natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Da produktionsomkostningerne inden for Fællesskabet generelt var højere end i de andre store producentlande, måtte Fællesskabets priser i mange tilfælde bevares fra et niveau over priserne på verdens markedet, hvis man ønskede at sikre fællesskabsproduktion.
Since production costs were in general higher in the Community than in the other main producing countries, prices had in many cases to be above the world market level if Community production was to be guaranteed.
Målsætningen var ikke at nå til selvforsyning, men derimod en harmonisk deltagelse i samhandelen på verdens plan.
The aim for the Community was to achieve not self-sufficiency but a proper balance in its trade with the rest of the world.
For at forbedre Fællesskabets konkurrenceevne skulle strukturerne i det europæiske landbrug ligeledes reformeres, uden at dette betød, at der blev sat spørgsmålstegn ved familiebedriften.
To improve the competitive position of the Community, European agricultural structures were also to be improved, without jeopardizing the future of the family farm.
Fælles markedsforvaltning
Common management of the market
På dette grundlag vedtog Ministerrådet i december 1960 principperne for oprettelsen af »Det Grønne Europa«.
It was on this basis that the Council of Ministers, meeting in December 1960, adopted the principles for the construction of a 'green Europe'.
I centrum stod pris- og markedspolitikken, dvs. en fælles mar kedsforvaltning inden for Fællesskabet og fælles regler ved Fællesskabets ydre grænser.
The centrepiece was to be the policy on markets and prices, which would mean uniform management of the internal market and the application of common rules at the Community's external frontiers.
Lidt efter lidt blev fælles markedsordninger udarbejdet og sat i kraft for de forskellige produktionsområder.
In the early stages these market organizations covered just over half of the six Member States' agricultural production.
I den første fase dækkede markedsordningerne ca. halvdelen af land brugsproduktionen i de seks EØF-medlemsstater.
One of the first market organizations was that for cereals, which came into force in 1962.
En af de første markedsordninger var markedsordningen for korn i 1962.1 1970 henhørte allerede 87% og i 1986 ca. 91% af landbrugsproduktionen under fælles markedsordninger.
By 1970 some 87% of agricultural production was subject to common rules and by 1986 this figure had risen to 91%.
I årenes løb måtte man erkende, at problemerne i det europæiske landbrug ikke kunne løses alene ved en fælles pris- og markedspolitik.
Over the years it became clear that the problems of European agriculture could not be resolved solely by a common policy on prices and markets.
Der blev ganske vist allerede i 1962 taget de første beskedne skridt hen imod en landbrugsstrukturpolitik. I al væsentligt indskrænkede Fællesskabet sig imidlertid til at koordinere medlemsstater nes strukturpolitiske foranstaltninger, og til at deltage i finansieringen af disse.
policy on agricultural structures.
Et memorandum fra Kommissionen i december 1968 gav endelig stødet til en virkelig fælles land brugsstrukturpolitik, som Ministerrådet indledte i april 1972 med sine første strukturdirektiver. rektiver.
This took the form of the structural directives adopted by the Council in April 1972.
Dermed var de to hjørnestene i landbrugspolitikken lagt, som vi kender dem i dag: Prisog markedspolitikken regulerer markederne og angiver de økonomiske rammebetingelser for landbruget, mens landbrugsstrukturpolitikken målrettet støtter landbrugets til pasning.
The two pillars on which the present agricultural policy rests were now in place: the policy on prices and markets regulates the latter and determines the economic framework for agriculture, whilst the structural policy provides selective support for the adaptation of farm structures.
Den fælles landbrugspolitik hviler i alt væsentligt på tre principper: markedets enhed, fællesskabspræferencen og den finansielle solidaritet.
The common agricultural policy is essentially based on three principles: the single market. Community preference and financial solidarity.
Markedets enhed
The single market
Markedets enhed — dvs. frie varebevægelser med landbrugsprodukter medlemsstaterne imellem.
The 'single market' means the free movement of agricultural products from one Member State to another.
Handelen med landbrugsprodukter skal foregå lige så gnidningsløst i hele Fællesskabet som inden for den enkelte medlemsstat.
Trade in agricultural products should encounter no more obstacles within the Community as a whole than it would within an individual Member State.
Målsætningen er ét stort indre marked uden told og andre konkurrenceforvridende handelshindringer eller subventioner.
