natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Et rådsdirektiv om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser er et dokument, som er bindende for medlemsstaterne, der skal gennemføre det inden for de fastsatte tidsfrister; direktivet indeholder i sig selv de nødvendige elementer for dets gennemførelse: denne er ikke afhængig af nogen ratifikation eller af senere udvalgsbeslutninger.
A Council Directive on mutual recognition of diplomas is a binding document for the Member States, which are obliged to apply its provisions within the time limits laid down; a Directive itself contains all the details necessary for its application, which does not depend on ratification or on subsequent decisions taken in committee.
Direktivet kommer til anvendelse på alle statsborgere uden begrænsning.
A Directive is applicable to nationals of all Member States without restriction.
d) Om nogle indvendinger mod princippet om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser
(d) Some objections to the principle of mutual recognition of' diplomas
Undertiden siges det, at systemet, der bygger på eksamensbeviset som betingelse for adgang til et erhverv, er uegnet. Det lægger for megen vægt på en enkelt kontrolmetode med hensyn til kundskaberne og vil til sidst udgøre en slags privilegium for dem, der har haft held til at bestå eksamener, som ikke giver megen garanti for faglig egnethed.
It is sometimes said that the diploma system is an unsuitable basis for determining eligibility to take up and practise a profession, since it attributes too much importance to a single method of checking knowledge and ultimately sets up a form of privilege benefiting those who have been fortunate enough to succeed in examinations which gives scant guarantee of professional competence.
Det er ikke stedet her at komme ind på denne kritik af uddannelsessystemet.
It would be inappropriate here to enter the debate on the merits or otherwise of the educational system.
Det leder ind på den tanke, at den pågældende mekanisme kun vedrører selve eksamensbeviset uden hensyn til de andre uddannelsesbetingelser, herunder især praktisk uddannelse og faglig egnethed.
It can give the impression that the machinery in question is concerned exclusively with diplomas and takes no account of other aspects of training, notably practical training and professional competence.
I virkeligheden kan, som vi har set det, en afgørelse om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser omfatte ikke blot beviset, der blot kan være en bevidnelse af den teoretiske side af uddannelsen, men også alle »certifikater og andre kvalifikationsbeviser« for uddannelsen og dermed altså også især et bevis for udstået prøvetid eller en prøve i faglig egnethed.
In reality, as we have seen, a decision on mutual recognition of diplomas can encompass any 'certificates and other evidence of formal qualifications' as well as diplomas confirming satisfactory completion of a theoretical aspect of training, so that, for instance, it may include a certificate of experience or a test of professional competence.
Man hører også en anden indvending: Hvorfor skal man lade medlemsstaterne gensidigt anerkende de nuværende uddannelsesbetingelser, når undervisningen i alle med lemsstaterne er genstand for en fuldstændig reform, som både er dybtgående og næsten vedvarende?
A second objection questions the validity of making the Member States mutually recognize current training standards at a time when education in all these countries is undergoing radical and virtually continual reform.
Hvordan skal man fastholde et bestemt tidspunkt i denne udvikling, blot for at opnå en ligestilling, som i løbet af nogle år vil være næsten uden mening?
What is the point of picking a stage in this process of development at which to establish equivalences which, in a few years, will be devoid of meaning?
Det må erkendes, at der er snævre forbindelser mellem den gensidige anerkendelse af eksamensbeviser og undervisningens generelle problemer.
Let it first be acknowledged that there are close ties between mutual recognition of diplomas and the general problems of education.
Vi har allerede omtalt dette, og vi skal komme tilbage dertil.
This point has already been men tioned and we shall be reverting to it.
Dog må man huske, at det tilsigtede mål er af væsentlig praktisk art, og at det skulle nås inden for en vis tidsfrist.
However, it has to be remembered that the objective aimed at is an essentially practical one and has to be approached in the context of a certain time-scale.
Man skal gen nemføre bevægelsesfriheden, og dermed den gensidige anerkendelse af eksamensbe viser, ikke når alle Fællesskabets problemer er løst, men på en måde for at bidrage til deres løsning.
The attainment of freedom of movement, and there fore of mutual recognition of diplomas, cannot wait until all the problems of the Community have been settled, since il is one of the means whereby these problems are to be solved.
Det, at der næsten til stadighed er en reform i gang i undervisningssystemet, forhindrer ikke, at de uddannelsessøgende påbegynder og fuldfører deres studier.
