natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Allerede i 1953 l4) havde EKSF indgået en samarbejdsaftale med ILO.
In 1953l4the ECSC had entered into a cooperation agreement with the International Labour Organization (ILO).
Den første aftale, EØF indgik med en anden international organisation, var aftalen af 7. juli 1958 vedrørende dets samarbejde med ILO.
The first agreement which the EEC concluded with another international organization was that of 7 July 1958 on cooperation with the ILO.
I øjeblikket har Fællesskabet aftaler med de fleste særlige organisationer, på basis af hvilke det udveksler oplysninger med dem og
The Community has now entered into agreements with the majority of the specialized agencies under which it is able to exchange information with
,2) Det økonomiske og sociale Råds resolution nr. 1267 (XLIII). u) Generalforsamlingens resolution nr. 3208 (XXIX).
Resolution Ecosoc 1267 (XLIII). Resolution of the General Assembly 3208 (XXIX). OJ 11, 14.8.1953.
sender observatører til deres møder ).
them and send observers to their meetings.
Fællesskabet opretholder også snævre forbindelser med Det internationale Atomenergiagentur (IAEA) og med GATT. Der finder en udveksling af dokumentation sted med disse to organisationer.
15 The Community also maintains close links with the International Atomic Energy Agency (IAEA) and with the General Agreement on Tariffs and Trade (GATT).
Fællesskabets stilling over for GATT er i virkeligheden stærkere end over for de øvrige af de nævnte organisationer.
The Community's position in relation to GATT is even stronger than that in relation to the other organizations mentioned.
Dette skyldes, at GATT næsten udelukkende beskæftiger sig med spørgsmål, der helt og holdent falder ind under Fællesskabets kompetence, og at det praktisk talt er en slags ekstraordinært medlem af GATT.
Because GATT is almost exclusively con cerned with matters which fall entirely within the competence of the Community, the Community is in practice a full member.
Fællesskabets medlemsstater har knyttet det til GATT ved at overføre deres forpligtelser i forhold til GATT.
The Community's link with GATT is based on the fact that its Member States transferred to it their obligations under GATT.
Kommissionen deltager selvstændigt i arbejdet i visse udvalg i GATT.
The Commission plays an independent role in the work of certain GATT committees.
Under alle disse forhandlinger er den normale fremgangsmåde den, at Rådet giver Kommissionen direktiver, hvorefter denne fører forhandlingerne i Fællesskabets navn, normalt i nær forståelse med repræsentanter for medlemsstaterne.
In all negotiations, the normal procedure is that the Council lays down directives for the Commission, which then conducts negotiations on behalf of the Community, usually in close consultation with representatives of the Member States.
Resultatet forelægges herefter for Rådet, der skal godkende det, førend Fællesskabet bliver forpligtet (se nr. 34).
The result is then submit ted to the Council, whose approval is necessary before the Community can be bound by it (sec point 34 below).
Selv om Fællesskabet rent faktisk på det formelle plan optræder, som om det var kontraherende part i GATT, er det dog ikke medlem af denne organisation.
Although the Community acts as though it were a contracting party to GATT, it is not strictly speaking a member ofthat organization.
Formel status som medlem tilkommer kun medlemsstaterne.
Only the Member States are entitled to be members.
Fællesskabets medlemsstater ønsker ikke at ændre ved denne situation, særligt fordi der, hvis alene Fællesskabet var medlem, kunne opstå risiko for en svækkelse af dets indflydelse inden for organisationen.
The Member States of the Community have no wish to change this state of affairs, principally because the Community's influence in the organization might not be so great if it alone were a member.
Fællesskabet råder nemlig i dag over ti stemmer, medens det i modsat fald kun ville have én stemme.
The fact is that, at present, the Community has 10 votes; otherwise, it would have only one.
Rådigheden over de mange stemmer er en af de grunde, som medlemsstaterne påberåber sig mod. at der gives Fællesskabet enekompetence og følgelig mod tanken om, at dette alene skulle være medlem af de internationale organisationer.
The right to a number of votes is one of the arguments used by the Member States of the Community against giving the Community exclusive competence and against the suggestion that only the Community should be a member of international organizations.
Indtil i dag har tredjelandene ikke insisteret på denne ordning, enten fordi de ikke vil anerkende Fællesskabet som en politisk enhed, eller fordi de finder, at de ikke burde blande sig i Fællesskabets indre anliggender.
