natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— Produktioner med overskud (sukker, mælkeprodukter), eksisterer side om side med underskudsproduktioner (soja, bygningstræ, spåntræ).
Agriculture occupied 9% of the active population of the Nine in 1978, against 17% in I960.1Agricultural production's share in GNP has fallen from 8% to 5%.
— På trods af ordningen med monetære udligningsbeløb (som har vist sig at være meget bekostelig2), er der en vis konkurrence forvridning til fordel for lande med en stærk valuta.
Surpluses of sugar and dairy products coexist with deficits of soya and building timber.
— Der er stadig store forskelle mellem indkomsterne i landbruget, både mellem de forskellige lande og de forskellige områder.
Competitive distortions exist, to the benefit of countries with a strong currency and low inflation, despite the system of monetary compensatory amounts, the cost of which is now considerable.2The gap between farm incomes, between countries and regions, remain considerable.
Den fælles landbrugspolitik kritiseres endog for at hjælpe de rige mere end de fattige.
The CAP assists the rich more than the poor.
Det ser ud til, at man lidt efter lidt har ladet markedsinterventionerne (mængder og priser) spille en for stor rolle på bekostning af en forbedring af produktionsstrukturerne.
For these reasons it seems that too important a place has gradually been given to intervention on the markets to maintain high prices at the expense of improving the production structures.
Perspektiverne
The prospects
Landbrugsbefolkningen bliver ældre.
The agricultural population is growing older.
Trods den naturlige afgang på grund af udvidelsen af brugsstørrelsen vil antallet af hektar pr. erhvervsaktiv landmand i EF (med ni medlemmer) om 20 år kun være omkring 25.
Despite retirements, however, the number of hectares per agricultural employee in the Nine will still be only about twentyfive in twenty years time.
Uanset den landbrugspolitik, der føres, vil brugene — også om 20 år — kun være mindre foretagender: gennem snitsstørrelsen pr. brug i EF er steget fra 12,1 ha til 17,2 ha i perioden med den kraftigste okonomiske vækst — fra 1960 til 1973.
So almost ir respective of the agricultural policies which are followed, farms will still be small enterprises. Their average area only increased from 12.1 ha to 17.2 ha in the EEC even during the period of high economic growth from 1960 to 1973.
Under disse omstændigheder kan vi risikere, at de regionale for skelle vil vare ved, eller måske forstærkes.
Under these conditions, regional disparities are likely to persist if not actually increase.
De vanskeligt stillede områder udgør en tredjedel af de dyrkbare arealer.
Disadvantaged regions account for one-third of the EEC's cultivable area.
Kredsløbet underinvestering — underbeskæftigelse — afvandring — underinvestering er tilbøjeligt til at kore videre af sig selv.
The cycle of under-investment - under employment - emigration - under-investment will tend to be perpetuated.
Konsekvensen er, at dyrkbar jord opgives med en forringelse af jorden til følge.
As a result, arable land will continue to be abandoned and its soil impoverished. poverished.
I takt hermed vil landmændenes gældsætning vokse. Det skyldes, at man erstatter arbejdskraft med kapital, samtidig med at kapita-
At the same time, the indebtedness of farmers will increase because of the need to replace labour with capital, and because of the rise in the
For EF med 12 medlemmer er tallene 11% mod 26%.
The figures are 11% as against 26% for the EEC of the twelve.
800 mio ECU i 1978, ca. 7% af EFs samlede budget.
800 million EUA in 1978, or about 7% of the total EEC budget.
Den gamle og den nye verden len bliver dyrere, indtægterne i landbruget stiger forholdsvis lang sommere, og jordpriserne i de tættest befolkede områder går op (øget efterspørgsel efter jord til ikke-landbrugsformål).
97 cost of capital and land relative to the lower rate of increase of farm in comes.
Den ventede stilstand i landbrugets indtægter skal sammenholdes med den lige så sandsynlige stagnation i eksportpriserne på de vigtigste landbrugsfødevarer, for hvilke der findes et verdensmarked (på grund af produktionsreserverne især i Nord- og Sydamerika og på trods af konjunkturbetingede vanskeligheder, der kan blive endnu større end hidtil).
The stagnation in agricultural incomes is likely to be accompanied by a stagnation in the export prices of the principal foodstuffs, because of the production capacity of North and South America. There may be temporary fluctuations, but world prices are likely to remain low.
Men særligt vil udvidelsen af Fællesskabet med to nye middelhavslande foruden Grækenland øge landbrugets vægt og antallet af brug med lav eller meget lav produktivitet: antallet af landmænd vil stige med 55%, arealerne med 50% og den samlede landbrugsproduktion med 25%.
