natgillin/translations-raw huggingface dataset:
'») Ved denne lejlighed trak Kommissionen sit forslag af 2. juni 1972 tilbage vedrørende »udviklingen af prioriterede landbrugsområder« — en udvikling, som ifølge Rådets afgørelse i et tidsrum på fem år skulle støttes med 250 mio RE inden for rammerne af EUGFL, udviklingssektionen.
On this occasion, the Commission withdrew its proposal of 2 June 1972 on development in the priority farm ing areas, for which it was intended that 250 m u.a. would be granted for five years under the EAGGF Guidance Section by virtue of a Council Decision.
De bevillinger, der fra 1972 til 1974 blev opført på bud gettet (125 mio RE), og som overførtes til »Mansholt-reserven«, opførtes atter ved tillægsbudget i 1975, og indgik i tildelingen på 1 300 mio RE til Regionalfonden.
The appropriations in the budget from 1972 to 1974 (125 m u.a.), which went into the Mansholt Reserve, were included in a supplementary budget in 1975 and are part of the 1 300 m u.a. allocated to the Regional Fund.
Dette begrundedes med, at Regionalfonden netop skulle intervenere i dårligt stillede landbrugsregioner.
This switch of appropriations was justified by the fact that the Regional Fund was to aid these very same areas (less-favoured farming areas).
Støtten fra Regionalfonden kan helt eller delvis tage form af rentegodtgørelser på 3 procentpoints i forbindelse med EIB-lån i henhold til EØF-traktatens artikel 130, litra a) og b).
Regional Fund assistance may be entirely or partly in the form of a three point interest subsidy on EIB loans granted under subparagraphs (a) and (b) of Article 130 of the EEC Treaty.
Ingen af medlemsstaterne har dog i de tre år, denne interventionsform har eksisteret, gjort brug af den.
However, none of the Member States has yet used this facility in the three years it has been available.
) De vigtigste reisakter om Regionalfonden af 6. februar 1979 er følgende: a) Rådets forordning (EØF) nr. 214/79 om ændring af forordning (EØF) nr. 724/75 om oprettelse af Den europæi ske Fond for Regionaludvikling; b) Rådets afgørelse 75/185/EØF om nedsættelse af et Udvalg for Regionalpolitik, som ændret ved afgørelse 79/ 137/EØF.
The main legislation of 6 February 1979 on the Regional Fund consists of: (a) Council Regulation (EEC) No 214/79 amending Regulation (EEC) No 724/75 establishing the ERDF; (b) Council Decision 79/137/EEC amending Decision 75/185/EEC setting up a Regional Policy Committee.
Disse retsakter blev vedtaget efter lange og ikke særlig frugtbare forhandlinger med Parlamentet (jf. bilag 5, s. 361).
This legislation was adopted after lengthy consultation with Parliament which was not very productive (see Annex 5, p. 323).
De blev offentliggjort i EFT L 35 af 9. 2. 1979.
It appeared in OJ L 35 of 9.2.1979.
Den enighed, der blev opnået i juli 1980, kom først i stand efter megen betænkelighed og store vanskeligheder.
This legislation was adopted after lengthy consultation with Parliament which was not very productive (see Annex 5, p. 364).
Som illustration heraf anføres følgende erklæringer: a) om udvælgelse af regioner og områder: På et spørgsmål fra den lyske delegation erklærede Rådet og Kommissionen, at grundlaget for denne udvælgelse i fremtiden ville blive sammenlignelige indikatorer og ensartede tærksler; b) om fordeling af støttebeløbene: I en rådserklæring understreges det, at »del drejer sig om en række indledningsvise forsøgsforanslaltninger. der er en integreret del af Fællesskabets politik, og at vedtagelsen af dem ikke ind virker på EFRU's eventuelle fremtidige bidrag til løsning af problemerne i forbindelse med økonomiernes konvergens og visse problemer i forbindelse med industriel omstilling«; Det forenede Kongerige påpegede i en erklæring, at »en af den kvotafri afdelings vigtigste funktioner er at fremme konvergensen mellem medlemslandenes okonomier«.
