natgillin/translations-raw huggingface dataset:
En sådan beføjelse findes kun i visse bestemmelser inden for den originære og afledede fællesskabsret (f.eks.
They are so enabled only in certain provisions of primary and secondary Community law, for example, in Articles
'") Dom af 16.5.1979. sag 84/78 (Tomadini). Sml.
Case 84/78 Tomadini [1979] ECR 1801.
I tilfælde af, at der ikke er givet nogen udtrykkelig almindelig beføjelse til fastsættelse af bibestemmelser i traktaterne vedrørende Fællesskaberne, afhænger muligheden for at fastsætte sådanne bestemmelser af, hvorvidt den traktatbestemmelse, der indeholder beføjelsen og giver hjemmel for udstedelse af vedkommende retsakt, giver den kompetente fællesskabsinstitution et vist skøn ''7).
65(2)(c) ECSC, third subparagraph, and 70 ECSC, fourth paragraph, which are applied for the various forms of obligation, condition, fixing of time­limits and reservation of the right to repeal, such as they are to be found in German law.
Hvis institutionen har beføjelse til efter fri vilje at afgøre, om den vil eller ikke vil udstede en retsakt, har den så meget mere beføjelse til at træffe beslutning om. hvorvidt denne akt skal forsynes med bibestemmelser.
In cases where a general power to enact ancillary provisions is not expressly provided for in the Community Treaties, the possibility of so doing depends on the question whether the enabling provision in the Treaty which makes it possible to adopt the act confers a margin of discretion upon the Community institution responsible.67If the institution has the power to decide as it sees fit whether or not to adopt a legal act, it will a fortiori be entitled to decide whether the act should be supplemented by ancillary provisions.
Hvor en fællesskabsinstitution derimod er forpligtet til at udstede en begunstigende retsakt, kan den ikke i denne indsætte betingelser, fastsætte frister eller forbeholde sig ret til tilbagekaldelse.
On the other hand, if the Community institution is bound to adopt a favourable measure, it cannot attach conditions to it, include time­limits, or reserve the right to repeal it.
I så tilfælde er pålæg kun tilladt i form af sanktioner, dersom de retlige forpligtelser ikke er blevet opfyldt ''8).
In such cases, the imposition of an obligation is permitted only if it consists of a penalty provided for in the event of non­fulfilment of legal requirements.68
Det er hovedsageligt i direktiver og henstillinger fra EKSF. der fastsættes frister.
The imposition of a time­limit appears mainly in directives, and in ECSC recom­mendations.
Kun lejlighedsvis fastsættes der i forordninger frister over for medlemsstaterne, nemlig når medlemsstaterne skal foretage gennemførelsesforanstaltninger.
Only occasionally is a time­limit prescribed in a regulation, when the Mem­ber States are required to adopt supplementary measures.
Under stadig gentagelse af den væsentlige betydning, der tillægges fristerne i direktiver og henstillinger fra EKSF. har Domstolen flere gange erklæret, at en medlemsstat heller ikke kan undskylde manglende overholdelse af frister ved at påberåbe sig bestemmelser, praksis eller særlige træk ved sin interne retsorden7I).
In emphasizing the special importance which attaches to time­limits in the case of direc­tives and ECSC recommendations, the Court of Justice has, on several occasions, declared that a Member State cannot justify the non­observance of a time­limit by plead­ing the provisions, practices or circumstances existing in its internal legal system.71
C. Forældelse
C. Periods of limitation
Forældelse er et led i retssikkerheden. Erfaringen viser, at rettigheder, der ikke udøves i længere tid. normalt ophører eller i hvert fald ikke fortjener retsbeskyttelse.
Periods of limitation are an element of legal certainty.
Som følge heraf giver forældelsen den. over for hvem en ret kan udøves, et simpelt retsmiddel til beskyttelse mod angreb, der ikke synes begrundede.
The barring of claims by time is, there­fore, a simple means of protection for a person who, belatedly, has to defend himself against claims which, in all probability, are ill­founded.
under Fællesskabets »lovgivende« myndighed.
In order to provide this protection, the period of limitation must be laid down in advance.
Indtil nu er der kun blevet fastsat sporadiske bestemmelser herom.
Up to the present, provisions on the subject have only occasionally been adopted.
72), Den Høje Myndigheds beslutning vedrørende forældelse af EKSF's ) og artikel 43 i statutten for Domstolen, der indeholder en femårig frist inden for EØFforordninger73 for forældelse af erstatningskrav mod Fællesskabet.
