natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den europæiske virkelighed er ikke noget, der blot angår ideologer, finansfolk og industriledere, der i forvejen er vant til at operere multinationalt, eller bureaukrater med spidsfindig specialviden.
Europe was no longer just the concern of visionaries, financiers and captains of industry long accustomed to a multinational arena, or of highly specialized bureaucrats.
Den brede offentlighed er begyndt at interessere sig for denne virkelighed, og den angår nu hele folket. Men samfundsproblemer kender heller ikke til nationale grænser, og landene bliver stadig mere afhængige af hinanden.
It now interested the general public and had become a matter for the peoples of Europe, for questions affecting society as a whole do not stop at national frontiers and States are increasingly interdependent.
Politikkerne bør derfor udformes på et langt bredere grundlag, på et europæisk grundlag, ellers risikerer landene kun at sidde tilbage med en formel suverænitet som en ren facade.
Policies thus have to be framed on a far broader basis, at European level, or else there is a risk that the Member States will end up with no more than a formal, and illusory, sovereignty.
Kan man da forestille sig, at et enkelt land går alene om at skabe økonomisk opsving eller ensidigt beslutter at foretage en overraskende devaluering af sin valuta?
Can a single country, for example, go it alone in attempts to revive its economy or unilaterally decide to announce a devaluation of its currency to a startled world?
Det vil ikke kunne opfylde sine mål uden forudgående samråd med og støtte fra de øvrige medlemslande.
It could not achieve its aim without prior consultation and the support of the other Member States.
Kan man her i Eurovisionens tidsalder forestille sig, at et land uafhængigt af de øvrige vedtager foranstaltninger på det audiovisuelle område?
In a Eurovision age, could a Member State acting alone conceivably adopt measures in the audiovisual field?
Fællesskabets udvikling er klar i så henseende: Vi er vidner til en naturnødvendig styrkelse af dets kompetence og beføjelser.
Here, the way the Community is going is clear: we are witnessing a strengthening of its authority and powers brought about by the force of events.
Men sideløbende hermed skal borgernes rolle styrkes, og derfor har den enkelte borger siden 1979 deltaget direkte i valget til Parlamentet.
The part played in this process by the individual citizen needs to be strengthened at the same time, and that is why, since 1979, each citizen of the Community has taken a direct hand in European Parliament elections.
Der er taget et stort skridt fremad: Borgerne har nu via deres repræsentanter direkte indblik i de europæiske beslutninger.
A major step has been taken: through their representatives in the European Parliament the citizens of the Community have a direct say in Community decisions.
Parlamentsmedlemmerne bidrager til beslutningsprocessen via de såkaldte samrådsprocedurer.
The Members of that Parliament take part in that decisionmaking process through cooperation procedures.
De stiller spørgsmål, udøver kontrol, har endda mulighed for at anlægge passivitetssøgsmål og kan kritisere og irettesætte Kommissionen 2).
They ask questions, exercise control, bring proceedings for failure to act and may even censure the Commission.7 mission.7
') Med Den Europæiske Fælles Akt (1987) indførtes samrådsproceduren, hvorved Parlamentet i højere grad inddrages i beslutningsprocessen. 2) Se s. 31 »Kommissionen«
The Single European Act (1987) introduced a cooperation procedure which increases Parliament's involve ment in the decisionmaking process.
risikerer at stå i skyggen af de store, får større repræsentation.
Another remarkable feature of the European Parliament is that, in proportional terms, an individual vote in the smaller Member States carries more weight.
Det er ikke kun den talmæssige størrelse, der har betydning i det europæiske demokrati.
There is more to European democracy than simply obeying the law of numbers.
Fællesskabet ønsker gennem fordelingen af pladserne i Parlamentet at give de små, der risikerer at blive minoriseret, en plads i solen.
In apportioning seats in Parliament, the intention is to be generous to the smaller Member States which are in danger of being placed in a minority position.
Parlamentet er et repræsentativt forum, hvor medlemmerne kan rette forespørgsler, og det fremstår idag som et sted, hvor friheden holdes i hævd.
As a representative body and an arena for questioning, the European Parliament today is an outstanding forum of freedom.
