natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den tyske arbejds- og sociallovgivning har indtil nu ikke kunnet løse spørgsmålene vedrørende arbejdsvilkårene i kultursektoren. Derfor spiller fagorganisationerne og de faglige sammenslutninger i kultursektoren en meget betydelig rolle som pressionsgrupper.
The German labour and social security laws have not so far been able to solve the problem of working conditions in the cultural sector, which is why the professional organizations and the unions are extremely important as pressure groups.
For tiden er fagorganisationer ne og de faglige sammenslutninger formentlig de bedste midler til forsvar for kunstnernes interesser.
Most plastic artists are classed as selfemployed and treated as such - i.e. they have no fixed contractual relations but earn their living by selling works of art to the public by, for example, holding exhibitions in premises that the State puts at their disposal or in private galleries (see list at
Naturligvis findes der også kontraktarbejde eller arbejde på bestilling, f.eks. bestilling fra staten.
Of course, there is some contract and commission work - State commissions, for example.
Statens indkøb af kunstværker (jf. 4) er en af de foranstaltninger, som skal tjene til fremme af de bildende kunstneres beskæftigelse.
State purchases of works of art (see 4) are one of the ways of promoting employment for plastic artists.
At der stilles ud stillingssteder til rådighed for kunstnerne er en indirekte foranstaltning, der skal give malere og billedhuggere større salgsmuligheder.
The provision of exhibition halls is an indirect way of boosting the sales possibilities of painters and sculptors.
Desuden er der et system af priser, stipendier og andre tilskud - f.eks. til bolig, atelier eller indkøb af materialer.
There is also a system of grants, prizes and other subsidies for housing, for example, or studios and to buy materials.
Endelig er der den meget omtalte "1%-regel", dvs. den retsregel efter hvilken en vis procentdel - 1 eller 2% - af udgifterne til opførelsen af en bygning skal gå til udsmykning (malerier, fresker, skulpturer, specielle former). I forbundsregeringens program for forbedring af kunstnernes vilkår, (jf. Bundesminister des Inneren, Verbesserung des beruflichen und sozialen Lage der Künstler und Publizisten, Übersicht über die von der Bundesregierung am 2.
Then there is the famous 1% regulation - i.e. the legal ruling whereby a certain percentage (1% or 2%) of the cost of a building has to be channelled into decoration (paintings, frescoes, sculpture and special works). The Federal Government's artists promotion programme (Bundesminister des Inneren, Verbesserung der beruflichen und sozialen Lage der Künstler and Publizisten, Über sicht über die von der Bundesregierung vom 2.
Juni 1976 beschlossenen Massnahmen und den Stand ihrer Verwirklichung, Bonn 1979), foreslås en udvidet anvendelse af denne foranstaltning ("Kunst am Bau"), og samtidig foreslås oprettet en supplerende fond bestemt til at afgive bestillinger til kunstnere i forbindelse med forbundsregeringens byggerier.
Juni 1976 beschlossenen Massnahmen und den Stand ihrer Verwirklichung, Bonn 1979) proposes to extend this measure (Kunst am Bau) and proposes, at the same time, to set up an additional fund to finance commissions from plastic artists for use in buildings belong ing to the Bund.
Forbundsregeringen anbefaler også, at man lader bildende kunstnere deltage i planlægningen af byggerierne.
The Federal Government also recommends that plastic artists should be involved in planning the buildings.
Bundesverband Bildende Kunstler har forlængst stillet krav om, at kunstnere deltager i byplanlægningsarbejder.
The Bundesverband Bildender Künstler has demanded that artists be involved in town planning for some time now.
I vore dage er der almindelig enighed om, at kunstnere - og især bildende kunstnere - er meget dårligere sikret mod sociale risici end andre faggrupper i befolkningen.
Today everyone agrees that artists - and plastic artists in particular - are far worse off than the other socio-professional categories of the population when it comes to coverage of social risks.
