natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Derer særlig tale om at fastlægge, hvorledes aftalen skal være åben for denne deltagelse.
Section 3: Terms on which the European Communities can participate in international agreements
Det første, der ved første øjekast kan forekomme overraskende, er, om Fællesskabet ud trykkeligt skal nævnes i den bestemmelse, der skal indsættes i aftalen, eller om den anonymt skal henvise til en gruppe organisationer eller kollektive enheder, hvorunder Fæl lesskabet kan indordnes.
In certain cases, the Community is allowed to participate in an international agreement on exactly the same terms and conditions as the States, so that no special clause con cerning the Community has to be incorporated in the text of the agreement.
Det andet spørgsmål er, om Fællesskabet skal have adgang til at underskrive aftalen, el ler om der kun bør åbnes mulighed for, at Fællesskabet senere kan tilslutte sig denne.
It is also true of certain multilateral agreements, for which it was agreed from the outset that the Community would be entitled to participate on exactly the same footing as the other parties.
A. Formuleringen af bestemmelsen om Fællesskabets deltagelse
For the moment, this is so for a few agreements only.
Det er sædvanligvis i tilfælde, hvor anerkendelsen af Fællesskabets ret til at blive kontraherende part i en multilateral aftale har forekommet ganske naturlig eller ikke givet anledning til særlige politiske vanskeligheder, at EØF (eller eventuelt EKSF) er blevet udtrykkelig nævnt i aftalen.
Apart from these special cases, the attribution to the Community of the right to become a contracting party to a multilateral agreement is always subject to special clauses in cluded in the agreement.
Ved visse multilaterale aftaler er der tillagt ikke blot EØF, men tillige »lignende« eller »hermed ligestillede« organisationer ret til deltagelse.
In particular, the basis on which the agreement will be opened to such participation has to be established. In most cases, this raises two separate questions in practice.
Denne udvidelse af bestemmelsen om deltagelse har som oftest været uden reelt ind hold, fordi der ikke eksisterer organisationer, der ligner eller kan sidestilles med EØF. Det mål, man har forfulgt, har alene været på papiret at give det indtryk, at Fællesskabet ikke har nogen priviligeret stilling, der alene er skræddersyet til det.
The first, which may be surprising at first sight, is whether the clause to be incorporated in the agreement should refer to the Community by name or should be addressed, anonymously, to a category of organizations of entities, in which the Community might be included.
Fællesskabet har aldrig rettet den mindste indvending mod denne praksis. Det har tværtimod i denne set et middel til lettere at nå frem til den bestemmelse om deltagelse, som det anmodede om.
The second question is whether the agreement will be opened for signature by the Community or whether it will only offer it the opportunity to accede later.
I en række multilaterale aftaler angår bestemmelsen vedrørende Fællesskabets deltagelse ikke udtrykkeligt dette, men en kategori af organisationer eller kollektive enheder, hvorunder Fællesskabet kan indordnes.
It is generally when recognition of the Community's right to become a contracting party to a multilateral agreement has appeared to be automatic, or has not given rise to any special political difficulties, that the clause embodied in the agreement refers expressly to the EEC (or the ECSC where appropriate).
Når disse ikke kan modsætte sig selve Fællesskabets deltagelse i multilaterale aftaler, som de selv ønsker at blive parter i, søger de i det mindste at undgå, at de pågældende aftaler direkte henviser til en international organisation, som de ikke anerkender. Den »anonyme« formulering til fredsstiller dem på dette punkt.
'This is the form of words used in the most recent agreements negotiated under the au spices of GATT: arrangement for international trade in textiles (Multifibre Arrangement of 1973, extended in 1977 and again in 1981), agreements resulting from multilateral trade negotiations from 1973 to 1979 (Tokyo Round) (already quoted).
Der har været benyttet meget forskellige omskrivninger til betegnelse af Fællesskaberne uden udtrykkeligt at nævne dem ved navn, nemlig:
Identical forms of words are found in the previously-mentioned 1974 Paris Convention on the prevention of marine pollution from land-based sources and in a number of con ventions worked out in the Council of Europe.
Følgelig skal enhver henvisning i denne konvention til en regerings »under tegnelse« eller »deponering af ratifikations-, accept- eller godkendelsesinstrument« eller »tiltrædelsesinstrument« eller »erklæring om midlertidig anvendelse«, når det drejer sig om EØF, forstås som indbefattende unlertegnelse af eller erklæring om midlertidig anvendelse på EØF's vegne ved dets kompetente myndighed og deponering af instrumentet som krævet ifølge EØF's institutionelle procedure for indgåelse af en international overenskomst.
