natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ifølge Kommissionens beregninger, der blev foretaget med henblik på Det europæiske Råds møde i Dublin i 1979 og i Luxembourg i 1980, og som blev revideret i marts 1980, afholdes Fællesskabets administrationsudgifter efter følgende plan:
The calculations done by the Commission for the European Councils in Dublin in 1979 and in Luxembourg in 1980, and revised in March 1980, show the breakdown of the expen­diture on the administrative machinery of the Community to be:
Opgørelse over Det europæiske Fællesskabs administrationsudgifter
Location of expenditure on the administrative organization of the European Community
Andre udgifter
Other
Udgifter afholdt i 1979
Implementation in 1979
Administrationsudgifterne, der er opsummeret i totalen V (jf. s. 331), er fordelt på medlems­landene på følgende summariske måde: a) udgifterne til Kommissionens administrative maskineri efter aktuelle oplysninger fra regnskabet følgende arbejdsstederne; b) Europaskolerne, centret i Berlin og instituttet i Dublin; c) Rådet : fast og fuldstændig kontering af udgifter til Belgien ; d) Europa­Parlamentet, Domstolen og Revisionsretten: kontering af de væsentligste af udgifterne til Luxembourg.
In fact, the operating expenditure contained in Aggregate No V (see p. 333) was broken down roughly as follows per Member State: (i) expenditure on administrative machinery of the Commission, on the basis of recent in­formation given by the accounts, according to places of work; (ii) European Schools, Berlin Centre and Dublin Foundation; (iii) Council: all expenditure attributed on a lump sum basis to Belgium; (iv) European Parliament, Court of Justice and Court of Auditors: attributed mainly to Luxembourg.
Disse udgifter er i høj grad koncentreret i Belgien og Luxembourg, eftersom EF­institutio­nernes midlertidige tjenestesteder befinder sig i disse to lande.
This expenditure is concentrated in Belgium and Luxembourg because the provisional places of work of the Community institutions are located in these two countries.
De europæiske Fællesskabers administrationsudgifter var således 4 534,4 mio regningsenhe­der fra 1952 til 1979 (jf. s. 393), dvs. 6,1 % af de samlede udgifter på budgettet.
The expenditure on the administrative machinery of the European Communities was therefore 3 757.6 m u.a. from 1952 to 1979 (see p.
Ca. to tredje­dele er personaleudgifter.
399), i.e. 6.3% of the total expenditure under the budget; about two­thirds of this amount were staff costs.
I 1980 har Fællesskaberne ca. 18 000 ansatte. Da selv den oplyste
In 1980 the Com­munities employed about 18 000 people.
del af EF­borgerne ikke kender disse tal, har den spontane reaktion været at råbe op om det enorme EF­bureaukrati, det skændige spild og Parkinsons lov i almindelighed.
Because these figures are unknown even to enlightened public opinion, the spontaneous reaction has been to complain about excessive European bureaucracy, shameless waste, the spread of Parkinson's law.
Virkelighe­den er jo en helt anden, men Fællesskabets image lider under det.
The real facts are quite different, but Europe's image has suffered.
De europæiske Fællesska­bers personale svarer i virkeligheden kun til ca. 1 % af de offentligt ansatte i de ni medlems­stater, mens Fællesskabets budgetmidler svarer til ca. 2 % af medlemsstaternes.
The staff of the European Communities ac­tually represent about 0.1% of the staff employed by the national public authorities of the nine Member States, while the Community's budget resources correspond to about 2% of the national budget resources.
Men man må ikke drage alt for vidtrækkende konklusioner af sammenligningen mellem disse to procent­satser, eftersom de grundlæggende data ikke kan sammenlignes.
It is unwise to conclude too much from a comparison of these two percentages, since the basic data are not comparable.
En sammenligning mellem dem viser imidlertid, hvor urimelige beskyldningerne mod EF­administrationen er.