The enlargement of the Community to the three Mediterranean countries will increase the number and influence of farmers with low productivity.
Landbrugsproduktionerne i de tre nye lande (vin, citrusfrugter, frugt og grønsager, olivenolie osv.) konkurrerer direkte med produktionen i det nuværende Fællesskabs middel havsområder, som er blandt de fattigste i EF og i forvejen har overskudsproduktion (vin, olivenolie).
The number of farmers will increase by 55% and the cultivated area by 50%; but the EEC's total agricultural production will increase by only 25%.
Dette handicap opvejes til dels af udvidelsen af forbrugermarkedet, da den potentielle forøgelse af disse landes fødevareudgifter er større end de øvrige fællesskabslandes.
Furthermore, the wines, citrus fruits, vegetables and olive oil which these countries produce will compete with the products of the EEC's ex isting Mediterranean regions, which are amongst the poorest in the Com mon Market.
Desuden er der mangel på fødevarer f. eks. i Portugal.
Moreover, there are already trend surpluses of wine and olive oil.
Over for disse kommende problemer og belastninger bør man fremhæve følgende:
The potential for an increase in food spending in these countries is also greater than in the other countries of the Community.
— EMS kan, hvis det kommer til at fungere tilfredsstillende, i høj grad bidrage til, at man kan genindføre princippet om enhedspriser.
Despite these problems, the EMS should contribute considerably to unified pricing in the CAP.
Hertil skal føjes foranstaltninger til harmonisering af indkomsterne i landbruget.
But it will be necessary to add measures for the harmonization of agricultural incomes, through direct subsidies.
— Nedgangen i beskæftigelsen i landbruget kan måske bremses af tiltag, der fremmer deltidsbeskæftiget arbejdskraft, eller ved udvikling af utraditionelle aktiviteter i landdistrikterne (dyr til jagtbrug, diætprodukter, bondegårdsferie, pasning af grønne områder m.m.).
The decline in agricultural employment can be restrained by policies to en courage part-time agricultural work and the development of other rural activities such as hunting, dietary products and farm tourism.
— Forædling af landbrugsprodukter er en lovende udvej.
The processing of farm products is another promising direction.
Europa må skaffe sig det nødvendige teknologiske grundlag for udvikling af et nyt landbrug (nye landbrugs- og landbrugsfødevareteknologier).
Europe should encourage a new agriculture (based on the new agro-food technologies).
— Der skal fastlægges en langsigtet produktpolitik (eksport- og importproduktioner), som skal afbalancere produktionen i for hold til udbudet og den indenlandske efterspørgsel.
Longterm product policies seeking out targets for production, exports and imports, should aim for more balanced domestic supply and demand.
Europa, tilbagegang og renæssance
In this respect, a policy to encourage forestry timber should be a priority.
— Udjævningen af de regionale forskelle kan ske gennem en regionalpolitik, der sigter på udvikling af infrastrukturerne, men også via forskellige metoder til at støtte landmændenes ind komster (direkte eller indirekte tilskud, differentierede priser afhængigt af produktionens størrelse, de enkelte produkter).
The reduction of regional differences in living standards can be achieved through better social infrastructure, and with direct or indirect aids for farm incomes and prices differentiated according to the size of the farmer's production.
Produktionen pr. indbygger varierer voldsomt i de forskellige områder: på Korsika under halvdelen af, hvad den er i Hamburg, og i Calabrien knap en sjettedel af, hvad den er i det rigeste område i Tyskland ')«.
Per capita production varies enormously according to the regions, being less than half in Corsica what it is in Hamburg, whilst in Calabria it is only a sixth of that of the richest region of the Federal
Kendsgerningerne viser med al ønskelig tydelighed, hvor store for skellene er på regionalt plan:
Republic of Germany'. There are several ways of looking at this inequality. quality.
— Befolkningstætheden: under 100 indbyggere pr. kvadratkilome ter i størstedelen af Frankrig, over 250 i de fleste nordeuropæiske lande.
Population density is less than 100 inhabitants per km2in most of the regions of France, but often exceeds 250 inhabitants per km2in the
— Indkomsterne pr. capita: Irland, det sydvestlige Frankrig og det meste af Italien fremstår som meget fattige i forhold til de øvrige områder.
Northern European countries; Ireland, the South-West of France and the southern part of Italy have very low per capita incomes. The impact of industrial restructuring varies enormously.