Som forholdene er nu, kan bildende kunstnere som selvstændige erhvervsdrivende benytte sig af den socialsikringsordning, de frivilligt kan blive medlem mer af, eller tegne en privat forsikring.
As things stand, artists, as selfemployed workers, may make voluntary con tributions to the social insurance scheme or subscribe to a private scheme.
I arbejdsløshedsforsikringsmæssig henseende betragtes de fleste bildende kunstnere som selvstændige erhvervsdrivende og er således ikke beskyttet mod denne risiko.
Most plastic artists are classed as selfemployed and therefore not covered against the risks of unemployment.
Som de fleste af de sociale sikringssystemer vedrører arbejdsløshedsforsikringen i Forbundsrepublikken kun "ikke-selvstændige" arbejdstagere.
Like most social security systems, the Federal Republic's scheme only covers 'dependent' workers when unemployment strikes and as artists are selfemployed and receive no unemployment benefits, they do not figure in the unemployment statistics either.
Eftersom de selvstændige kunstnere ikke får arbejdsløshedsunderstøttelse, figurerer de ikke i arbejdsløshedsstatistikken.
Reasonable estimates suggest, even in the absence of any precise figures, that the percentage of unemployment is much higher among artists than among the working population as a whole.
Af denne grund kræver kunstnere og deres faglige organisationer en socialsikringsordning, der er mere egnet for deres virkelige situation.
This is why selfemployed artists and their professional organizations are calling for a social security scheme that is tailored to their situation.
Man ønsker især en ordning, som ikke udelukkende finansieres g ennemi de forsikredes egne bidrag, men hvortil midlerne for en dels vedkommende enten fra bidrag fra kunsthandlerne dvs. de selvstændige kunstneres "arbejdsgivere", eller fra staten.
What is wanted, above all, is a system which is not solely financed by the contributions of the assurées themselves. It needs to be funded in part by contributions from art dealers - i.e. the employers of the selfemployed art ists - or from the State.
Den 2. juni 1976 vedtog Bundesministerrådet at fremsætte et lovforslag om social sikring af selvstændige kunstnere og forfattere (Kunstlersozialversicherung).
In June 1976, the Federal Council of Ministers adopted a bill on social in surance for selfemployed artists and authors.
Dette lovforslag, som gik ud på at forbedre kunstneres og forfatteres sociale stilling, blev ikke vedtaget af parlamentet (Bundestag).
The aim was to improve the social situation of artists.
Ministerrådet vedtog derfor den 16. maj 1979 at fremsætte et nyt lovforslag under hensyntagen til visse indvendinger, der var blevet fremsat, under debatten om det første lovforslag.
But the bill was not voted in by the Parliament and so, on 16 May 1979, the Federal Council of Ministers adopted a new bill that took account of certain of the objections raised in the discussion of the previous bill.
Ligesom i det første lovforslag fra 1976 blev der i dette nye forslag taget hensyn til resultaterne af forbundsregeringens rapport om kunstnernes økonomiske og sociale stilling (Kunstlerbericht, jf. 8).
Like the first bill of 1976, the new text took account of the results of the Federal Government's report on the economic and social sit uation in the art world (Künstlerbericht - see 8).
Som noget væsentligt fremgik det af denne rapport, at udøvere af disse fag er i langt ringere grad sikret end gennemsnittet af erhvervsaktive mod sygdoms- og alderdomsrisici.
One important finding of this report was that artists are very much worse insured than the average worker against the risks of sickness and old age.
Lovforslaget om kunstnernes socialsikring indeholder en be stemmelse om, at alle selvstændige kunstnere og forfattere obligatorisk skal være medlemmer af pensions- og sygesikringerne.
The bill on social insurance for artists states that all selfemployed artists and authors will have to be insured for sickness and old age.
Forbundsregeringen skal derudover yde et tilskud (ca. en sjettedel af de sam­lede omkostninger) til den Kunstnernes Socialsikringskasse (Kunstlersozialkas­se) , som skal oprettes.