Taken together, however, they show how wrong is the criticism directed against Community administration.
Afsluttende må det konstateres, at De europæiske Fællesskaber råder over et stort og tids­svarende administrationsapparat af høj kvalitet. Særlig personalets kvalitet skal understre­ges.
In conclusion, our finding must be that the European Communities have a substantial modern and high­grade administrative machine.
Der er vist ikke mange i steder i verden, hvor en administration af en sådan størrelsesor­den har et så kvalificeret personale.
Administrations which can call upon the services of such highly­qualified staff in such numbers are rare anywhere in the world.
Desuden må det understreges, hvor mange der faktisk arbejder for Europa i Fællesskabet som helhed.
Attention should also be drawn to the considerable number of people actually working for Europe throughout the Community.
EF­institutionerne bestræber sig i øvrigt på i stadig større udstrækning at anvende tjenestemænd fra medlemsstaternes offentlige admini­stration eller endog personer fra den private eller delvis offentlige sektor, og begge grupper lønnes for deres indsats. Institutionerne ønsker nemlig ikke, at alle, der arbejder for Europa, skal henhøre direkte under Fællesskabet og samles i et stort »District of Columbia«.
The Community institutions are also trying to make more use of national civil servants or even people from the private or para­public sector, by paying for their services in the former case or for their work in the latter, not wishing all those who are working for Europe to be directly in the service of the Community nor to be assembled in a vast Euro­pean version of the 'District of Columbia'.
Anvendelsen af ordningen med foreløbige tolvtedele efter forkastelsen af budgetlet den 13. december 1979 har skabt alvorlige vanskeligheder i selve Parlamentet.
Application of the provisional twelfths system following the rejection of the budget on 13 December 1979 created serious difficulties for Parliament itself.
Bevillingerne for 1979, som ikke kunne overskrides, blev nem­lig afsat på budgettet til dækning af mindre udgifter i et halvt år for 198 medlemmer og ikke 410.
The figure for appropriations for 1979. which was in fact the maximum, had been opened to cover for six months smaller allowances for 198 Members and not 410.
Parlamentet, som ikke ville anmode om yderligere tolvtedele, udbetalte således kun 60 % af de godtgørelser, dets medlemmer havde til gode.
Since Parliament did not wish to ask for additional provisional twelfths, it only paid out 60% of the allowances due.
1 1978 foranstaltede Kommissionen f.eks. omflytning af 379 tjenestemænd (137 i kategori A, 106 i kategori B, 136 i kategori C), hvilkel vidner om en betydelig indsats. 1 1979 var de tilsvarende tal 373 (141 i kategori A, 116 i kate­gori B. 115 i kategori C samt I kategori D).
■' In 1978, for example, the Commission arranged the transfer of 379 staff (137 of Category A, 106 B's, and 136 C's) which shows that a considerable effort was made.
Af stillingsfortegnelserne fremgår det, at de overordnede stillinger kun udgør begrænsede procentdele: a) ser man bort fra L/A­stillingerne. er der af de øvrige stillinger i alt 14 608 (16 763­2 155).
The establishment plans show that the higher posts represent small percentages: (a) with the exception of the LA posts, the total of other posts (16 763 minus 2 155) amounts to 14 608.
De 721 overordnede stillinger (A/l, A/2 og A/3) udgør således kun 4,9 % af det samlede antal; b) af de i alt 2 155 L/A­stillinger udgør de 65 L/A­3 stillinger således kun 3 %; c) af de i alt 16 763 stillinger udgør de 786 (721 + 65) stillinger i kategori A/l, A/2, A/3 og L/A­3 således kun
The 721 senior posts (A/1, A/2. A/3) thus represent only 4.9% of the total;
Parlamentet er afgjort villigt til at behandle anmodninger om personale fra Kommissionen eller de andre instituti­oner (Domstolen.
To be precise, in 1980 this figure was 1 816, i.e. 193 officials and 276 local staff (both shown in the table on p.
