natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Bl.a. er der uenighed om planerne om ikke at Lade strejke retten gælde for bestemte tjenestemandskategorier.
Inter alia, the measures depriving certain categories of civil servants of the right to strike remain highly controversial.
I Det forenede Kongerige blev der i juli vedtaget en lov om fagfore ningernes virksomhed, som er det tredje lovgivningsinitiativ i rege ringens gradvise reform af Lovgivningen om forholdene på arbejds markedet.
In the United Kingdom, the Trade Union Act was passed in July, the third legislative measure in the Government's "Step by step" approach to the reform of industrial relations law.
Denne lov tager sigte på at demokratisere fagforeningerne og gøre dem mere ansvarlige over for deres ordinære medlemmer ved at på lægge dem at gennemføre hemmelige afstemninger.
The Act is aimed at democratising trade unions and making them more accountable to their rank- and file mem­ bers by way of secret ballots.
I medfør af denne Lov skal fagforeningerne:
The Act requires :
- vælge medlemmerne af deres styrende organer ved hemmelig afstemning mindst én gang hvert femte år,
- trade unions to elect the voting members of their governing body by secret ballot at least once every five years;
- afholde hemmelig afstemning før faglige aktioner, som et flertal af dem, der har afgivet stemme, har stemt for.
- a secret ballot before industrial action in which the majority of those voting vote in favour of the proposed industrial action.
Sker dette ikke, kan fagforeningerne ikke påberåbe sig immunitet over for erstat ningskrav,
In default the trade union do not enjoy immunity from civil liability;
- hvis de har fonde til politiske formål, mindst én gang hvert tiende ar afholde hemmelig afstemning om, hvorvidt medlemmerne fortsat ønsker at bruge penge tiL politiske partiers virksomhed.
- trade unions with political funds to hold a secret ballot at least once every ten years if they wish to continue to spend money on political party activities.
Som forholdene er nu, må medlemmer, der ikke ønsker at betale til politiske formåL, afgive en særlig erklæring herom.
At present, members, not wishing to pay must "contract out".
TUC (det britiske LO) har efter forhandlinger med regeringen udsendt en vejled ning til de enkeLte fagforbund og bedt dem så snart som muligt at bringe deres gældende procedurer i overensstemmelse med denne vejledning.
Following discussions with the TUC, the TUC issued a Statement of Guidance to its affiliated trade unions asking them to review their existing procedures as soon as possible to ensure that the guidance is acted upon.
Den 1. november 1984 trådte bestemmelserne om eksklusivaftaler og om regler­ ne for afstemning i beskæftigelsesloven af 1982 i kraft.
On 1 November 1984, the closed shop balloting safeguards provision^ of the Employment Act 1982 came into force.
Hvis et nærmere bestemt flertal (mindst 80% af de berørte eller 85% af dem, der har stemt), ikke har godkendt en sådan eksklusivaftale ved hemmelig afstem­ ning inden for de seneste fem år, anses en afskedigelse af en ansat med den begrundelse, at han ikke er medlem af en fagforening i overensstemmelse med eksklusivaftalen, automatisk for uberettiget.
This governs closed shops in effect before 14 August 1980; where such a closed shop has not been approved in a secret ballot within the last five years by a certain majority (80 % or more of those affected or 85 % or more of those voting), a dismissal of an employee for not being a union member in accordance with the closed shop agreement will be automatically unfair.
Den sidste vigtige, men mindre kontroversielle begivenhed på lovgivningsområdet, der skal anføres her, er, at den ændrede anordning om ligeløn fra 1983 samt en række andre anordninger på dette område, trådte i kraft den 1. januar 1984.
The last significant, but less controversial, legislative development to be described is the entry into force on 1st January 1984 of the Equal Pay (Amendment) Regulations 1983 and associated procedure regul­ ations, as described last year.
En arbejdstager kan nu kræve samme løn som en anden arbejdstager af modsat køn under henvisning til, at det arbejde, der udføres, er "af samme værdi", for så vidt angår de krav, der sti Lies (f. eks. med hensyn tiL indsats, færdighed eller ansvar).