Hitherto nonmember States have not exercised any pressure in that direction, either because they do not wish to recognize the Community as a political entity or because they do not feel justified in becoming involved in its domestic affairs.
IMCO (Den mellemstatslige rådgivende Sofartsorganisation) og WIPO (Verdensorganisationen for intellektuel Ejendomsret).
There are agreements of this kind with the ILO, the FAO, Unesco, the WHO, BIRD, the IMF, the IMCO and WIPO.
,K) EØF's Femte Alm. Beretn., nr. 206. '") EØF's Syvende Alm. Beretn.. nr. 291.
Fifth General Report EEC, point 206.
2') Første Alm. Beretn.. EF, nr. 491.
First General Report EC, point 491.
Fællesskabet kan være medlem under udelukkelse af de enkelte medlemsstater af en råstofkomité, som udelukkende tager sig af spørgsmål, der hører under Fællesskabets kompetence. I så tilfælde har Fællesskabet således lige så mange stemmer, som medlemsstaterne ville have tilsammen.
The Community may, to the exclusion of the individual Member States, be a member of a Commodity Council which is exclusively concerned with matters within the competence of the Community, since in that case it has the same number of votes as all the Member States together.
Fællesskabet er således eneste medlem af Det internationale Olivenolieråd.
Thus the Community alone is a member of the International Olive Oil Council (IOOC).
Fællesskabet sender observatører til alle møder i de vesteuropæiske organisationer, der beskæftiger sig med spørgsmål, der hører under Fællesskabets kompetence.
The Community sends observers to the meetings of all the organizations of Western Europe which deal with matters within its competence.
Kommissionen sender ligeledes observatører for Fællesskabet til visse andre organisationer uden for Europa såsom Organisationen af amerikanske Stater (OAS) og Sammenslutningen af stater i Sydøstasien (ASEAN).
The Commission also sends observers on behalf of the Community to some non-European organizations, such as the Organization of American States (OAS) and the Association of South East Asian Nations (ASEAN).
Afsnit IV — Traktatkompetencen
Section IV — The power to conclude agreements
Fællesskabets beføjelser
The power of the Community
Man kan inddele Fællesskabets beføjelser til at indgå internationale aftaler i to grupper: 1) beføjelsen i henhold til folkeretten til at handle inden for rammerne af dette retssystem og 2) beføjelsen i henhold til fællesskabsretten til at optræde udadtil.
We can divide the power of the Community to conclude agreements into two sec tions: first, the power under public international law to act within the rules ofthat law and, second, the power to act externally under the rules of internal law.
Den folkeretlige beføjelse afhænger naturligvis af. hvorvidt andre folkeretlige retssubjekter er villige til at akceptere Fællesskabet som partner, medens den fællesskabsretlige beføjelse afhænger af, hvorvidt medlemsstaterne på møder i Rådet er rede til at drage de nødvendige konsekvenser af beføjelser, der er tillagt Fællesskabet ved traktaterne, og overlade det opgaver.
The power to make agreements under international law obviously depends upon the extent to which other subjects of public international law are prepared to accept the Community as a partner; the power to do so under internal law depends upon the extent to which, in the Council, the Member States are prepared to adapt themselves to the powers which the Treaties have conferred on the Community and to transfer responsibility to it.
A. Den eksterne kompetence
A. External power
På samme måde som muligheden for at deltage i internationale organisationer er muligheden for at afslutte aftaler afhængig af samarbejde med andre stater.
Like the ability to take part in international organizations, the ability to make agreements depends upon the cooperation of the governments of other States.
I almindelig hed kan et sådant samarbejde komme i stand.
As a rule, this cooperation is forthcoming.
Fællesskabets økonomiske rolle er så stor. at de fleste andre stater er rede til at indgå aftaler med det. så snart det står klart for dem. at Fællesskabets medlemsstater ikke har til hensigt at deltage hver for sig i sådanne aftaler.
The Community carries such economic weight that most States are willing to conclude agreements with it as soon as it becomes clear that the Member States of the Community do not themselves intend to participate in the agree ments on an individual basis.
Efter denne repræsentants opfattelse var FN en organisation af stater, i hvilken der ikke kunne gives' EØF nogen særlig plads. Det var hans opfattelse, at Fællesskabet på ganske samme måde som andre internationale organisationer kunne sende en observatør til sukkerkonferencen, men der kunne ikke være tale om, at det skulle deltage under nogen form i den aftale, der skulle indgås22).