Revisionsretten samt Del økonomiske og sociale Udvalg).
310), 433 in the delegations and press offices, 1 250 in the EAC (see p.
Undertiden har det endog været mere gavmildt end Rådet.
282) and 97 in the eight delegations in the southern Mediterranean countries.
Kommissionen ønskede oprettet (51.4 % mod Rådets godkendelse af 32,7 % af stillingerne til Kommissionen på budgettet for 1978 og 84 % mod Rådets godkendelse af 38,7 % i 1979).
However, in the end it only granted part of the increases requested (51.4% as against 32.7% by the Council for the Commission in the 1978 budget, and 84% as against 38.7% by the Council in 1979).
I sidstnævnte tilfælde kom budgetkrisen i december 1978 imid­lertid på tværs (jf. s. 45). I 1977 og 1980 indtog Parlamentet endog samme stilling som Rådet (+ 56% i 1977 og + 34.5% i 1980).
In the latter case its plans, however, failed because of the budget crisis of December 1978 (see p. 45).
Fra 1952 til 1979 har De europæiske Fællesskaber brugt ca. 77 mia RE og udlånt 19 mia RE, dvs. næsten 100 mia RE i alt '). Med årene er deres finansielle midler blevet konsolideret og er blevet mere omfattende; samtidig er antallet af interventioner vokset, ligesom disse er blevet mere forskelligartede.
Between 1952 and 1979, the European Communities spent some 77 000 m u.a. and lent a further 19 000 m u.a. or so, making a total of around 100 000 m u.a. in all.1Over the years, their financial resources have been consolidated and expanded, while the number of operations has increased and diversified.
Æren herfor tilkommer institutionerne: Kommissionen som initiativtager og budgetmyndigheden som beslutningstager.
Credit for this is due to the institutions, to the Commission as initiator and the Council and the European Parliament (collectively known as the Budgetary Authority) as decision-makers.
I lang tid var Rådet den eneste institution med budgetbeføjelser, men siden 1971 har det accepteret at dele beføjelserne med Parlamentet, hvilket giver budgettet en ny dimension.
The Council was, for a long time, the sole holder of budget powers but has shared them with the European Parliament since 1971, thus giving the budget a new dimension.
Det er en opgave, som de tre institutioner med absolut succes udfører i fællesskab.
The success of this partnership is undeniable.
På lidt mere end et kvart århundrede har EF-institutionerne formået at skabe et komplet system for offentlige finanser.
In just over a quarter of a century, the Community institutions have succeeded in creating an entire system of public finance.
Sammen med de ni nationer og stater har de rejst en af grund pillerne til det bygningsværk, der hedder »Det europæiske Fællesskab«.
With the peoples and governments of the Nine they have erected one of the central pillars of the edifice known as the European Community.
Oversigtstabellerne i bilagene 11 til 13 (s. 385 til 395) viser, at udviklingen i De europæiske Fællesskabers finansielle midler har været bemærkelsesværdig.
The figures set out in Annexes 11 to 13 (pp. 389 to 400) show how much the financial resources of the European Communities have increased.
Siden 1954, det første år for EKSF's offentlige finanser, er de midler, der er brugt til tilskud, blevet 2,3 gange større i 1960 (hvor udviklingen af EØF og Euratom begyndte), 31,4 i 1968 (hvor de udøvende myndigheder blev fusioneret), 65 i 1972 (sidste år inden de tre Fællesskaber blev udvidet med tre nye medlemsstater), 92,5 i 1973 (det første år efter udvidelsen) og 291 i 1979 (det seneste år, for hvilket de endelige tal kendes ved affattelsen af denne bog).