Among them are the Council regulation concerning limi­tation periods in proceedings and the enforcement of sanctions under the rules of the European Economic Community relating to transport and competition;72the decision of the High Authority on the barring by time of claims in respect of ECSC levies;73and Article 43 of the Statute of the Court of Justice, which lays down a limitation period of five years for actions based on the liability of the Community.
I mangel af sådanne regler kan alene det grundlæggende krav om retssikkerhed medføre, at en fællesskabsinstitution ikke på ubestemt tid kan opsætte det øjeblik, hvor den gør brug af sine beføjelser74).
In the absence of any provisions on this matter, only the fundamental requirement of legal certainty can have the effect of preventing a Community institution from indefinitely delaying the exercise of its powers.74
A. Sanktioner over for medlemsstaterne
A. Penalties applicable to the Member States
De nødvendige betingelser og den procedure, der er fastsat for gennemførelsen af sanktioner, indeholdes i EKSFT artikel 88. EØFT artikel 169 og 171 og Euratomt artikel 141 og 143.
The conditions precedent and the procedure laid down for the application of pen­alties are contained in Article 88 ECSC, Articles 169 and 171 EEC and Articles 141 and 143 EAEC.
Reglerne har det fælles træk, at Kommissionen, førend den fremsætter begrundet udtalelse (ifølge EKSFT: begrundet beslutning), skal have fastslået, at en medlemsstat ikke har overholdt en forpligtelse, der påhviler den i henhold til traktaten.
A common feature of these rules is that, before the Commission delivers a reasoned opinion ('reasoned decision' in the ECSC Treaty), it must reach the conclusion that a Member State has failed to fulfil an obligation under the Treaty.
I så fald gives der den pågældende stat lejlighed til at fremsætte sine bemærkninger til de klagepunkter, der rettes mod den af Kommissionen.
If it does so. the Mem­ber State concerned is given an opportunity to submit its observations on the strictures made by the Commission.
Yderligere fastsættes der en frist for at gøre det muligt for staten at efterkomme sine forpligtelser.
In the decision the State is set a time-limit for the fulfilment of its obligation.
Inden for rammerne af EKSF-traktaten kan Kommissionen så efter udløbet af den fastsatte frist, og hvis den pågældende stat ikke har sørget for at opfylde sin forpligtelse, iværksætte sanktioner efter samstemmende udtalelse fra Rådet.
Under the ECSC Treaty, if the State has not fulfilled its obligation before the time-limit, the Commission may, with the assent of the Council, apply penalties.
Hvis den pågældende stat benytter sig af sin ret til at indbringe spørgsmålet for Domstolen inden for en frist af to måneder, der regnes fra meddelelsen af afgørelsen, kan beslutning om sanktion først træffes, efter at Domstolen har fastslået, at traktaten ikke er overholdt.
If. however, the Member State makes use of its right to bring proceedings before the Court of Justice within two months of notification of the decision, a penalty can be imposed only if the Court finds that the Treaty has been infringed.
Inden for rammerne af EØF-traktaten og Euratom-traktaten er det først muligt at pålægge medlemsstaten sanktioner, når der er hengået en vis frist, uden at staten har rettet sig efter bestemmelserne i direktivet eller henstillingen.
On the other hand, under the EEC and EAEC Treaties, no penalty may be imposed on the Member State if the opinion is not complied with by the time the prescribed period expires.
I dette tilfælde indbringer Kommissionen sagen for Domstolen med påstand om. at det fastslås, at traktaten ikke er overholdt.
In that event, the Commission has the right to bring proceedings before the Court of Justice for a declaration that the Treaty has been infringed.
Såfremt Domstolen giver Kommissionen medhold og fastslår, at vedkommende medlemsstat ikke har overholdt sin forpligtelse i henhold til traktaten, pålægger Domstolen blot denne stat at gennemføre de til dommens opfyldelse nødvendige foranstaltninger.
If. in its judgment, the Court finds in favour of the Commission and rules that the Treaty has been infringed, the penalty consequent upon this finding is that the Member Slate shall be required to take the necessary measures to comply with the judgment.
Kommissionen kan ikke selv pålægge yderligere sanktioner.
However, the Commission itself has no power to impose any other penalty.
Den Høje Myndigheds beslutning 5/65 af 17.3.1965. EFT 46 af 22.3.1965. s. 695/65.
Decision No 5-65 of the High Authority of 17 March 1965 (OJ 46. 22.3.1965).
74) Dom af 14.7.1972. sag 52/69 (Geigy/Kommissionen) Sml. 1972. s. 225.
Case 52/69 Geigy ν Commission [1972] ECR 787.