The fact that education is in a practically permanent state of reform does not prevent students from taking up and completing their studies.
Det gælder også her, at forældede kundskaber, for at tale som specialisterne, ikke bør virke lammende på den integrationsproces, som bevægelsesfriheden udgør et af de vigtigste elementer af.
Similarly, the obsolescence of knowledge, to use a technical term, cannot be allowed to paralyse the process of integration, towards which freedom of movement has a vital contribution to make.
Mod den gensidige anerkendelse af eksamensbeviser kunne man også påberåbe sig den stigende betydning af den livslange uddannelse.
A further argument against mutual recognition of diplomas can be based on the increasing importance of continuing training.
Her er der naturligvis et pro blem, men man bør ikke overdrive dets betydning i forbindelse med de nuværende beslutninger om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser.
There is certainly a problem here, but its importance in the context of the current decisions on mutual recognition of diplomas is not to be exaggerated.
Der kan gøres to bemærkninger om dette:
Two points can be made on this subject:
— den udøver af et erhverv, som ikke mere eller mindre fornyr sig, løber en stor risiko for at glide ud på grund af herskende forhold, uanset om der findes gensidig anerkendelse af eksamensbeviser eller ej;
— any professional person who does not keep up with the state of the art is most likely to fall by the wayside, whether or not there is mutual recognition of diplomas; lomas;
— desuden mener vi ikke, at der i medlemsstaternes nuværende lovgivninger findes nogen lovbestemmelse om kontrol med, at man søger en sådan efteruddannelse. Det siges at eksistere i Sovjetunionen, hvor en ingeniør kan degraderes.
— as far as can be ascertained, there are no laws in any of the Member States calling for the acquisition of in-service training to be checked.
Hvis der i vore lovgivninger skulle ske en udvikling i denne retning, kan det ikke udelukkes, at dette må anføres i de fremtidige uddannelsesbetingelser.
If requirements for such checking were to be incorporated into our laws, the need to mention them in the future as part of training requirements would have to be considered.
Eksamensbevis: lovbestemt betingelse for adgang til at optage og udøve en virksomhed
It is perhaps worth repeating, at the risk of labouring the point, that the purpose of mutual recognition of diplomas is to make it easier to take up and pursue occupations.
Da der er tale om at lette adgangen hertil, er de eksamensbeviser, som skal gensidigt anerkendes, først og fremmest de, som i det mindste i en medlemsstat kræves ifølge loven som adgangsbetingelse.
Since the purpose is to make it easier to take up and pursue occupations, the diplomas to be given priority for mutual recognition are those which are legally required, in one Member State at least, as a qualification for taking up a given occupation.
Skal man heraf drage den slutning, at i de tilfælde, hvor adgang til at optage og udøve erhvervsvirksomheden ikke er undergivet regler i nogen medlemsstat, kan der ikke foretages noget? Dette ville være en forhastet slutning, for, som vi har set det, befinder vi os på et område, hvor der er en udvikling i gang, og hvor tingene sker gradvis.
Does it follow that nothing can be done if the right to take up an occupation is not subject to any regulations in any of the Member States'?
For et eller andet nyt fag, der er opstået som følge af udviklingen i teknologien eller i de sociale begreber, kan det være, at der i dag ikke findes nogen faste regler; men det kan være tilfældet i den nærmeste fremtid.
A given new profession, one which has grown up in response to the develop ment of technology or of social concepts, may not be regulated now, but could well be in the future.
Og i det omfang, en velafvejet reglementering synes hensigtsmæssig, kan det ikke udelukkes, at der ind ledes en aktion med henblik herpå af Fællesskabets instanser på et område, hvor netop det, at der ikke findes faste regler, kunne give lettere muligheder for en aftale.
And in so far as balanced regulation appears desirable, consideration should be given to the possibility of action along these lines by the Community institutions, in fields where the very absence of regulations could make it easier to reach an agreement.
Ud fra en sådan antagelse vil man med god grund kunne tale om et »europæisk eksamensbevis«.
In such a set of circumstances, it could be valid to talk in terms of a 'European diploma'.
Giver artikel 57, stk. 1, tilstrækkelig hjemmel hertil?
Does Article 57(1) provide an adequate legal basis for such an initiative?
