natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Der er desuden flere generelle forhold, som vi gerne vil understrege vedrørende tabellerne.
There are, in addition several general points which we want to stress about the tables.
Det første er, at de stort set er af beskrivende karakter.
The first is that they are largely descriptive.
Sammen ligning og analyse er henlagt til anden del af denne rapport.
The comparison and analysis is left until Part II of the report.
For det andet tvinger synopsistabellens metode os til i væsentlig grad at foretage en udvælgelse til trods for alle de fordele, den indebærer ved at give et struktureret overblik over de vigtigste regionile udviklingsfremmende foranstaltninger i de forskellige lande. Vi har begra eiset os til i hver overskrift kun at behandle de forhold, som vi anser for betydningsfulde.
Secondly, the synopsis table approach, in spite of all its advantages of giving a structured overview of the main regional incentives in the various countries, must force a substantial element of selectivity.
For det tredje er formatet af synopsistabellerne sådan, at de ikke tillader spekulationer.
Thirdly, the format of the synopsis tables is such that they do not allow speculation.
Hvis der således ikke foreligger tydelige oplysninger, har vi ikke tøvet med at skrive "ingen oplysninger".
Where no clear information was available, therefore, we have not been reluctant to write "no information".
I mange tilfælde kunne vi ved anvendelse af nogen opfindsomhed have "opstillet" de relevante tal.
In many cases, with the application of some ingenuity, we could have "compiled" relevant figures.
Men sådanne tal ville have krævet forklaringer om deres berettigelse, og systemet med synopsistabeller giver ingen mulighed herfor.
But such figures would have required explanation and justification; and the synopsis table approach gives no scope for this.
For det fjerde er synopsistabellerne baseret på de oplysninger, der forelå i slutningen af sommeren 1977.
Finally, the synopsis tables are based on information available in late summer 1977.
EVALUERINGSMETODER
VALUATION METHODS
I fortsættelse af synopsistabellerne er der for hvert enkelt land et sæt evalueringstabeller, der er specifikke for det pågældende land.
Following on from the synopsis tables, for each country there is a set of countryspecific valuation tables.
Som indledning til disse tabeller er der en kort beskrivelse af de udviklingsfremmende foran staltninger, der skal evalueres (som regel de samme, som er behandlet i synopsistabellerne) , der især gennemgår de eventuelle forskelle mellem de maksimale og gennemsnitlige tildelingssatser samt hvilke standardkombinationer af foranstalt ninger, der findes i hver type problemområder.
By way of introduction to these tables there is a brief description of the incentives to be valued (generally those treated in the synopses), covering in particular the differences (if any) between maximum and average rates of award, as well as the standard incentive combinations found in each type of problem area.
De karakteristika, der er særegne for evalueringstabellerne, bliver også forklaret.
Features peculiar to the valuation tables are also explained.
Yderligere forsøger evalueringsindledningen at give en bred redegørelse for omfanget af støtten i det pågældende land.
The valua tion introduction, further, tries to give a broad indication of the scale of assistance in the country under consideration.
Dette er supplerende oplysninger, der er nødvendige for fortolkningen af evalueringstabellerne, eftersom de sidstnævnte først og fremmest beskæftiger sig med de udviklingsfremmende foranstaltningers gennemslagskraft (dvs. den værdi, de har for de støttede projekter).
This is necessary complementary information for the interpretation of the valuation tables since these are concerned, above all, with incentive intensity (i.e. the value of incentives to aided projects).
Inden vi går over til en detaljeret beskrivelse af evalueringens etaper og trin og til at anføre de generelle forudsætninger, der er opstillet, vil det være umagen værd at se på de karakteristika, der er medtaget i disse tabeller og de anvendte evalueringsnævnere.
Before going on to detail the stages and steps of the valuation and to set out the general assumptions made, it is worthwhile looking at the features covered in these tables and at the valuation denominators used.
DE MEDTAGNE KARAKTERISTIKA OG NÆVNERE
FEATURES AND DENOMINATORS COVERED
Tabellerne (i alt to) afspejler i sig selv de to etaper i vor metode med hen syn til evalueringen af udviklingsfremmende foranstaltninger.
The tables themselves (there are two of them) reflect the two stages of our approach to incentive valuation.