In his view, the United Nations Organization was an organization of States and there was no separate place in it for the EEC.
FN's juridiske rådgiver fandt, at der tilkom Fællesskabet en position mellem medlemsstaternes og observatørernes, således at Fællesskabet i fuldt omfang kunne tage del i forhandlingerne23).
The legal adviser to the United Nations was of the opinion that the Community occupied an intermediate position between that of a representative of a State and that of an observer, with the result that the Community could play a full part in the negotiations.23
I den officielle rapport fra konferencen figurerer delegationen fra Fællesskabet sidst på fortegnelsen over delegationer fra staterne, men dog på denne fortegnelse og ikke på fortegnelsen over observatører24).
In the official report on the Conference, the delegation of the Community appears at the end of the list of the delegations of States, but in that list and not in the list of observ
I aftalens tekst nævnes EØF udtrykkeligt som mulig part2 > ).
In the text of the agreement, the EEC is expressly mentioned as a possible party.
Ved underskriften af aftalen tog østlandene forbehold imod denne anerkendelse af Fællesskabet"), men de afholdt sig dog ikke fra at underskrive aftalen.
When the agreement was signed, the East European countries entered a reservation regarding this recognition of the Community 25 but this did not prevent them from sign ing.
Efter dette fortilfælde har Fællesskabet kun haft få vanskeligheder med hensyn til at deltage i konferencer angående indgåelse af andre råstofaftaler og opnå, at der i teksten til sådanne aftaler blev indsat bestemmelser, som gjorde det muligt for det at blive part.
Since this precedent was set, the Community has found little difficulty in taking part in conferences for the conclusion of other commodity agreements and in ensuring that the agreements contain provisions enabling it to become a party to them.
De fleste aftaler angående råstoffer er ganske vist blevet indgået i form af blandede aftaler (se nr. 36). hvilket betyder, at både medlemsstaterne og Fællesskabet er parter i dem.
Indeed, the majority of commodity agreements have been concluded as mixed agreements (see point 36 below), which means that, apart from the Community, the Member States are also parties to them.
Derimod er den internationale olivenolieoverenskomst af 30. marts 1979 indgået af Fællesskabet alene.
However, the International Agreement on Olive Oil of 30 March 1979 was concluded by the Community alone.
Det er anført i nr. 22. at Fællesskabet almindeligvis optræder som en enhed inden for GATT, hvilket forklarer, at det tillige er part i en række aftaler, som er indgået inden for rammerne af GATT, ofte således at Fællesskabets medlemsstater er blevet udelukket.
In point 22 above, we noted that, as a rule, the Community acts as a single entity in GATT, which is the reason why it is also a party to certain agreements made under GATT, often to the exclusion of its Member States.
Dette gælder særligt den aftale om offentlige licitationer, som trådte i kraft den 1. januar 1981, aftalen om fremgangsmåden i forbindelse med importlempelser. der trådte i kraft den 1. januar 1980 og reglerne om den internationale handel med tekstiler af 20. december 1972. der blev forlænget til den 31. december 1981 ved protokol af 14. december 1977.
Examples of this are the Agreement on Public Contracts, which came into force on 1 January 1980, and the Arrangement regarding International Trade in Textiles of 20 December 1972, which was extended until 31 December 1981 by protocol of 14 December 1977.
Også inden for andre organisationer er der indgået aftaler, i hvilke Fællesskabet kan deltage.
Similarly, in the case of other organizations, agreements have provided for the par ticipation of the Community.
Fællesskabet er således part i visse aftaler angående eksportkredit, som er indgået inden for rammerne af OECD. en aftale angående import af materialer til undervisning samt videnskabelige og kulturelle formål, der er indgået inden for rammerne af UNESCO, og visse af Europarådets aftaler, navnlig angående slagtedyr.
Thus, it is a party to certain agreements on export credits concluded under OECD auspices, a Unesco agreement on the importation of educational, scientific and cultural material and certain agreements of the Council of Europe, including one on animals for slaughter.
21) Juridisk årbog for FN. 1968. s. 201-202. 2J) FN-dokument TD/SUGAR. 7/12.
United Nations Juridical Yearbook, 1968, pp. 201 and 202.
a) Samling al traktater indgået ar FN. bind 654. 1969, s. 328.