The aim is a single large internal market in which it is prohibited to charge customs duties, to raise other barriers to trade or to grant subsidies which could distort competition.
Forud sætningen for dette er fælles priser og konkurrenceregler, stabile valutapariteter inden for landbruget og en tilpasning af de forvaltningsmæssige samt de sundheds- og veterinærpolitimæssige forskrifter.
The prerequisites are common prices, common rules on competition, stable exchange rates in the agricultural sector and the approximation of administrative, public-health and veterinary rules and regulations.
Markedets enhed kræver en fælles markedsforvaltning, der styres centralt af Fællesskabet. Endvidere er også fælles regler ved Fællesskabets ydre grænser en forudsætning.
If there is to be a single market, it must be managed centrally by the Community and uniform rules must be applied at the Community's external frontiers.
Fællesskabspræference
Community preference
Ved fællesskabspræference forstås det princip, at afsætningen af Fællesskabets egne produkter indtager en fortrinsstilling.
'Community preference' means the principle whereby priority must be given to the sale of Community produce.
Da fællesskabspriserne ligger over verdensmarkedspriserne, skal den fælles landbrugspolitik beskytte hjemmemarkedet mod import af lavprisvarer og mod undertiden stærke prissvingninger på verdensmarkedet.
Since Community prices are higher than those on the world market, the common agricultural policy must protect the internal market against cheap imports and any excessive fluctuations on the world market.
Dette sker ved hjælp af forskellige instrumenter, der ved ind- og udførsel virker som et slusesystem og opfanger prissvingningerne ved Fællesskabets ydre grænser.
This is done by means of various instruments which regulate the flow of imports and exports, thus cushioning the Community from the effects of price fluctuations elsewhere.
For de produkter, hvor en så dan ydre beskyttelse ikke er mulig, udbetales der støtte for at gøre Fællesskabets land brugsprodukter så billige, at de er konkurrencedygtige i forhold til importerede produkter.
In cases where no such external protection is possible, subsidies are paid to make the prices of Community products competitive with those of imported goods.
Og når der er tale om en fælles politik, må disse udgifter følgelig bæres i fællesskab.
In the case of a common policy it is only logical that the costs should be shared by all concerned.
Den finansielle solidaritet er derfor et væsentligt grundlag for den fælles landbrugspolitik.
Financial solidarity is therefore an essential principle of the common agricultural policy.
For at omsætte den i praksis besluttede medlemsstaterne i april 1962 at oprette en fælles fond: Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget, EUGFL.
To put such solidarity into practice the Member States decided in April 1962 to set up a common fund, the European Agricultural Guidance and Guarantee Fund (the EAGGF).
Via denne fond finansieres de nødvendige udgifter til landbrugs politikken, uafhængig af hvilket produkt eller hvilken medlemsstat udgiften vedrører.
It is from this Fund that any necessary expenditure on the CAP is financed, irrespective of the product or Member State in which such expenditure is incurred.
I tidens løb har Fællesskabet overtaget størstedelen af de landbrugspolitiske opgaver, der påhvilede medlemsstaterne.
The Community has gradually taken over a large share of the Member States' agri cultural spending.
Således er alene Fællesskabet ansvarlig for pris- og markedspolitikken.
The policy on prices and markets, for example, has now become the exclusive responsibility of the Community.
Denne politik vedtages i samarbejde med medlemsstaterne, og foranstaltninger inden for denne politik er bindende for alle parter.
The course of this policy is decided jointly by all the Member States and the measures taken are binding on all concerned.
Det intensive samarbejde mellem medlemsstaterne under beslutningsprocessen og i den løbende markedsforvaltning garanterer imidlertid, at der tages hensyn til både nationale ønsker og nationale særpræg.
Due account is taken of national interests and particularities, thanks to the intensive bargaining between the Member States which takes place during the decision-making process and in the course of day-to-day market management.
En meningsfyldt arbejdsdeling
A sensible division of labour
Fællesskabets beslutninger dækker imidlertid ikke samtlige foranstaltninger vedrørende landbrug: Feks. henhører spørgsmål vedrørende direkte beskatning eller landmænds og landarbejderes sociale sikringsordning stadig under medlemsstaternes kompetence.
However, the scope of Community decision-making does not extend to all measures affecting agriculture: such matters as direct taxation and social security for farmers and farm workers are still national responsibilities.