Den første tabel (tabel A) tegner for hver enkelt foranstaltning, normalt fordelt efter type pro blemområder og normalt også med en sondring mellem maksimale og gennemsnitlige tildelingssatser, et omrids af, hvorledes foranstaltningens reale eller effektive værdi formindskes i relation til dens nominelle værdi, når tre af foranstaltningens karakteristika tages i betragtning - skattemæssig bedømmelse, betalingsforsinkelse og støtteberettigede udgiftsposter.
The first table (Table A) traces out for each individual incentive, normally by type of problem area and normally also distinguishing between maximum and average rates of award, how the real or effective value of the incentive decreases relative to its nominal value as account is taken of three incentive features - tax treatment, payment delays and eligible items of expenditure.
Tabellen har derfor fire kolonner, hvoraf den første viser foranstaltningens nominelle værdi (som regel i procent af støtteberettiget investering), den anden den effektive værdi, efter at den skattemæssige bedømmelse af foranstaltningen er taget i betragtning, den tredje den effektive værdi af foranstaltningen efter skat, efter at der er korrigeret for forsinkelser i udbetalingen, og den fjerde kolonne den effektive støtteværdi, efter at der er foretaget en endelig korrigering for spørgsmålet om, hvorvidt særlige udgiftsposter - jord, bygninger, fabriksanlæg eller driftskapital - er støtteberettigede eller ej.
The table therefore has four columns, the first showing the nominal value of the incentive (usually as a percentage of eligible investment), the second the effective value after incentive tax treatment has been taken into account, the third the after-tax effective value after adjusting for delays in payment, and the fourth column the effective subsidy value after a final adjustment to take account of the eligibility or otherwise of particular items of expenditure - land, buildings, plant or working capital.
Den sidste kolonne viser derfor foranstaltningens effektive værdi i procent af de samlede anskaffelsesudgifter, efter at der er korrigeret for skattemæssig bedømmelse, betalingsforsinkelser og støtteberettigede udgifter, eller sagt på en anden måde, den udviklingsfremmende foranstaltnings nettonutidsværdi efter skat i procent af de samlede anskaffelsesudgifter.
This final column therefore shows the effective value of the incentive as a percentage of total initial capital costs after tax treatment, payment delays and eligible expenditure have been taken into account; or, put another way, the after tax net present value of the incentive as a per centage of total initial capital costs.
Det er indlysende, at, når man bevæger sig fra nominelle til effektive værdier, fra kolonne 1 til kolonne 4 i tabel A, må der opstilles forskellige forudsætninger.
Obviously in moving from nominal to effective values, from column one to column four of Table A, various assumptions have to be made.
De generelle overvejelser vedrørende disse forudsætninger vil blive udførligt om talt lidt senere.
The general considerations surrounding these assumptions will be detailed shortly.
De specifikke forudsætninger for hver enkelt evalueret udviklings fremmende foranstaltning vises i "Bemærkninger og forudsætninger" til tabel A, der er specifikke for hvert enkelt land.
The specific assumptions made in respect of each incentive valued appear in the countryspecific "Notes and Assumptions" to Table A. No valuation table should be read, and certainly no conclusions should be drawn from the figures presented without a clear understanding of both
I modsætning hertil beskæftiger den anden tabel (tabel B) sig med pakkeforanstaltninger.
In contrast, the second table (Table B) is concerned with incentive packages.
For standardkombinationer af udviklingsfremmende foran staltninger i hvert land (idet der som tidligere sondres mellem de maksimale og de gennemsnitlige tildelinger, hvor dette er muligt) viser tabellen den effektive tildelingsværdi i procent af tre forskellige nævnere - de totale anskaffelsesudgifter, de årlige anlægsudgifter (brutto-overskud) og merværdien.
For the standard incentive combinations in each country (and distinguish ing as before between maximum and average awards wherever possible) the table shows the effective value of award as a percentage of three distinct denominators - total initial capital costs, annual capital costs (gross profits) and value added.
Den første af disse nævnere anvendes i kolonne 1 i tabel B. Således som de for hvert land specifikke "Bemærkninger og forudsætninger" for denne tabel tydeligt viser, er det ikke altid tilfældet, at denne kolonne består af en simpel sammenlægning af resultaterne i sidste kolonne i tabel A. Meget ofte har kombinationer af udviklingsfremmende foranstaltninger en samlet værdi, der er mindre end summen af deres enkelte kom ponenter.