Det kan sikkert diskuteres, men hvis medlemsstaterne fik den gode idé at blive enige om at gennemføre noget sådant, ville juristerne nok finde passende retshjemmel derfor!
This is no doubt a moot point, but if the Member States were to have the happy idea of agreeing upon such a venture, the lawyers would surely find a sufficient legal basis!
Virksomhedsområder og eksamensbeviser
Diplomas and fields of activity
På grund af det mål, der tilsigtes: adgang til optagelse og udøvelse af erhvervs virksomhed, er det normalt et direktiv om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, som danner forbindelsesleddet mellem den pågældende virksomhed og de kundskaber, den kræver.
Since the aim is to make it easier to take up occupations, it is logical that a directive on mutual recognition of diplomas should establish the link between an occupation and the knowledge needed to pursue it.
Bestemmelserne vedrørende gensidig anerkendelse af eksamensbeviser skal ses i forbindelse med virksomhedsområdet.
The provisions on mutual recognition of diplomas referto the relevant field of activity.
Hvis man ikke tager denne forbindelse i betragtning, er der stor risiko for, at man går uden for de særlige vilkår for etableringsretten og udelukkende beskæftiger sig med selve undervisningsområdet.
Failure to maintain this relationship would in all probability mark a departure from the specific conditions required to promote the right of establishment and put the subject squarely in the field of education as such.
Hvis man altså ser på tingene ud fra traktatens bestemmelser, hvad man bør gøre, går man ud fra et virksomhedsområde og tilpasser de krævede kundskaber efter dette.
The right approach is to take a field of activity as the starting point and consider knowledge as an indicator of appropriate competence, as the Treaty does.
Men hvis man betragter spørgsmålet fra læreanstalternes side, er forholdet et helt andet.
Seen from the viewpoint of the universities, however, the situation looks quite different.
Eksamensbeviserne er, heldigvis, ikke nødvendigvis tilpasset efter en bestemt erhvervsvirksomheds behov.
Diplomas are not, thank goodness, necessarily tailored to the demands of a given occupation.
I de fleste tilfælde er de polyvalente, især når det drejer sig om de eksakte videnskaber.
As a general rule, they are polyvalent, especially in the exact sciences.
Et eksamensbevis som kemiker, fysiker eller biolog giver adgang til mange karrierer.
A diploma in chemistry, physics or biology can lead to any one of a number of careers.
Hvordan kan man da for disse eksamensbevisers vedkommende fastholde en tilknytning mellem virksomhed og viden?
How, then, can the link between the occupation and the requisite knowledge be maintained?
Det forekom mer, at man blot skal lade være med at se problemet fra den forkerte side.
The simple answer seems to be not to approach the problem from the wrong starting point.
Den rigtige side er erhvervsvirksomheden, som kan være nærmere angivet i direktivet.
The correct starting point is the occupation, defined, if necessary.
Tendensen går i retning af en specialisering, som undertiden kan være overdreven, men når den findes, må der tages hensyn dertil.
The trend is towards specialization, which is perhaps taken to extremes in some cases, but be that as it may, it is necessary to take account of it where it exists.
Vanskeligheden består i at vide, hvornår en specialiseret virksomhed ligger uden for det normale virksomhedsområde, eller tilsvarende hvornår en bestemt viden ligger uden for den normale uddannelse af erhvervets udøver og opnås gennem specielle studier.
The difficulty lies in establishing the point at which a specialized activity ceases to be part of the normal field of a profession or, similarly, the point at which a given area of knowledge ceases to be covered by the normal training of a profession and becomes a specialized area.
For lægernes vedkommende omtales i direktivet elleve specialområder, som findes i ni medlemsstater, og seksogtredive, som findes i to eller flere medlemsstater. Som eksempel kan nævnes for alle medlemsstaterne: almen kirurgi, gynækologi, intern medicin, oftalmologi, pædiatri osv.; for to eller flere medlemsstater: klinisk biologi, cardiologi, gastro-entero lo gi osv. For hver af disse fastsættes uddannelseskriterieme i direktivet.
The directive on the medical profession lists 11 specialities common to nine Member States and 36 common to two or more Member States.
I forslaget til »farmac eut «-direktiv et var man i Kommissionen kommet ind på det vanskelige spørgsmål om biologiske analyser.
In its proposal for a directive on pharmacy, the Commission tackled the difficult problem of biological analyses.