Dette spørgsmål er i EKSFT reguleret i en række særlige beføjelser (f.eks. artikel 47, stk. 3, 50, stk. 3, 54, stk. 6, 64 og 91), medens EØFT og Euratomt i visse bestemmelser indeholder generelle beføjelser hertil for Rådet og Kommissionen (f.eks. EØFT artikel 172 og Euratomt artikel 83, stk. 1, og 81, stk. 3).
The ECSC Treaty deals with this aspect in a series of different enabling provisions (for example, Articles 47, third paragraph, 50, third paragraph, 54, sixth paragraph, 64 and 91 of the ECSC Treaty), whereas the EEC and EAEC Treaties contain some general enabling provisions for use by the Council and the Commission (for example, Article 172 EEC and Articles 83, first paragraph, and 81, third paragraph, of the EAEC Treaty).
Bøder pålægges i anledning af overtrædelse af regler i traktaten eller bestemmelser i den afledede ret.
Fines are imposed for infringment of the rules of the Treaty or of secondary law.
Tvangsbøder har til formål at påvirke vedkommende part til at handle i overensstemmelse med traktaten.
Periodic penalty payments are designed to compel those concerned to act in conformity with the Treaty.
Endelig kræves der forhøjelser for forsinkelse i tilfælde af misligholdelse af økonomiske forpligtelser over for Fællesskabet7 > ).
Finally, surcharges for delay are demanded in the event of non-payment of pecuniary obligations to the Community.75
A. Grundlaget for tvangsfuldbyrdelse
A. Enforceability
Efter EØFT artikel 192, stk. 1. og artikel 187 og Euratomt artikel 159 kan de af Rådets og Kommissionens beslutninger, der indebærer en forpligtelse til at betale en pengeydelse, samt de af Domstolen afsagte domme tvangsfuldbyrdes.
Under Articles 192 EEC, first paragraph, and 187 EEC and Article 159 EAEC, decisions of the Council or of the Commission which impose a pecuniary obligation and the judgments of the Court of Justice are enforceable.
Det samme gælder inden for EKSFT (artikel 92) med hensyn til de af Kommissionens beslutninger, der indebærer forpligtelse til at betale en pengeydelse, samt ligeledes de af Domstolen trufne afgørelser (EKSFT artikel 44).
The same principle applies under the ECSC Treaty (Article 92) to decisions of the Commission which impose a pecuniary obligation and also to the judgments of the Court of Justice (Article 44 ECSC).
Fællesskabsinstitutionerne har ikke selv noget tvangsfuldbyrdende organ.
The Community institutions do not possess an organ of their own which is respon­sible for the enforcement of decisions or the execution of judgments.
Ej heller er der i fællesskabsretten givet detaljerede regler om fremgangsmåden ved tvangsfuldbyrdelse.
Moreover, there are no detailed rules in Community law which govern the procedure for enforcement or execution.
Efter bestemmelserne i EØFT artikel 192. stk. 2, 3 og 4, Euratomt artikel 164 og EKSFT artikel 92, stk. 2, sker tvangsfuldbyrdelsen efter den borgerlige retsplejes regler i den medlemsstat, på hvis område den finder sted.
Under the provisions of Articles 192 EEC, second, third and fourth para­graphs, Article 164 EAEC and Article 92 ECSC, second paragraph, enforcement is gov­erned by the rules of civil procedure in force in the State in whose territory it takes place.
Afsnit III — Beslutningsprocessen
Section III — The decisionmaking process
Kommissionens beføjelse til at fastsætte retsforskrifter
The Commission's power to legislate
Inden for rammerne af EKSF-traktaten er Kommissionen efter at have overtaget Den Høje Myndigheds beføjelser76) den institution, som træffer beslutninger. Kommissio-
In conformity with the principle of limited enabling powers, which lies at the root of Community law, the Commission's power to legislate on its own authority is derived exclusively from the Community Treaties.
nens beføjelser til at træffe beslutninger er dog begrænset som følge af. at en række beslutninger kun kan træffes med samtykke fra Rådet, hvilket samtykke i visse tilfælde kun kan gives med enstemmighed (f.eks.
Under the ECSC Treaty, the Commission, in its capacity as successor to the former High Authority,76is the institution which takes the decisions.
EKSFT artikel 54, stk. 2, og 58, stk. 1).
However, the Commission's decisionmaking powers are limited by the fact that a number of decisions can be taken only with the assent of the Council which, in certain cases, can give it only by unanimous vote (for example, see Articles 54, second paragraph, and 58(1) of the ECSC Treaty).
Efter EØFT artikel 155 er der på de områder, hvor EØF-traktaten og Euratom-traktaten finder anvendelse, tillige tillagt Kommissionen selvstændig beføjelse til at træffe beslutninger i overensstemmelse med reglerne i disse traktater.