Between 1954, the year in which the public finances of the ECSC took off, and 1960, when the EEC and Euratom were get ting under way, nonrepayable expenditure went up by a factor of 2.3; by 1968, the year of the merger of the Executives, this factor had increased to 31.4; by 1972, the last year before the three Communities were enlarged through the accession of three new Member States, spending had increased by a factor of 65; by 1973, the first year of the enlarged Community, the factor was 92.5 and by 1979, the last year for which final expenditure was known at the time of writing, it was 291.
I samme tidsrum er de beløb, der er tilvejebragt ved lån, blevet 192 gange større.
Over the same period, the funds borrowed in creased by a factor of 192.
Siden udvidelsen har De europæiske Fæl lesskabers almindelige budget udviklet sig hurtigere end de nationale budgetter, men ikke på nogen konstant måde.
Since enlargement, the general budget of the European Com munities has expanded faster than the Member States' budgets, though not at a steady rate.
Imod Kommissionens og Parlamentets vilje er der fortsat uligevægt mellem interventionerne, fordi landbrugsgarantiområdet fortsat får næsten 70 % af de finansielle midler, mens de øvrige områder, der dækkes af EF's politik, nemlig intern udvikling, energi, forskning og samarbejde med tredjelande, kun råder over meget sporadiske bevillinger.
There is still, despite the efforts of the Commission and the European Parliament, an im balance in the distribution of this spending; the guarantee side of the agricultural policy continues to absorb almost 70% of the funds available, while other Community policies, i.e. concerning internal development, energy, research and cooperation with nonmember countries, only receive a very small slice of the cake.
Til Fællesskabets interne administrationsapparat er der fortsat kun afsat marginale midler.
The sums devoted to the Community's internal administrative machinery remain marginal.
Uligevægten mel lem de midler, der afsættes til Fællesskabets forskellige politikker, understreges yderligere, når de på budgettet afsatte bevillinger anvendes til betalinger.
This imbalance in the amounts channelled to the various Community policies is accentuated by the actual payments made against budget appropriations.
Selv om der under ét bortfalder mindre end 10 % af bevillingerne, er det nemlig sådan, at de bevillinger, der kommer til udbetaling med lige store månedlige beløb (garantibevillinger og bevillinger til det administrative apparat), har været meget mindre udsat for annulleringer end bevillingerne med strukturelt sigte.
Although overall cancellations of appropriations amount to less than 10%, the appropriations spent on a linear monthly basis (for the EAGGF Guarantee Section and the running of the administration) are much less affected than the appropriations of the Funds with a structural purpose.
Derfor udgør de midler, som reelt afsættes hertil, i det mindste foreløbig en ringere andel, end budgetmyndigheden havde tænkt sig.
The actual amounts devoted to these Funds therefore make up, at present at least, an even smaller proportion than the Budgetary Authority wanted.
Denne beklagelige situation skyldes de meget ind viklede finansielle ordninger, som Fællesskabet har indført, og de nationale administrationers vanskeligheder ved at gøre brug af dem.
This unfortunate situation is a product of the great complexity of the financial machinery created by the Community and the problems the national governments have in taking advantage of it.
De er »indirekte« i de øvrige tilfælde, dvs. hvis de gennemføres i samarbejde med et offentligretligt eller privatretligt organ med henblik på delvis finansiering af en intervention.
Otherwise they are indirect, meaning they are carried out in collaboration with a public or private body and the Community contributes part of the finance.
Endelig kan Fæl lesskaberne enten bruge deres fiskale indtægter til at finansiere deres egne aktiviteter og til at yde tilskud eller optage lån med henblik på långivning.
The Communities can also use their tax revenue to finance their own activities or make grants-in-aid, or they can borrow money for onlending.
Det er forsøgt i nedenstående tabel at give en sammenfattende og illustrerende fremstilling af alt, hvad der er omtalt i denne bogs tredje del; nomenklaturen er den samme som i »IMF Manual of Government Finance Statistics« (Den internationale Valutafond).
The table below is an attempt to sum marize, in a compressed and readily graspable way, the points made throughout Part Three of the book using the classification of the IMF manual of government finance statistics.