Parlamentsmedlemmerne er uafhængige af magthensyn og styrkeforhold og kan frit give udtryk for borgernes håb og frygt; de giver de udfordringer, positive resultater og vanskeligheder, der ligger i vort samfund, en politisk formulering, og der er ingen tvivl om, at Parlamentets debatter giver genlyd i magtens korridorer, det være sig i Fællesskabet eller i medlemslandene. Nu og da hører man som argument for en særlig vanskelig beslutning på nationalt plan: »Det er Europa-Parlamentets opfattelse, at...«.
Less bound by the constraints of power, its Members freely express the aspirations and deepseated fears of the Community's citizens; they translate into political terms the challenges, the advances or difficulties of our societies and no one doubts that their discussions echo down the corridors of power, whether those of the Community or in the Member States.
Statschefer og store personligheder fra medlemslandene eller fra tredjelande tog ikke fejl af Parlamentets myndighed, når de fra dets talerstol henvendte sig til de europæiske folk.
Those Heads of State and other leading figures from Community and non-Community countries who have addressed the peoples of Europe from within its portals have rightly recognized the standing which the European Parliament has won through the exercise of its authority.
For at opfylde de målsætninger, der er fastsat i Traktaten, oprettede Fællesskabet et råd, der har den besluttende myndighed.
To achieve the aims set out in the Treaty, the Community has a Council with decision making powers.
Hver regering har én repræsentant i Rådet.
Each Government delegates a member.
Også her har man måttet finde en demokratisk balance mellem lande med meget forskellige indbyggertal og med forskellig økonomisk vægt.
Here again a democratic balance had to be struck between the Member States with their numerically various populations and differing economic weight.
Formandskabet i Rådet går på omgang mellem medlemslandene uafhængigt af deres størrelse; formandskabsperioden er seks måneder.
Whatever their size, the Member States take over the presidency of the Council in turn for a period of six months.
Formålet har ikke først og fremmest været at stille landene fuldstændig lige, men snarere at respektere deres grund læggende særpræg og kulturelle egenart: Unionen ønsker at vise, at den består af forskellige lande med hver deres værdifulde holdninger, traditioner og kulturer.
Even more than equality pure and simple be tween the Member States, it was respect for their fundamental individuality which prevailed here: the Community wanted to show that it is made up of different States with sensitivities, traditions and cultures all worthy of the fullest respect.
I Rådet vægtes medlemmernes stemmer efter landets størrelse (2 til Luxembourg og 10 til de store lande), hvilket — ligesom i Parlamentet — er til fordel for de små lande.
Within the Council the votes of the members are weighted depending on the size of the country they represent: two for Luxembourg, ten for the larger countries, an arrangement which, as in Parliament, is to the advantage of the smaller Member States.
78% FORETRÆKKER DEMOKRATIET
78% PREFER DEMOCRACY
Det Europæiske Fællesskabs tilslutning til demokratiet bekræftes i en opinionsundersøgelse *) med 11 795 voksne i alle 12 EF-lande i oktober 1988, som blev offentliggjort i november 1989.
The commitment of the European Community to democracy is confirmed In an opinion survey1 of 11 795 adults throughout the 12 countries of the EC in
Over tre fjerdedele af de adspurgte (78%) mente, at demokratiet er det bedste politiske system under alle om stændigheder.
Over three quarters of those questioned (78%) felt that democracy was the best political system in all circumstances.
Kun 9% går ind for, at diktatur kunne være godt »under visse omstændigheder«.
Only 9% admitted to a preference for dictatorship 'in certain circumstances'.
Lidt over en tiendedel (12%) finder ikke, at det gør nogen forskel, om vi lever under demokrati eller diktatur.
Just over one-tenth (12%) thought that it did not matter if they lived under a democracy or a dictatorship.
Således udtaler ni ud af ti i både Grækenland og Danmark, at de altid ville vælge demokratiet.
Thus, in Greece and Denmark, nine out of every ten people would always choose democracy.
I tre lande er der på den anden side mere end en ud af ti adspurgte, der giver udtryk for det synspunkt, at diktatur kunne være en løsning.
In three countries, on the other hand, more than one in ten of the people questioned believe that dictatorship might be a solution.
De tre lande er Belgien (11 %), Tyskland (11%) og Italien (13%).
These are Belgium (11%), Germany (11%) and Italy (13%).
Endelig er der i Irland udbredt ligegyldighed med, hvilken form for politisk system landet har, et synspunkt, der deles af en ud af fire.
Finally, indifference to the type of political system is particularly widespread in Ireland, where it reflects the views of one person out of every four.