— Virkningerne af omstruktureringerne i industrien: i nogle områder, f. eks. Skotland, Wales, Yorkshire, Lorraine, Pas-de-Calais og Val d'Aoste arbejder over 20% i de truede sektorer (jern- og stålindustrien, kul, tekstiler, beklædning, læder og skind, skotøj, skibsværfter).
In Scotland, Wales, Yorkshire, Lorraine, Pas-de-Calais and the Val d'Aosta, employment in the threatened sectors like iron and steel, coal, textiles, clothing, leather, footwear and shipbuilding is more than 20% of the total employment in those regions.
— Arbejdsløsheden generelt: i 1977 var arbejdsløshedsprocenten mellem 7,5 og 10 af den erhvervsaktive befolkning (det dobbelte af gennemsnittet for hele Fællesskabet samme år) i Irland, i Liege-området, i Lazio og i Calabrien.
In 1977 the unemployment rate was between 7.5% and 10% of the active population or double the Community average, in Ireland, the Liège region, Sardinia, Lazio and Calabria; youth unemployment is particularly bad.
— Ungdomsarbejdsløsheden: i 1977 var andelen af unge under 25 år i den samlede arbejdsløshed i hvert område over 50% i hele Italien, Auvergne, Sydfrankrig, Pyrenæerne og i det vestlige, nordlige og ostlige Frankrig (og helt oppe på 60% i Nord- og Midtitalien samt på Sardinien).
In 1977, the percentage of those under twentyfive in the total unemployed of each region exceeded 50% in the whole of Italy (even 60% in North and Central Italy and Sardinia), in Auvergne, the Midi, the Pyrenees and the West, North and East of France.
Tallet for de fleste af de nordlige områder er langt under gennem snittet for Fællesskabet som helhed (over 40% i 1977 mod 25% i årene 1969-1973). Man har lov at konkludere, som det også er ble-
The percentage is, however, lower than the Community average of more than 40% in 1977, against 25% in the period 1969-73, in most of the regions of Northern Europe.
Ifolge »Europa-noter« nr. 10/79 om »EF og egnsudviklingen«.
(2) Regions with declining industries: Regions relying on coal mining, iron and steel, shipbuilding or textiles.
Den gamle og den nye verden vet understreget af Kommissionens generaldirektorat for informa tion]), at situationen er særlig kritisk i to typer områder:
These zones of older in dustrialization, with an obsolescent industrial structure and high rates of unemployment, are numerous in the United Kingdom, but are also found in France, Belgium and in other countries.
— De underudviklede landdistrikter: deres økonomi afhænger i udstrakt grad af landbruget.
Some of these inequalities are likely to worsen.
De er karakteriseret ved et lavt ind komstniveau og høj arbejdsløshed, underbeskæftigelse og afvandring.
The regional population of working age is expected to increase considerably in some of the poorest and the least well-endowed of Western Europe's regions, notably Ireland, Spain, Portugal, Southern Italy, Sardinia, Greece and the North and West of France.
Den offentlige infrastruktur er mangelfuld.
They are expecting working population growth of 10% a year until 1985.
Distrikterne findes særlig i Mezzogiorno i Italien, i Irland og i visse dele af Frankrig.
Freedom of movement for labour in the enlarged Community of twelve will entail considerable migrations towards the Federal Republic of Germany, the Paris region and the London region, where the population of working age is likely to fall by 5% per· year over the same period.
De findes især i Storbritannien, men også i Frankrig, Belgien og enkelte andre lande.
Divergence and convergence amongst the European countries
Det er rigtigt, at de offentlige udgifter og skattesystemer reducerer de regionale skævheder i pr. capita-indkomsterne med 30 til 40% — det afhænger dog af, hvilket land der er tale om.
Public expenditure and tax concessions are reducing regional income differences per head by about 30% to 40%, depending on the country.1
Fra 1960-1977 er de offentlige udgifters andel i BNP i løbende priser steget fra 32,2% til 46,3% for Fællesskabet som helhed. To tred
But this inter-regional redistribution will remain limited since public finance cannot increase indefinitely.
Stigningen i udgifterne til overførsler bliver mere bemærkelsesværdig, når man sammenholder den med, at samtidig er:
Between 1960 and 1977 the share of public expenditure in GDP at current prices increased from 32.2% to 46.3% for all the countries in the Community.
') »Europa-noter« nr. 10/79 om »EF og egnsudviklingen«.
Two-thirds of this increase was social transfers, such as sickness and unemployment benefit.
Europa, tilbagegang og renæssance
The growth in transfer payments is the more spectacular.
— forsvarsudgifternes andel af BNP faldet væsentligt mellem 1960 og 1970, hvorefter de har haft tendens til at stabilisere sig.