Alt efter disse analysers betydning indgik nogle i den normale farmaceutuddannelse; andre var et farmaceutisk speciale, og andre igen hørte alene under lægens kompetenceområde. »Sygeplejerske«-direktiverne kunne have omhandlet specialer,men det har ikke været tilfældet.
Depending on what was involved, some such analyses were part of the normal training for pharmacists, while others could be carried out only by pharmacists with specialized training and yet others only by doctors. The directives on nursing could have dealt with specialities, but did not do so.
f) Grundreglerne
(f) The basic principles
I artikel 57, stk. 1, er der udtrykt en beslutning: der skulle ske en gensidig anerkendelse af eksamensbeviser.
Article 57(1) expressed a decision: steps were to be taken to attain mutual recognition of diplomas.
Af den juridiske kontekst i denne artikel fremgår de nær mere oplysninger, som vi har omtalt.
The legal context of this article filled in detail, as has been indicated above.
Men efter denne kontekst blev der tillagt begrebet gensidig anerkendelse af eksamensbeviser et nyt aspekt.
But this context put a new aspect on the concept of mutual recognition of diplomas.
For at sikre gen nemførelsen af dette, måtte man udlede principperne for det og træffe bestemmelse om en metode.
In order to put it into effect, it was necessary to establish the principles and decide upon a method.
— Uddannelseskriterieme bør fastsættes på det højest mulige niveau.
— the training criteria were to be set at the highest possible level;
— Direktivet om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser skal afrunde et forud gående direktiv om samordning.
— a directive on mutual recognition of diplomas was to be preceded by a directive containing coordinating provisions;
— Teksterne må ikke bringe forstyrrelse i de nationale undervisningsordninger, men samtidig skal de dog tilvejebringe de nødvendige, tilstrækkelige og let kontrollable garantier for, at bevægelsesfriheden udøves på velordnet måde; kriterierne bør derfor hverken være alt for detaljerede eller for ubestemte.
— the texts were to avoid disruption to the national educational systems, but at the same time afford the necessary, sufficient and readily verifiable guarantees en suring that freedom of movement could be brought into effect in an orderly fashion; this meant that the criteria should be neither too detailed nor too vague;
— Teksterne skal indeholde en liste over de eksamensbeviser, som gensidigt skal anerkendes, fordi de opfylder kriterierne.
— the texts would contain lists of those diplomas which met the criteria and were therefore mutually recognized;
— Teksterne skal i sig selv indeholde de elementer, der er nødvendige for deres direkte anvendelse.
— the texts were to contain the elements necessary for their own direct application.
For at iværksætte denne »doktrin« om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, udarbejdede Kommissionens tjenestegrene en metode, hvori indgik følgende hovedelementer: elementer:
For the purposes of promoting this 'doctrine' of mutual recognition of diplomas, the Commission evolved a method, the main features of which may be summarized as follows:
De normale tilfælde
General cases
Der benyttes her et system af fem kriterier:
A grid of five criteria was to be used:
— en læseplan med liste over de obligatoriske fag, med angivelse for hvert af disse eller for hver faggruppe af et mindstetal af timer, der skal benyttes hertil;
— a training programme showing the list of compulsory subjects and indicating the minimum number of hours to be given over to each subject or group of subjects;
— det forhold, hvori man i den samlede undervisning beskæftiger sig med dens teoretiske og dens praktiske side;
— the relative weighting of theory and practice in the overall course;
— praktiktidens varighed og art, idet der herved forstås praktisk udøvelse af virksomheden under tilsyn af de kompetente myndigheder og omfattende en del teoretisk undervisning. Der skelnedes klart mellem praktiktid og almindelig udøvelse af virksomheden.
— the duration and quality of the probationary period, understood as practical experi ence under supervision of the competent authorities combined with some theoretical training: a clear distinction was made between the probationary period and practical experience pure and simple.
De særlige tilfælde
Special cases
Men der skulle findes en ordning på mange særlige tilfælde:
But this left a large number of special cases:
Tillægsprøve
The additional test
Hvis forskellene mellem uddannelserne i medlemsstaterne var for store, og en med lemsstat derfor ikke var i stand til umiddelbart at efterkomme mindstekravene, kunne spørgsmålet kun løses ved en tillægsprøve.
