natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I medfør af aftaleretlige principper kan medkontrahenten som udgangspunkt både hol­de sig til Fællesskabet og til medlemsstaterne.
The only real question relates to the criteria to be applied in determining whether the Community or a Member State is liable in a complicated case.
Spørgsmålet er herefter, mod hvem han skal rette sit søgsmål.
The problem of State or Community liability might arise, for example, in the case of da­mage caused by a State official acting to implement a Community regulation.3
(') Enáltale, som f.eks. fiskeriaftalen af 15.2.1977 mellem Fællesskabet og USA accentuerer særlig Fællesska­bets ansvar, idet den pålægger dette at træffe foranstaltninger, der er fornødne for, at medlemsstaternes bor­ gere og fartøjer overholder bestemmelserne i aftalen.
1113 (exercise of consular functions by one State on behalf ofanother). Thus in the case of damage caused to the diplomatic mission to the Community of a η­member State, the liability of the State where the headquarters are located has to be established, because ider the terms of the Protocol on Privileges and Immunities it is that State which is responsible for ensuring iät such missions re­ceive the treatment to which they are entitled.
(2) Fællesskabet kan herefter holde sig til den »misligholdende« stat inden for rammerne af det fællesskabsret­ lige system under anvendelse afde retsmidler, derer hjemlet ved dette.
It is quite normal that the plaintiff State should be aware of the position and should address its protest to the State where the headquarters are located and not to the Community.
Efter vor opfattelse afhænger svaret af aftalens ordlyd.
This interpretation is, moreover, in conformity with the rule formulated by the International Law Commission for strictly inter-State relations.
Hvis fordelingen af forpligtelserne mellem Fællesskabet og dets medlemsstater ikke er klar, vil det derimod være vanskeligt at hævde, at sagsøgeren ikke kan rette sit krav mod både Fællesskabet og staterne og holde disse solidarisk ansvarlige.
At this stage, the important point, in cur view, is that the defendant - whether the Com­munity or a Member State - must contest the admissibility of the action if it considers it to be misdirected.'
Herefter kan enten Fællesskabet eller medlemsstaterne afgøre, hvem der skal bære ansvaret over for med kontrahenten (2).
Failure to do so, in the expectation of a subsequent 'action' against the subject really liable, would inevitably create confusion for third parties.
Afsnit 2: Fællesskabernes »aktive« ansvar
Β - Liability with reference to the implementation of an agreement
Fællesskaberne kan holde et folkeretligt retssubjekt ansvarligt, dersom det ved en handling eller undladelse direkte har voldt dem skade.
There are two possible cases: first that of a 'Community' agreement and secondly that of a 'mixed' agreement.
I disse to tilfælde finder reglerne om det folkeretlige ansvar anvendelse over for Fælles skaberne, uden at der her er tale om særegenheder (4).
In accordance with the general rules applying the contracts and treaties, one party to a treaty can be sued only by another party.
(') Ved en efter vor opfattelse overdreven forsigtighet er det i artikel 6 i bilag IX til havretskonventionen be stemt, at »enhver stat, derer part, kan kræve, at en international organisation eller dens medlemsstater, der er parter i konventionen, skal angive, hvem ansvaret påhviler i et bestemt tilfælde.
Consequently, if an agreement is not properly implemented, the other party or parties should bring their action against the Community.
Organisationen og de berørte medlemsstater skal give denne oplysning. Dersom de undlader at gøre dette inden for en rimelig frist, eller hvis de giver modstridende oplysninger, anses de for solidarisk ansvarlige«.
Here again, however, account must be taken of the terms of Article 228, paragraph 2, which provides that Member States are bound by Community agreements.
(2) Bestemmelserne i artikel 228, stk. 2 finder med de fornødne lempelser anvendelse på »fællesskabsparterne« i en blandet aftale.
If need be, this provision confirms that the Community could not claim default on the part of one or more Member States2 as grounds for non-fulfilment of an agreement.
(3) Jf. den ovenfor omhandlede udtalelse fra den mellemfolkelige domstol vedrørende erstatning for visse skader, der er lidt i FN's tjeneste. Det bemærkes, at udtrykket en person, der handler i en organisations tjeneste skal tages i vid betydning, idet det finder anvendelse på enhver, der har lidt skade under udførelsen af et hverv for organisationen.
It also entitles the other contracting party to bring an action against the Community on the grounds that one or more Member States have not implemented the agreement pro­perly, as those States are agents for the implementation of the Community agreement.3
(4) Fællesskaberne kan i givet fald være nødsaget til at rette deres krav mod en stat, der ikke »anerkender dem«.
