natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den holdning, som lægges for dagen i udkastet, er i sig selv forståelig og maske endda uundgåelig, eftersom man indrømmer, at det er nødvendigt, at der findes »det minimum af konkurrence, der er nødvendigt, for at traktatens... mål (bliver) nået« 78).
The attitude adopted in the draft is in itself understandable and is the logical consequence of the Commission's belief that 'the right amount of competition' must exist 'in order for the Treaty's requirements to be met and its aims attained'.78
Indførelsen af et institutionaliseret system med forebyggende kontrol, der alene hviler på princippet om beskyttelse af konkurrencen, giver anledning til betragtninger, som mere alment vil blive taget op i slutningen af denne undersøgelse.
However, the introduction of an institutionalized system of preventive control, based solely on the principle of preserving a competitive environment, leaves the way open to a scries of reflections which will be resumed, in more general terms, at the end of this study.
Lejlighedsvise indgreb fra Kommissionen over for klart afartede koncentrationer kan kun tænkes inden for rammerne af konkurrencereglerne.
Random intervention by the Commission in the case of manifestly unhealthy concentrations can only be conceived in the context of applying the rules on competition.
En almindelig og institutionaliseret kontrol med koncentrationer synes derimod reelt at henhøre under den økonomiske politik. I denne sammenhæng vil en bedømmelse, der alene anlægges på grundlag af koncentrationers uheldige virkninger på konkurrencen, være særdeles skadelig, navnlig i den økonomiske kriseperiode som vi nu gennemlever.
General institutionalized control of concentration, however, appears a genuine instrument of economic policy.
Koncentration er nemlig et middel til at virkeliggøre mål inden for omstrukturering, arbejdsdeling og beskyttelse af sociale værdier, hvilket forudsætter, at alle de berørte par ter bidrager og må indordne sig efter rammerne i en samlet politik på fællesskabs plan.
Concentration is a means for attaining objectives like restructuring, division of labour, protection of social values, which call for the support of all the parties concerned and should be incorporated into the framework of an overall policy at Community level.
Afsnit IV — Problemer i forbindelse med anvendelse af EKSF's og EØF's konkurrenceregler
Section IV — Problems arising from application of the competition rules in the ECSC and EEC
Bortset fra deres karakter af egentlige nyskabelser i forhold til de ideer, der tidligere havde været i kurs i de europæiske lande, indgår konkurrencereglerne i de to traktater som bekendt i et system af retsregler, der ikke danner en helhed på samme måde som nationale retsforskrifter.
Quite apart from the intrinsic novelty of their content by comparison with ideas previously current in European countries, the competition rules provided for in the two Treaties are an inherent part of a legal system which does not constitute a complete whole in the same way as national laws and regulations.
Man forstår derfor, at deres gennemførelse har givet anledning til vanskeligheder, der ofte var af hidtil ukendt karakter, og hvis principielle rækkevidde har strakt sig ud over konkurrencesektoren i egentlig forstand og i visse henseender berørt andre retsområder, som f.eks. folkeretten, forfatningsretten, forvaltningsretten og proces retten for kun at nævne de vigtigste.
It is therefore understandable that implementing these rules caused difficulties which often extended beyond the competition sector itself and involved other branches of law, such as international law, constitutional law, administrative law and procedural law, to name only the principal ones.
Konkurrencereglernes »ekstraterritoriale« anvendelse
'Extraterritorial ' application of the competition rules
Et første væsentligt spørgsmål i denne henseende er konkurrencereglernes »ekstraterritoriale« anvendelse.
One of the first and most important questions in this connection regards the 'extraterritorial' application of the competition rules.
Dette problem er et af ledemotiverne i den debat, hvorunder vi ofte står i modsætning til vore kolleger hinsides Atlanten. Jeg skal retfærdigvis først ordret gengive en opfattelse, der for nylig er udtrykt af Smit7g): »The Europeans were in the forefront of those who accused the United States of extending its antitrust laws extraterritorially in violation of international law. There is every indication that the EEC is prepared to go equally far«.
This problem is the leitmotiv of a frequent argument with colleagues from the other side of the Atlantic.
Denne opfattelse synes ikke helt rigtig på teoretisk plan.
This opinion does not appear to be altogether correct theoretically.
Inden for Fællesskabet har grundsætningen om den såkaldte objektive territorialitet (»effect doctrine«) aldrig været anvendt på så altomfattende måde. som tilfældet er i retspraksis i USA.