Selv om alder og køn ikke synes at spille nogen stor rolle, så er der en sammenhæng mellem uddannelses- og indkomstniveau og en tendens til lederskab og postmaterialistiske holdninger på den ene side og et stærkt engagement i demokratiet på den anden.
Although age and sex seem to have little to do with it, high educational levels (and income), an Inclination towards leadership and post-materialistic at titudes go hand in hand with a strong attachment to democracy.
Lavt uddannelsesniveau, lav indkomst og en lavere grad af lederskab synes at modsvare én vis grad af ligegyldighed med hensyn til det eksisterende politiske system og en følelse af at være »udenfor«.
A low educational level, low income and limited leadership ratings tend to correspond to a certain degree of indifference regarding the existing political system and a feeling of exclusion.
Man kan nævne to konkrete tilfælde: På det yderste højre er man mere villig til at acceptere sådanne løs ninger, mens det omvendte gælder for postmaterialister.
Two specific cases should be mentioned: on the extreme right there is more willingness to accept such solutions, whereas the reverse is true for post-materialists.
Det stillede spørgsmål var: Her er tre meninger om politiske systemer. Hvilken kommer tættest på Deres egen?
The question posed was: Here are three opinions about political systems.
— Demokrati er under alle omstændigheder det bedste politiske system — Under visse omstændigheder kunne diktatur være godt .. — For folk som mig gør det ingen forskel, om vi lever i demokrati eller under diktatur Ved ikke
Democracy is the best political system in all circumstances In certain circumstances a dictatorship could be a good thing Whether we live in a democracy or under a dictatorship makes no difference to people like me No reply
*) Særlig Eurobarometer-undersøgelse om racisme og fremmedhad i Det Europæiske Fællesskab, offentliggjort af Kommissionen for De Europæiske Fælles skaber, Bruxelles, november 1989.
1 Special Eurobarometer opinion survey on racism and xenophobia In the European Community, published by the European Commission, Brussels, November 1989.
Mens Rådet med én repræsentant for hvert land er regeringernes forlængede arm, består Kommissionen af medlemmer, der vælges efter deres kompetence, og som kan optræde fuldstændig uafhængigt af medlemslandene.
While the Council is the direct emanation of the Governments, which each delegate a member, the Commission is made up of Members chosen for their skills, who can be relied upon to display complete independence.
Kommissærerne repræsenterer Europa fremfor de enkelte lande og skal udøve deres funktioner i Fællesskabets interesse; de må hverken anmode om eller modtage instruktioner fra nogen regering.
Europeans rather than nationals, the Members of the Commission are required to perform their duties in the interests of the Community and may not ask for or receive instructions from the Government of any Member State.
Det er Traktaten, der pålægger dem denne frygtindgydende uafhængighed.
The Treaty places this daunting requirement of independence upon them.
Deres beslutninger skal træffes ud fra hensynet til Fællesskabets interesse og ikke ud fra hensynet til det land, de kommer fra.
Their decisions must be guided by the interests of the Community and not of the Member State from which they come.
De bærer hovedansvaret for unionens dynamiske udvikling, men også for de til tider meget store problemer, den indebærer. Og snart logrer regeringerne for dem, når »direktiverne« kan give mærkbare fordele, snart bliver de skældt ud for at være ufølsomme teknokrater, når de i alles interesse indfører regler, der af medlemslandene føles som snærende bånd.
As the embodiment of the Community's forward momentum, but also its sometimes highly burdensome constraints, they are sometimes hailed when Directives confer some tangible benefit and at others reviled as insensitive technocrats when, in the interests of all, they impose irksome constraints.
Uafhængighed er helt klart en vanskelig balanceakt.
Independence is undoubtedly a difficult art in itself.
At udøve uafhængige magtbeføjelser er endnu vanskeligere.
The exercise of independent power is an even more difficult one.
Kommissionens magt ville blive et farligt lotterispil, hvis ikke den i langt de fleste tilfælde traf sine beslutninger i overensstemmelse med Parlamentet og byggede hele sin politik på den fælles vilje hos befokningerne til at gennemføre unionen.
For the Commission, exercising its power would be fraught with serious risks if it were not done in most cases in agreement with Parliament and if it did not have its roots in the common determination of the peoples of Europe to achieve union.
Domstolen er formentlig en af de mest originale institutioner i Fællesskabet.
The Court is probably one of the Community's most novel institutions.