This should apply particularly in the case of an action brought by a State 'not recognizing' the Communities and, therefore, addressing itself systematically to the Member States.
En sådan situation kan imidlertid ligeledes opstå for en stat.
The Community could then proceed against the 'defaulting' Member State through the Community system and its processes.
Langt mere ømtåleligt er derimod spørgsmålet, om Fællesskaberne kan holde et tredje land ansvarligt for en skade, der er lidt af en borger i en medlemsstat.
There is also the possibility of the opposite case where the other contracting party proceeds against the Member States because it cannot obtain the measures to which it be lieves itself to be entitled from the Communities themselves.
Det er velkendt, at stater sædvanligvis optræder i denne rolle i medfør af reglerne om »diplomatisk beskyttelse«. Det er imidlertid lige så velkendt, at den diplomatiske beskyttelse er undergivet strenge regler, og navnlig »nationalitetsprincippet«.
Such an action would appear to disregard the relative effect of treaties because it would be brought against subjects not parties to the agreement.
Efter dette kan en sag støttet på diplomatisk beskyttelse af en privatperson kun anlæg ges, dersom denne er borger i den sagsøgende stat. Den eneste undtagelse fra denne regel gælder ifølge teorien om den funktionelle beskyttelse, der som anført kun kan anvendes i tilfælde af personskader, der er forvoldt »agenter«.
It is nevertheless the logical conclusion of the reasoning outlined by the Court in the Kupferberg case, to the effect that 'by ensuring fulfilment of the undertakings arising from an agreement concluded by the Community institutions, Member States fulfil an obligation to the nonmember countries concerned'.
Som retstilstanden er i øjeblikket kender man ikke begrebet »fællesskabsborgerskab«.
On this view, Article 228(2) constitutes a stipulation for others which third parties can invoke in their case.
Der kan dog opstå situationer, hvori det synes nødvendigt, at Fællesskaberne udøver søgsmålsret underen erstatningssag af denne type.
However, this situation is very unlikely to arise because it is not easy to see what advantage the Community could gain by hiding behind its Member States in such a manner.
Hvis man således som eksempel tager en fiskeriaftale indgået af EØF med et tredjeland, kan det ske, at en fisker fra en medlemsstat lider skade ved, at en af Fællesskabets med kontrahenter ikke overholder aftalen.
By virtue of the principles of contract law, the other contracting party could a priori proceed against both the Community and the Member States. The question is therefore against which of them he should proceed.
I så tilfælde kan den stat, hvori den pågældende fisker er statsborger, ganske vist anlægge sag mod vedkommende tredjeland i medfør afde sædvanlige regler om diplomatisk be skyttelse.
In our view, the answer depends on the terms of the agreement.
Hvis det ligeledes antages, at sagsøgte accepterer, at den sagsøgende stat påberåber sig bestemmelser i en aftale, hvori den ikke er deltager ('), kan retsstillingen ikke betragtes som tilfredsstillende, fordi den vil føre til, at Fællesskaberne, der er enekompetente med hensyn til den fælles fiskeripolitik, sættes i baggrunden i forhold til medlemsstaterne.
In the case of an agreement which clearly specifies the matters for which the Community and its Member States are respectively answerable, and, even more so, if it is accompanied by a list of obligations, as in the case of the Convention on the Law of the Sea, the plaintiff should proceed against the Community or one or more of its Member States, as appropriate.2
Denne situation bør således logisk føre til, at man anerkender Fællesskaberne som søgsmålsberettigede i anledning af den af vedkommende borger lidte skade.
In its comments to the Secretary-General of the United Nations on the draft articles formulated by the ILC concerning treaties concluded between States and international organizations, the EEC stated, with particular reference to Article 228(2) 'It might even be said that this provision of the EEC Treaty can be regarded as a treaty provision designed to offer guarantees for nonmember States, which the States concerned accept when concluding a treaty with the organization' (doc. A/36/10, p.496).
Dette forudsætter en udvikling af retsreglerne vedrørende diplomatisk beskyttelse.
By what we regard as excessive caution, Article 6 of Annex IX to the Convention on the Law of the Sea stipulates that 'any State party to the Convention may require an international organization or its member States parties to the Convention to specify which of them is liable in a particular case.
Den ne udvikling kunne både ske i form af en udvidelse af nationalitetsbegrebet og i form af en ny brug af det funktionelle beskyttelsesbegreb.