Det samme gælder for et stort antal af de særlige foranstaltninger, der træffes på bag grund af særlige forhold i visse områder eller visse medlemsstater.
The same applies to many special arrangements designed to cope with particular conditions in a given region or a given Member State.
På alle disse punkter har de nationale administrationer stadig et spillerum for egne vurderinger, enten som led i anvendelsen af Fællesskabets direktiver, der giver mulighed for en vis fleksibilitet i form af tilpasning, eller som led i midlertidig bevarelse af nationale støtte ordninger, der under alle omstændigheder skal vurderes af Kommissionen, for at sikre, at de er i overensstemmelse med Fællesskabets målsætninger, og at de ikke på nogen måde virker konkurrenceforvridende.
In any case, national administrations are left some room for menoeuvre, either where there is flexibility in the implementation of Community directives or through the temporary continuation of State aids, subject as these always are to examination by the Commission, to ensure that they are compatible with the Community's objective and to avoid any distortions of competition.
Fælles priser og markedsordninger er det centrale instrument til at styre landbrugsproduktionen ind i de ønskede baner og til at stabilisere markederne.
Common prices and market organizations are the basic instruments used to steer agricultural production along the desired lines and to stabilize the markets.
De vigtigste markedsordningstyper
The chief types of market organization
Der gælder meget forskellige produktions- og markedsbetingelser inden for den enkelte landbrugssektor.
Production and marketing conditions differ greatly from one agricultural sector to another.
Det havde derfor ikke været rimeligt at indføre en ensartet markedsordning for alle produkter.
It would therefore have been pointless to set up a single market organization for all products.
Meget forenklet kan der skelnes mellem fire forskellige markedsordningstyper. ordningstyper.
For simplicity's sake the market organizations may be regarded as falling into four different categories.
Beskyttelse udadtil og intervention
External protection and intervention
Denne markedsordningstype, der i den ene eller anden form gælder for over 70% af land brugsproduktionen, har to komponenter: interventionsordningen på hjemmemarkedet, og en ordning med bekyttelse udadtil.
This type of market organization applies in one form or another to over 70% of agricultural production.
På sukkermarkedet anvendes den fulde interventionspris på de mængder, som Fællesskabet har behov for til eget brug.
It has two components: intervention arrangements on the inter­nal market and a system of external protection.
Når afsætningsmulighederne har forbedret sig. udlagres varen og ud bydes til salg.
The aim is to prevent market prices in the Community falling below certain minimum levels.
Mindstepriserne i Fællesskabet er i almindelighed højere end priserne på verdensmarkedet.
For many products, including cereals, butter, skimmed-milk powder, sugar and beef, the Community has established special intervention agencies.
Derfor kan beskyttelsen af det interne marked kun fungere, når der samtidigt er en ydre beskyttelse for de pågældende produkter.
When supplies are abundant, these agencies buy in the surplus production in order to stabilize market prices.
Landbrugsimportafgifter og eksportrestitutioner for hvede
duce is sold again once the market is back in balance, or other outlets are resorted to, for example, exports to non-Community countries.
Omkostninger ved ud ladning og transport franko EF-eksporthavn
Until a few years ago the intervention agencies bought products in at a fixed price, the 'intervention price', which was fixed annually by the Council of the Community.
(Variabel) verdens markedsnotering
External protection without intervention
Landbrugsudgifter EUGFL's andel af EF-budgettet Egne midler på EF-budgettet hører markedsordningerne for æg og fjerkræ, kvalitetsvine, blomster og mange frugt- og grønsagssorter.
This group includes the market organizations for eggs and poultry, quality wines, flowers and many types of fruit and vegetables.
Der er tale om produkter, der ikke er basislevnedsmidler og som produceres mere eller mindre uafhængigt af jorden.
These products are either not staple foods or can be produced more or less independently of the soil.
Her er særlige indgreb med henblik på at støtte det interne marked ikke nødvendige.
Special schemes are not necessary to support the internal market for such products.
Beskyttelsen udadtil består alt efter markedsordning af told eller variable importafgifter, eller af en kombination af disse to muligheder.
The external protection takes the form of levies, which are calculated differently for each market organization, or customs duties, or a combination of the two.
For en lang række produkter har Fællesskabet i Den Almindelige Overenskomst om Told og Udenrigshandel (GATT) forpligtet sig til at holde tolden ved indførsel konstant.