A worker may claim equal pay with a worker of the opposite sex on the basis that the two jobs are of "equal value" in terms of the demands made on them (eg, with regard to effort, skill, decision-making).
Disse anordninger blev indført som en konsekvens af den afgørelse, Eur­opa­Domstolen traf i 1982, og i medfør af hvilken bestemmelserne i ligelønsloven af 1970 ikke fuldt ud opfyldte de for­ pligtelser, der påhviler Det forenede Kongerige i medfør af EF's lige­ stil l ingsdi rekti ν fra 1975.
The Regulations were introduced following the ruling of the Court of Justice in 1982 that the provisions of the Equal Pay Act
De første sager er nu ved at blive afgjort efter de nye regler.
1970 did not fulLy implement the UK's Community obligations under the Equal
Storbritannien med undtagelse af, at der ikke er vedtaget Love som de ovennævnte britiske fra 1982 og 1984.
In Northern Ireland, employment protection legislation is broadly similar to that applied in Great Britain, save that there are no equivalents to the 1982 and 1984 Acts referred to above.
Der har været forhandlet med ai— bejdsmarkedsparterne om eventuelt at udvide beskæftigelsesloven af 1982 til også at omfatte Nordirland.
BilateraL consultations took place with representatives of the social partners on the possible extension of the 1982 Employment Act to Northern Ireland.
LØN OG INDKOMSTFORHOLD
WAGES AND INCOMES
I almindelighed forlod medlemsstaterne ikke den tidligere afstukne kurs. Udgangspunktet var, at det fortsat var nødvendigt med løntilbage holdenhed, dæmpning af væksten i udgifterne til den sociale sikring, kraftig begrænsning af budgetunderskuddet og så vidt muligt ingen skatte forhøjelser, såLedes at arbejdsløsheden kan bekæmpes og beskæftigelses niveauet opretholdes.
In general, 1984 saw Member States keeping to the path followed in preceding years, with efforts directed towards achieving wage restraint, containing the growth in social security expenditure and limiting budget deficits, so far as possible without tax increases - with a view to combating unemployment and safeguarding employment leveLs.
I Betgien reguleres lønningernes dyrtidsregulering fortsat efter bestemmelser, der træffes af regeringen, bl.a. kongelig anordning nr. 180 af 30. de cember 1982 og den nye kongelige anordning nr. 278 af 30. marts 1984, i medfør af hvilken der indføres en vis begrænsning af dyrtidsreguleringen af lønningerne i overensstemmelse med Kommissionens henstilling til Bel gien af 22. juli 1981 og meddelelse om dyrtidsreguleringsprincipperne i
278 of 30 March 1984, which reduces the extent of index-linking in confor­ mity with the Commission Recommendation of 22 July 1981 to Belgium and the communication on the principles of indexation in the Community.
FæLlesskabet. I storhertugdømmet Luxembourg blev dyrtidsreguleringen sus penderet, ligesom det var tilfældet i de to foregående år.
In Luxembourg, the wage indexation system was suspended again, as had been the case in the previous two years.
Den nederland ske regering udtalte flere gange, at den gik ind for, at lønforhandlin gerne overlades arbejdsmarkedets parter, som på deres side i øvrigt mest ner, at disse forhandlinger ikke Længere skal føres på centralt pLan.
The Dutch Government on several occasions expressed itself in favour of wage bargaining between the two sides of industry, and the latter take the view that central negotiations are no longer appropriate.
I Danmark blev regeringen pålagt af føre trepartsforhandlinger rned ar bejdsmarkedets parter.
In Denmark, the Government undertook to conduct tripartite negotia­ tions with the two sides of industry.
Der bLev udsendt forholdsordrer, om at stå fast, og det frem går af en foreløbig opgørelse over lønforhandlingernes resultat, at dis se forholdsregler i vid udstrækning er blevet adlydt.
As regards private sector wages policy in France, the national employers' organization urged its members to take a very firm line in limiting increases and the indications are that employers have largely followed this advice.