Under Article 155 EEC and Article 124 EAEC, the Commission also has. in all matters within the ambit of the EEC and EAEC Treaties, its own power of decision as provided for in those Treaties.
Af de forskellige regelsæt fremgår imidlertid, at Kommissionens beføjelse til at udstede bindende retsakter kun er tillagt den i visse tilfælde.
However, the various conditions provided for make it clear that the Commission is recognized as having power to enact binding legal measures only as and when circumstances require.
I overgangsperioden fandtes denne beføjelse for Kommissionen til at fastsætte retsregler navnlig med henblik på gennemførelse af toldunionen og anvendelsen af beskyttelsesklausuler i medlemsstaterne.
During the transitional period, the Commission's legislative power related mainly to adjustments for the benefit of the customs union and the application of protective measures in the Member States.
Efter udløbet af denne periode vedrører denne beføjelse nu kun et begrænset antal tilfælde af underordnet betydning (se f.eks. EØFT artikel 13, stk. 2.
After the expiry of this period, its power was concerned with only a small number of comparatively unimportant situations (see, for example, Articles 13(2), 33(4) and (7), 90(3) and 97 EEC).
33. stk. 4 og 7, 90, stk. 3 og 97). Der er her særligt tale om sager, hvor der straks skal træffes beslutning og hvor man ikke kan afvente Rådets beslutning.
These arose in circumstances where the need for emergency measures demanded an immediate decision and it was not possible to await one from the Council.
For såvidt angår retsakter, der ikke er bindende, som f.eks. udtalelser og henstillinger, behøver Kommissionen ikke nogen udtrykkelig beføjelse og kan frit skønne over. hvorvidt det er nødvendigt at udstede sådanne retsakter (se f.eks. EØFT artikel 155 og Euratomt artikel 124).
On the other hand, in the case of legal acts, such as opinions and recommendations, which are not binding, the Commission does not need to be expressly enabled and is free to decide whether to adopt such acts (Article 155 EEC and Article 124 EAEC).
Denne beføjelse er kun begrænset ved, at Kommissionen, når den handler på denne måde. ikke må komme ind på områder, der hører under de øvrige fællesskabsinstitutioners kompetence.
The only restriction on this power is the fact that, in exercising it, the Commission must not encroach upon matters which fall within the competence of other Community institutions.
Selvom dette betegner et brud med princippet om begrænset overladelse af beføjelser, der er et af fællesskabsrettens grundlag, retfærdig gøres det dog af, at der er tale om retsakter, der ikke er bindende.
Although this represents a breach of the principle of limited enabling powers, which is one of the foundations of Community law, this is offset by the fact that the acts in question are not binding.
Rådets beføjelse til at fastsætte retsforskrifter
The Council's power to legislate
Medens Rådets rolle inden for beslutningsprocessen på EKSF's område i det væsentlige er begrænset til at godkende de foranstaltninger, som er truffet af Kommissionen, tillægges der ved EØF-traktaten og Euratom-traktaten Rådet funktion som besluttende organ.
Whereas, in matters within the competence of the ECSC, the Council's part in the decisionmaking process is essentially confined to assenting to the measures adopted by the Commission, the EEC and EAEC Treaties establish it as a decisionmaking organ.
Rådet har ifølge disse traktater først og fremmest beføjelser til at træffe beslutning på områder, hvor retten efter traktaterne skal udfyldes og udvikles, og hvor interesser, som medlemsstaterne ikke kan give afkald på. vil blive berørt, samt på områder, hvor fundamentale spørgsmål vedrørende Fællesskabets opbygning og dets institutioner skal reguleres.
These Treaties confer on the Council the power to take decisions, especially in those spheres where the law created by the Treaties requires to be supplemented and developed, where account has to be taken of vital interests of the Member States, or. again, where fundamental issues affecting the constitution of the Community or of its institutions require to be resolved.
Med henblik på gennemførelsen af disse opgaver kan Rådet benytte alle de former for retsakter, som er omhandlet i EØFT artikel 189 og Euratomt artikel 161.
In order to accomplish these '.asks, the Council has at its disposal the choice of instruments provided for in Article 189 EEC and Article 161 EAEC.
Samvirke mellem flere institutioner
Cooperation between the institutions
Proceduren ved fastsættelsen af retsforskrifter i De europæiske Fællesskaber har først og fremmest form af et samvirke mellem flere institutioner.
The legislative procedure of the European Communities is largely dependent upon cooperation between several institutions.