Under the General Agreement on Tariffs and Trade (GATT) the Community has under taken to keep its import duties on a number of products at a constant level.
Mar kedsordningerne for disse produkter må derfor i alt væsentligt fungere uden beskyttelse udadtil. Som eksempel kan nævnes raps, solsikkefrø, bomuldsfrø og proteinplanter som ærter og hestebønner.
Essentially, therefore, the market organizations for such products must do without any external pro tection.
For at sikre EF-producenterne et afsætningsmarked til trods for konkurrencen fra billigere importerede produkter modtager forarbejdningsindustrien støtte, når den anvender produkter produceret i Fællesskabet.
To ensure that Community growers can still sell their produce despite the competition from cheap imports, the processing industries receive a subsidy if they use Community-grown products.
Denne støtte tjener til at udligne forskellen mellem fællesskabsprisen, der fastsættes af Rådet, og importprisen.
The aim is to make up for the gap between the Community price set by the Council and the price of imports coming
Fast producentstøtte
Flat-rate aids
Endelig omfatter de forskellige markedsordninger faste støttebeløb, der ydes pr. ha, eller i forhold til den producerede mængde.
Lastly, certain market organizations include flat-rate aids by the hectare or by the quantity produced.
Der er i disse tilfælde tale om meget specielle produktionsgrene, der tilsammen kun udgør en ringe del af Fællesskabets produktion, men som for bestemte regioner eller bedriftsgrupper er af stor betydning.
The products concerned are highly specialized and, taken together, account for only a very small percentage of total Community production, although they are of great importance in certain areas and to certain types of farmer.
Producenterne af hør og hamp, humle, silkeorme og såsæd støttes på denne måde. I andre sektorer, som hård hvede, kombineres producentstøtten med andre markedsordningsinstrumenter.
Flat-rate aids are paid to the growers of flax, hemp, hops, silkworms and seeds.
Ved en første betragtning er der tale om en forvirrende ordning med mindstepriser, forbindelse med beskyttelse udadtil og forskellige støtteformer. »Enkle« løsninger lider skibbrud som følge af den store mangfoldighed i Fællesskabets landbrugsproduktion.
At first sight this appears a very confusing system of minimum prices combined with external protection and assorted aids, but any 'simple' solution would fail because of the great variety of agricultural production in the Community.
Hvis landbruget skal bevares i dets forskellige former og facetter, skal der naturligvis i pris- og markedspolitikken tages hensyn til disse forskellige betingelser. Ved at anvende korn som eksempel skal der nu gøres rede for hvordan en markedsordning fungerer i detaljer.
If all the various forms and facets of agriculture are to survive, the policy on prices and markets must take due account of the diversity of conditions.
Markedsordningen for korn, der blev indført i 1962, blev allerede fra begyndelsen betragtet som en slags »model«.
The market organization for cereals, which was introduced in 1962. was regarded from the beginning as a model.
Ordningen er i årenes løb blevet stærkt ændret, men ligger stadig på de samme tre bærende elementer, der også indgår i hovedparten af de øvrige mar kedsordninger:
It has been much revised over the years, but is still based on the three main features common to most of the Community's market organizations:
— Ministerrådets årlige fastsættelse af priserene (indikativpris, tærskelpris og interven tionspris)
(i) prices fixed each year by the Council (target, threshold and intervention prices):
— Indførelse af en ordning for samhandelen med ikke-medlemsstaterne, der bygger på en række beskyttelsesforanstaltninger, hvoraf den vigtigste er anvendelsen af variable importafgifter
(ii) a system of external trade based on a protection mechanism whose most orginal feature is a variable levy on imports:
— Støtte til det indre marked ved direkte opkøb foretaget på visse betingelser af interven tionsorganerne.
(iii) internal market support based on direct buying-in, in certain conditions, by inter vention agencies.
Samtidig støttes priserne ved salg uden for Fællesskabet, hvor EF yder eksportørerne støtte i form af de såkaldte »restitutioner«, som udligner forskellen mellem markedspriserne inden for Fællesskabet og de mulige slagspriser på verdensmarkedet.
Prices are also supported by sales outside the Community, for which operators are granted aids called 'export refunds', to bridge the gap between market prices inside the Community and what can be fetched on the world market.
Disse restitutioner fastsættes direkte på baggrund af de konstaterede markedsudviklinger eller ved licitation.
The amount of refunds is arrived at either by direct logging of prices or by a tendering procedure.
