natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sag C­219/91 — Ter Voort — dom af 28. okto­ber 1992 (ytringsfrihed) SagC­97/91 — Borelli — dom af 3. december 1992 (grundrettigheder, rettergangsgaranti) Sag C­357/89 — Raulin — dom af 26. februar 1992 (påbud om ligebehandling, forbud mod forskelsbehandling begrundet i natio­nalitet)
Case C­97/91 Borelli, judgment given on 3.12.1992, not yet reported (Fundamental rights; right to take action in the courts). Case C­357/89 Raulin, judgment given on 26.2.1992, not yet reported (Equal treatment; prohibition on nationality discrimination).
Sag 74/74 — CNTA — Sml. 1975, s. 533 Sag 97/76 — Merkur — Sml.
Protection of legitimate expectations Case 74/74 CNTA [1975] ECR 533.
1977, s. 1077 Sag 78/77 — Lührs — Sml. 1978, s. 169 Sag 90/77 — Stimming — Sml.
Case 78/77 Lührs [1978] ECR 169. Case 90/77 Stimming [1978] ECR 995.
Sagerne 18 og 35/65 — Gutmann — Sml. 1965­1968, s. 175
Joined Cases 18 and 35/65 Gutmann [1966] ECR 103, 149 et seq.
1980, s. 617 Sag 61/79 — Denkavit — Sml.
Case 61/79 Denkavit [1980] ECR 1205.
Sag 92 og 93/87 — Kommissionen mod Frankrig og Det Forenede Kongerige — Sml. 1989, s. 437
Case C­350/88 Delacre [1990] ECR I­418.
Fællesskabsretten Uddrag af Syttende almindelige beretning om De Europæiske Fællesskabers virksomhed 1983 (særnummer), EKSF, EØF, Euratom, Kommissionen, Luxembourg, EF 1967 (1968) ­ 1982 (1983)
European perspectives Luxembourg, EC, Commission, 1983
Audretsch, II. A. II.:
G Supervision in European Community law.
(Fjerde udgave)
Fourth edition
I denne brochure, der fortrinsvis er skrevet for ikke­jurister, gives der på et alment tilgængeligt sprog en redegørelse for den europæiske retsorden.
Booklet intended mainly for non-lawyers. Tries to explain the European legal order layman's language.
/ SAMME SERIE (fortsat)
(continued)
Europa, et Socialt Trygt Fællesskab (1990) Miljøpolitik i Det Europæiske Fællesskab (fjerde udgave) (1990) Det Indre Marked: Skatter og Afgifter (1990) Energi i Det Europæiske Fællesskab (fjerde udgave) Det Europæiske Fællesskab og dets Naboer mod Øst Forbrugerpolitik i det Indre Marked (anden udgave) (1991) Europa i Ti lektioner (1992) Fællesskabsrettens ABC (fjerde udgave)
The Schuman Declaration 1950/1990 A human face for Europe Environmental policy in the European Community (fourth edition) Taxation in the single market The European Community and its Eastern neighbours Consumer policy in the internal market (1991) Europe in ten lessons (1992) Working together — the institutions of the European Community (1993)
BROCHURER FOR ERHVERVSDRIVENDE * (i samme samling) Line- og Støttemuligheder i Det Europæiske Fællesskab (tredje udgave) Statslige Indkøb i japan
BROCHURES FOR BUSINESSMEN ' (in the same collection) Grants and loans from the European Community Government procurement in lapan: the way in (out of print) The European Commission's powers of investigation in the enforcement of competition law Public procurement and construction towards an integrated market (second edition)
*) Der kan ikke tegnes abonnement på brochurerne for erhvervsdrivende. De kan fås ved henvendelse til pressekontorerne (se adresserne).
The brochures tor businessmen canno! be obtained on subscription. mation offices ¡see list of addresses).
EF's retsorden er blevel til en fast bestanddel af den politiske virkelighed i de tolv medlemsstater.
The legal order created by the European Community has become a per­manent feature of political reality in the 12 Member States of the Euro­pean Community.
