natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I 1978 derimod udbrød der en »budgetkonflikt« i forbindelse med vedtagelsen af budgettet for regnskabsåret 1979 u).
But in 1978 the 'budget war' broke out—over adoption of the 1979 budget.13To summarize as briefly as possible, the course of the conflict was as follows: at first reading Parliament made two amendments—among others—increasing the money voted to the Regional Fund from 620 to I 100 m EUA; the Council, at its second reading, could not muster a qualified majority to reject or modify these amendments—because a 'minority for acceptance (see p.
Denne konflikt gik i al korthed ud på følgende: Parlamentet vedtog blandt en række ændringer under sin førstebehandling to ændringer, der indebar en forhøjelse af tildelingen til Regionalfonden fra 620 til 1 100 mio ERE; Rådet kunne under sin andenbehandling ikke opnå kvalificeret flertal til at forkaste eller ændre disse to ændringer — idet der var et »godkendelsesmindretal« (jf. s 7) — men det var heller ikke i stand til at fastsætte en ny forhøjelsessats for de ikkeobligatoriske udgifter; under sin andenbehandling nøjedes Parlamentet med at konstatere, at de to ændringer var blevet godkendt, det trak sine øvrige ændringer tilbage, og formanden fastslog, at budgettet var vedtaget; Kommissionen og seks af delegationerne i Rådet skønnede derefter, at budgettet forelå og skulle gennemføres; tre af delegationerne (Danmark, Frankrig og Det forenede Kongerige) mente derimod, at budgetbehandlingen endnu ikke var afsluttet, og at Fællesskabet fungerede på grundlag af ordningen med de foreløbige tolvtedele (jf. s. 73); Kommissionen måtte derfor som kompromis forelægge et tillægsændringsbudget, som blev godkendt af budgetmyndighedens to instanser, og hvormed »budgetkonfiikten« blev bilagt den 25. april 1979.
7) ap proved them—but was also unable to fix a new rate of increase for noncompulsory expen diture; Parliament, on its second reading, confined itself to stating that its two amendments had been accepted, withdrew its other amendments, and its President duly adopted the budget; the Commission and six Council delegations then took the view that the budget had been adopted and ought to be implemented; but three delegations (Denmark, France and the United Kingdom) took the view that the budgetary procedure had not been completed and that the system of 'provisional twelfths' was now operative (see p. 75); the Commission therefore had to introduce a supplementary and amending budget as a compromise; this was accepted by the two holders of budgetary power and put an end to the conflict on 25 April 1979.
For at undgå på ny at komme i en lignende situation vedtog Rådet — dvs. otte af delegationerne, idet den nederlandske delegation modsatte sig det — den 22. marts 1979 en erklæring om en intern procedure, det for fremtiden havde tænkt sig at følge under behandlingen af Parlamentets ændringer i dets budgetsforslag og ved fastsættelsen af den nye forhøjelsessats for de ikkeobligatoriske udgifter.
To avoid finding itself in a similar situation in future, the Council—or rather, eight delegations, the Dutch delegation opposing—made a declaration on 22 March 1979 about the in ternal procedure it intended to follow when examining Parliament's amendments to the draft budget and fixing a new rate of increase for noncompulsory expenditure.
Det vigtigste punkt i denne procedure er at sørge for, at der er overensstemmelse mellem de ændringer, der skal godkendes, og den maksimalsats, der skal fastsættes, idet det endelige resultat bliver en proportional beskæring af de drøftede ændringer for at indpasse dem under den maksimalsats, der er opnået enighed om.
The main point about this procedure is that there must be correspondence between the amendments accepted and the maximum rate of increase that may be applied, the motive being to secure a proportionate reduction in the amendments under discussion so that they can be accommodated within the limit of the agreed maximum rate of increase.
Ved opstillingen af 1980-budgettet i 1979 fulgte Rådet denne interne procedure uden dog at gøre brug af teknikken med proportional nedskæring.
In 1979, at the time of preparation of the 1980 budget, the Council used this internal procedure, without however making use of the technique of proportionate reduction.
Budgetbeføjelser og opdelte bevillinger — EØF-traktatens artikel 203 ff blev udformet på et tidspunkt, hvor budgettet ikke omfattede bevillinger opdelt i forpligtelsesbevillinger og betalingsbevillinger (jf. s. 59) undtagen Det europæiske Atomenergifællesskabs (Euratom) forsknings- og investeringsbevillinger.
Budgetary power and twopart ('differentiated') appropriations—Article 203 of the EEC Treaty and other articles were drafted at a time when the budget did not contain appropria tions separated into commitment appropriations and payment appropriations (see p. 60) apart from the research and investment appropriations of the European Atomic Energy Community (EAEC or Euratom).
Budgetterne for 1975, 1976 og 1977 blev sålede: opstillet med pr. definition ikkeopdelte bevillinger og for Euratom-bevillingerne med betalingsbevillinger og ikke-forpligtelsesbevillinger.