The Bund will provide a subsidy, equal to about one sixth of the full costs, to the artists' social insurance scheme that is scheduled to be set up.
I skatteretlig henseende betragtes bildende kunstnere som erhvervsdrivende.
Plastic artists are considered as employers for tax purposes.
De faglige organisationer modsætter sig denne klassifikation, idet de gør gældende, at bildende kunstnere i virkeligheden befinder sig i et økonomisk afhængighedsforhold, som er uforeneligt med betegnelsen erhvervsdrivende.
The professional organizations are against this classification as they claim that plastic art ists are, in fact, in an economically dependent situation which is incompatible with the term employer.
Kunstnerne gør derfor krav på en særlig retsstilling (jf. 7), fordi de ikke med rimelighed kan ligestilles med hverken erhvervsdrivende eller med lønmod­tagere .
So plastic artists are calling for a special status (see 7), as they cannot reasonably be classed as employers or employees. ees.
Som udøvere af et liberalt erhverv er selvstændige bildende kunstnere dog be­rettiget til en nedsat mcms­sats (Umsatzsteuer).
As members of the professions, selfemployed plastic artists do, however, qualify for a reduced rate of VAT.
Derudover findes ingen særlige bestemmelser for bildende kunstnere, og Inden­rigsministeriets ρ"ogram (Verbesserung der beruflichen og soziale Lage der Kunstler og Publizisten) er meget tilbageholdende på dette punkt.
There are no special provisions for plastic artists and the Ministry of the Interior's programme (Verbesserung der beruflichen und sozialen Lage der Künstler und Publizisten) is very reticent on this point.
Man går der­for ud fra det gamle princip i tysk skatteret, efter hvilket der kun regnes med to kategorier af skattepligtige: Lønmodtagere og erhvervsdrivende (arbejds­givere ) .
Consequently, the old principle of German tax law whereby there are only two categories of tax payers, the employers and the employees, is used.
Bildende kunstnere, som ligestilles med erhvervsdrivende, er således momspligtige (Umsatzsteuer) og indkomstskattepligtige (Einkommensteuer).
Plastic artists who are classed as employers have to pay VAT and income tax.
Hvad ind komstskatten angår, diskuterer man en spredning af påligningen af denne skat over en flerårig periode, idet skatten beregnes af en gennemsnit af alle ind komsterne i denne periode.
The question of spreading income tax over several years and calculating it on the average earnings over the whole period is now under discussion.
For tiden er der mulighed for at fordele indkomsten over en treårig periode, hvis den nødvendige virksomhed for at opnå denne indtægt har strakt sig over flere år.
For the time being, it is possible to spread income over three years, provided the activity from which it was derived did indeed last several years.
Ansættelsen af kunstnernes indtægter sker på grundlag af en selvangivelse, som kontrolleres af skattemyndighederne.
Artists' resources are assessed in the light of their income tax declarations - which are controlled by the tax authorities.
Fra den skattepligtige indkomst kan kunstnere fratrække visse erhvervsmæssige omkostninger.
Artists may deduct certain professional costs from their taxable income.
I denne lov findes i artikel 26 en bestemmelse om droit de suite.
Article 26 con tains a provision on continuing rights, granting the creator of an original work of art a percentage of each subsequent sale.
I den tyske lovgivning går man vi dere end i disse to forbilleder: I Belgien gives der kun ophavsmanden droit de suite i tilfælde af offentlige auktion; i Frankrig findes der en droit de suite i tilfælde af videresalg gennem en kunsthandler, men denne ret kan ikke udøves i praksis, da der ikke er givet nogen gennemførelsesbestemmelser.
German law goes further than the two models, however - in Belgium, these rights are only granted to authors, etc. when their works arc sold at auction and, in France, the author is entitled to payment if a dealer sells a work but the measure has never been applied as there are no implementing regulations.
Op rindeligt blev der efter tysk ret givet droit de suite over for enhver person, som solgte kunstværker, uanset om der blev opnået nogen fortjeneste.