(a) On a request from the German Delegation, the Council and the Commission made a statement agreeing that in future 'the zones and regions for each measure will be defined on the basis of comparable in­dicators and that standard thresholds will be applied'. (b) On the subject of the financial allocation, the Council's statement stresses that 'this is an initial set of pro­jects undertaken on an experimental basis directly linked to certain Community policies and that this agreement is without prejudice to the contribution which the ERDF might take eventually towards resolving the problems of convergence of economies and certain problems concerning industrial conver­sion'.
Den britiske delegalion beklagede med andre ord, at forslagene vedrørende den første tranche »skabte endnu slorre uligevægt i Fællesskabets budget ved at favorisere landbruget og navnlig, at de tog endnu mindre hensyn til de mindre velstillede medlemsstaters behov end den kvotabestemte afdeling«; i en erklæring fra Belgien bekræftedes det. al dette land »har udarbejdet et større omstillingsprogram i områder med stålproduktion«, og at det havde til hensigt at gøre det samme med henblik på regioner med tekstilindustri.
The United Kingdom's statement emphasizes 'an important function of the quota-free section is the promotion of convergence within the Community'. The UK Delegation therefore 'regrets that the proposals for the first tranche emphasize the imbalance in favour of agriculture in the Community budget, and in particular that it takes less account of the needs of the lessprosperous Member States than does the quota section'.
Desuden har afgørelsen været endnu et indlæg i den løbende debat om Kommissionens budgetbeføjelser.
The Belgian declaration states that 'Belgium has drawn up a substantial programme of conversion measures in the steel-producing regions' and that 'it is preparing to do the same in the textile-producing regions'.
Kommissionen var i sil forslag til forordning af 3. juni 1977 inde på tanken om, at EFRU-tildelingen fra 1978 at regne skulle fastsættes årligt i budgettet, dvs. ved budgetbehandlingen.
In its proposal for a Regulation of 3 June 1977, the Commission proposed that from 1978 the amount al­located to the ERDF should be fixed each year via the budget, in other words in the course of the budgetary procedure.
Den havde for 1978 foreslået 750 mio ERE i forpligtelsesbevillinger.
For 1978, it proposed commitment appropriations of 750 m EUA.
Rådet blev så alligevel enige om en tildeling på 1 850 mio ERE, der imidlertid ikke nævnes i forordningen af 6. februar 1979 på trods af den fremgangsmåde, der var blevet fulgt i den indledende fase, men kun i protokollen for Rådets møde af 6. februar 1979.
The allocation ultimately decided upon by the Council (1 850 m EUA) is not mentioned in the Regulation of 6 February 1979, however—unlike what happened for the initial period—but only in the minutes of the Council meeting of 6 February 1979.
) Historien bag dette forlob er ganske interessant: budgetministrene opførte på deres møde den 7. december 1977 580 mio ERE i forpligtelsesbevillinger og 460 mio ERE i betalingsbevillinger på det reviderede budgetforslag.
This story is worth telling. On 7 December 1977. a 'Budget' Council meeting entered 580 m EUA in commit­ment appropriations and 460 m EUA in payment appropriations in the revised draft budget.
Efter heftige diskussioner i Parlamentet mellem dem, der ville vise fasthed over for Rådet, og dem der gik ind for mere mådehold, blev et ændringsforslag, ifølge hvilkel EFRU-tildelingen skulle fastlægges til samme beløb, som Kom missionen havde foreslået, til sidst forkastel, idet det ikke kunne få de nødvendige 100 stemmer (82 stemte for (socialister, kommunister og nogle få stemmer fra andre grupper), 28 stemte imod, og 12 afholdt sig fra at stemme).
Finally, after arguments between the hard-liners and the moderates, an amendment restoring the allocation of the ERDF to the level proposed by the Commission (750 m EUA in commitment appropriations) did not obtain the re­quired parliamentary majority of 100 votes (there were 82 votes in favour, i.e. the socialists, communists, and a few from other groups—28 votes against and 12 abstentions).