In consequence, any reference in the present protocol to "signature" or "the deposit of instruments of ratification, acceptance, approval or conclusion" or to "an instrument of accession" or "a declaration of provisional application" by a government shall, in the case of the Community, be deemed to apply also for signature or declaration of provisional application on behalf of the Community by its competent authority and for deposit of the instrument required by the institutional procedures of the Community for the conclusion of an international agreement'.
­ »organisationer for regional økonomisk integration oprettet af suveræne stater og med kompetence til at forhandle, indgå og gennemføre internationale forhandlinger på de områder, der falder ind under denne konvention« ('),
A number of multilateral agreements have granted the right to participate not only to the EEC but also to 'similar' or 'comparable' organizations.
­ »organisationer for regional økonomisk integration oprettet af suveræne stater, og til hvilke organisationens medlemsstater helt eller delvis har overført beføjelser på de områder, hvorpå denne konvention, finder anvendelse« (3), og.
The Community has never objected in any way to this practice. It has, on the contrary, seen it as an easier way of obtaining the participation clause it was seeking.
­ »mellemfolkelig organisation oprettet af stater, der til denne har overført beføjelse på områder, der er omhandlet i denne konvention, herunder beføjelse til at indgå trakta­ter på disse områder« (4).
The principal agreements which contain provisions referring to both the EEC and any 'similar' or 'comparable' organizations are; the 1976 Barcelona Convention on the protection of the Mediterranean Sea against pollution, the international olive oil (1979), rubber (1979), cocoa (1980), tin (1981) and coffee (1983) agreements.'
Det skal bemærkes, at den benyttede formulering i de fleste af de omtalte tilfælde kun kan angå Fællesskabet. I andre tilfælde kan den dog også angå andre organisationer.
In a number of multilateral agreements, the participation clause does not refer to the Community specifically but to a category of organizations or entities in which it may be included.
Dette synes at være tilfældet med den bestemmelse, der er indsat i havretskonventionen.
In most cases, the purpose of this 'anonymous' formula has been to give satisfaction to the USSR and the other East European countries.
EØF havde selv i 1976 og senere i 1979 foreslået indsættelse af en »anonym« bestemmel­se i udkastet til denne konvention under hensyn til, at en organisation, som f.eks. den der er oprettet ved Cartagena­overenskomsten (Andin­pagten) ville tilslutte sig.
When they are unable to oppose the actual principle ofCommunity participation in multilateral agreements to which they themselves intend to become parties, these countries try at least to prevent such agree ments from making direct reference to an international organization which they do not recognize. This they can do by means of the 'anonymous' formula.
Erfa­ringen har i disse tilfælde vist, at benyttelse af en formulering, der kan omfatte andre or­ganisationer end Fællesskabet, kan bevirke, at man får støtte fra disse organisationer.
Widely differing periphrases have been used to refer to the Communities without naming them'
Den kan dels gøre det tvivlsomt, om Fællesskabet virkelig er omfattet af den abstrakte kategori af organisationer eller kollektive enheder, som er fastlagt ved bestemmelsen.
(ii) 'organizations for regional economic integration set up by sovereign States with powers to negotiate, conclude and apply international agreements on subjects covered by the present convention';3
Det var f.eks. med henblik herpå, at Fællesskabets repræsentant fremsatte en sådan erklæring i forbindelse med FN's økonomiske kommission for Europas vedtagel­se af ovennævnte konvention af 1979 om grænseoverskridende luftforurening over store afstande.
(iii) 'international organizations and regional organizations of an integrating or other character, provided that each such organization be set up by sovereign States and has powers to negotiate, conclude and apply international agreements relating to areas covered by the present convention';4
Der er desuden grund til at gøre opmærksom på, at formuleringen af »anonyme« bestemmelser tit er sket således, at der åbnes adgang for deltagelse for bestemte organisationer eller kollektive enheder, men ikke for andre.
(iv) 'organizations for regional economic integration set up by sovereign States, to which the Member States of the organization have transferred full or partial powers in the areas to which the present convention applies';'
På samme måde udelukker fremhævelsen i bestemmelsen i havretskonventionen af at organisationer, der kan blive kontraherende parter i denne konvention, skal være oprettet af stater, at kollektive enheder, som f.eks. frihedsbevægelser kan komme til at deltage under nogen form (').