På grundlag af traktaterne træffes der hvert år tusindvis af beslutninger, der i høj grad påvirker medlemsstaterne og EU­borgernes tilværelse.
On the basis of the European Treaties, thousands of decisions are taken each year which have a major impact on the running of the Member States and on the lives of European citizens.
Disse har længe foruden at være borgere i deres by, kommune og land også været EU­borgere.
The individual ceased long ago to be a citizen merely of his town, locality or State: he is now a Community citizen too.
Denne publikations formål er at forklare dem, hvorledes den europæiske retsorden er indrettet.
The purpose of this publication is to explain the European legal order to those citizens.
Den henvender sig fortrinsvis til ¡kke­jurister og giver en redegørelse for traktatteksterne på et alment tilgængeligt sprog.
It is addressed primarily to non­lawyers and tries to describe the Treaties in terms intelligible to the layman.
KONTORET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS OFFICIELLE PUBLIKATIONER
OFFICE FOR OFFICIAL PUBLICATIONS OF THE EUROPEAN COMMUNITIES I ­ J *■ ) H 5 I uxembourg
et Europæiske Fællesskab består i dag af tolv lande, som har ønsket at slutte sig sammen for at bevare freden og fremme den økonomiske og sociale udvikling.
States, united in an effort to safeguard peace and promote economic and social progress.
Først oprettedes Kul- og Stålfællesskabet (Paris-traktaten fra 1951), og derefter fulgte Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Det Europæiske Atomenergifællesskab (Rom-traktaterne fra 1957).
It began with the Coal and Steel Community (Treaty of Paris, 1951), which was soon joined by an Economic Community and an Atomic Energy Community (Treaties of Rome, 1957).
Den europæiske fælles akt (»EF-pakken«) fra 1986 var grundlaget for, at EF kunne etablere et stort område uden indre grænser.
Under the Single European Act (1986) the Community undertook to abolish its internal borders.
Med traktaten om Den Europæiske Union (der blev underskrevet i Maastricht i 1992) oprettedes — med en række undtagelser for Danmarks og Storbritanniens vedkommende— en Europæisk Union, som bygger på en Økonomisk og Monetær Union og på et mellemstatsligt samarbejde inden for visse områder.
The Treaty on European Union, signed in Maastricht in 1992 and incorporating selective opt-outs for Denmark and the United Kingdom, created a European Union combining a Community moving towards economic and monetary union with intergovernmental cooperation in certain areas.
EF forvaltes af nogle fælles institutioner og er undergivet en dobbelt demokratisk kontrol. Det kontrolleres nemlig både af Europa-Parlamentet, som er direkte valgt, og af de nationale parlamenter, som kontrollerer deres regeringer.
In addition, there are a number of advisory bodies which represent economic, social and regional interests.
Fællesskabet forvaltes af en række fælles institutioner: et demokratisk valgt Parlament. Et Råd, hvori medlemsstaterne er repræsenteret ved deres ministre eller, undertiden, ved deres regeringschefer.
Administered by common institutions, the Community is subject to democratic control on two fronts: by the directly elected European Parliament and by the national parliaments which monitor their governments' activities.
Europa­Parlamentet er et igangsættende og kontrollerende organ, som også har betydelige budget­beføjelser. Det er i stigende grad involve­ret i vedtagelsen af EF­lovgivningen.
Driving force and watchdog, the Euro­pean Parliament also enjoys significant budgetary powers and is becoming increasingly involved in the adoption of European laws.
Europa­Parlamentet er siden 1979 ble­vet valgt ved almindelige direkte valg. Efter valgene i juni 1994 vil det bestå af 567 medlemmer, som fordeler sig såle­des: Tyskland 99, Frankrig, Italien og Storbritannien hver 87, Spanien 64, Ne­derlandene 31, Belgien, Grækenland og Portugal hver 25, Danmark 16, Irland 15, Luxembourg 6. Parlamentet har sæde i Strasbourg.