Originally, the German law gave this right in respect of anyone who sold works of art, regardless of whether any profit was involved.
Denne regel omfattede ikke det tilfælde, at et salg fandt sted for tredjemands regning; på grund af dette var kommissionshandel, som er meget hyppigt forekommende, ikke undergivet anvendelsen af droit de suite, idet sælgeren forblev ukendt.
The regulation did not cover sales on behalf of a third party and so commission sales, which are very common, escaped as the seller remained anonymous.
De pågældende lovbestemmelser er blevet ændret ved en lov, som trådte i kraft den 1. januar 1973.
The relevant legal provisions were altered by an amendment that took effect
I dag kommer droit de suite til anvendelse på alle salg, der foretages gennem en kunsthandler eller ved offentlig auktion: tion:
61 on 1 January 1977. Today, continuing rights are applicable to all sales by dealers or at auction.
Artikel 26 i ophavsretsloven (Urheberrechtsgesetz): (1) Når originalen til et kunstværk videresælges, og når en kunsthandler el ler en auktionsholder er part i handelen som køber, sælger eller mellem mand, skal sælgeren betale ophavsmanden en andel på fem procent af salgsprovenuet.
Article 26 of the copyright law reads as follows: (1) If an original work of plastic art is resold and if an art dealer or auctioneer is involved in this operation as seller, purchaser or intermediary, the seller has to pay the author an amount equal to 5% of the product of the sale.
Denne forpligtelse bortfalder, når salgsprovenuet er under 100 DM.
This requirement is waived where the product of the sale is less than DM 100.
(2) Ophavsmanden kan ikke på forhånd give afkald på denne ret.
(2) The author may not renounce this right in advance.
Som grundlag for et fremtidigt krav, kan denne ret ikke opfyldes gennem tvangsfuldbyrdelse og ikke være genstand for nogen rådighedsretshandel.
As the object of a future claim, this right is not subject to attachment and cannot be alienated.
(3) Ophavsmanden kan af en kunsthandler eller en auktionsholder kræve oplysninger om de af ophavsmandens originale værker, som er solgt under med virken af denne kunsthandler eller auktionsholder i løbet af året forud for det år, hvor anmodning om oplysning fremsættes.
(3) The author may demand that an art dealer or auctioneer supply information about any resale of original work in which they were involved during the calendar year preceding the request for information.
(4) Ophavsmanden kan i det omfang, forfølgelsen af hans krav mod sælgeren gør det nødvendigt, af kunsthandleren eller auktionsholderen kræve oplysninger om sælgerens navn og adresse, samt om salgsprisen.
(4) The author may, where pursuit of his claim against the seller makes it necessary, demand that the art dealer or auctioneer supply details of the name and address of the seller and the price paid for the work.
Kunsthandleren el ler auktionsholderen kan nægte at oplyse sælgerens navn og adresse, når han til ophavsmanden udbetaler den ham tilkommende andel.
The art dealer or auctioneer may refuse to reveal the seller's name and address when paying the author his percentage.
(5) Kun et forvaltningsselskab har adkomst til at gøre de i stk. 3 og 4 om handlede rettigheder gældende.
(5) Management companies alone are entitled to claim the rights mentioned in (3) and (4).
(6) Hvis der er begrundet tvivl om rigtigheden og fuldstændigheden af en op lysning, som gives i henhold til stk. 3 eller 4, kan forvaltningsselskabe't kræve, at der efter den oplysningspligtige persons valg gives dette selskab, eller en regnskabskyndig eller en autoriseret revisor, som udpeges af den pågældende person, adgang til at undersøge regnskabet eller andre bilag i det omfang, dette er nødvendigt for at kontrollere oplysningens rigtighed eller fuldstændighed.
(6) If there is reason to believe that the information referred to in (3) and (4) is incorrect or incomplete, the management company may require that the company or a chartered accountant or an authorized auditor examine the books and any other papers if this is necessary to check on the truth and completeness of the details provided.