(v) 'intergovernmental organization set up by States which have transferred to it powers in matters covered by the convention, including powers to conclude treaties on such subjects'.2
Det er velkendt, at »En stats samtykke til at være bundet af en traktat kan udtrykkes ved undertegnelse, udveksling af instrumenter, der udgør en traktat, ratifikation, accept, godkendelse eller tiltrædelse eller på en hvilken som helst anden aftalt måde« i medfør af artikel 11 i Wienerkonventionen af 1969 om traktatretten (2).
This would appear to be the case with the clause incorporated in the Convention on the Law of the Sea. The EEC itself suggested in 1976 and again in 1979 that an 'anonymous' clause be included in the draft convention, to allow for the possibility that an organization such as the Cartagena Agreement (or Andean Pact) might participate in the agree ment.
Fællesskabernes tiltrædelse af aftaler, de har indgået med stater, er i praksis holdt i sam me vendinger (dog ikke vedrørende selve ratifikationen) (3) som artikel 11 i Wiener konventionen.
Two further comments are called for on the 'anonymous' participation clause.
Fællesskaberne kan dog kun benytte disse forskellige midler under forudsætning af, at den aftale, de agter at tilslutte sig, ikke er til hinder for, at de kan benytte et af disse midler. ler.
Firstly, it may create doubts as to the effective inclusion of the Community in the abstract category of organizations or entities which it defines.
Når vi nævner dette, er det fordi man i visse tilfælde har gjort forsøg på at forhindre Fæl lesskabet i at deltage på lige fod med stater ved underskriften af visse aftaler og kun give det mulighed for tilslutning.
This declaration by the Community raised no objection from the USSR and the other Eastern European countries, which had however only accepted the principle of Community participation in the convention after protracted and difficult negotiations.
Disse forsøg er mislykkedes undtagen i ét tilfælde, nemlig den allerede nævnte Canberra-konvention om beskyttelse af havets fauna og flora ved Antarktis, som EØF alene har fået ret til at tilslutte sig (4).
Secondly, the 'anonymous' clauses have sometimes been framed in such a way as to open the agreement to some clearly determined organizations or entities but not to others.
(') De frihedsbevægelser, der deltog i FN's tredje havretskonference fik alene adgang til at underskrive slutakten fra denne konference i deres egenskab af observatører (se slutakten fra konferencen, bilag I, resolution IV).
For example, the form of words used in the convention on long-distance transboundary air pollution ('organizations for regional economic integration set up by sovereign
(2) Disse bestemmelser angår kun traktater, der indgås mellem stater. Derimod angår de »udkast til bestemmelser«, der er udarbejdet af folkeretskommissionen vedrørende traktater mellem stater og internationale organisationer eller to eller flere internationale organ isationer (se tredjedel, s. 99) bestemmelser, der svarer til bestemmelserne i Wiener-konventionens artikel 11.
Aforementioned 1980 Canberra Convention on the conservation of the marine flora and fauna in the An tarctic, Article XXIX, 2.
Kommissionen har dog med hensyn til disse traktater (artikel 11, stk. 2 i udkastet) foreslået, at man undlader at anvende begrebet »ratifikation« og i stedet indsætter »udtrykkelig bekræftelsesakt«.
The full French text of the convention and its an nexes is reproduced in Notes et Études documentaires, No 4703-4704, 28.1.1983, La Documentation française, Paris.
Havretskonventionen af 1982 (bilag IX, artikel 3, 4 og 5) benytter denne nye terminologi med hensyn til internationale organisationers (herunder EØF's) deltagelse.
The English text is reproduced in International Legal Materials, Vol. XXI, No 6 (November 1982), p. 1261 ei. seq.
Denne fravigelse af en praksis, som indtil da havde syntes veletableret, skyldes formentlig alene politiske hensyn.
Similarly, the emphasis laid in the clause in the Convention on the Law of the Sea on the fact that organizations entitled to become contracting parties to that convention must have been set up by States, exclude even the possibility of participation by entities such as liberation move­ ments.'
Det er velkendt, at accept af samtlige bestemmelser i en overenskomst kun kan ske ved en fælleserklæring fra Fællesskabet og dets medlemsstater, når aftalen angår områder, på hvilke beføjelserne er delt mellem Fællesskabet og medlemsstaterne.