Af tabellen fremgår det, at der kun er få »direkte aktioner«, men at de tegner sig for 80 % af samtlige tilskud, hvilket skyldes, at landbrugsmarkedsgarantien er Fællesskabets ansvar, og at den udgør størstedelen af de 80 %.
The table shows that while direct action projects are few in number, they account for 80% of total nonrepayable expenditure; this is because agricultural market guarantees are the Community's responsibility and they make up the bulk of the total.
Udgifterne til »direkte aktioner« er dem, hvis overførsel fra nationalt plan til EF-plan betyder et fremskridt set ud fra en økonomisk, finansiel og menneskelig synsvinkel.
Spending on directaction projects, involving as it does a transfer of responsibilities from the national to the Community level, is a reflection of the progress made in terms of economic, financial and human resources.
De »indirekte aktioner« er derimod meget talrige, men udgør kun 20 % af det samlede beløb.
Indirect action projects, on the other hand, are numerous but only repre-
Ved læsning af tabellen vil man også konstatere, at kategori 2 ikke figurerer på tabellen; der er tale om forsvaret, og så vidt strækker De europæiske Fællesskabers beføjelser sig ikke, heller ikke med hjemmel i EØF-traktatens artikel 235.
Operations undertaken by the European Communities
De europæiske Fællesskabers interventioner l)
Percentage contribution'
Bidragssats
Heading
Tilskud
Loans
50% eller mere
50% or more
De europæiske Fællesskabers institutioner
General public services
Generelle offentlige tjenester (Almindelig administration) (International udviklingsbistand)
(general admin.1) (International development aid)
Samarbejde med associerede lande (EUF) Samarbejde med tredjelande
Cooperation with nonmember countries
Samarbejde med udviklingslande (EUF 4- EIB) Samarbejde med tredjelande (EØF -l- EIB)
Cooperation with developing countries (EDF and EIB) Cooperation with nonmember countries (EEC and EIB)
Økonomiske tjenester
Economic services
International udviklingsbistand
International development aid
Samarbejde med ikkeassocierede udviklingslande Europaskolerne Uddannelsesprogram EKSF-forskning
Cooperation with non-associated developing countries European Schools Education pro gramme
Arbejderhjem (EKSF)
Workers' housing (ECSC)
Kulturelle foranstaltninger
Percentage contribution1
Undersøgelser og forskning
Type of Community operation
Økonomiske tjenester
Culture Economic services
Transport (undersøgelser) Euratom-forskning EKSF-forskning
Transport (studies) Euratom research ECSC research
Ekstraordinær bistand (f.eks. Friuli)
Exceptional aid (e.g. Friuli)
Betalingsbalance ligevægt (EØF)
Balance-of-pay-ments support (EEC)
) Procentsatsen repræsenterer kun Fællesskabets bidrag til selve de interventioner, som det finansierer.
The percentage contribution shown is that of the Community for those operations which it finances.
Denne præcisering gælder hverken for EUGFL, garantisektionen, som finansierer hele markedspolitikken, eller udgifterne til den almindelige administration.
This qualifying remark does not apply either to the EAGGF Guarantee Section, which finances everything connected with market policy, or to spending on general administration.
Udvidelsen af Fællesskabets kompetenceområde kan kun ske ved, at det får overført beføjelser, der hidtil er blevet udøvet på nationalt plan.
The Community's responsibilities can only be widened if responsibilities assumed hitherto by national governments are transferred to it.
Fællesskabet har kun »tillagte beføjelser« i lighed med de konføderale eller føderale organisationer, der eksisterer, eller som har eksiste ret rundt omkring i verden.
Like any. federal or confederal system past or present, the Community can only have powers which are conferred on it.
Både den kvalitative og den kvantitative udvidelse af Fællesskabets interventioner afhænger følgelig af, om befolkningen og de politiske kræfter i hver medlemsstat er villige til at skabe »Den europæiske Union«, ved valget af interventionstyper og -midler.