Viser det sig, at oplysningen er urigtig eller ufuldstændig, skal den oplysningspligtige bære omkostningerne ved undersøgelsen.
If the information proves to be wrong or incomplete, the provider thereof pays the cost of the examination. tion.
(7) Ophavsmandens krav forældes efter 10 års forløb. (8) De foranstående bestemmelser gælder ikke for arkitektoniske værker eller kunstindustrielle genstande.
(7) The author must make his claim within 10 years.
Bildende kunstneres ret til oplysning om foretagne salg, som fremgår af stk. 3 og 4, skulle forbedre kunstnernes stilling over for kunsthandlere og debitorer med hensyn til droit de suite i almindelighed.
The right of the plastic artist to have information on any of his works sold (see (3) and (4)) should improve his position vis-à-vis art dealers and people who owe continuing rights fees.
Størrelsen af droit de suite er nu på 5% af salgsprisen, mod tidligere 1%.
The amount payable in respect of con tinuing rights is now 5% of the sales price instead of 1% as it was before.
De bildende kunstneres stilling er blevet styrket ved den bestemmelse i loven, efter hvilken anmodninger om oplysninger kun kan fremsættes af et forvaltningsselskab.
The plastic artist's position has been strengthened by the law whereby requests for information can only be made through a management company.
I praksis bliver krav om betaling, som teoretisk kan fremsættes af billedkunstnerne selv, også fremsat af det pågældende forvaltningsselskab.
In practice, requests for payment, which, theoretically, may be made by the art ists themselves, are also made by copyright societies.
Således er det VG Bild-Kunst (Verwertungsgesellschaft Bild-Kunst) (forvaltningsselskab for droit de suite i bildende kunst) , som for sine medlemmer blandt billedkunstnerne varetager opkrævning af beløb, der er skyldige ifølge ophavsretten.
So it is the Continuing Rights Society (Bild-Kunst) that collects the amounts due here on its members' behalf.
VG Bild-Kunst har eksisteret siden 1968.
The society has been in existence since 1968.
I begyndelsen gjorde kunsthandlernes faglige organisationer kraftig modstand mod forslaget til lov om ændring af de tidligere lovbestemmelser om ophavsret, og også mod de kunst nere, som meldte sig ind i VG Bild-Kunst.
In the early days, the art dealers' professional organizations were very much against the bill to amend the previous legal provisions on copyright and then they objected to plastic artists joining the Continuing Rights Society.
Af denne grund tøvede mange kunst nere med at tilslutte sig, da de frygtede at blive boykottet af erhvervskredse på kunstmarkedet.
This is why many artists hesitated to join, fearing they would be boycotted by the professional art market.
Inkassoselskabet-Bild-Kunst tæller dog nu ca. 2 500 ophavsberettigede kunstnere (bl.a. 100 fotografer).
Nevertheless, the society now has about 1 500 artists/authors (100 photographers, etc.).
Selskabet Bild-Kunst fører også retssager for at gøre sine medlemmers ophavsrettigheder gældende.
It also resorts to court cases to obtain copyright fees for its members.
Med hensyn til socialsikring af bildende kunstnere findes der en bistandsfond (Sozialwerk Bildender Kunstler) , som finansieres gennem en vis procentdel af de betalinger, der modtages som royalties og som støtte.
As far as social security is concerned, there is a welfare fund financed from the copyright fees and subsidies.
Alle tyske kunstnere og deres arvinger er berettiget til at søge bistand fra denne fond, som dog for tiden kun råder over ret begrænsede midler: I 1977 og 1978 beløb de sociale ydelser fra denne fond sig kun til 70 000 DM.
All German plastic artists and their heirs
Kunsthallen er offentlige udstillingsinstitutter, som finansieres af de offentlige myndigheder.
The Kunsthallen are public display institutes, financed by the authorities.
De arrangerer regelmæssigt udstillinger af traditionel kunst og nutidskunst.