Først vedtog de med 126 stemmer for.
Parliament was united in its anger at the EuroOtan Council.
10 stemmer ¡mod (kommunisterne) og ingen, der afholdt sig fra at stemme, et forslag om en symbolsk forhøjelse af fondstildelingen med I mio ERE i forpligtelsesbevillinger (dvs. lil 581 mio ERE) og — temmelig overdrevent — 65 mio ERE i betalingsbevillinger (dvs. 525 mio ERE eller samme beløb i betalingsbevillinger, som hvis fonden var blevet tildelt 750 mio ERE i forpligtelsesbevillinger).
First, it voted by 126 votes to 10 (the communists) with no abstentions, in favour of an amei.dment ι aking a symbolic increase of 1 m EUA in commitment appropriations (to 581 m EUA) and, som what irrat'onally. an increase of 65 m EUA in payment appropriations (to 525 m EUA. in other words, the a. ount t' e Fund would have had if it had been allocated 750 m EUA in commitment appropria­tions).
Dernæst vedtog Parlamentet ved en afstemning, hvor alle de politiske grupper bortset fra kommunisterne stemte for, følgende resolution, hvori Det europæiske Råd hudflettes: »Parlamentet, der henviser til § 23, mener, at det, at Det europæiske Råd træffer afgørelse om, hvilke bevillinger, der skal tildeles Regionalfonden, er en anfægtelse af Parlamentets beføjelser på et udgiftsområde, som alle instilulionerne omsider har anerkendt som ikkeobligatoriske udgifter, om hvilke det gælder, at Parlamentets afgørelse er den endelige«.
Then, with all the groups, except the communists, in favour it passed a Resolution castigating the Council in the following terms: 'Parliament considers that the fixing by the European Council of the ap­propriations allocated to the Regional Fund is a deliberate challenge to the right of Parliament in an area of expenditure which has finally been recognized by all the institutions as being noncompulsory expenditure on which Parliament therefore has the last word'.
') Ændringen af procentsatserne skyldes, at Frankrigs kvotaandel blev forhøjet med 2% til fordel for de franske oversøiske departementer (Guadeloupe, Guyane, Martinique og Réunion).
The change in percentages is due to the fact that France's share has been increased by 2% for the French Overseas Departments (Guadeloupe, Guiana, Martinique and Reunion).
) Ifølge artikel 2 i forordningen af 18. marts 1975 fik Irland endvidere en supplerende tildeling på 6 mio RE.
Article 2 of the Regulation of 18 March 1975 also allocated an additional 6 m u.a. to Ireland.
Denne bestemmelse blev ophævet fra og med 1978.
This clause was deleted after 1978.
) Finansforordningen af 25. april 1973 vedrørende det almindelige budget blev ændret ved forordning (EØF) nr. 724/75 af 18. marts 1975, hvorved der blev givet tilladelse til at afsætte forpligtelsesbevillinger og betalingsbe-
Regulation (EEC) No 724/75 of 18 March 1975 amended the Financial Regulation of 25 April 1973 ap­plicable to the general budget and authorized the allocation of commitment and payment appropriations for the ERDF.
) I henhold til den generelle regel skal indgåelse af forpligtelse for bevillingerne efterfølges af udbetaling i forpligtel sesåret, eller i det følgende år (automatisk fremføring i et år).
According to the general rule, payments against expenditure commitments must be made in the year of com­mitment or the following year (to which the appropriations can be carried over automatically).
Det er på denne baggrund, det skal ses, at EUGFL, udviklingssektionen, kun har udbetalt 1 314 mio RE (det er dette tal, der er medtaget i tabellen i bilag 12, s. 390 til 393, hvilket bidrager til det samlede tal på 54 740 mio RE for hele landbrugspolitikken).
This being the case, the EAGGF Guidance Section has made payments totalling only 1 314 m u.a. (which is the figure given in the table in Annex 12. p. 396. compared with the total of 54 740 m u.a. for the whole of the agricultural policy).