Within the EEC. the so-called 'effects doctrine' was not in fact accepted as unreservedly as in United States caselaw.
Nærmere udtrykt har Domstolen indtil i dag undladt at udtale sig om denne grundsætning, som henhører under folkeretten.
To be more exact, the Court of Justice has so far avoided giving an opinion on this doctrine, which belongs to the realm of public international law.
Domstolen har på samme måde som Kommissionen begrænset sig til at betragte et moderselskab (med hjemsted uden for Fællesskabet) og et datterselskab (med hjemsted i Fællesskabet) som udgørende én og samme enhed ). Dette synspunkt er i øvrigt overensstemmende med de principper på konkurrencerettens område vedrørende virksomheder, som jeg allerede har omtalt i anden sammenhæng, hvorefter begrænsninger, der aftales mellem et moderselskab og et datterselskab, ikke betragtes som værende konkurrencebegrænsende, når de er udtrykt for en simpel fordeling af opgaver inden for samme økonomiske enhed, dog naturligvis på betingelse af. at datterselskabet ikke har nogen reel selvstændighed på det økonomiske plan.
Like the Commission, the Court has confined itself to considering the parent company (foreign to the Community) and the subsidiary company it controls (formed in the Community) as constituting one and the same entity.80This position, moreover, accords with the principles already explained regarding competition within firms, whereby a restrictive course of action established between parent company and subsidiary does not amount to a res triction of competition when it simply represents a division of tasks within one and the same economic entity, provided, of course, that the subsidiary has no effective economic independence.
At et i Fællesskabet oprettet datterselskabs adfærd, som er dikteret af moderselskabet, falder tilbage på dette, er en anvendelse af ovennævnte princip.
To impute to an extra-Community parent company actions by its Community subsidiary on instructions by the former is merely to apply mutatis mutandis the principle set out above.
Også ordlyden af artikel 85 og 86 taler for grundsætningen om ekstraterritorial anvendelse, for så vidt som der i bestemmelserne nævnes konkurrencebegrænsninger »inden for fællesmarkedet« (artikel 85) eller »på fællesmarkedet eller en væsentlig del heraf« (artikel 86).
The actual text of Articles 85 and 86 lends support to the extraterritorial scope theory, since it refers to restrictions of competition 'within the common market' (Article 85) or 'within the common market or in a substantial part of it' (Article 86).
At de ansvarlige virksomheder har hjemsted uden for Fællesskabet, spiller således ikke nogen rolle.
The fact that the undertakings responsible have their headquarters outside the Community is accord ingly quite irrelevant.
Ud fra en praktisk synsvinkel er konkurrencereglernes ekstraterritoriale anvendelse således et faktum i Fællesskabet.
From the practical angle, extraterritorial application of the competition rules is thus an accepted fact in the Community orbit.
Dette er i øvrigt i sig selv forståeligt, når man betænker, at konkurrencereglerne i modsat fald ville blive berøvet deres indhold, idet virksomhederne kunne unddrage sig fællesskabsmyndighedernes kompetence ved at spille på territorialitetsfaktoren.
The position is, moreover, perfectly understandable when it is realized that the competition rules would otherwise be quite meaningless if firms could elude the jurisdiction of the Community authorities by relying on territorial factors.
Dette gælder naturligvis al konkurrencelovgivning.
This, of course, applies to all laws on competition.
Problemet bliver derfor overordentlig indviklet på internationalt plan. idet to eller flere landes domstole kan tænkes at have kompetence til at bedømme samme adfærd hos en eller flere virksomheder, når denne adfærd har virkninger i flere økonomiske zoner.
At international level the problem thus becomes extremely complex; two or more legal systems could indeed be held to have jurisdiction over the same course of action on the part of one or more firms where the effects are felt in several economic zones.
Håndhævelse af konkurrencereglerne giver anledning til yderligere problemer, når den indebærer procedurer, der skal foregå i andre stater.
Application of the competition rules raises further problems still when it entails taking proceedings in other States.
Efter at have erkendt disse faktiske forhold, må man følgelig i fremtiden udfolde alvorlige bestræbelser på at sikre et minimum af koordination på internationalt plan 81).
In conclusion, once this fact has been recognized, strenuous efforts will have to be made in the future to ensure at least a minimum of coordination at international level.81
Gør man ikke det, kan konkurrencereglernes ekstraterritoriale anvendelse, der i sig selv er berettiget, give anledning til højst forvirrede situationer og spil af tilfældigheder med uretfærdige og skadelige følger for virksomhederne.