United Nations Treaty Series, Vol. 654, 1969, p. 328.
I så henseende må man først og fremmest tænke på de aftaler, der er indgået inden for den internationale handel.
reached in the field of international trade.
På dette område har tredjelande ikke noget valg på juridisk plan, da Fællesskabet er enekompetent.
In this field, nonmember countries have, legally speaking, no choice, since the Community has exclusive competence.
Medlemsstaterne kan ikke på egen hånd indgå handelsaftaler.
Individual Member States cannot conclude trade agreements.
Hvis tredjelande ønsker at oprette handelsforbindelser med Fællesskabet, der er af stor økonomisk interesse for dem, må de først anerkende Fællesskabet ved at indgå formelle aftaler.
If a nonmember country wishes to establish trade relations with the territory of the Community, because of the latter's great economic importance, it must first recognize the Community by concluding a formal agreement.
Stater, som af politiske grunde nægter at gøre dette, kan naturligvis forsøge at indgå venskabstraktater eller samarbejdsaftaler med de enkelte medlemsstater, og også sådanne kan medføre handelsmæssige fordele for dem.
A State which, for political reasons, refuses to do so can, of course, try to conclude with individual Member States a treaty of friendship or an agreement on co­operation which may also be advantageous for its trade.
Spørgsmålet, om medlemsstaterne er rede til at indgå sådanne aftaler, afhænger af, i hvilket omfang de føler sig frit stillet med hensyn til at føre udenrigspolitik uden for rammerne af Fællesskabet.
Whether a Member State is willing to do this depends on the extent to which it feels free to follow a foreign policy outside the context of the Community.
Dette punkt leder os ind på problemet om forholdet mellem Fællesskabet og dets medlemsstater.
This brings us to the question of the relationship between the Community and its Member States.
B. Den interne kompetence
B. Internal power
Aftaler kan afsluttes af to grunde, nemlig: 1) for at løse et bestemt konkret problem eller: 2) for at føre udenrigspolitik.
Agreements may be concluded for two reasons: (1) to resolve a specific problem, or (2) for the furtherance of foreign policy.
Visse aftaler, som f.eks. aftalerne om bekæmpelse af plantesygdomme indgås helt klart med det første formål for øje, medens andre, som f.eks. venskabstraktater, tilsigter det andet formål.
It is obviously for the first reason that some agreements, such as those on the prevention of plant diseases, are made, while others, such as treaties of friendship, are made for the second.
De fleste aftaler indeholder imidlertid elementer, der hører under begge formål, idet de tilsigter at forbedre de politiske forhold mellem to eller flere stater og samtidig helt eller delvis at løse konkrete problemer.
Most agreements, however, con­tain an element of both : they endeavour to improve political relations between two or more States and, at the same time, to resolve or mitigate specific problems.
Det europæiske Fællesskab har ikke til opgave at føre udenrigspolitik, men at løse visse økonomiske problemer. Herved fremkommer en konfliktsituation.
The task of the European Community is not to conduct a foreign policy but to resolve certain economic problems.
På visse områder er Fællesskabets beføjelse til at indgå internationale aftaler reguleret ved traktaterne. For så vidt angår EØF er der tale om traktatens artikel 111 og 113. der regulerer handelspolitikken, samt artikel 238 vedrørende associeringsordninger.
In some fields, the Community's power to conclude agreements is governed by the Treaties.
Vedrørende de øvrige områder står der intet i traktaterne.
The Treaties make no provision in relation to other fields.
Dette problem viste sig. da der inden for rammerne af FN's økonomiske Kommission for Europa skulle indgås en aftale om arbejde, der udføres af besætningen på køretøjer, som udfører international vejtransport (AETR).
The issue arose in connection with the conclusion, under the auspices of the United Nations Economic Commission for Europe, of an agreement concerning the work of crews of vehicles engaged in international road transport (AETR).
På dette område havde Fællesskabet fastsat en forordning vedrørende reglerne på Fællesskabets område.
The Communityhad adopted a regulation laying down rules on the subject for application in its territory.
Kommissionen så i indgåelsen afen aftale et middel til at løse problemerne, og den fandt derfor, at Fællesskabet, der var ansvarligt for problemet vedrørende besætningernes arbejdstid, ligeledes skulle indgå internationale aftaler herom.