In France, the reduction was continuous from 1960.
I nogle lande, f. eks. Frankrig, er nedgangen fortsat efter 1970 (under 2% i 1978 mod over 3% i 1970),
Public investment expenditure on roads, ports and so forth saw its share in GDP stagnate from 1960 onwards, and even fell in some countries, notably France, the Netherlands and the United Kingdom.
— de offentlige investeringsudgifters andel af BNP er stagneret siden I960 og endda faldet i visse lande (Frankrig og Holland).
The financing of this expenditure was at the price of higher taxes and social security contributions and charges.
Disse udgifter har kun kunnet finansieres ved at forhøje skatter og ydelser til socialsikring (ydelsernes andel af BNP er steget fra 8% til mere end 14% fra 1958 til 1977, mens det direkte og indirekte skattetryk steg fra 22,7% til 25,8%).
Social security contributions increased from 8% of GDP in 1958 to more than 14% in 1977.
De offentlige udgifters andel af økonomien kan imidlertid ikke stige i det uendelige.
Direct and indirect taxes rose from 22.7% in 1977 of GDP.
Det er grunden til, at staten nu forsøger at bremse sit engagement på en mængde områder, således som Frédéric Saint-Geours siger '):
The systematic recourse to budget deficits means that today interest charges on the national debt are near or even exceed public investment expenditure in Ireland, Italy, the Netherlands, Belgium and the United Kingdom.
»Statens ønske om at begrænse sit engagement kommer til udtryk både med hensyn til planerne for udviklingen, nemlig ved at man bebuder en restriktiv budgetpolitik, og med hensyn til den faktiske situation, ved at man reducerer den andel, som efterspørgslen efter varer og tjenesteydelser hidrørende fra den offentlige administration udgør af den samlede efterspørgsel.
This is the main reason why the State is increasingly attempting to disengage itself from many of the responsibilities it acquired in the post-war years, as Frederic Saint-Geours2emphasizes: 'The desire for disengagement is demonstrated by the public utterances of petitions, in the announcement of restrictive budgetary policies, and by results — a reduction in the de mand for goods and services of public administrations in overall demand.
Den eksplosionsagtige udvikling i de sociale ydelser og den lang sommere stigning i væksten mere end opvejer disse bestræbelser og får de offentlige finansers andel af den økonomiske aktivitet til alligevel at stige« . . . »Med andre ord, den vigtigste funktion, der tillægges statens finanspolitik, er ikke anticyklisk . . . men snarere procyklisk, idet ønsket om at nedsætte tempoet i stigningen i statens udgifter falder sammen med nedgangen i den økonomiske vækst og udmærket kan komme til at bidrage yderligere hertil.
However, the explosion of social services and the slowdown of growth reduces these efforts to nothing and causes the increase of the place of public finance in economic activity.
Denne dominerende holdning kommer til udtryk via en nedsættelse af de offentlige administrationers bidrag til efterspørgslen efter varer og tjenesteydelser«.
In other words, the essential role now assigned to public finance policy is not an anti-cyclical role ... but rather procyclical, with the desire to reduce the rate of increase of public expen-
— Stigningen i alderdomsydelserne, som vil blive forstærket af en nedsættelse af pensionsalderen (bl. a. med det formål at for mindske ungdomsarbejdsløsheden).
A crisis of confidence in growth and science diture running alongside the slowdown in economic growth, and risking its aggravation.
— En væsentlig forøgelse af børnetilskud o. lign., som må indgå i den politik, der skal til for at bringe fødselstallet op, hvis man vil undgå en nedgang i befolkningstallet.
This dominant attitude is shown by the reduction in the contribution of public administration to the demand for goods and ser vices. '
— Øgede udgifter til lægevæsen.
A prolongation of present trends could lead to public spending accounting for 55% of Community GDP in 1990.
Det skal ses i sammenhæng med, at der bliver flere ældre, og at behandlingsteknikken bliver mere og mere avanceret.
The levels reached today were, of course, regarded as unrealizable fifteen years ago, so the prospect of the increasing share of public expenditure in GDP cannot be ignored, particularly since a number of factors are likely to force it up wards: first, increases of services to the elderly accentuated by lowering the retirement age (which will reduce youth employment).
— Endelig vil de internationale spændinger, multipolariseringen og USA's ønske om at reducere sit engagement i Europas for svar tvinge Europa — i øvrigt også Japan — til at tage militær udgifterne op til fornyet overvejelse og forøge dem.
Secondly, the substantial increase in the value of family services, or part of a pronatalist policy to avoid falls in population.