The organization and member States concerned must provide this information.
Det er nemlig ganske utvivlsomt, at den diplomatiske beskyttelse først og fremmest må betragtes ud fra sit formål.
If they fail to do so within a reasonable time or if they supply contradictory information, they will be held jointly and severally liable'.
En streng anvendelse afde traditionelle regler kan kun med føre, at den bliver til en fiktiv institution, der ikke længere svarer til de aktuelle behov.
This provision creates a privileged position for the other contracting parties because they should, in normal circumstances, have to establish answerability in each individual case by reference to the list of obligations notified to them.
(') Fra dette synspunkt kan EØF-traktatens artikel 228, stk. 2 endnu en gang påberåbes til støtte for det synspunkt, at den vedat pålægge medlemsstaterne forpligtelser tillige underforstået har skabt rettigheder for dem.
The special arrangements instituted by this convention, of course, take precedence over the general rules.
Hvad angår brug af fremgangsmåder til bilæggelse af tvister sondrer man mellem »fakultativ« og »obligatorisk« bilæggelse. Beslutning om førstnævnte tages frivilligt af par terne, uden at disse henviser til en eksisterende forpligtelse.
In such a case, the State of which the fisherman was a national could bring an action against the nonmember country by virtue of the normal rules of diplomatic protection.
Effektiviteten af denne forpligtelse afhænger i betydelig grad af den måde, hvorpå klausulen om bilæggelse er affattet, og navnlig hvad den anden part kan gøre, dersom en part nægter at medvirke til den fastsatte procedure.
But, not being a party to the fisheries agreement, the principle of the related effect of treaties could be used against the State concerned and it might not be able to claim nonimplementation of the agreement.
Til disse to kategorier skal muligvis føjes en tredje, som er ved at blive udviklet i praksis, og som er en slags »institutionaliseret forhandling«, der finder sted inden for et forvaltningsorgan i en international organisation (blandede komiteer mv.).
In this situation, therefore, the Communities demand based on damage suffered by a private individual should logically be admitted.
I det store og hele accepterer staterne forholdsvis frivilligt indsættelse af bestemmelser om bilæggelse af tvister i deres aftaler.
This would require an extension of the right to diplomatic protection.
Derimod bliver de mistroiske og uvillige, når sådanne bestemmelser uden undtagelser tilsigter en bindende afgørelse.
The same result could be achieved either by an extension of the concept of nationality or by a new use of the concept of protection by function.
Som følge heraf forekommer det kun undtagelsesvis, at sager forelægges den mellemfolkelige domstol til voldgiftsafgørelse.
Undoubtedly, diplomatic protection has to be taken into consideration, principally from the standpoint of its purpose.
Dette gælder så meget mere, når der er tale om stater, som principielt nægter at medvirke til disse former for afgørelse.
' In this case again.
Dette gælder Sovjetunionen, de østeuropæiske stater og i det hele taget marxistiske stater.
Article 228(2) of the EEC Treaty might be invoked on the grounds that by creating obligations towards the Member States it also implicitly creates rights for them.
Hvis man spørger efter tilfælde, hvor en fredelig bilæggelse af tvister er kommet ud over det diplomatiske forhandlingsstadium, findes der overhovedet ingen praksis for Fællesskabernes vedkommende.
Chapter III - The Communities and the peaceful settlement of disputes
Man kan således kun henvise til de bestemmelser om bilæggelse af tvister, der er indsat i de aftaler, som Fællesskabet allerede er eller kan blive part i.
The various settlement procedures have clearly followed the pattern of State practice.
Som man kunne forvente, viser denne undersøgelse en række forskellige procedurer.
The methods of settlement are either 'optional' or 'compulsory'.
Det er vigtigt at holde sig dette for øje, førend man overvejer de særlige problemer, de kan give anledning til.
The first type of settle ment is agreed spontaneously by the parties without reference to any pre-established obligation.
Afsnit 1: De forskellige former for bilæggelsesprocedurer, der er omhandlet i Fællesskabernes aftaler
The second is based on a clause included beforehand in a bilateral or multilateral treaty, under the terms of which, in the event of a dispute within the limits of the treaty, the parties are 'required' in principle to have recourse to the settlement procedures laid down.
A. Parternes handlefrihed »og institutionaliseret forhandling«
The effectiveness of this obligation depends greatly on the way the settlement clause is drafted and, in particular, on the ways of overcoming a refusal by one party to apply the set procedure.