Elected by direct universal suffrage since 1979, the European Parliament will comprise 567 members as from the June 1994 elections: Germany will elect 99 members, France, Italy and the United Kingdom 87 each, Spain 64, the Netherlands 31, Belgium, Greece and Portugal 25 each, Denmark 16, Ireland 15 and Luxembourg 6.
Parlamentets sekretariat (med ca. 3 500 tjenestemænd og ansatte i de politiske grupper) befinder sig i Luxembourg.
Its Secretariat is based in Luxembourg (3 500 officials plus the staff of political groups).
Parlamentet ledes af en formand og 14 næstformænd
Parliament is presided over by a president assisted by 14 vice-presidents
De Europæiske Socialdemokraten Gruppe
Croup of the Parly of European Socialisis
I henhold til traktaten om Den Europæ­iske Union skal Parlamentet deltage i udnævnelsen af Kommissionen.
The European Parliament is composed of political groups organized at Com­munity level.
Da Rå­det og Parlamentet er de to organer, der tilsammen udgør budgetmyndigheden, spiller Parlamentet ligeledes en vigtig rolle i forbindelse med vedtagelsen af EF's budget, som var på over 59 mia. ECU i 1992 (1 ECU = ca. 7,9 DKR pr. 30. 9. 1993).
Representing 347 million people, Parliament's main role is as a political driving force, generating various initiatives for the development of Community policies. It is also a supervisory body with the power to dismiss the Commission by a two-thirds majority.
Hvad angår de såkaldte obliga­toriske udgifter (især landbrugsudgifter­ne), har Rådet den endelige afgørelse.
Furthermore, the Treaty on European Union provides for Parliament's in­volvement in the appointment of the Commission.
For de andre udgifters vedkommende — ca. 44% afdet samlede budget for 1992 — er det Parlamentet, der har det sidste ord.
On 'non-compulsory' ex­penditure — around 44% of total ex­penditure in 1992 — Parliament has the final say.
Som afslutning på budgetprocedu­ren vedtager eller forkaster Parlamentet budgettet, som skal underskrives af dets formand.
At the end of the budget pro­cedure, Parliament may adopt or reject the budget which must be signed by the President; it subsequently monitors im­plementation.
Med den europæiske fæl les akt fra 1986 blev Europa-Parlamentets lovgivende magt øget i kraft af samarbejdsproceduren, som indebærer en andenbehandling af forslagene i Parlamentet og Rådet med aktiv deltagelse af Kommissionen.
The 1986 Single European Act increased Parliament's powers with regard to Community legislation by introducinga cooperation procedure which called for two readings of Community proposals by Parliament and the Council with the active participation of the Commission.
Med traktaten om Den Europæiske Union i 1992 er der taget et yderligere skridt på vej mod anerkendelse af Europa-Parlamentets lovgivende magt.
The 1992 Treaty on European Union takes a further step towards recognition of the legislative powers of Parliament.
Med traktaten indføres der nemlig på en række vigtige områder en procedure for fælles beslutningstagning, som giver Parlamentet magt til i fællesskab, og på lige fod med Rådet, at vedtage forordninger og direktiver.
It introduces a new co-decision procedure in a number of important areas which gives Parliament, in conjunction with the Council, the power to adopt regulations and directives on an equal footing.
Mødesalen i «Palais de l'Europe« i Strasbourg, hvor Europa-Parlamentet holder sine plenarmøder.
The Chamber of the Palais de l'Europe in Strasbourg, seat of the European Parliament.
Endelig skal det nævnes, at Rådet i visse anliggender af vidtrækkende betydning (internationale aftaler, nye tiltrædelser etc.) kun kan træffe beslutning efter samstemmende udtalelse fra Parlamentet. mentet.
Finally, for certain decisions of major importance (international agreements, accession of new members, etc.), the Council can act only with Parliament's assent.
De områder, proceduren anvendes in den for, er det indre marked, forskning og nogle af de nye områder i traktaten om Den Europæiske Union, nemlig de transeuropæiske netværk, forbrugerbeskyttelsen, uddannelse, kultur og sundhedspolitik.
This procedure applies to the single market, research and the new areas covered by the Treaty on European Union, namely trans-European networks, consumer protection, education, culture and health.