Konklusionen bliver, at skal Europa styrkes, kan de offentlige udgifter inden for Fællesskabet, og her er tendenserne ens i alle medlemslandene, ikke blive ved med at stige i det uendelige, uden at det medfører samfundsmæssige problemer, paradoksalt nok fordi netop disse udgifter har til formål at løse den slags problemer. mer.
Thirdly, the increase in medical spending as a result of the ageing of the population and the in creasing sophistication of medical techniques, and, finally, international tension and the threat of a new United States isolationism could force Europe, like Japan, to rethink its defence and increase its military expen diture.
I det følgende gennem gås perspektiverne i teknologiens udvikling, som, fordi den er en løsning for de andre, måske er den mest afgørende af alle udfordringerne. dringerne.
In conclusion, the increasing preponderance of public expenditure in the Community, if it is called upon to increase still further, cannot continue indefinitely without creating real social problems, such as the reduction of incentives and personal choice.
C. Den teknologiske udfordring
Chapter 4: A crisis of confidence in growth and science
Væksten er ikke længere, hvad den var: kraftig og accepteret af alle. Den er blevet svagere og giver anledning til debat.
Our examination of the various monetary, commercial, energy and in dustrial challenges with which Europe is now confronted has shown that the technological prospects in the fields of transport, energy, biology and microprocessors offer the best hope of fruitful research.
Usikkerheden med hensyn til vækstens positive virkninger gælder også en af de vigtigste faktorer for væksten i de seneste tiår: kombinationen af videnskab og teknologi ').
That research is essential to meet the threats of the future, and to hold out the hope of a second renaissance in Europe.1Technological development is then our major challenge.
Tvivlen om teknologiens velsignelse er blandt andet opstået, fordi en række af nutidens problemer (miljø og ressourcer) er prisen for tidligere teknologiske successer.
The need for growth and technological change may be all the more pressing, but ironically it is also meeting more public opposition.2Many current problems of the environment or finite resources are the penalities of previous technological success.
Denne første begrænsning betyder ikke i sig selv, at teknologien er noget negativt, så længe den løser flere problemer, end den skaber, men den vil kunne blive det, hvis tendensen i retning af mindre udbytte af teknologien fortsætter.
At present technological development solves more problems than it causes, but the picture could change if decreasing returns from technology set in.
Trods disse begrænsninger er den teknologiske udvikling mere end nogen sinde en nødvendighed i det kapløb om produktivitet, Europa er tvunget til at være med i over for landene i nord, syd og øst.
Technological development, however, is more than ever a prime necessity because Europe needs to increase its competitiveness in the face of the other industrialized areas.
Der bebudes nye teknologiske revolutioner i den nærmeste fremtid (mikroprocessorer, biologi, nye energikilder) eller på lidt længere sigt (udnyttelse af havene).
There is no shortage of new technological 'revolutions'. We are to have microprocessors, biological processes and new forms of energy.
Det lyder meget lovende (produktivitet), men giver også anledning til bekymring (beskæftigelsen) og bidrager til at forstærke usikkerheden i verden i dag.
Further in the future, we may exploit the oceans; these developments give rise to hope with every rise in productivity, but also to fears for jobs. The new 'revolutions' contribute to the world's current uncertainty.
Den teknologiske udfordring
A crisis of confidence in growth and science
» Videnskaben er ikke inde i nogen krise, men der er krise i forholdet mellem videnskaben og samfundet« ') Guido Brunner
'There is no crisis in science, only a crisis in the relationship between science and society'.1
Videnskaben, som er en vækstfaktor, støder på begrænsninger, der er så meget mere foruroligende, som den teknologiske udvikling er en ny nødvendighed for at kunne imødegå den økonomiske udfordring, Europa står overfor: at skulle eksportere forarbejdede varer for at kunne betale råvarer, der bliver dyrere og dyrere, og fortsat være konkurrencedygtig over for de gamle konkurrenter fra nord og de nye konkurrenter fra syd og øst.
Applied science is a crucial factor behind growth, but it is meeting new social resistance which is the more disturbing precisely because technological development is needed more than ever to relieve the economic threat with which Europe is confronted. We must export manufactured goods to pay for our increasingly expensive raw materials, and to remain efficient in the face of traditional and new competitors.
Videnskaben som vækstfaktor
Science: The growth factor
Med den gennemsnitsstigningstakt i BNP, 5% om året, vi har haft siden Den anden Verdenskrig (det dobbelte af stigningstakten i det 19. århundrede) skal der kun 20 år til for at nå den samme tredobling.
At an average annual 5% GNP growth rate since the Second World War it has only taken twenty years for a second trebelling to take place.