The first of these denominators is applied in column one of Table B. As the countryspecific "Notes and Assumptions" to that table make clear it is not always the case that this column is the simple addition of the final column results of Table A. Very often incentives in combination have a joint value less than the sum of their individual components.
Undertiden skyldes dette direkte begrænsninger som f.eks. grænser for den offentlige sektors bidrag, til andre tider afspejler dette forhold mere indirekte faktorer som f.eks., at et tilskud hurtigere overføres til skattepligtig indkomst (hvilket naturligvis nedsætter dets værdi efter skat) i de tilfælde, hvor det ydes i forbindelse med et særligt afskrivningsfradrag.
Sometimes this is because of direct constraints like public sector contribution limits; at other times it reflects more indirect factors like, for example, the bringing of a grant more rapidly into taxable income (which obviously reduces its value after tax) whenever it is awarded in conjunction with a special depreciation allowance.
Den anden nævner, de årlige anlægsudgifter (kolonne 2 i tabel B), findes ved at anvende en annuitetsfaktor (der vil blive detaljeret beskrevet nedenfor) til støtteværdierne i kolonne 1.
The second denominator, annual capital costs (column two of Table B) is obtained by applying an annuitising factor (to be described in detail below) to the column one subsidy values.
Den er ikke blot interessant som nævner, fordi den bl.a. gør det muligt at sondre mellem udviklingsfremmende foranstaltninger, der udtrykkelig bringes i an vendelse for genanskaffelsesinvesteringer, og de foranstaltninger, der ikke gør det, men også fordi den muliggør overgangen til den tredje nævner, der vises i tabel B, nemlig merværdien.
It is of interest as a denomina tor not only because, amongst other things, it allows a distinction to be made between incentives explicitly available on replacement invest ment and those which are not, but also because it makes possible the move to the third denominator presented in Table B, value added.
Vi vil nu give en udførlig beskrivelse af hver enkelt af disse tre nævnere, idet vi især koncentrerer os om spørgsmålet om, hvorfor vi anser sådanne nævnere for at være relevante ved målingen af værdien af den udviklingsfremmende foran staltning.
We now wish to elaborate on these three denominators in turn, con centrating in particular on why we believe such denominators to be relevant to the measurement of incentive value.
Derefter opstiller vi formålene for og begrænsningerne ved vor metode med hensyn til evalueringen, inden vi gennemgår de enkelte etaper og trin i evalueringsproceduren i detaljer.
Thereafter we set out the aims and limitations of our approach to valuation before going through the individual stages and steps of the valuation exercise in detail.
De totale anskaffelsesudgifter
Total initial capital costs
Som tidligere nævnt forbinder vi med denne nævner den beskattede, diskonterede nettonutidsværdi (eller "nettotilskudsækvivalent") af alle udviklingsfremmende for anstaltninger, som på en eller anden måde er knyttet til de afholdte investerings udgifter.
To this denominator, as noted above, we relate the after tax discounted net present value (or "net grant equivalent") of all incentives which eure, in some sense, linked to investment outlay.
Dette mål for foranstaltningsværdien er helt klart af betydning i relation til beslutninger om investering og lokalisering.
This measure of incentive value is most clearly of relevance in relation to investment and location decisions.
Den er traditionelt blevet betragtet som yderst betydningsfuld på de individuelle projekters niveau (idet den er et simpelt mål for den forudberegnede, regionale, forhodsvise fordel i relation til projektinvesteringens anskaffelsesudgifter) og er i vid udstrækning blevet anvendt af De europæiske Fællesskaber i deres regionalpolitiske samordningsprocedurer (dog ikke omfattende driftskapital).
It has conventionally been regarded as being of key importance at the level of individual projects (being a simple measure of ex ante regional comparative advantage in relation to initial project investment outlay) and has been widely used by the EC in their regional policy coordination exercises (though not covering working capital).
Den er også, hvis den anvendes konsekvent, den mesfyennemsigtige" af nævnerne, idet det antal forudsætninger, der kræves for at evaluere udviklingsfremmende foranstaltninger, i de fleste tilfælde er minimalt - måske hovedårsagen til den betydning, som Fællesskabet tillægger denne nævner som et kontrolloft.
It is also, if strictly applied, the most "transparent" of the denominators in that the number of assumptions required to value incentives is, in most cases, at a minimum - perhaps the prime reason for the EC's emphasis on this denominator as a control ceiling.