I forbindelse med fastlæggelsen af landbrugspriserne er Parlamentets rolle derimod rådgivende.
By contrast Parliament only has a consultative role in relation to agricultural prices.
Fællesskabet blev oprettet af seks lande: Belgien, Tyskland, Frankrig, Italien, Luxembourg og Nederlandene. I 1973 blev det udvidet med Danmark, Irland og Storbritannien, i 1981 med Grækenland og i 1986 med Spanien og Portugal.
Founded by six countries — Belgium, Germany, France, Italy, Luxembourg and the Netherlands — the Community enlarged with the accession of Denmark, Ireland and the United Kingdom in 1973, followed by Greece in 1981 and Spain and Portugal in 1986.
I 1990 blev de nye tyske delstater i det tidligere DDR integreret i Fælles skabet.
In 1990, the Community welcomed the new Länder of eastern Germany.
Der er indledt forhandlinger om en ny udvidelse.
Negotiations are now under way for the next round of enlargement.
EF's stats- og regeringschefer ved Det Europæiske Råds møde i København den 21. og 22. juni 1993 det har sæde i Bruxelles, men vissesamlinger finder sted i Luxembourg.
Labour and Economic Affairs Ministers. Foreign Ministers are responsible for the Community's external relations and other general matters affecting the Community.
Hver medlemsstat har efter tur formandskabet for Rådet for en periode af seks må neder.
The seat of the Council is in Brussels, though certain meetings take place in Luxembourg.
Rådet bistås af De Faste Repræsentanters Komité (Coreper), som tilrettelægger de mange forberedende møder mellem nationale embedsmænd.
The Council is assisted by the Permanent Representatives Committee or Coreper, which organizes numerous preparatory meetings of officials from the Member States.
Rådets generalsekretariat beskæftiger 2 100 ansatte.
The General Secretariat of the Council employs 2 100 staff.
I visse tilfælde kræver traktaterne, at der skal være enstemmighed.
The European Council, which meets twice a year in theory, acts as a guide and a driving force.
Men i talrige andre tilfælde, som er omhandlet i Rom-traktaten og senere også i den europæiske fælles akt
The Treaty on European Union gives it certain operational responsibilities in relation to foreign and security policy and economic and monetary union.
Siden 1974 er regeringscheferne (for Frankrigs vedkommende statschefen), formanden for EF-Kommissionen, udenrigsministrene og et kommissionsmedlem trådt sammen i Det Europæiske Råd, normalt to gange om året.
The Council has a dual role. In the first place it adopts the main decisions on Community policies on the basis of proposals put forward by the Commission.
Det Europæiske Råd spiller en vigtig rolle som inspirator og retningsgiver. Desuden har traktaten om Den Europæiske Union givet det en række ansvarsområder i forbindelse med udenrigs- og sikkerhedspolitikken samt med hensyn til Den Økonomiske og Monetære Union.
In certain cases the Treaties require a unanimous decision, but in others, particularly with regard to the single market and economic and monetary union, the Treaty of Rome and more recently the Single European Act and the Treaty on European Union provide for a qualified majority, i.e. 54 out of a
Rådet består af medlemsstaternes ministre. Det vedtager EF-lovgivningen og styrer det mellem statslige samarbejde.
Composed of Ministers from each of the Member States, the Council adopts European laws and directs intergovern mental cooperation.
Rådet består af de enkelte medlemsstaters ministre.
The Council comprises Ministers from each Member State.
Kommissionen er først og fremmest »traktaternes vogter«.
Unanimity is still required, however, where the Council wishes to deviate from the Commissions's proposals.
Som et uafhængigt organ overvåger den, at traktaternes bestemmelser og EF-institutionernes beslutninger gennemføres korrekt.
provisions and Community decisions are correctly applied.
Den kan indlede overtrædelsesprocedurer mod medlemsstaterne og indbringe sager for EF-Domstolen. Den kan også idømme enkeltpersoner bøder, bl.a. som led i konkurrencepolitikken.