På grund af de undtagelser, man har godkendt i forbindelse med EUGFL, udviklingssektionen (jf. s. 216), kan fremføring af bevillinger i praksis ske i årevis (således var der i 1979 stadig fremførte bevillinger fra 1967) og føre til udbetalinger (724 mio RE).
In fact, because of the special arrangement for the EAGGF Guidance Section (see p. 217). ap­propriations may be carried over for a number of years (thus in 1979 there were appropriations which had been carried over since 1967) and payments made against them (724 m u.a.).
6) Rent logisk burde disse udgifter til landbrugsforskning behandles i følgende kapitel.
As the book is arranged, it would have been more logical to examine expenditure on agricultural research, for example, in the next chapter, but I did not wish to stray too far from the official nomenclature.
Dette er undladt for at undgå, at fremstillingen fjerner sig for meget fra den officielle kontoplan.
The aid granted to Friuli was in the form of subsidies of 60 m u.a. not unlike those from the EAGGF Guidance Section (Council Regulation (EEC) No 1505/76 of 21 June 1976) and the Regional Fund (Council
7) Hjælpen til Friuli bestod af tilskud på 60 mio RE, sammen med tilskud fra EUGFL, udviklingssektionen (Rådets forordning (EØF) nr. 1505/76 af 21. juni 1976) og tilskuddene fra Regionalfonden (Rådets forordning (EØF) nr. 1506/76 af 21. juni 1976).
Regulation (EEC) No 1506/76 of 21 June 1976).
Desuden ydede EKSF lån til genopførelse af arbejderboliger (6 mio RE) og til genopførelse af fabrikker inden for jern- og stålindustrien (5 mio RE).
The ECSC has also granted loans for rebuilding workers' housing (6 m u.a.) and for rebuilding steel mills (5 m u.a.).
Endelig ydede EØF gennem fondene til støtte for katastroferamte befolkninger i Fællesskabet et samlet beløb på 0,5 mio RE.
Lastly, the EEC has granted 0.5 m u.a. from its fund for aiding disaster victims in the Community.
) Hjælpen til Martinique og Guadeloupe bestod af et tilskud på 12 mio RE, sammen med tilskuddet fra EUGFL, udviklingssektionen.
The aid granted to Martinique and Guadeloupe was in the form of a subsidy of 12 m u.a. not unlike those from the EAGGF Guidance Section.
Udover dette tilskud blev der ydet et beløb på 1 mio RE, som udbetaltes over bevillingen til katastrofehjælp.
This grant was in addition to a sum of 1 m u.a. paid from the disaster aid appropriations.
°) I Rådets konklusioner af 30. maj 1980 hedder det: »Med hensyn til 1982 har Fællesskabet påtaget sig at løse problemet ved hjælp af strukturændringer.
The Council's conclusions of 30 May 1980 state: 'For 1982, the Community is pledged to resolve the problem by means of structural changes (Commission mandate, to be fulfilled by the end of June 1981: the examination will concern the development of Community policies, without calling into question the common financial responsibility for these policies which are financed from the Community's own resources, or the basic principles of the common agricultural policy.
(Mandat til Kommissionen, som skal opfyldes inden udgangen af juni 1981 : Undersøgelsen skal omfatte udviklingen af Fællesskabets politik, uden at det fælles finansielle ansvar for denne politik, som finansieres af Fællesskabets egne indtægter, eller de grundlæggende principper for den fælles land brugspolitik drages i tvivl.
Taking account of the situations and interests of all Member States, this examination will aim to prevent the recurrence of unacceptable situations for any of them).'
Under hensyntagen til situationen i alle medlemsstaterne og disses interesser skal denne undersøgelse have til formål at hindre, at der igen opstår uacceptable situationer for noget medlemsland)« (jf. EFT C 158 af 27. 6. 1980).
(See OJ C 158 of 27.6.1980.)
Kapitel XIII: Finansiering af interventioner inden for energi, industri samt forskning og udvikling
Chapter XIII: Financing intervention in the sphere of energy, industry and research and development
Hvad der tidligere var kilde til Europas rigdomme, er nu blevet kilde til dets kvaler.