Landbrugspriserne — Et kapitel for sig
Farm prices: a special package
Hvert år ved fastsættelsen af landbrugspriserne står den fælles landbrugspolitik i midt punktet af offentlighedens interesse.
Each year, at the time of the price review, agriculture hits the headlines.
Til syvende og sidst er prisfastsættelserne afgørende for en stor del af den indkomst, som Fællesskabets over 10 millioner landmænd oppebærer.
For the price decisions have a crucial impact on the incomes of more than 10 million farmers in the Community.
Hvis man regner landmændenes familier med, berøres over 40 millioner mennesker
Taking into account their families, this means that more than 40 million
således af resultatet af forhandlingerne i Bruxelles. Men det drejer sig ikke kun om land mændenes interesser.
individuals are affected by the negotiations in Brussels.
Udviklingen i landbrugspriserne har også konsekvenser for levnedsmiddelpriserne, der er af stor betydning for Fællesskabets 320 millioner forbrugere, der anvender ca. 20% af deres disponible indkomst til indkøb af fødevarer.
Changes in farm prices affect food prices in the shops, and this affects the 320 million consumers in the Community, who spend about 20% of their incomes on food.
Også andre spørgsmål behandles: Hvordan har landmændenes indkomstforhold udviklet sig i de foregående år?
Other questions are also taken into consideration: how have farm incomes developed in the past?
Hvor stærkt er produktionsomkostningerne steget?
Have production costs increased in recent years?
Hvilke konsekvenser vil prisstigningerne have for ligevægten på markedet og for import og eksport?
What will be the effect of price increases on market equilibrium and on imports and exports?
Medfører alt dette yderligere udgifter på landbrugsbudgettet, eller kan der eventuelt foretages besparelser?
What additional expenditure or savings will be entailed for the agricultural budget?
Skal der ske en fælles forhøjelse af landbrugspriserne for alle produkter, eller skal man forsøge at tilskynde til produktionsomstilling ved hjælp af differentierede priser?
Should the prices be increased to an equal extent across the board for all products or should different increases be used to provide incentives to reorientate production?
For hvilke produkter skal der ske tilpasning af den fælles markedsordning?
What are the products whose market organizations require adjustment?
Hvis man husker på, hvor komplekse disse spørgsmål er, og hvor mange og forskelligartede interessekonflikter, der kan være skjult bag disse spørgsmål, kan det ikke undre, at det sædvanligvis kræver lang tid, før den endelige prisfastsættelse er en kendsgerning.
Given the complexity of these questions and the many conflicts of interest, it is not sur prising that the final decisions concerning the prices usually take a long time.
Resultatet kan naturligvis kun være et kompromis. Et kompromis, dvs. en for alle parter acceptabel afvejning af deres legitime interesser.
The out come is, of course, bound to be a compromise, i.e. a balancing of interests, acceptable to all those involved.
Da den første fælles markedsordning belv indført i 1962, beskæftigede landbruget i De Seks dengang stadig knap 14 millioner mennesker, dvs. lidt under 20% af den samlede erhvervsaktive befolkning. Langt den største del arbejdede i små eller mellemstore familiebedrifter.
When the first market organizations were introduced in 1962, there were still just under 14 million people engaged in agriculture in the then Community of Six — nearly 20% of the total active population.
Deres indkomst var lav og lå klart under indkomsterne i andre erhvervssektorer. sektorer.
Their incomes were low — considerably less than those in other sectors.
Under disse omstændigheder var det en af de mest påtrængende opgaver for den fælles landbrugspolitik at medvirke til en forbedring af landmændenes indkomst. Indkomsten kunne enten øges ved direkte økonomisk bistand til indkomstsvage bedrifter, eller via højere priser.
Under these circumstances, improving farmers' incomes was one of the most urgent tasks facing the common agricultural policy.
Fællesskabets oprindelige medlemsstater valgte for de fleste produkter mulig hed nr. 2.
The founder members of the Community chose the second approach for most products.
På baggrund af det store antal producenter, og de vanskeligt overskuelige og meget forskelligartede økonomiske betingelser, disse arbejdede under, forekom prisstøtte at være mindre omkostningskrævende og bureaukratisk end en direkte økonomisk støtte.
Price support, in view of the large number of farmers and the confusing multiplicity of their economic conditions, was judged less expensive and less bureaucreatic than direct financial aid.