Domstolen blev oprettet i henhold til Traktaten som en uafhængig institution, der skal sikre, at fællesskabsreglerne overholdes.
When a Member State reports breaches or omissions by another Member State, will it always take such a step just to give a boost to the Treaty?
Medlemslandene må bøje sig for Domstolens af gørelser og i givet fald ændre deres lovgivning eller administrative praksis for at bringe dem i overensstemmelse med fællesskabsretten.
Something along the lines of: I shall report so-and-so because I have my eye on his market and he has no effective means of retaliating. On the other hand, I shall keep my mouth shut about so-and-so's shortcomings in return for his not complaining about my irregularities.
Domstolen sidder således inde med en frygtindgydende myndighed! For at den kunne udøve sin funktion var det nødvendigt, at ikke blot medlemslandene, men også almindelige mennesker kunne komme til den med deres klager.
The Court also receives petitions from ordinary citizens, who thus become the prime movers in the legal system established by the Treaty.
Når et land anklager et andet land for ikke at opfylde sine forpligtelser, sker det næppe altid for at styrke Traktaten og give den øget vægt.
Certainly, one of the essential aims of the Treaty is the improvement of living conditions in Europe, but in its preamble it says only in an incidental and sketchy manner that such improvement can be achieved only by safeguarding and developing human rights and fundamental freedoms.
Der kan meget vel ligge nogle politiske motiver bag, som det pågældende land ikke ønsker at indrømme: Jeg anklager det land, fordi dets marked er vigtigt for mig, og fordi det ikke kan gøre gengæld.
Was the Court to declare itself not competent if a citizen of the Community complained to it, on grounds of human rights, about the application of the Treaty?
Derimod siger jeg ikke noget om et andet land, der gør det samme, fordi det så heller ikke vil bebrejde mig mine små ulovligheder.
The Court made its choice discreetly and without attracting attention, as befits an in dependent Bench in a democracy.
Domstolen modtager også stævninger fra almindelige borgere, som derved bliver hovedaktører i den retsorden, der er oprettet ved Traktaten.
The European Court of Justice, at the European Centre in Luxembourg
Disse søgsmål har i endnu højere grad end medlemslandenes evindelige klager bidraget til, at Domstolens retspraksis har udviklet sig løbende i retning af en meget bred fortolk­ning af Traktaten.
In modern democracies, for individual citizens to have any effective influence on decisions other than those of a very local nature is the exception.
De har i vidt omfang medvirket til, at de nationale lovgivninger er ble­vet harmoniseret, at den frie bevægelighed for personer er blevet en realitet, og at forskels­behandling baseret på nationalitet er blevet afskaffet.
To make themselves heard, they form professional, trade union, cultural, ecological, religious or other associations. These associations generally provide opportunities for solidarity and active citizenship.
Men Domstolen så sig hurtigt stillet over for et afgørende valg: Kunne den begrænse sig til at håndhæve fællesskabsretten ved at fortolke og anvende Traktaten uden udtrykkelig reference til menneskerettighederne?
As genuine levers in the democratic process, it is their task to participate in Community decisions without, however, short-circuiting the authority of a Parliament elected by universal suffrage.
Traktatens hovedformål er naturligvis at forbedre de europæiske folks levevilkår, men der står kun i en lidt uklar bisætning i præamblen, at det kun kan ske ved at beskytte og styrke menneskets rettigheder og grundlæggende friheder.
Do associations other than those of an economic or social character have a proper outlet for their views? Are not the unorganized, the hopelessly isolated, those who are more vulnerable than others, in danger of being forgotten?
Skal Domstolen erklære sig inkompe­tent, hvis en borger klager over Traktaten under henvisning til menneskerettighederne?
Should their interests not be defended by representatives of the general interest?
Domstolen traf sit valg diskret og uden at tiltrække sig opmærksomhed, som det sømmer sig for uafhængige retsudøvere i et demokrati.
We will not in this paper go into the part played by the Court of Auditors, which also participates in the drafting of Community law.
En krigsinvalid beklagede sig over, at han skulle identificere sig for at kunne købe »julesmør«.
Thus, the impact of the Erasmus project should not be measured solely by the number of participants.
Han fik som svar, at myndighederne ønskede at forhindre misbrug fra personer, som ikke havde ret til denne form fra tilbud fra det offentlige.
Looking further than the differences between them, they have thought about what they had in common with the students in their host countries.
Men sådan opfattede vor ven det ikke.