I Det forenede Kongerige gik regeringens politik ud på at nedskære den offentlige sektors låntagning.
In the United Kingdom, the Government's policy was to reduce public- sector borrowing.
Det offentliges udgiftspolitik fik derfor virkninger for antallet af ansatte inden for alle områder i denne sektor samt for lønniveauet og andre Lønaspekter,.
Public expenditure policy therefore had implications for both the number of persons employed in all parts of the public sector and on their wage LeveLs and related matters.
I Grækenland gælder stadig det i lov af-januar 1983 omhandlede princip om, at købekraften kun lige akkurat må opretholdes.
In Greece, the January 1983 Law prohibiting wage increases above the level required to maintain purchasing power remains in force.
I Italien besluttede rege ringen som følge af, at forhandlingerne mellem arbejdsgivernes og arbejds tagernes organisationer om endnu engang at begrænse dyrtidsreguleringen af lønningerne var brudt sammen, at nedskære det antal points, der skal tælle med i reguleringen.
In Italy, following the breakdown of negotiations between employers'organizations and unions with a view to once again reducing wage indexation, the Govern ment promulgated a decree-law curtailing index-linked increases.
De kollektive forhandlinger mellem arbejdsmarkedets parter prægedes i flere medlemsstater af, at kravene gik i retning af kvalitativ fremfor kvantitativ fremgang, således at man gav afkald på lønforhøjelser eller hel eLler delvis automatisk dyrtidsregulering til fordel for en nedsættelse af arbejdstiden under en eller anden form.
Member States was the shift in emphasis from quantitative to qualitative demands, with wage demands or automatic index-linked increases (in whole or part) abandoned in favour, more especially, of reductions in working time of one kind or another.
Denne tendens viste sig ikke blot i Forbundsrepublikken Tyskland, men også i Nederlandene, Danmark og
This trend was evident not only in the
Medlemslandene gjorde betydelige fremskridt i deres fælles kamp mod inflationen, og fællesskabsgennemsnittet for forbrugerprisernes stignings takt faldt fra 8,5% i 1983 til 6,3% i 1984.
The Member States made substantial progress in their fight against inflation during the year under review, and the Community average for retail price inflation was down from 8.5% in 1983 to 6.3% in 1984.
Endvidere ligger Irland (8,6%) og Fran krig (7,3%) også over fællesskabsgennemsnittet. I Forbundsrepublikken Tysk land (2,4%) og i Nederlandene (3,1%) var inflationstakten derimod særlig lave.
(7.3%) had a rate just above the Community average. In the Federal Republic
Takket være disse beskedne prisstigninger forbedredes reallønnen i nogle medlemslande, bl.a.
Thanks to this moderation in inflation, real earnings in certain
Italien, Det forenede Kongerige og Irland, medens den forringedes en smule i andre, såsom Belgien og .Nederlandene.
Member States showed an improvement, notably in Ireland, Italy and the
I Belgien reguleres lønningernes dyrtidsregulering fortsat efter bestemmelser, der træffes af regeringen, bl.a. kongelig anordning nr. 180 af 30.12.198· og kongelig anordning nr. 278 af 30. marts 1984.
Royal Decree No. 180 of 30 December 1982 and RoyaL Decree No. 278 of 30 March 1984
I henhold til kongelig anordning nr. 278 af 30. marts, der indgår i rege ringens plan af 15. marts for en økonomisk stramning, indføres der en vis begrænsning af dyrtidsreguleringen af lønningerne.
Royal Decree No 278 of 30 March, adopted under the Government's austerity plan of 15 March, imposes certain restrictions on wage indexation.
Denne lov ved rører dog i det væsentlige de offentlige finanser: det rådgivende råd for regeringen har derfor afgivet en udtalelse om, at kongens særlige beføjel ser ikke gælder for den private sektor, og at den pågældende anordning så ledes ikke har hjemmel i Loven af 6. juli 1983.