Europe's strong points are now becoming its weaknesses.
Efter kulindustrien er også tekstilindustrien, skibsværfterne og jern- og stålindustrien ophørt med at være sikre trumfer og er blevet besværlige byrder.
Following in the wake of the coal industry, textiles, shipbuilding and steel have ceased to be assets and turned into liabilities.
De europæiske Fællesskaber har siden deres oprettelse gradvis søgt at opbygge en EF-politik inden for forskning, teknologi, energi og industri enten på grundlag af bestemmelser i de tre traktater eller ved at iværksætte helt nye foranstaltninger på grundlag af EØF-traktatens artikel 235, Euratom-traktatens artikel 203 og EKSF-traktatens artikel 95.
Since their inception, the European Communities have gradually laid the foundations for a Community policy in the sphere of research, technology, energy and industry, based on provisions contained in the three Treaties but also on genuine new policy initiatives under Articles 235, 203 and 95 of the EEC, Euratom and ECSC Treaties respectively.
Den krise, som har været under udvikling siden 1974, kræver ofte løsninger på EF-plan og giver således virkelig stødet til en samlet europæisk opbygning på dette område, uden at der dog med hensyn til Europas finanser kan påvises betydningsfulde konkrete resultater.
The storm which has been brewing since 1974 has often demanded solutions at Community level and this has given Community Europe a real boost in these fields, although there have not been any really impressive practical achievements as far as Europe's finances are concerned.
Vi vil nedenfor opdele de interventioner, der er iværksat af De europæiske Fællesskaber, og hvori Fællesskaberne deltager finansielt, i fem underkapitler: det første vedrører energipolitikken, det andet sektorbestemte aktioner inden for industrien, det tredje forsknings- og udviklingspolitikken, det fjerde videnskabelig og teknisk information og dokumentation; til disse fire underkapitler er føjet et femte, hvori de anvendte finansielle midler gennemgås.
European Community action in these areas involving financial intervention is described in five sections. The first covers energy policy, the second various branches of industry, the third research and development policy, the fourth information and scientific and technical documentation and the fifth the financial resources deployed in these fields.
De europæiske Fællesskabers energipolitik
European Community energy policy
Udviklingen af en energipolitik — selv om det er lidt af en overdrivelse at tale om en egentlig politik — er sket gradvis.
An energy policy—although this term is something of an overstatement—was arrived at gradually.
De tre Fællesskabers koordinerede anstrengelser begynder så småt at danne en helhed, som, skønt den ikke savner kohærens, dog endnu er behæftet med visse lakuner.
The coordinated efforts of the three Communities have produced a reasonably coherent whole, but there are still significant gaps.
På Kommissionens initiativ, efter Parlamentets tilskyndelse og på trods af Rådets tøvende holdning er der nu endelig tegn på en vis vilje i Fællesskabet til at udforme en europæisk energipolitik.
However, thanks to the efforts of the Commission and encouragement from the European Parliament, and in spite of the hesitations of the Council, a certain willingness to work towards a European energy policy is now emerging in the Community.
På grundlag af traktaterne er det første europæiske fællesskab, EKSF, udtryk for seks staters vilje til en samlet aktion i kul- og jernsektoren, og navnlig inden for kulindustrien, mens
Looking at the Treaties, the first European Community, the ECSC, was a manifestation of the desire of six countries to act together in the coal and steel sectors, in particular the
Euratom er de seks staters forsøg på en teknologisk indsats på det nukleare område.
Euratom represented a similar attempt at joint action at the technological level in the nuclear field.
Det tredje fællesskab, EØF, havde ikke særlige ambitioner på energiområdet, og i øvrigt heller ikke på det industrielle område, men det har lidt efter lidt følt sig foranlediget til at definere visse former for EF-aktioner på disse områder.
The third Community, the EEC, had no particular designs in the energy field any more than it had in the industrial field, come to that, but nevertheless found itself increasingly obliged to define certain Community approaches.
Man kan naturligvis ikke tale om energipolitik uden at omtale EKSF's politik.