Det må understreges, at når vi bruger de totale anskaffelsesudgifter som nævner, tager vi kun kapital-relaterede udviklingsfremmende foranstaltninger med i betragtning.
It must be stressed that when using total initial capital costs as a denominator we consider only capital-related incentives.
Der er visse arbejdskraft-relaterede regionale udviklingsfremmende foranstaltninger, som principielt kunne sættes i forbindelse med investeringens genanskaffelsesudgifter - de udgifter, som er kausalt knyttet til denne nævner. Hvis vi imidlertid skulle tage disse med i betragtning i de procedurer, vi anvender, ville det være nødvendigt for os at specificere en særlig form for forholdet mellem kapital og arbejdskraft til brug ved evalueringen.
There are certain labour-related regional incentives which could in principle be related to initial Investment costs - those which are causally linked to this denominator.
Der foreligger ingen let til gængelige, pålidelige data herom.
No reliable data is readily available for this.
Af denne grund lader vi kun støtte til arbejds løn komme til udtryk i vor merværdinævner.
For this reason, labour subsidies are considered only in terms of our value added denominator.
På den anden side er det nødvendigt at understrege, at der kun eksisterer en større regional støtte til arbejdsløn i medlemss'taterne, og den omtales i denne rapport - den italienske socialsikringsbegunstigelse.
On the other hand, the point does need to be made that there is only one major regional labour subsidy in the EC countries, and covered in this report - the Italian social security concession.
De totale årlige anlægsudgifter
Total annual capital costs
Denne nævner træder i stedet for brutto-overskuddet, idet, således som vi vil vise i vor beskrivelse af de detaljerede evalueringstrin, det tal for de årlige anlægsudgifter (AAU), der bruges i beregningen af den pågældende annuitetsfaktor, udgør summen af en afskrivningsdebitering og et mål for den almindelige kapital forrentning.
This denominator stands as a proxy for gross profits in that, as we shall show in our description of the detailed valuation steps below, the annual capital cost (ACC) figure used in the calculation of the appropriate annuitising factor is the sum of a depreciation charge and a measure of the overall cost of capital.
Den svarer derfor stort set til den såkaldte "brugers kapitalforrentning", der stammer fra den nyklassiske teori om investeringsadfærd, og som anvendes i vidt omfang i mange økonometriske arbejder om betydningen af udviklingsfremmende investeringsforanstaltninger.
It thus corresponds broadly to the socalled "user cost of capital" derived from the neo-classical economic theory of investment behaviour and utilised in much econometric work on the impact of investment incentives.
Men hvorfor skulle nævneren "de totale årlige anlægsudgifter" være af særlig interesse for os i denne sammenhæng?
But why should the denominator "total annual capital costs" be of particular interest for our purposes?
For det første betragter vi den som en alternativ fremstilling af, hvorledes erhvervsvirksomheden kan betragte incidensen af støtte (dvs. som nedsættelser af de årlige produktionsfaktoromkostninger).
First, we regard it as an alternative presentation of how firms might see the incidence of subsidies (i.e. as reductions in annual factor costs).
I praksis er der kun få udviklingsfremmende foranstaltninger, der faktisk udbetales som samlede beløb, og selv de, som bliver det, kan alligevel ikke betragtes som samlede beløb, der følger efter beslutningen om at investere.
In practice, few incentives are actually received as lump sums and even those which are may not be viewed as lump sums subsequent to the decision to invest.
For eksempel kan udviklings fremmende foranstaltninger i det omfang, de medtages i regnskaber for de støttede aktivers forventede økonomiske levetid (og dette synes at være almindelig praksis), anses for at forårsage konstante årlige nedsættelser af de vedvarende anlægsudgifter, som nævneren for de årlige anlægsudgifter træder i stedet for.
For example, insofar as incentives are brought into financial accounts over the anticipated economic life of aided assets (and this seems common practice) they may be regarded as giving rise to constant annual reductions in those on-going capital costs which the ACC denominator proxies.
Udtrykt på en lidt anden måde kan man betragte denne nævner for trinvis voksende investeringer som udtryk for én komponent af "de langsigtede marginalomkostninger" pr. produktionsenhed.
In slightly different terms, the ACC of incremental investment may be regarded as an expression of one com ponent of per unit "long run marqinal cost".
Set på baggrund heraf er det tydeligt, at nævneren for de årlige anlægsudgifter er forbundet med de mulige konkurrencemæssige virkninger af de udviklings fremmende foranstaltninger, som vi om lidt skal se nærmere på.