The expansion of Community activities, in terms of both quality and quantity, thus depends on the will of the peoples and politicians of the Member States to embark on the road to European Union by increasing the scope of Community activities and the resources to be devoted to them.
Siden midten af 1979 har overvejelserne hovedsagelig drejet sig om, hvad Fællesskabets mid ler skulle anvendes til, til stor beklagelse for Kommissionen, som altid har ment, at denne fremgangsmåde var kritisabel og farlig, fordi den nødvendigvis må give et ufuldstændigt billede af, hvad Fællesskabet egentlig står for. De tal, som ligger til grund for følgende tabel, er dem, som Kommissionen benyttede ved udarbejdelsen af sine referencedokumenter til brug for Det europæiske Råd i Dublin i november 1979 og i Luxembourg i april 1980.
Since mid-1979, attention has focused on the question of where Community funds are spent—much to the regret of the Commission, which has always regarded this as an un satisfactory and even dangerous approach as it can only provide an incomplete picture of what the Community is seeking to achieve.
Af tallene har vi uddraget visse procentsatser, som vi alene påtager os ansvaret for.
The table shows that expenditure under the Community budget is as unique in structure as the revenue discussed earlier (see p. 128).
For at blive forstået må den analyseres efter udgiftsområder.
For the pattern to be properly understood, it is necessary to look at it by aggregates.
Det første område er udgifterne til landbrugsmarkedsgarantien (jf. s. 192); her får importlandene tillagt de negative monetære udligningsbeløb, der betales i de eksporterende lande.
The first aggregate to be considered is spending on agricultural market guarantees (see p. 192), whereby negative MCAs paid in the exporting countries are credited to the importing countries.
Der mindes om, at udgifterne til landbrugsmarkedsgarantien udgør ca. 70 % af de samlede udgifter, og at de bygger på princippet om Fællesskabets finansielle solidaritet, hvilket betyder, at de ikke skal ses som led i en fordelingspolitik mellem medlemsstaterne. Men da den geografiske fordeling af disse udgifter i høj grad er bestemmende for strukturen i de samlede udgifter, der finansieres over budgettet, får de en særlig virkning, der er vanskelig at styre, men som er af afgørende betydning, nemlig »garantivirkningen«.
It should be recalled that expenditure on agricultural market guarantees accounts for about 70% of the total and is based on the principle of Community financial solidarity rather than the redistribution of resources among the Member States.
Det andet udgiftsområde, der er betydeligt mindre, udgøres af udgifterne til fonds med strukturelt sigte, dvs. de udgifter, som vi har kaldt »udgifter til Fællesskabets interne udvik ling« (EUGFL, udviklingssektionen, Regionalfonden, Socialfonden og støtte inden for rammerne af EMS (jf. s. 234)).
The second aggregate is considerably smaller and consists of spending for structural purposes; we have referred to it already as expenditure on the internal development of the Community (EAGGF Guidance Section, the Regional Fund, the Social Fund, aid in the context of the EMS (see p. 239)).
Det udgør kun 10 til 12 % af det samlede beløb, fordi betalingerne er forskudte i forhold til forpligtelserne.
This accounts for only 10 to 12% of the total because dis bursements lag behind commitments.
Det tredje udgiftsområde omfatter alle de andre interventionsudgifter: forskning, energi og industriforanstaltninger (jf. s. 267).
The third aggregate groups together all the other intervention spending, i.e. on research, energy and industrial schemes (see p. 269).
Det repræsenterer kun 2 % af udgifterne.
It accounts for only 2% of total expenditure.
Det femte udgiftsområde omfatter udgifterne til de forskellige EF-institutioners administration (jf. s. 320).
The fifth aggregate covers the cost of running the various Community institutions (see p.
Det tegner sig for 5 til 6 % af det samlede beløb.
325), and accounts for 5 to 6% of the total.