I visse aftaler begrænser man sig til at fastslå, at tvister skal bilægges uden at fastlægge nogen procedure (').
From the standpoint of the effects of the procedure, a distinction has to be made between a settlement of optional effect and a settlement of compulsory effect.
Ved handelsaftalerne med EFTA-landene er der indført blandede komitéer, som skal forvalte den enkelte aftale.
The first category includes all cases where the procedure can only result in proposals to the par ties.
Komitéerne skal således udtale sig om de vanskeligheder, der opstår i forbindelse med gennemførelsen af aftalen.
This covers conciliation, mediation and the adoption of recommendations by an international body.
Der er ikke fastsat nogen procedurer i tilfælde af, at tvisten ikke kan bilægges af komiteerne.
The second category includes a decision by a court or a decision by the institution of an organization, when it has powers to decide the issue.
I samtlige aftaler vedrørende basisprodukter (2) er der fastlagt en procedure, der hviler på samme principper, nemlig:
Generally speaking, States are fairly willing to include dispute settlement clauses in their agreements, but become distrustful and restrictive when such clauses involve a settlement which is compulsory without an escape clause.
På samme måde betyder dette, at EØF er blevet »medlem« af GATT efter at være »succederet« i medlemsstaternes rettigheder og forpligtelser, at Fællesskabet kan benytte de særlige bilæggelsesprocedurer, der indgår i denne aftale, over for andre, lige som disse kan benytte dem over for Fællesskabet.
This is even more true in the case of States which refuse these methods of settlement on principle.
Kommissionen har således den 20.4.1983 til GATT's råd indgivet klage mod Japan i medfør af bestemmel serne i aftalens artikel XXIII, stk. 2.
This applies to the Soviet Union, the East European States and more widely all the Marxist States.
Denne klage er den anden fase i en procedure, der blev besluttet af EF-Rådet i december 1982.
In the final analysis, the basic instrument for the settlement of disputes is still as it al ways has been, negotiation, which does not necessarily lead to a settlement but often to a deadlock.
- tvister vedrørende fortolkning elkr gennemførelse af aftalen, der ikke kan bilægges ved forhandling, skal forelægges Rådet til afgørelse, hvis en af parterne i tvisten ønsker det;
If the dispute does not involve the parties' vital interests, this situation can continue without much damage to the international community.
- Rådet afgør tvisten ved en afstemning, der foretages efter dets procedureregler;
The parties can modify the procedures with out limit according to their needs and circumstances.
- når en tvist forelægges Rådet, kan et flertal blandt medlemmerne eller en kvalificeret minoritet anmode Rådet om at indhente udtalelse fra en rådgivende kommission, der nedsættes til behandling af sagen. Når denne udtalelse er afgivet, er Rådet igen fuldt beslutningsdygtigt.
Although the principle of peaceful settlement is of greater importance for States be cause of the extremes to which their disputes can be carried, there is no reason why in ternational organizations, which are playing an increasingly active part in international life, should not be allowed to use the procedures for the settlement of disputes.
C. Bilæggelse ved voldgift
Their position in this respect can be summarized as follows:
En bestemmelse om bilæggelse ved voldgift benyttes ret ofte i Fællesskabernes aftaler.
Their disputes with a Member State or a nonmember State are a matter of international law and subject to international settlement procedures.
Proceduren følger de sædvanlige retningslinjer, idet voldgift først kan finde sted, når et første forsøg på at finde en løsning ved direkte forhandlinger eller forhandlinger i et or gan, er mislykkedes.
(b) Under the terms of the Statute of the International Court of Justice (Article 36), in ternational organizations cannot be parties to a dispute referred to that court, which is open to States only.
Voldgiftsretten består af tre medlemmer, hvoraf de to første udpeges af parterne og det tredje (opmanden) vælges ved aftale truffet afde allerede udpegede medlemmer. Dersom det ikke er muligt at få udpeget nogen opmand, bestemmes det næsten altid, at sagen forelægges en tredje myndighed (')·
Because this is so, a number of substitutes have been found, such as the provisions whereby, in the event of a dispute with a State, an organization can - if so authorized - ask the court for a consultative opinion, which will be regarded as binding on the parties to the dispute (agreement on headquarters between the UN and the United States, of 31 October 1947, Article 21).
D. Bilæggelse ved fast domstol
They in fact use those techniques in the agreements which they conclude with each other and with States.
Det eneste eksempel på en fællesskabsaftale, der har indeholdt en procedure til bilæggelse ved en fast domstol, var aftalen om oprettelse af en europæisk (2) oplægningsfond for flod- og kanalskibsfart.