A. EØF- og Euratomtraktaterne
A. The EEC and EAEC Treaties
I almindelighed træffer Rådet beslutning efter forslag fra Kommissionen og efter at have indhentet udtalelse fra Europa-Parlamentet og Det økonomiske og sociale Udvalg.
As a general rule, the Council established by these Treaties acts on a proposal from the Commission after consulting the European Parliament and the Economic and Social Committee.
Denne procedure kendetegnes ved et samvirke mellem Rådet og Kommissionen.
The essential feature of this procedure is cooperation between the Council and the Com­mission.
I kraft af sin initiativret udarbejder Kommissionen forslag til almengyldige retsakter (udkast til forordninger eller direktiver), som den forelægger Rådet til vedtagelse ledsaget af en detaljeret begrundelse.
In the exercise of its right of initiation, the Commission draws up proposals for legislative acts (draft regulations or directives) which, accompanied by a detailed state­ment in justification, it forwards for decision to the Council.
Forslaget tjener til forberedelse af den retsakt, der skal vedtages, og fastlægger navnlig dennes indhold og form.
The instrument to be adopted is prepared on the basis of the proposal, which determines its content and form.
Alene Kommissionen har til varetagelse af Fællesskabernes interesser og retsorden beføjelse til at forelægge Rådet forslag, og Rådet kan ikke handle uden.
As the custodian of the interests and law of the Communities, the Commission has alone been empowered to send proposals to the Council and, without them, the Council cannot act.
Følgelig opfordrer Rådet i overensstemmelse med EØFT artikel 152, Euratomt artikel 122 og EKSFT artikel 26, stk. 3, blot Kommissionen om forelæggelse af de forslag, som det anser for hensigtsmæssige for at virkeliggøre de fælles mål.
This being the position, the Council can act only as provided in Article 152 EEC, Article 122 EAEC and Article 26 ECSC, third paragraph, and request the Commission to submit to it any proposals the Council considers desirable for the attainment of the common objectives.
Yderligere kan Rådet kun ændre Kommissionens forslag ved enstemmig vedtagelse (EØFT artikel 149, stk. 1. og Euratomt artikel 119). hvilket giver Kommissionen yderligere vægt i beslutningsproces sen inden for Fællesskaberne.
Furthermore, the Council can amend a proposal from the Commis­sion only by a unanimous vote (Article 149 EEC, first paragraph and Article 119 EAEC); this gives the Commission additional weight in the decision­making process of the Com­munity.
Uden for dette samarbejde med henblik på vedtagelse af Rådets retsakter kan Kommissionen på egen hånd kun udstede retsakter, når der er hjemmel hertil i traktaterne.
Apart from cooperation in drawing up the acts of the Council, the Commission can create laws on its own authority only where the Treaties so provide.
Europa-Parlamentei har inden for den almindelige procedure ved fastsættelsen af retsforskrifter alene ret til at blive hørt. men det udøver ikke nogen almindelig og direkte medbestemmelsesret.
The European Parliament has no more than the right to be consulted in the general procedure for the creation of legislation; it does not have any general or direct powers in connection with joint decisions.
I overensstemmelse med princippet om overladelse af begrænsede beføjelser, har EØF-traktaten og Euratom-traktaten udtømmende reguleret de tilfælde, hvor Rådet er forpligtet til at indhente udtalelse fra Parlamentet77). Rådet undersøger, hvorvidt der efter bestemmelserne i traktaten skal indhentes udtalelse fra Parlamentet, og i bekræftende fald oversender det officielt Kommissionens forslag til formanden for Parlamentet.
In accordance with the principle of the specific attribu­tion of competence, the EEC and EAEC Treaties have clearly specified the circumstances in which the Council is bound to consult the Parliament.77The Council decides whether the provisions of the Treaty require it to consult the Parliament and, if the decision is in the affirmative, it communicates the Commission's proposal formally to the President of the Parliament.
I praksis forelægger Kommissionen sit forslag for Parlamentet og for Rådet samtidigt, hvilket giver Parlamentet tilstrækkelig tid til at udarbejde sin udtalelse.
In practice, however, the Commission usually forwards its proposal to the Parliament at the same time as it sends it to the Council, in order that the Parliament may have sufficient time to prepare its opinion.
Da Rådet såvel som Kommissionen selv har mulighed for at ændre Kommissionens forslag, selv efter at Parlamentet er blevet hørt, kan man rejse spørgsmålet, om Parlamentet i så tilfælde skal høres påny.
In view of the fact that both the Council and the Commission have the right to amend the Commission's proposal, even after the opinion of the Parliament has been heard, the question arises whether, in those circumstances, the Parliament should be consulted afresh.