It can initiate in fringement proceedings against any Member State and may, if necessary, refer matters to the Court of Justice.
og i traktaten om Den Europæiske Union (bl.a. hvad angår det indre marked og Den Økonomiske og Monetære Union), kan Rådet træffe afgørelse med kvalificeret flertal, dvs. 54 stemmer ud af 76.
In the second place the Council is responsible for the intergovernmental cooperation introduced by the Treaty on European Union.
Hvis Rådet ønsker at afvige fra Kommissionens for slag, kræves der dog enstemmighed.
This relates to the common foreign and security policy, justice and home affairs where most decisions require unanimity.
Kommissionen er endvidere Fællesskabets drivkraft.
The Commission is also the catalyst of the Community.
Den kan som den eneste fremsætte forslag til ny EF-lovgivning, og den kan derefter fremsætte sine synspunkter i løbet af hele den proces, som ender med vedtagelsen af en »EF-Iov«.
It has the sole right of initiative in the field of Community legislation, and it can exert its influence at every stage of the process preceding the adoption of a new'European law'.
Når det gælder det mellemstatslige samarbejde, kan den stille forslag på lige fod med medlemsstaterne.
In the area of intergovernmental cooperation, the Commission has the same rights as the individual Member States with regard to the submission of proposals. posals.
For det andet er Rådet ansvarligt for det mellemstatslige samarbejde, som i henhold til traktaten om Den Europæiske Union finder sted inden for denne.
This involves issuing rules for the implementation of certain Treaty Articles and administering budget appropriations earmarked for Community operations.
Det er et samarbejde omkring udenrigs- og sikkerhedspolitik, retlige og indre anliggender, dvs. områder, hvor de fleste beslutninger skal træffes med enstemmighed. mighed.
The bulk of these fall within one or other of the major Funds: the European Agricultural Guidance and Guarantee Fund, the European Social Fund, the European Regional Development Fund and the
Fra 1995 vil medlemmerne blive udnævnt for fem år ligesom Europa-Parlamentets medlemmer.
From 1995, the Commission's term of office will be raised from 4 to 5 years, bringing it into line with the European Parliament.
Parlamentet skal høres, in den medlemsstaternes regeringer ud nævner formanden for Kommissionen, og Kommissionen skal godkendes af Parlamentet, inden regeringerne ud nævner den ved fælles overenskomt.
Parliament will be consulted before the Member States appoint the President of the Commission and the full Commission will have to be approved by Parliament before being appointed by mutual agreement by the governments of the Member States.
EF-Kommissionen samlet omkring formanden, Jacques Delors
The Commission of the European Communities with its President, Jacques Delors.
Kommissionens medlemmer handler uafhængigt af regeringerne og udelukkende i Fællesskabets interesse.
In carrying out their duties, Members of the Commission are obliged to be completely independent of their national governments and act only in the in terests of the Community; only Parliament has the right to pass a motion of censure.
Kommissionen kontrolleres kun af Europa-Parlamentet, der som den eneste kan tvinge den til samlet at gå af.
Each Member of the Commission has special responsibility for one or more policy areas, but decisions are taken on the basis of collective responsibility. sibility.
Højtidelighed i anledning af 40-årsdagen for Domstolen i Luxembourg, den 4. december 1992
Formal sitting to mark the 40th anniversary of the Court of Justice in Luxembourg on 4 December 1992.
Kommissionen er endelig'EF's udøvende organ.
THE COURT OF JUSTICE AND THE COURT OF FIRST INSTANCE
Den udfærdiger nærmere regler for gennemførelsen af visse bestemmelser, anvender traktaternes regler på enkelttilfælde og forvalter de budgetbevillinger, der er afsat til EF's forskellige foranstaltninger.
The Commission has an administrative staff based mainly in Brussels (where it has its headquarters) and, to a lesser extent, Luxembourg.
EF-Domstolen består af 13 dommere, som bistås af 6 generaladvokater.
The Court of Justice comprises 13 judges assisted by 6 advocates-general.
Retten i Første Instans, med 12 dommere, blev oprettet i 1989.