However, this law is mainly concerned with public finance : the Council of State has consequently handed down the opinion that the King's special powers did not extend to the private sector and that the decree in question could not, then, be founded on the law of 6 July 1983.
Fédération du Travail de Belgique (en belgisk fagforening) anlagt tre principsager for arbejdsretten, hvori der nedlægges påstand om, at anord ningen ikke skal finde anvendelse.
In view of the Council of State's opinion, the Société Générale du Travail de Belgique (unions' federation) brought three test cases before the labour courts to have the decree declared void.
Imidlertid er anordning nr. 278 bLevet stadfæstet ved lov af 6. december 1984.
However, a law of 6 December 1984 confirmed Decree No. 278.
I henhold tit korgelig anordning af 1. februar 1984 stadfæstes kollektiv overenskomst nr. 40, der blev indgået der 11. januar 1984 i Det nationale
The Royal Decree of 1 February 1984 enforces collective agreement no.
Arbejdsråd, cg som vedrører fremgangsmåderne for forbrugerprisindeksets indarbejdelse i de kollektive arbejdsoverenskomster.
40 on the mechanism for converting the consumer price index in collec tive agreements, concluded by the National Labour Council on 11 January
Eftersom arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationerne ikke har kunnet blive enige om et udkast til en tværfaglig aftale, afgøres det ved Lov, hvilken Lønpolitik der skal føres i 1985 og i ¡986.
As the employers' organizations and trade unions have not come up with a draft multi-sector agreement, wage policy for 1985 and 1986 will be decided by Law.
Ifølge denne Lov, som er under forberedelse, forlænges de bestående bestem melser, men derudover afsættes der en rammebevilling på 1,5% af den årlige lønsum til jobskabelse.
This law,, at present being prepared, extends existing measures with the additional element that a global amount of 1.5% of the total annual wages bill can be used to promote employment.
De overenskomstmæssige lønningers udvikling over 12 måneder svarer i slutningen af september 1984 til 4,1% for funktionærer og til 4,7% for arbejdere.
Over the twelve months period ending in September 1984 wages negotiated under collective agreements rose by 4.1% for white collar staff and 4.7% for workers.
Forbrugerpriserne steg i samme tidsrum med 5,3%.
Price increases over the same period amounted to
I Danmark undertegnede arbejdsmarkedets parter i 1983 nye kollektive overenskomster for en toårig periode indtil marts 1985.
In Benmark new collective agreements were concluded in 1983 to run for two years until March 1985.
Lønstigningstakten synes på LO-DA området at være nede på 4-5%.
Private-sector wages would appear to have risen by no more than 45 %.
For de offentligt ansatte yde des kun 0,23% i ekstra Lønstigning pr. 1. oktober i henhold til den såkaldte tilpasningsklausul.
In the case of publicsector employees, the supplementary increase granted as from 1 October under the pay adjustment clause was only 0.23 %.
Ifølge denne skulLe de offentligt ansatte have suppleret deres 4% p.a. overenskomst med 2/3 af Lønstigningen udover 4% for arbejdere på LO-DA området fra 1. kvartal 1983 til 1. kvartaL 1984. Lønstigningen blev altså på 4,4% i nævnte periode.
This adjustment clause stipulated that public sector employees would, over and above the 4 % provided for in the collec tive agreements, receive an increase corresponding to two thirds of the amount by which private-sector wage rises from the first quarter of 1983 to the first quarter of 1984 exceeded 4 %„ Wage rises over this period in fact amounted to 4.4 %.
Fra 3. kvartal 1983 tit 3. kvartal 1984 steg lønningerne for arbejderne i in dustrien 4,4% og for funktionærerne 6,6%.
Between the third quarter of 1983 and the third quarter of 1984 the wages of manual workers in industry rose by 4.4 % and white-collar earnings by 6.6 %.
Den gennemsnitlige timefortjeneste for arbejdere på LO-DA området forventes som helhed kun at stige med 4,6% fra 1983 til 1984 mod 6,6% fra 1982 til
Overall, average hourly earnings for private-sector workers are expected to show an increase of only 4.6 % between 1983 and 1984, as compared with 6.6 % between 1982 and 1983.
