates that the Com munity realizes it is vulnerable to the frailty of its close neighbours.
Ud over de hindringer for vækst på lang sigt, som de fattigste lande i regionen er stillet overfor, er truslerne mod regionens fremtid af økonomisk, politisk, men også af miljø mæssig karakter.
As for the Mediterranean coun tries, their economies are sometimes dangerously dependent on their exports to the Community market. Following the locomotive role poorest countries, the Mediterranean region will have to deal with ecconomic, political and environmental problems.
Netop nu sættes regionens evne til at »samarbejde« på en hård prøve af forureningen i Middelhavet og naturgivne plager (vandrende græshoppesværme,
Its ability to 'cooperate' is being tested now by pollution in the Mediterranean and natural scourges (migratory locusts, encroachment of the desert).
For så vidt angår de pågældende Middelhavslande, er deres økonomier undertiden i betænkelig grad afhængige af deres eksport til fællesskabsmarkedet.
The Community is aware of the extent of its responsibility as the dominant economic and political power in the area.
Efter den rolle som lokomotiv, som de europæiske landes økonomier spillede i tresserne (også med hensyn til indvandring), har de problemer i forbindelse med det økonomiske tilbageslag, der førte til en kontraktion af de euro- ørkenens fremmarch).
But is it strong enough today to regain the confidence of its Mediterranean partners, severely eroded by its protectionist responses to the period of recession and the consequences of certain excesses of its agricultural policy?
Fællesskabet er sig sit store ansvar bevidst som den dominerende økonomiske og politiske magtfaktor i området. Men er det i dag stærkt nok til at genvinde den troværdighed hos sine Middelhavspartnere, som er blevet stærkt udhulet af dets protektionis
How this question is answered will determine the played by the European economies in the 1960s (in terms of immigration too), the difficulties caused by the recession, which led to contraction of the European markets (for instance, the crisis in the textile industry), and more recently the problems posed by the enlargement of the Community, have highlighted
Stærk gensidig afhængighed
Strong interdependence however, which sells 80% of its agricultural exports (fruit and vegetables, citrus fruit and flowers) to Europe.
De penge, de sender hjem, svarer til 20% af vareeksportindtægterne for Tunesien og over 50% for Marokko.
The money they send home is equivalent to 20 % of visible exports in the case of Tunisia and more than 50% in the case of Morocco.
For så vidt angår Tyrkiet og Jugoslavien, er disse overførsler efter eksporten den næststørste kilde til fremmed valuta.
In so far as Turkey and Yugoslavia are concerned, these transfers rank second, after exports, as a source of foreign exchange.
Vandringen af arbejdskraften og de menneskelige og sociale problemer, den fører med sig, er et karakteristisk aspekt ved den gensidige afhængighed i Middelhavsområdet.
Migration and the human and social problems that go with it are a characteristic aspect of Mediterranean interdependence.