Obviously no discussion of energy policy would be complete without a mention of ECSC policy.
Men da vi har valgt at omtale dette emne i forbindelse med Fællesskabets interne udviklingspolitik, vil vi ikke gentage, hvad vi allerede har sagt (jf. s. 223).
However, as this policy has already been covered in the chapter on the Com munity's internal development policy, there is no need to go over the same ground again (see p. 223).
Her bør det blot nævnes, at på tidspunktet for forhandlingerne og dernæst ved EKSF-traktatens ikrafttræden var »kul« lig med »energi«.
Suffice it to say that when the ECSC Treaty was being negotiated, and when it came into force, coal was king.
Nogle få år senere brød kulkrisen ud, og EKSF har måttet tilpasse sin politik herefter.
Several years later a crisis hit the coal industry, forcing the ECSC to change its policy.
I dag er kul stadig Fællesskabets vigtigste energikilde, idet det dækker 20 % af Fællesskabets samlede energiforsyning.
Even today, coal is still the main source of energy in the Com munity and provides 20% of the Community's total energy supplies.
Efter de mål, der er opstillet i de af Kommissionen i 1975 offentliggjorte retningslinjer på mellemlang sigt (1975-1985), bør Fællesskabets kulproduktion nå 250 mio tke i 1985. I 1979 var produktionen på 238 mio tke.
The mediumterm guidelines for coal 1975-85 published by the Commission in 1975 include a target for Community coal production of 250 m tee in 1985.
Fællesskabet er klar over, at det vil få vanskeligt ved at opretholde sin kulproduktion, og at det nærmer sig en mangelsituation på dette område.
The Community now realizes that it has become difficult to maintain coal production and that we are heading towards a coal shortage.
Støtte til salg af kokskul— Efter at have bidraget til lukningen af de mindst rentable kulminer har EKSF siden 1967 søgt at støtte produktionen af kokskul og koks for at sikre Fælles skabets forsyning. Denne aktion hører naturligt hjemme i dette kapitel.
Sales aid for coking coal—After helping to close down the least viable mines, the ECSC has endeavoured, since 1967, to support the production of coking coal and coke in the interests of security of supply.
Det må erindres, at to kultyper er af største betydning for Fællesskabets energibalance: kokskul til jern- og stål industrien (67,5 mio t i 1977) og dampkul til elproduktion (120,8 mio t i 1977, dvs. 40 % af de traditionelle elværkers brændselsforbrug).
Two types of coal are of major importance for the Community's energy balance: coking coal for making steel (67.5 million tonnes in 1977) and steam coal for generating electricity (120.8 million tonnes in 1977 or 40% of the fuel used in conventional power stations).
Med beslutning 70/1/EKSF af 19. november 1969, truffet i henhold til EKSF-traktatens artikel 95, indførtes for første gang en afsætningsstøtte, hvorved der ydedes tilskud til leverancer inden for Fællesskabet i områder beliggende langt fra produktionsstederne.
ECSC intervention was not originally financial, but this changed in 1970: Decision No 70/1/ECSC of 19 December 1969 (under Article 95 of the ECSC Treaty) instituted the first ever marketing aid to subsidize intraCommunity deliveries to areas remote from the point of production.
Der blev på denne måde ydet støtte til samhandelen mellem medlemsstater på 17 mio t årligt, idet EKSF udbetalte 7,65 mio RE og medlemsstaterne 20,40 mio RE fordelt over tre år.
IntraCommunity trade totalling 17 million tonnes was subsidized each year at a cost of 7.65 m u.a. to the ECSC and 20.40 m u.a. to the Member States, spread over three years.
I 1973 indføres der med beslutning 73/287/EKSF af 25. juli 1973, ændret ved beslutning 1613/77/EKSF af 15. juli 1977, en ny EF-støtte til afsætning af kokskul i perioden 1973 til 1981.
In 1973, Decision No 73/287/ECSC of 25 July 1973 amended by Decision No 1613/ 77/ECSC of 15 July 1977 set up a new system of Community aid for the sale of coking coal to run from 1973 to 1981.