It was claimed in some quarters that such a test was contrary to the Treaty; this contention was based on a passage in the General Programme which includes, among the restrictive provisions and practices to be abolished, those which, in respect of foreign nationals only:
Nogle har påstået, at en sådan prøve var i strid med traktaten, hvilket de begrundede med en passage i den almindelige plan, som blandt restriktive bestemmelser og praksis, der skal ophæves, nævner sådanne, som kun over for fremmede statsborgere d) gør adgangen til eller udøvelsen af en selvstændig virksomhed afhængig af et forudgående ophold eller en forudgående faglig prøvetid i værtslandet«;1),
(d) make the taking up or pursuit of an activity as a selfemployed person subject to a period of prior residence or training in the host country.'1
men i denne tekst er der ikke i egentlig forstand tale om en tillægsprøve, hvortil yderligere komner, at der ikke siges noret om, at denne obligatorisk skal finde sted i værtslandet.
However, this clause is not strictly speaking concerned with an additional test and, moreover, it is not necessarily the case that such a test would have to take place in the host country.
Derimod modsætter den sig en »tilpasningsperiode«, som vi senere skal komme tilbage til.
On the other hand, it does condemn the 'period of adaptation', to the subject of which we shall be returning.
I kommentarerne til det almindelige handlingsprogram hentydes der udtrykkeligt til tillægsprøven.
The memorandum commenting on the General Programme referred explicitly to additional tests.
I omtalen af spørgsmålet om den gensidige anerkendelse af eksamen sbeviser blev det præciseret:
Discussing the problem of mutual recognition of diplomas, it stated:
»I tilfælde af, at der ikke er fuldstændig ligestilling med det tilsvarende nationale kvalifikationsbevis, vil der kunne indføres en tillægseksamen for de fag, hvor kravene ikke er tilstrækkeligt opfyldt (i henhold til en almindelig fremgangsmåde ifølge de bilaterale aftaler)«1).
'In the absence of complete equivalence with the corresponding national qualification, an additional examination may be introduced for the subjects not covered (in accordance with a practice common under bilateral agreements).' '
Den valgte ordlyd var ikke særlig heldig: ved at tale om »fuldstændig ligestilling« og ved at henvise til bilaterale aftaler kom den nærmere til den akademiske ligestilling af eksamensbeviser end til den gensidige anerkendelse.
This was not very felicitous wording: in its use of the term 'complete equivalence' and its reference to bilateral agreements, it was talking more in terms of academic equivalence of diplomas than of mutual recognition.
Ikke desto mindre havde den den fordel, at den ikke udelukkede tillægsprøven, som undertiden kunne vise sig at være den eneste mulige løsning.
It at least had the merit of not excluding additional tests, which could be the only available solution in certain circumstances. cumstances.
Overgangsordningen
The transitional system
I analogi med overgangsperioden foreslog Kommissionen, at der på de virksomheds områder, hvor den gensidige anerkendelse af eksamensbeviser skulle vise sig for kompliceret til at kunne gennemføres i nær fremtid, skulle vedtages en »overgangsordning«, indtil man senere kunne gennemføre den gensidige anerkendelse af eksamensbeviser.
By analogy with the transitional period, the Commission had proposed that, in the case of occupations where the problems of mutual recognition of diplomas were too com plex to be settled in the immediate term, a 'transitional system' could be adopted pending full introduction of mutual recognition.
I hovedsagen bestod denne ordning i, at man af den begunstigede, hvis dennes uddannelse ikke var tilstrækkelig i det land, hvor uddannelseskravene var større, krævede en attest for praksis af en vis varighed i hjemlandet.
The essential feature of this system was a requirement, placed on those with a lower standard of training wishing to enter a country with higher training standards, to produce a certificate attesting to a given period of experience in the country of origin.
Denne ordning blev vedtaget for håndværkets vedkommende, og for de liberale erhverv blev den foreslået for ingeniører.
This system was adopted for craftsmen and, as far as the professions are concerned, proposed for engineers.
For håndværket skulle ordningen principielt ophøre ved overgangsperiodens udløb og erstattes med direktiver om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser.
In the case of craftsmen, the plan was that this system would expire at the end of the transitional period and be replaced by directives on mutual recognition of diplomas.
Så vidt vi ved, er dette ikke sket.
As far as we know, this was not done.
Erhvervede rettigheder
Established situations