Under the terms of Article 11 of the 1969 Vienna Convention on the Law of Treaties: 'The consent of a State to be bound by a treaty can be expressed by signature, the ex­change of instruments constituting a treaty, ratification, acceptance, approval or by any other agreed method'.2
I overensstemmelse med denne regel er praksis i lang tid gået i retning af samtidig deponering af tiltrædelsesakterne fra Fællesskabet og dets medlemsstater, således at aftalen kan træde i kraft pr. samme dato for samtlige disse parters vedkommende.
The consent of the Communities to be bound by agreements entered into with States is expressed, in practice, by the same methods (except ratification proper)3 as those enu­ merated in Article 11 of the Vienna Convention.
Fremgangsmåden kan dog berøve Fællesskabet og dets medlemsstater ret til frit at vælge det øjeblik, hvor de finder det hensigtsmæssigt at foretage samtidig deponering af ratifikationsdokumenterne.
The Communities can, however, only use these various methods provided the agree­ment to which they intend to become party does not prohibit them from using one or other such method.
Dette kan være tilfældet, hvor Fællesskabet og dets medlemsstater skønner det hensigtsmæssigt at opfylde denne formalitet meget hurtigt, dvs. før udløbet af den frist, der er givet staterne til underskrift af aftalen.
This point is raised because several attempts have been made to prevent the Commun­ity from participating, on an equal footing with States, in the signatures of certain agree­ments and to offer it only the possibility of acceding.
Fællesskabets medlemsstater kan tænkes at samtykke i at være forpligtet ved aftalen før end udløbet af denne frist ved f.eks. at underskrive uden forbehold for ratifikation.
These attempts came to nothing except in one case, namely the previously mentioned Canberra Convention of 1980 on conservation of the marine flora and fauna in the An­tarctic, to which the EEC was accorded only the right to accede.4
Fæl lesskabet vil for sit vedkommende ikke kunne gøre dette.
The reasons for this exception from what hitherto seemed to be established practice seem to have been purely political.
Samtidig deponering af Fæl lesskabets og dets medlemsstaters dokumenter vedrørende accept kan således kun ske efter udløbet af den frist, der er givet staterne til at underskrive.
The liberation movements which took part in the Third United Nations Conference on the Law of the Sea were empowered only to sign the Conference Final Act in their capacity as observers (see Conference Final Act, Annex I, Resolution IV).
Fordet andet skal mange traktater efter de res eget indhold underskrives med ratifikationsforbehold, og i disse tilfælde er staterne frit stillet med hensyn til valg af aftale.
99) stipulate, for such treaties, provisions similar to those of Ar­ticle 11 of the Vienna Convention.
Endelig er den fællesskabsretlige regel, i medfør af hvilken deponering af Fællesskabets og dets medlemsstaters tiltrædelsesakter skal ske samtidig, kun gældende for aftaler, der allerede er gældende, eller som sættes i kraft som følge af deponeringen.
The Commission proposed, however, that for such treaties (Article 11.2 of the draft) the concept of 'ratification' should not be retained and should be replaced by that of 'act of for­mal confirmation'.
Dette er normalt ikke tilfældet, hvor en multilateral aftale netop er åbnet for underskrift.
The 1982 Convention on the Law of the Sea (Annex IX, Arts 3, 4 and 5) uses this new terminology with reference to the participation of international organizations (including the EEC).
Afsnit 4: Nærmere vedrørende Fællesskabernes erhvervelse af status som kontraherende part i en international aftale
It is established that when an agreement relates to matters for which powers are shared between the Community and its Member States, acceptance of all its provisions is subject to the jointly-expressed consent of the Community and its Member States.
Artikel 2 g) i Wienerkonventionen af 1969 om traktatretten bestemmer, at en stat bliver part i en traktat, når den har tilkendegivet, at den vil være bundet af denne traktat, og traktaten er trådt i kraft i forhold til den.
In accordance with this rule, practice has for a long time been moving towards the simultaneous deposit of acceptance instruments by the Community and its Member States, so that the agreement can enter into force for them on the same date.
I sit (allerede omtalte) »udkast til bestemmelser« om traktater indgået mellem stater og internationale organisationer eller mellem to eller flere internationale organisationer har folkeretskommissionen givet udtryk for den opfattelse, at den i artikel 2 g) indeholdte regel uden videre skulle udstrækkes til at omfatte internationale organisationer.