For privat ansatte funktionærer ventes en lidt højere stigningstakt på 6,8% fra 1983 til 1984, mod 9% fra 1982 til 1983. Den garanterede mindsteløn pr.
1984, as compared with 9.0 % between 1982 and 1983.
time findes nu kun i negle overenskomster, og de steder, hvor den er bevaret, androg den pr. 1. marts 49,50 DKR. Lønningerne ligger i almindelighed langt over denne sats: den faktiske gennemsnitlige timefortjeneste for privatan satte funktionærer (overarbejde ikke medregnet) lå nemlig i 1. kvartal 1984 på 79,56 DKR for mænd (76,24 i 1983) og på 68,22 DKR for kvinder (64,97 i
The guaranteed, minimum hourly wage features in some agreements only and in those cases where it has been maintained, it amounted to DKR 49.50 on 1 March, a figure which is generally far exceeded in practice : average actuaL hourly earnings for employees in the private sector for the first quarter of 1984 were DKR 79.56 for men (DKR 70.24 in 1983) and DKR 68.22 for women
Den gennemsnitlige timefortjeneste for arbejdere i industrien lå i samme tidsrum pa 68,86 DKR for mænd (65,72 DKR i 1983) og på 59,29 DKR for kvin der (56,53 DKR i 1983).
The average hourly earnings of manual workers in industry during the same period were DKR 68.86 for men (DKR 65.72 in 1983) and DKR 59.29 for women (DKR 56.53 in 1983).
På baggrunc af en stigning i forbrugerpriserne på 6,3% fra 1983 til 1984, bliver der for arbejdere og navnlig for offentligt ansatte tale om en real lønsnedgang, medens realindkomsten for privatansatte funktionærer forbli ver omtrent uændret.
Given a rise in consumer prices of 6.3% over the period 1983 to 1984, manual workers and, more especially, publicsector employees have suffered a loss of purchasing power, whereas the real earnings of private-sector sala­ ried employees have maintained more or less unchanged.
Forbundsrepubli kken Tyskland
Federal Republic of Germany
De betænkeligheder, der kom til udtryk i forbindelse med de hårde ar bejdskampe i foråret med hensyn til, om realvæksten i bruttonationalproduktet som følge af de stedfundne arbejds- og produktionstab ville kunne nå op på de forventede 2,5%, viste sig i vid udstrækning ubegrundede.
The fears expressed during the bitter labour disputes early in the year that the increase in GDP in real terms would not reach the anticipated figure of 2 1/2 % because of the resulting loss of labour and output proved to be largely unfounded.
Efter at stri dighederne var bragt til ophør, udfoldede virksomhederne - i samarbejde med bedriftsrådene og de ansatte - store anstrengelser for så hurtigt som muligt at indhente det forsømte.
Once the disputes had ended, firms made great efforts, with the cooperation of works councils and staff, to make up any losses as quickly as possible.
Den økonomiske fremgang var desuden begunstiget af den positive udvikling i eksporten.
The economic recovery was boosted further by the rise in exports.
Heller ikke privatforbruget bLev i nævne værdig grad påvirket af arbejdskampene, idet de private husholdninger som kom pensation for den manglende indkomst begrænsede deres opsparing, således at opsparingskvoten i andet kvartal af 1984 sank tiL 11,5%, hvilket er det lave ste niveau siden 1967.
The disputes also had only a slight effect on private consumption : to offset the loss in income, households cut back savings to such an extent that the savings rate in the second quarter was, at 11.5 %, the lowest since 1967.
Da fagbevægelsen ved de i beretningsåret stedfundne overenskomstforhandlinger lagde hovedvægten på en række kvalitative krav i form af nedsættelse af a\— bejdstiden (den ugentlige arbejdstid, førtidspensioneringsordninger), svarede deres lønkrav stort set tiL produkti vitetsfremgangen og prisudviklingen.