Otherwise, extraterritorial application of competition rules, justifiable as it is, will bring about extremely confused and hazardous situations with consequent injustice and inconvenience for firms.
Forholdet mellem fællesskabsretten og medlemsstaternes retsorden
The relationship between Community law and the domestic law of Member States
Problemet opstår naturligvis i EØF på grund af, at der på konkurrenceområdet både findes fællesskabsregler og regler, der henhører under de forskellige medlemssta ters kompetence.
This problem arises, of course, in the EEC, because of the coexistence of Community rules alongside rules belonging to the sovereign domain of the Member States, both affecting competition.
Dette forhold er yderst aktuelt, bl.a. på grund afden nylig afsluttede parfume-sag.
The subject is highly topical, especially since the recent 'perfumes' case.
I den berømte Wilhelm-sag 82) fastslog Domstolen den almindelige grundsætning, at samme form for adfærd (i det foreliggende tilfælde et kartel) på samme tid kan indebære overtrædelse af både Fællesskabets og nationale retsregler.
In the well-known Wilhelm case,82the Court admitted the general principle whereby one act (in this case an agreement) may constitute a breach of both Community and national rules.
Man kan således tænke sig, at der sideløbende indledes to sager, hvorunder man bringer begge regelsæt i anvendelse.
Accordingly two sets of proceedings could conceivably be started concurrently for enforcing two sets of rules.
Domstolen har dog fundet, at hvis forekomsten af sideløbende indgreb skulle føre til en sammenlægning af sanktioner, »kræver et almindeligt billighedshensyn, at der ved udmålingen af en eventuel sanktion tages hensyn til enhver forudgående beslutning af lignende art« 83).
The Court, however, admitted that although the possibility of twofold proceedings logically implied cumulative penalties, 'a general requirement of natural justice ... demands that any previous punitive decision must be taken into account in determining any sanction which is to be imposed'.83
I denne sag blev det desuden fastslået, at den sideløbende anvendelse af national ret »ikke (kan) hæmme den uindskrænkede og ensartede anvendelse af fællesskabsretten og virkningerne af foranstaltningerne til dennes gennemførelse«84).
In the above case it was also established that concurrent application of a national system 'may not prejudice the full and uniform application of Community law or the effects of measures taken or to be taken to implement it'.84
Følgelig kan der ved nationale retsregler være hjemlet forbud, som ikke følger af traktaten, selv om der foreligger negativattest i medfør af artikel 2 i forordning nr. 17.
Consequently, national law may entail prohibitions that are not provided for in the Treaty, even where there has been negative clearance under Article 2 of Regulation No 17.
Derimod vil en national myndigheds undladelse af at håndhæve et ved traktaten hjemlet forbud under henvisning til mildere interne lovbestemmelser være i strid med traktaten.
On the other hand, if national authorities were to refrain from implementing a prohibition contained in the Treaty and to rely on less rigorous domestic provisions, this would constitute a breach of the Treaty.
Når der er givet dispensation i medfør af artikel 85, stk. 3. kan nationale myndigheder derimod ikke gribe ind og pålægge straf under henvisning til, at den pågældende form for praksis er i strid med en strengere national retsforskrift.
When, however, authorization has been granted under Article 85(3), national authorities may not impose penalties for the practice in question on the ground that it is unlawful under the provisions of a more rigorous domestic rule.
Svaret bør være det samme, når et kartel er undtaget i medfør af en forordning, der finder anvendelse på kategorier af aftaler, men Wilhelm-dommen støtter ikke denne antagelse.
The same answer should apply when an agreement is exempt pursuant to a regulation applicable to certain classes of agreements, although this aspect was not discussed in the Wilhelm case.
Problemet er et andet, når uanvendeligheden er erklæret ved en af de ovenfor omtalte uformelle skrivelser fra Kommissionen ). Parfume-sagen er et tegn på. at Kommissionens hensigt til at undlade at gribe ind over for visse former for praksis ikke er til hinder for anvendelse af strengere nationale retsforskrifter, når denne hensigt ikke er tilkendegivet ved en »formel« retsakt i form af beslutning.
The problem is different when a prohibition is deemed to be inapplicable as a result of one of those informal letters from the Commission described above.85 The 'perfumes' case seems to indicate that an intention on the part of the Commission to take no action
H1) OECD gennemfører fra tid til anden arbejder vedrørende samarbejdet mellem medlemsstaterne angående forskellige former for handelspraksis, der berører den internationale handel. Se senest Niende
The OECD from time to time does some work on cooperation between member countries on restrictive practices affecting international trade.