(d) Practice is very limited at present as regards not the settlement clauses but the settlement procedures actually followed by organizations.
Ved denne aftale, der blev undertegnet den 9. juli 1976, og som vedrørte EØF, seks medlemsstater og Schweiz oprettedes en »fondsret«, der havde til opgave at afgøre alle tvister vedrørende aftalens fortolkning og anvendelse.
It cannot be claimed, therefore, that a set of principles to which reference can be made has already been formulated.
For denne ret kunne indbringes forskellige søgsmål, nemlig søgsmål til annullation af afgørelser truffet af fondens organer, passivitetssøgsmål over for disse organer og retsbrurJssøgsmål over for stater.
Community practice is non-existent as regards the actual use of a procedure for the peaceful settlement of disputes outside the scope of diplomatic negotiations.
Artikel 15 i og bi lag B til konventionen af 1.4.1976 om beskyttelse af Rhinen mod kemisk forurening.
As was to be expected, this examination reveals a very wide variety of procedures.
Artikel 22 i og bilag A til konventionen af 16.2.1976 om beskyttelse af Middelhavet mod forurening.
The principle was stated in a decision handed down by the Italian Supreme Court of Appeal on 26.2.1931 in the Profili case. See J. Duffar, Contribution a l'étude des privilèges et immunités des organisations internationales. Librairie générale de droit et de jurisprudence, Paris, 1982, in particular p. 59 et seq.
Domstolen havde ligeledes beføjelse til præjudicielt at afgøre spørgsmål om fortolkningen af aftalen, der blev forelagt den afretterne i medlemsstaterne.
These need to be described before considering the special problems which they can pose.
Domstolen skulle bestå af syv dommere, hvoraf én udpegedes af Schweiz, og de seks øvrige blandt dommerne ved EF-Domstolen.
Section 1: Settlement procedures laid down in Community agreements
Den ved denne aftale fastlagte bilæggelsesprocedure var således særdeles udbygget og bar i vidt omfang præg afde procedurer, der findes inden for Fællesskabet.
Some agreements simply state the principle of settlement without specifying any proce­dure.'
Aftalen er imidlertid'indtil nu ikke kommet ud over udkaststadiet.
The trade agreements concluded with the member States of EFTA set up joint commit­tees to administer the agreement.
Den har nemlig været forelagt EF-Domstolen af Kommissionen i medfør af bestemmelserne i artikel 228, stk. 1 i EØF-traktaten, og Domstolen har fundet den uforenelig med EØF-traktaten (').
These committees therefore have to decide on any dif­ficulties which may arise in connection with the implementation of the agreement.
Dens ikrafttrædelse er således blevet udskudt.
There is no settlement procedure if the committees fail to resolve the problem.
E. Bilæggelse ved særlig procedure indført ved en almindelig multilateral aftale
Β - Settlement by a body administering the agreement
Denne procedure er en mægling, der foregår for en kommission, der er udpeget efter for ud fastsatte regler.
C - Settlement by arbitration
Kommissionens beretning »skal ikke have karakter af andet end henstillinger forelagt parterne til overvejelse for at fremme en venskabelig afgørelse at tvisten«. sten«.
An arbitration clause is fairly often included in Community agreements.
Det bemærkes ligeledes, at EØF, hvis Fællesskabet bliver medlem af havretskonventionen (af 1982), vil blive underlagt bestemmelserne i artikel 7 i bilag IX, hvori det hedder, at en international organisation ved skriftlig erklæring har fri adgang til at benytte et el ler flere afde i artikel 287, stk. 1, litraa), c) og d) hjemlede retsmidler til afgørelse af tvister. ster.
Previously-mentioned Convention on long-distance transboundary air pollution. Article 13: 'If a dispute arises between two or more contracting parties to this convention, the said parties will seek a solution by ne­gotiation or by any other method of settling disputes which is acceptable to them.'
C) Udtalelse 1/76 af24.4.1977. sml. 1977. s. 741-765.
Thus, on 20.4.1983, the Commission appealed to the Council of GATT against Japan under the terms of Article XX 111(2) of the agreement.
Der er ikke desto mindre institueret en voldgiftsprocedure i tilfælde af, at Associeringsrådet ikke når frem til en løsning af tvisten (2).
This agreement, signed on 9 July 1976 by the EEC, the six Member States and Switzer­land made provision for a Fund Tribunal to deal with all disputes relating to the in­terpretation and implementation of the agreement.