During the year under review the trade unions concentrated on nego tiating improvements in working conditions (notably on working time and pre-retirement systems) and wage claims tended by and Large towards answering productivity gains over and above compensation for inflation.
Så ledes indebar de fleste af de lønaftaler, der blev indgået i årets løb, en forhøjelse af de overenskomstmæssigt fastsatte Lønninger med 3 - 3,5%.
Most of Lhe collective agreements negotiated during the year provided for.3-3 1/2% wage and salary increases.
I de tilfælde, hvor aftalerne havde en Længere løbetid, blev der undertiden også aftalt lønforhøjelser for det kommende år, hvilket f.eks. skete inden for metalindustrien og de grafiske fag, hvor de overenskomstmæssigt fastsatte
In some cases, however, collective agreements were concluded for a longer period providing for wage increases to cover the following year as well.
Lønninger pr. 1. juLi 1984 gennemsnitligt steg med 3,3%, og hvor der pr.
In the metalworking and printing industries, for example, wages ro^e by an average of 3.3 % on
1. apriL 1985 er aftalt en stigning på yderligere 2%. Den arbejdstidsnedsæt- teLse fra 40 til 38 1/2 ugentlig time, der samtidig skal gennemføres med fuLd lønkompensation, medfører en stigning i lønomkostningerne på lidt under
1 July 1984, with provision for a further 2 % increase on 1 April 1985; the reduction in weekly working time from 40 to 38 1/2 hours, with full adjustment of wages, which is to be introduced at the same time will mean a further increase of some 4 % in hourly wage costs.
Der har været en tydeLig tendens til at skabe et større spillerum for de en kelte virksomheders udformning af lønoverenskomsterne.
Recently negotiated wage agreements have also shown a tendency to allow greater scope for individual arrangements.
Denne øgede fleksibi litet i forbindelse med lønfastsættelsen skal bidrage til at sikre og udvide udbudet af arbejdspladser ikke mindst i de mindre produktive områder af ei— hvervs livet.
Greater flexibility as regards pay is intended to help maintain or increase the number of jobs, even in less productive sectors.
Da der som følge af den vedvarende store arbejdsløshed og den vigende øko nomiske aktivitet ikke forekom nogen tendens til lønglidning, fulgte real indkomsterne i det store og hele udviklingen inden for overenskomstområdet.
Since, in view of persistent high unemployment and only moderate economic recovery, there was no positive wage drift, actual earnings were broadLy in line with those fixed by collective agreement.
Reelt betragtet er der nok - for hele beretningsperiodens vedkommende - ta le om en mindre stigning, som føLge af, at der har kunnet konstateres en faldende inflationstakt. Medens den årlige vækstrate for forbrugerpriserne endnu ved årets begyndelse Lå på 2,9%, afsvækkedes den i årets Løb og nåede i september helt ned på 1,5%, der er det laveste tal i lang tid.
Indeed, seen over the whole year, they probably showed a modest real improvement, since inflation fell at a progressively faster rate : whereas the annual rate of increase in consumer prices was still 2.9 % at the beginning of the year, it felL off in the course of the year and stood at 1.5% in September, the lowest rate for a long time.
På årsbasis udgjorde væksten i forbrugerpriserne 2,4% og dermed noget under realindkomst- stigningen.
The annual average increase in consumer prices was 2.4%, and was therefore somewhat below the rise in actual earned income.
Den gennemsnitlige real indkomststigning på årsbasis for de over enskomstmæssige lønninger skulle ligge omkring 1%.
In real terms the increase of conventional wages and salaries wilL be of the order of nearby 1%.
Den 1. januar 1984 trådte den fjerde lov om formuedannelse i kraft, der helt ligger i forlængelse af de tre foregående love.
On 1 January the fourth Law on asset formation came into force, conti­ nuing the process begun by its three predecessors.
Formålet med denne lov er at anspore til frivillig formuedannelse ved hjælp af skattelettelser og ydelse af opsparingspræmier fra statens side.
Its aim is to encourage voluntary asset formation through tax concessions and the granting of premiums by the State.