The fact that States and in particular Member States of the Community are authorized to sign, over a given period of time, an agreement to which the Community will only be entitled to accede later, is not, properly speaking, such as to threaten the abovementioned Community rules and practices.
Efter vor opfattelse foregriber det standpunkt, folkeretskommissionen her har indtaget, ikke på nogen måde de betingelser, på hvilke en international organisation, som f.eks. et af Fællesskaberne, kan blive underkastet i sin egenskab af kontraherende part i en in ternational aftale.
It may, however, deprive the Community and its Member States of free choice of the time which they deem appropriate for the simultaneous deposit of their instruments of acceptance. This could be the case if the Community and its Member States considered that they should complete this formality very quickly, that is before the expiry date of the period concerned.
Svaret på dette spørgsmål må utvivlsomt blive nej.
This case is obviously highly theoretical.
I traktatretten antages det nemlig, at visse interne retsregler i staterne og internationale organisationer skal iagttages, og at deres erklæring om at være forpligtet ved internationale aftaler kan blive fuldstændig ugyldig, hvis reglerne tilsidesættes.
Firstly, it is not very frequent for States to sign agreements without the 'subject to ratification' clause or to be in a position to sign very quickly. Secondly, many agreements stipulate signature subject to ratification and in such cases States are free to choose the time for expressing their final consent to being bound by the agreement.
Det er i lyset heraf, at man bør undersøge den folkeretlige gyldighed af forpligtelser, der i en række tilfælde er blevet pålagt Fællesskaberne som betingelse for, at de kunne blive parter i en international aftale.
Lastly, the rule ofCommunity law which requires the simultaneous deposit of instruments of acceptance by the Community and its Member States applies only to agreements already in force or which would be brought into force by such deposit.
Vi vil navnlig undersøge de tilfælde, hvor der ved internationale aftaler kun er tillagt Fællesskaberne ret til at erklære, at de ville være bundet af disse, enten på betingelse af, at samtlige medlemsstater eller dog en flerhed af disse har afgivet deres erklæringer eller på betingelse af, at Fællesskaberne samtidig med meddelelsen om eller deponeringen af deres tiltrædelseserklæring udtrykkeligt erklærede, på hvilke områder det var kompe tent, eller på begge disse to betingelser.
The restriction whereby the Community can only accede subsequently to an agreement open for signature by States only seems hardly likely, therefore, to have any real consequences. quences.
Fællesskabets og dets medlemmers samtidige deltagelse i internationale aftaler (»blandede aftaler«) er som allerede nævnt en følge af fællesskabsretten.
The foregoing arguments show that the considerations which led the States participating in the negotiations for the 1980 Canberra Convention to allow the EEC only the right to accede had no legal substance or practical effects.
Skyldes denne praksis tillige i visse tilfælde en folkeretlig regel?
Section 4: Ways in which the Communities can acquire the status of a contracting party to an international agreement
EØF og dets medlemsstater var selv oprindelig af den opfattelse, at indgåelsen af disse aftaler skulle ske i form af en blandet aftale. Det eneste spørgsmål, der opstod under for handlingen vedrørende disse aftaler var således, hvorvidt det valg, de selv havde truffet, retligt kunne tage form af international forpligtelse.
In the previously-mentioned 'draft articles' for treaties between States and international organizations or between two or more international organizations, the International Law Commission expressed the opinion that the rule in Article 2(g) should be purely and simply extended to international organizations.
Førend vi går nærmere ind på dette spørgsmål, er det måske hensigtsmæsigt at betragte de praktiske konsekvenser af den valgte løsning i de tre netop omtalte aftaler.
In our view, the positions so taken by the International Law Commission in no way prejudges the terms on which an international organization such as the Community can acquire the status of a contracting party to an international agreement.
Det er altid svært for en stat at udtale sig om, hvorvidt den vil ratificere en aftale, så længe forhandlingerne herom endnu ikke er afsluttet. Endnu vanskeligere er det at få en til kendegivelse herom fra de ti stater, der ikke blot skal afgøre, om de selv vil deltage i aftalen, men tillige om Fællesskabet skal gøre dette.
Does this mean that the consent of an international organization to be bound by an agreement and the entry into force ofthat agreement as regards itself could be subjected to any conditions whatsoever, over and above those which apply to States in the matter and, in particular, that those conditions need take no account of the organization's own rules?