The Commission regarded the conclusion of an agreement as primarily a means of resolving the difficulties; it considered that the Community, which was responsible for the question of drivers' working hours, ought also to conclude international agreements on the subject.
Kommissionen fandt det uakceptabelt, at Fællesskabet for sit eget område vedtog en forordning, der senere meget let kunne blive gjort betydningsløs af medlemsstaterne, fordi de sluttede aftale med tredjelande.
It could not agree that the Community should for its own territory, adopt a regulation which might subsequently be revoked by the Member States because they had made an agreement with nonmember countries.
Efter Kommissionens mening indebar Fællesskabets interne beføjelser uden videre, at det også kunne
The Commission argued that the Community's internal powers automatically implied its right to conclude agreements with nonmember countries.
indgå aftaler med tredjelande.
Case 22/70 Commission ν Council (AETR) [1971] ECR 263.
Domstolen har således sat hensynet til retsenheden over politiske hensyn.
Community law above considerations of policy.
Denne retsenhed er, uanset om kilden til den er national eller international, et betydningsfuldt element, der skal beskyttes.
Whether the law is national or interna­tional in origin, its cohesion is of the greatest importance and must be preserved.
Det kan ikke tolereres, at der sker indgreb i en forordning udstedt af Fællesskabet ved aftaler, der indgås mellem medlemsstaterne og tredjelande.
It would be an intolerable situation if a Community regulation could be contradicted by agreements concluded by the Member States with nonmember countries.
Domstolens afgørelse betegner en sikkerhed mod denne risiko.
The judgments of the Court provide a guarantee against this possibility.
Dette er naturligvis ikke til hinder for, at den politiske virkning af en regulering af transport- eller fiskeriområdet, der fastsættes af ti europæiske stater, også kan være betydningsfuld. Eksemplet viser kun, at politik ikke kan adskilles fra økonomi, at tildeling af en intern beføjelse i Fællesskabet nødvendigvis indebærer, at medlemsstaterne på det pågældende område tillige mister deres beføjelser udadtil, og at Fællesskabet ligeledes må spille en politisk rolle.
Obviously, this does not mean that the political effects of international agreements on the subject of transport or fishing cannot also be important; it merely shows that political considerations cannot be divorced from economic considerations and that, if the Community has been granted powers within its internal system, the result is that, in the particular field involved, the Member States lose their external powers and the Community, too, is called upon to play a political role.
Fremgangsmåden ved indgåelse af aftaler
Procedures for the conclusion of agreements
Det er ofte et tredjeland, der tager initiativet til indgåelse af en aftale, men det kan også være Kommissionen.
The Commission, or more frequently, a nonmember country takes the first step towards the conclusion of an agreement.
I begge tilfælde forhører Kommissionen sig hos Rådet, førend den foretager sig noget som helst.
In either case, the Commission consults the Council before taking any action.
Hvis Rådet ikke har principielle indvendinger imod, at der tages kontakt med den pågældende stat. bestræber Kommissionen sig på under fortrolige rådslagninger at fastslå, hvad aftalen nærmere skal dreje sig om.
If the Council does not object in principle to the estab­lishment of contacts with the State concerned, the Commission tries to ascertain, by way of confidential consultations, what specific points an agreement might cover.
Kommissionen forelægger herefter Rådet en detaljeret beretning, og Rådet giver herefter Kommissionen direktiver med hensyn til forhandlingerne.
The Com­mission then forwards a detailed report to the Council, which thereupon lays down negotiating guidelines for the Commission.
I denne forbindelse tales der af og til om en bemyndigelse, men dette udtryk er ikke korrekt, fordi der ikke her kan være tale om overladelse af beføjelser28). Kommissionen har sine egne opgaver.
These are sometimes referred to as mandate but this is incorrect since there is no question of a mandate which can be withdrawn.28 The Commission has its own tasks.
Den fører forhandlingerne ved hjælp af repræsentanter for medlemsstaterne, der enten deltager som observatører eller som medlemmer af et særligt udvalg, med hvilket Kommissionen rådfører sig (dette udvalg nedsættes i henhold til EØFT artikel 113).
It conducts the negotiations with the help of repre­sentatives of the Member States, who either act as observers or become members of a special committee which, as provided for in Article 113 of the EEC Treaty, the Commis­sion consults.
Når forhandlingerne er ført til ende, forelægges ordlyden af aftalen for Rådet.
When the negotiations are completed, the text of the agreement is submitted to the Council.