"2) Dom af 13.2.1969. sag 14/68. Sml. 1969. s. 1.
Case 14/68 [1969] ECR 1.
Teorien om fællesskabsrettens forrang synes solidt forankret i disse principper.
regarding certain practices cannot preclude the application of more rigorous national rules, where such intention has not been embodied in a formal act equivalent to a deci­sion.
Disse yderste konsekvenser nødvendiggør en sidste afpudsning, men en sådan vil efterhånden finde sted i retspraksis.
The theory of the primacy or supremacy of Community law appears to be firmlyanchored in terms of principle; the final results of the principle, however, have still to be made clear in case-law, as no doubt they will be in the course of time.
Økonomiske følger af overtrædelse af konkurrencereglerne
Pecuniary sanctions for infringing the competition rules
De økonomiske følger af overtrædelse af konkurrencereglerne (EKSFT artikel 65. stk. 5, og artikel 66. stk. 6 og 7. samt artikel 15 og 16 i forordning nr. 17 er ikke af strafferetlig karakter.
The pecuniary sanctions provided for in cases where the competition rules are infringed (Article 65(5) and Article 66(6) and (7) ECSC; Articles 15 and 16 of Regulation No 17) are not of a criminal law nature.
I forordning nr. 17 fastsættes i artikel 15 (bøder) og artikel 16 (tvangsbøder) to forskellige former for overtrædelser, som virksomheder kan begå. nemlig a) undladelse af at overholde forpligtelser af proceduremæssig karakter (undladelse af besvarelse eller urigtig besvarelse og nægtelse af at underkaste sig kontrolundersøgelser i henhold til en kommissionsbeslutning) og b) handlinger i strid med de i artikel 85, stk. 1. og 86 indeholdte forbud.
Regulation No 17, in Article 15 (on fines) and Article 16 (on periodic penalty payments), envisages two different types of infringement by firms :
Med hensyn til sidstnævnte former for overtrædelser er det efter artikel 15 tillige en betingelse, at de er begået »forsætligt eller uagtsomt«.
With regard to the latter type of infringement, Article 15 makes infliction of a fine depend upon the infringement being committed deliberately or negligently.
Retspraksis viser, at Domstolen ved fortolkningen af denne bestemmelse i alt væsentligt har baseret sine afgørelser på almindelige fornuftsbetragtninger, f.eks. virksomhedens struktur og erhvervsmæssige kompetence, den klart konkurrencebegrænsende karakter af virksomhedens praksis, eller på den omstændighed, at den pågældende adfærd både har været i strid med artikel 85 og 86 og med national lovgivning.
Case-law shows that the Court of Justice has interpreted this condition by reference essentially to common sense criteria, such as a firm's structure and professional compe­tence, the real likelihood of an adverse effect on competition resulting from the practice introduced or the fact that the course of action held to constitute an infringement of Articles 85 and 86 also infringes the provisions of national laws on the subject.
I Commercial Solvents- og sukker-sagerne86) godtog Domstolen dog ikke en indsigelse om, at leveringsnægelse eller bonusordning til faste kunder aldrig tidligere var blevet erklæret ulovlige efter artikel 86.
However, in the Commercial Solvents case and the European sugar industry case.86the Court refused to accept as a valid excuse the fact that neither a refusal to sell nor a fidelity rebate had in the past ever been declared contrary to Article 86.
Derimod bestemte Domstolen i General Motors-sagen, at der ikke foreligger overtrædelse af artikel 86. når et selskab, der er i fuldstændig god tro, handler i uvidenhed om, at dets priser er for høje, og straks afhjælper dette problem.
On the other hand, in the General Motors case, the Court decided that there is no infringement of Article 86 when a company in all good faith does not know that its price is excessive and remedies the matter without delay.
Vedrørende eventuel bøde anførte generaladvokat Mayras, at udtrykket »forsætligt« nødvendigvis indebærer en »vilje til at begå en handling som han vidste var ulovlig, forbudt af traktaten og med viden om de ulovlige følger af hans adfærd« 87).