So is it enough just to tot up the numbers?
At skulle opgive sit navn, når man skal tage imod hjælp, og når andre ikke skal gøre det, er nedværdigende og ydmygende.
The account these young people give of their experiences clearly has a knock-on effect.
Det krænker den menneskelige værdighed og lighedsprincippet.
Applications are flooding in and there seems to be boundless enthusiasm for the scheme.
Som sidste udvej gik han til Domstolen, som gav ham medhold (Siauder-dommen, 12.11.69).
European intellectuals in every age have developed networks which went beyond frontiers.
Retten havde talt: Respekten for de grundlæggende rettigheder indgår i de almene fællesskabsprincipper, som det er Domstolens opgave at håndhæve.
The great merit of this programme, though, is that it recognizes at the highest level the work and the efforts put in by those acquiring an awareness of today's Europe.
Denne dom, som på det tidspunkt slet ikke vakte opmærksomhed, bortset fra hos nogle få indviede, kom til at danne præcedens.
Similarly, the impact of training programmes for migrant workers' children or of programmes to combat illiteracy cannot be measured solely in budgetary terms or the number of beneficiaries.
Nogle år senere syntes medlemslandene ikke, at der var noget mærkeligt i at styrke unionen ved at basere den på de grundlæggende rettigheder, især frihed, lighed og social retfærdighed.
The fact that the Community has allocated an appropriation or finances existing projects, even to a modest — some will say inadequate — extent en courages the grass roots to exercise their citizenship more fully.
(Præamblen til Den Europæiske Fælles Akt — 1987).
Some of the Community's options or commitments have a symbolic value in this respect.
I stedet for at påtage sig den lette rolle som streng og pedantisk forsvarer for Traktaten optræder Domstolen snarere som en modig og opfindsom pionér for en union, der ser det som en vigtig opgave at håndhæve respekten for det enkelte menneske.
In a Europe where there are sporadic outbursts of distrust or even hostility towards migrants, the Community was duty bound to take a stance, not just in words but by specific action.
Lad os tage et godt eksempel: En familie udvandrer fra Italien og bosætter sig i Lyon.
By encouraging training programmes for young people the Community has shown others the way.
Et af børnene, som er stærkt handicappet, når myndighedsalderen.
It is promoting a tolerant society where each individual has access to culture.
Forældrene anmoder om en særlig ydelse for voksne handicappede. »Ikke tale om, lyder svaret, denne ydelse er forbeholdt f ranske borgere. I kan godt opgive at påkaldejer princippet om ikke for skelsbehandling.
Similarly, by funding literacy programmes, the Community is responding at its level to one of society's problems: does democracy exist if some of the population do not have access to even the most elementary knowledge?
Det får I ikke noget udaf. Jeressøn er ikke arbejdstager, og derfor finder Traktaten ikke anvendelse, og vi har ret til at lade denne ydelse væreforbeholdt franske statsborgere«.
Can it be said that illiterate men and women are full citizens when they are deprived of one of the most usual means ofcommunication in an industrial society, reading and writing?
Det argument var hverken til at hugge eller stikke i, og vores italienske invandrerfamilie, som absolut ikke var velstående, så sig allerede nødsaget til at pakke kufferterne og vende tilbage til hjemlandet for at kunne beholde deres handicappede søn hos sig.
The Community does not have any particular competence in this area. However, because freedom of movement of workers implies access to training, the Community carried out some schemes in that area and came up against the problem of illiteracy.
De havde ikke regnet med, at Domstolen i sin afgørelse ville se så strengt på overholdelsen af menneskerettighederne og den enkeltes rettigheder i henhold til Traktaten: Forældrene var arbejdstagere og var derfor omfattet af Traktatens bestemmelser.
It chose not to overlook or discount the fate of the illiterate at a time when the Member States had virtually no machinery to record their numbers.
Afvisningen af an modningen om handicapydelse stillede dem i et dilemma i den forstand, at de enten måtte opgive at have deres handicappede søn hos sig eller forlade Frankrig. Den første løsning ville krænke respekten for familielivet, som er sikret i menneskerettighedskonventionen.
It is not the Community's task to stand in for the Member States and assume their responsibilities.
Fællesskabet har fire institutioner (Parlamentet, Rådet, Kommissionen og Domstolen)1) og et Økonomisk og Socialt Udvalg.
What resources has the Community at its disposal for implementing such programmes?