Viewed in this light, the annual capital cost denominator clearly relates to the potential competitive effects of incentives, to which we turn shortly.
Men den årlige anlægsudgift er også interessant som nævner, fordi den er et middel til at fremstille den kvantitative forskel mellem de systemer for udviklings fremmende foranstaltninger, der yder støtte til genanskaffelsesinvesteringer, og de systemer, der ikke gør det (selv om der, således som vi klart viser det andet steds i denne rapport, ikke i praksis kan gennemføres en skarp adskillelse i dette tilfælde).
But annual capital cost is also of interest as a denominator because it offers a means of presenting the quantitative difference between incentive systems which aid replacement investment and those which do not (although, as we make clear elsewhere in this report, there is in practice no "black and white" distinction to be made here).
Desuden kan vi inden for rammerne af de årlige anlægsudgifter tage den kendsgerning med i betragtning, at de enkelte aktiver har forskellig økonomisk levetid, og især at nogle aktiver, navnlig jord og "driftskapital" traditionelt ikke kan afskrives.
Further, within the annual capital cost framework, we can take account of the fact that individual assets have different economic lives and, in particular that some assets, notably land and "working capital"j are not conventionally depreciable.
Endelig er der den fordel ved AAU-pro'ceduren, at den giver et mål for de udviklingsfremmende foranstaltningers værdier i relation til bruttooverskuddet og derfor under forudsætning af, at der foreligger data vedrørende forholdet mellem bruttooverskuddet og andre årlige produktionsfaktoromkostninger, baner vej for en samling af støtten til kapital og arbejdskraft - hvilket gøres med hensyn til den sidste nævner - merværdien.
The final attraction of the ACC procedure is that it pro duces a measure of incentive values in relation to gross profits and, therefore, given the available data on the relationship of gross profits to other annual factor costs, prepares the way for the aggregation of capital and labour subsidies - something which is done in respect of our last denominator, value added.
Merværdien
Value added
Proceduremæssigt er overgangen til merværdien et simpelt trin i evalueringsproceduren under forudsætning af, at der foreligger data vedrørende forholdet mellem bruttooverskuddet (og følgelig også udgifter til arbejdskraft) og merværdien.
Procedurally the move to value added is a simple step in the valua tion exercise, given the availability of data on the relationship of gross profits (and hence also labour costs) to value added.
Det er ret traditionelt at finde merværdien foreslået som nævner i faglitteraturen vedrørende effektiv beskyttelse (idet effektiv beskyttelse normalt måles ved henvisning til den forholdsvise forøgelse af merværdien pr. produktionsenhed under beskyttelse) og vedrørende konkurrenceforvridningen i den internationale handel.
It is fairly conventional to find value added suggested as a denominator in the literature on effective protection (effective protection normally being measured by reference to the proportionate increase in value added per unit of output under protection) and international trade distortion.
Desuden muliggør en merværdinævner som allerede nævnt en sammenlægning af kapital støtte og anden støtte.
In addition, and as already noted, a value added denominator allows the aggregation of capital and other subsidies.
Den giver også et mål for de beskæftigede produktionsfaktorers generelle afkastning og følgelig for det skønsmæssige element, der står til virksomhedernes rådighed.
Moreover, it gives a measure of the overall return on factors employed and hence of the discretionary element at the disposal of firms.
Det er derfor en særligt interessant nævner, når man betragter de udviklingsfremmende foranstaltningers eventuelle-indvirkning på konkurrencedygtigheden.
It is therefore a particularly inter esting denominator when considering the possible impact of incentives on competitiveness.
I et forsøg på at komme endnu tættere ind på forholdet mellem udviklingsfremmende foranstaltninger og erhvervsvirksomhedernes konkurrencemæssige stilling for søgte vi en overgang at indføje endnu et trin i evalueringsproceduren ved at ind føre de totale produktionsomkostninger som nævner.
In an attempt to move even closer to the relationship of incentives to the competitive position of firms we tried at one stage to include a further step within the valuation procedure by introducing total pro duction costs as a denominator.
Fordelen ved denne nævner er, at den giver et mål for, i hvor høj grad priserne på den støttede produktion kan nedsættes ved udviklingsfremmende foranstaltninger.
The attraction of this denominator is that it offers a measure of the maximum extent to which the prices of aided output might be reduced by incentives.