In connection with the imposition of fines, Advocate-General Mayras stated that the use of the term 'intentionally' necessarily implies 'that the author of the infringement has acted intentionally with the will to commit an act which he knew to be unlawful and prohibited by the Treaty and conscious of the unlawful consequences of his behaviour'.87
Sådanne elementer skal vurderes på grundlag af dommerskabt ret — nemlig vedrørende konkurrencereglerne — hvori forbudsreglerne så at sige dannes trin for trin, efterhånden som Kommissionen og Domstolen stilles over for nye tilfælde, mere indviklede forhold og principielle sager, der ofte udvælges, fordi de er »typiske«, dvs. egnede til at fremme udviklingen af Fællesskabets konkurrenceret.
These elements have to be assessed within a body of case-law—cases on competi­tion—where prohibitions are, so to speak, drafted line by line, as the Commission and the Court encounter fresh cases, more complex situations, and test cases often chosen for the purpose, intended to further the development of Community competition law.
Dette forhold understreger, hvor vigtigt det er at have — eller kunne skaffe sig — kendskab til, hvad der er en ulovlig handling og kan begrunde bødepålæg.
That is why it is so important to know—or to be in a position to know—what constitutes an unlawful act which warrants a finding of infringement and imposition of a fine. It
konsulenter, førend de iværksatte former for praksis, som Kommissionen har under kendt adskillige år senere.
cannot be denied that with time, particularly as antitrust law has developed so rapidly, situations have arisen where a given undertaking acted in good faith in introducing a practice which was later censured.
Kommissionen har ikke blot nægtet at godkende denne form for bevis på god tro, den har endog fortolket den negativt og heri fundet et argument for at hævde, at der bestod en tvivl, som burde have afholdt den pågældende virksomhed fra at benytte sig af den pågældende form for praksis88). Man må være på vagt over for en sådan argumentation, ikke så meget ved en samlet vurdering af de tidligere afgørelser, der alt i alt synes rimelige, men på grund af den holdning, der således er kommet til udtryk.
Not only has the Commission failed to recognize such a move as proof of good faith, it has even taken the opposite point of view and argued that, in the face of doubt, the firm should have shrunk from putting the disputed practice into effect.88Caution must be exercised in this respect, not as regards the overall assessment of precedents, which are quite reasonable, but as regards the attitude thereby adopted.
I dag er virksomhederne i stadig stigende omfang i deres planlægning nødt til at udvise, hvad amerikanerne kalder »self-compliance« over for antitrust-bestemmelserne.
Nowadays, in drawing up their plans, companies are increasingly obliged to observe vis-à-vis antitrust law what the Americans would call 'self-compliance'.
Dette krav lægger et ganske bestemt ansvar over på virksomhedslederne og på juridiske og økonomiske konsulenter, ja endda, som understreget af Temple-Lang på revisorer-ne8").
This requirement imposes specific responsibilities on managers, legal and economic advisers and even, as emphasized by Temple-Lang, on auditors.89
For så vidt som nævnte personer kan være ansvarlige, må man tillige erkende, at det er ganske vanskeligt for dem at forudse, hvad der senere hen kan blive betragtet som ulovligt, når man henser til den stadige udvikling af retspraksis.
Since the responsibility rests on these people, it must be recognized how difficult it is for them to anticipate what might subsequently be held to be illegal, bearing in mind the continual development of caselaw.
Det er derfor ønskeligt, om man ved den fremtidige vurdering af uagtsom eller forsætlig overtrædelse af artikel 85 og 86 i endnu højere grad tager de netop nævnte omstændigheder i betragtning.
This is why it is desirable that in assessing the element of negligence or of intention to infringe Articles 85 and 86 greater account should be taken of the circumstances just discussed.
Overholdelse af reglerne om retten til forsvar
The rights of the defence
Efterhånden som konkurrencereglerne blev bragt i anvendelse, viste der sig problemer med hensyn til sikring af retten til forsvar.
As the competition rules came to be implemented, problems arose with regard to protecting the rights of the defence.
Disse problemer vedrører ikke blot procedureordningen, som blev indført gennem bestemmelserne i traktaten, sammen holdt med bestemmelserne i forordning nr. 17 og 99/639") (denne ordning er sandt at sige temmelig rudimentær), men også og navnlig anerkendelsen af e generel, forfatningsretlig overholdelse af reglerne om retten til forsvar.
These problems are not only concerned with the procedural system laid down by the combined provisions of the Treaty and Regulations No 17 and No 99/63 9()(the system in question being, it must be admitted, rather rudimentary), but also, and more particularly, with recognition of a general constitutional principle regarding the rights of the defence.