They organize regular contemporary and traditional art shows.
Desuden findes der andre museer og gallerier, som opfylder denne funktion, mens nogle Kunsthallen nærmest virker som museer, f.eks. den i Hamburg.
However, there are other Kunsthallen, the one in Hamburg for example, which are more museums.
Der findes i Forbundsrepublikken mange Kunstvereine, som bygger på en lang tradition (nogle af dem går tilbage til det nittende århundrede og er ofte oprettet af rige borgere og samlere af maler- og billedhuggerkunst). Der er Kunstvereine i Augsburg, Bad Buchau, Bamberg, Berlin, Bochum, Boblingen, Bonn, Braunschweig, Bremen, Bremerhaven, Brühl, Celle, Coburg, Darmstadt, Duren, Düsseldorf, Erlangen, Flensburg, Frankfurt, Frechen, Freiburg, Gelsenkirchen, Göttingen, Hamburg, Hannover, Hattingen, Heidelberg, Heilbronn, Ingolstadt, Karlsruhe, Kassel, Kiel, Koin, Konstanz, Krefeld, Langenburg, Ludwigsburg, Ludwigshafen, Mannheim, Marburg, Munchen, Münster, Nordenham, Passau, Recklinghausen, Rosenheim, Salzgitter, Schwabisch-Gmund, Spire, Stuttgart, Ulm, Unna, Vechta, Wiesbaden, Wilhelmshaven, Wolfsburg og Wuppertal.
A whole series of Kunstvereine in the Federal Republic of Germany have a con siderable tradition - some of them go back to the 19th century, often having been founded by rich citizens and art lovers. There are Kunstvereine in Augsburg, Bad Buchau, Bamberg, Berlin, Bochum, Böblingen, Bonn, Braunschweig, Bremen, Bremerhaven, Brühl, Celle, Coburg, Darmstadt, Düren, Düsseldorf, Erlangen, Flensburg, Frankfurt, Frechen, Friburg, Gelsenkirchen, Göttingen,
Disse Kunstvereine finansieres gennem bidrag fra medlemmerne og tilskud fra det offentlige, især fra de byer, hvor de er beliggende.
These Kunstvereine are financed via contributions from their members and subsidies from the authorities, largely in the towns in which they are situated.
Medlemmerne af disse Kunstvereine har ret til hvert år at erhverve kunstværker til lave præferencepriser (Jahresgaben des Kunstvereins).
Members are entitled to get works of art at low, preferential prices every year.
- 64 ikke med at samle og bevare kunstgenstande som vidnesbyrd om nutidens kunst og kultur, men søger også at benytte disse værker til at stimulere offentlig hedens interesse for og aktive deltagelse i kunstlivet.
Some institutes and museums prefer not to concentrate on collecting and preserving works of art to represent contemporary art and culture and instead they are trying to use the works to stimulate an interest in art and artistic activity among the general public.
De sigter forst og fremmest på børn og unge i almindelighed, og samarbejder ofte med skoler.
They are mainly aimed at children and young people and they often work in collaboration with the schools.
Denne supplerende virksomhed fra museernes og lignende institutioners side ydes i mange tilfælde gratis.
These additional services offered by museums and similar institutions are often free.
Museer, Kunsthallen og Kunstvereine lægger således for tiden stigende vægt på befolkningens kunstneriske belæring og skoling.
The museums, Kunsthallen and Kunstvereine are currently displaying an in creasing interest in teaching the public about art.
Man beskæftiger sig i stadig højere grad med pædagogisk arbejde for børn og unge (i samarbejde med folke skoler og gymnasier, men også med voksenuddannelsen).
There is an increasing emphasis on educational services for primary and secondary school children and there is collaboration with the relevant schools and with adult education centres as well.
Samtidig med dette findes der nu en ny service, hjemlån af kunstværker, dvs. artoteker og grafoteker.
Alongside this, a new service, specializing in home loan systems (i.e. art and record libraries) has been set up.