A Court of First Instance comprising 12 judges was set up i n 1989.
Medlemmerne af begge disse instanser, som har sæde i Luxembourg, udnævnes for 6 år efter fælles overenskomst mellem medlemsstater ne.
The members of these Courts, which sit in Luxembourg, are appointed for 6 years by agreement between the governments of the Member States.
De er uafhængige af nationale interesser. Domstolen skal sikre, at traktaterne fortolkes og anvendes juridisk korrekt.
Their in dependence is guaranteed.
På begæring af en af EF-institutio-nerne, en regering eller en direkte berørt borger kan den ophæve Kommissionens, Ministerrådets eller nationale retsakter, hvis de er uforenelige med fællesskabsretten.
The Court passes judgment, at the request of a Community in stitution, a Member State or an in dividual directly concerned, on any legal instrument enacted by European or national institutions which is alleged to be incompatible with Community law.
Domstolen udtaler sig også, efter anmodning fra en national domstol, om fortolkning eller anvendelse af fælles skabsretten.
The Court also passes judgment, at the request of a national court, on the interpretation or validity of points of Community law.
Dette kan dog først ske, når appelmulighederne i det pågældende land er udtømt, og den nationale domstol må så afvente EF-Domstolens afgørelse, inden den kan afsige sin endelige dom. Retten i Første Instans er kompetent til at afgøre de fleste klager fra privatpersoner, men dens afgørelser kan appelleres til selve Domstolen.
If a legal action produces a disputed point of this kind, a national court may seek a ruling from the European Court; it must do so if there is no higher court of appeal in the Member State concerned, in which case the judgment of the Court is binding.
DET ØKONOMISKE OG SOCIALE UDVALG OG DET RÅDGIVENDE UDVALG FOR EKSF
THE ECONOMIC AND SOCIAL COMMITTEE AND THE ECSC CONSULTATIVE COMMITTEE
Domstolens afgørelser og fortolkninger bidrager til, at der opstår en europæisk retsorden, som ikke blot gælder for EF's institutioner, men også for medlemsstaterne og borgerne.
Between 1952 and 1992, more than 5 400 actions were brought before the Court (not including complaints lodged by European Community officials under their Staff Regulations).
EF-Domstolens afgørelser går forud for de nationale domstoles. Endvidere kan Domstolen nu idømme en medlemsstat bøde, hvis den ikke retter sig efter en afgørelse.
The Court of Justice helps to create a body of Community law which applies to all in the same manner: Community institutions, Member States and individual citizens are obliged to comply with the Court's judgments; judgments of the Court overrule those of national courts; furthermore, the Court is now empowered to fine a Member State which does not comply with its judgments.
De Økonomiske og Sociale Udvalg består af 189 medlemmer, som repræsenterer arbejdsgivere, arbejdstagere og en lang række andre interessegrupper, som f.eks. landbrugere og forbrugere.
The Economic and Social Committee comprises 189 members who represent employers, employees and numerous other groups such as farmers and consumers.
Udvalget, som har sæde i Bruxelles, skal høres, inden en lang række forslag kan vedtages. Det kan også fremsætte udtalelser på eget initiativ.
It sits in Brussels and must be consulted before the adoption of a significant number of decisions; it may also deliver opinions on its own initiative.
I 1992 afgav Udvalget 168 udtalelser.
It delivered 168 opinions in 1992.
Spørgsmål vedrørende kul og stål forelægges et særligt organ, Det Rådgivende Udvalg for EKSF, som består af 96 repræsentanter for producenter, arbejdstagere, forhandlere og forbrugere.
Matters relating to coal and steel are referred to another organ, the ECSC Consultative Committee, which is made up of 96 representatives of producers, workers, consumers and traders.
Alle Fællesskabets finansielle aktiviteter kontrolleres af Revisionsretten. Den består af 12 medlemmer, som udpeges med enstemmighed af Rådet og efter udtalelse fra Parlamentet.
All the Community's financial activities are monitored by the Court of Auditors, which consists of 12 members appointed by a unanimous decision of the Council after consultation of Parliament.