The 1975, 1976 and 1977 budgets were thus drawn up on the basis of appropriations which, by definition, were simple ('non-differentiated') ap propriations, and, in the case of Euratom appropriations, were for payments rather than commitments.
Parlamentet havde benyttet sig af denne uklarhed til i forbindelse med budgettet for 1976 frit at gøre sine budgetbeføjelser gældende med hensyn til Euratoms forpligtelsesbevillinger ved at genopføre de bevillinger, Rådet havde fjernet, og dette gav anledning til, at Kommissionen blev opfordret til at give sin fortolkning af EØF-traktatens artikel 203, eftersom ordningen med opdelte bevillinger mere generelt blev indført i budgettet.
Parliament made use of the uncertainty, in connection with the 1976 budget, to exercise its rights freely with regard to Euratom commitment appropriations by rein-
For Kommissionen er forpligtelsesbevillingerne af grundlæggende betydning og de eneste, der bidrager til at bane nye veje, idet betalingsbevillingerne kun er den uundgåelige konsekvens af forpligtelsesbevillingerne H).
For the Commission the commitment appropriations are vital—they are the only sort of commit ments with significance for the future, whereas the payment appropriations are merely the inevitable consequence of the commitment appropriations.14tion was upheld by the Council but rejected by Parliament,
Kommissionens fortolkning blev støttet af Rådet og forkastet af Parlamentet H), og det betød, at sagen måtte indbringes for en »samrådskommission«, hvor det blev aftalt, at bestemmelserne i EØF-traktatens artikel 203 i fremtiden skulle gælde for såvel »bevillingerne til betalinger« (det vil sige ikkeopdelte bevillinger forhøjet med betalingsbevillingerne i tilfælde, hvor bevillingerne er opdelt) som »bevillingerne til forpligtelser« (det vil sige de samme ikkeopdelte bevillinger forhøjet med forpligtelsesbevillingerne i tilfælde, hvor bevillingerne er opdelt) (jf- bilag 5, s. 358).
The Commission's interpreta 11so that the affair had to be referred to a conciliation committee, at which it was agreed that the provisions of Article 203 of the EEC Treaty would thenceforth apply to 'appropriations for payments' (i.e. simple appropriations plus payment appropriations where there was differentiation of ap propriations) as well as to 'appropriations for commitments' (i.e. to the same simple ap propriations plus commitment appropriations where there was differentiation of ap propriations) (see Annex 5, p. 363).
Procedureuregelmæssigheder — Ifølge traktaterne skal budgetbehandlingen forløbe suverænt, uafvendeligt og gennemføres til sidste ende.
Procedural anomalies—As seen by the Treaties the progress of the budget cycle is majestic, inexorable, complete.
En mere præcis analyse viser, at en række instanser, som ikke optræder under denne procedure, alligevel spiller en betydelig rolle.
But a closer look reveals that some bodies which officially have no role in the procedure in fact play an important part in it.
I forbindelse med de obligatoriske udgifter, Rådet fastsætter i sidste ende, forelægges Kom missionens tjenestegrenes budgetforslag vedrørende EUGFL, garantisektionen, således EUGFL-komiteen til udtalelse (jf. bilag 7, s. 370).
Thus in the sector of compulsory expenditure ultimately authorized by the Council, the budget proposals drawn up by the Commission departments in respect of EAGGF Guarantee Section expenditure are submit ted to the EAGGF Committee for an opinion (see Annex 7, p. 374).
EUGFL-komiteens udtalelse svarer dog generelt nogenlunde overens med de tal, der foreslås af Kommissionens tjenestegrene, som råder over de bedste redskaber til opstilling af overslag.
The EAGGF Committee's opinion generally differs little, it is true, from the quantified proposals of the Commission departments, which have the best forecasting facilities.
Med hensyn til disse udgifter under EUGFL, garantisektionen, skal det endnu nævnes, at den rolle, som »Budgetministerrådet«, spiller, især er »protokollær«, idet det er »Landbrugsministerrådet« der er den egentlige beslutningstager 15).
It should also be mentioned in connection with this EAGGF Guarantee Section expenditure that the participation of the 'Budget' Council is mainly a formality, the real decisions being taken by the 'Agriculture' Council.15
Udtalelser fra Udvalget for videnskabelig og teknisk Forskning (CREST) (jf. bilag 7, s. 370) følges på lignende måde, dog med den lille forskel, at de ikke i samme grad er i overens stemmelse med Kommissionens tjenestegrenes forslag, og at udgifterne i sidste instans ved tages af Parlamentet.
Similarly, the opinions of the Scientific and Technical Research Committee (CREST) (see Annex 7, p. 374) are also followed and acted upon, with the slight difference that they are not so often in accord with the Commission department's proposals and that the expen diture is ultimately sanctioned by Parliament.
Endelig hvad angår de egne indtægter følges det specialiserede rådgivende udvalgs udtalelse fuldstændigt (jf. bilag 7, s. 369).
Finally, in the field of 'own resources' the opinions of the specialist Advisory Committee are followed completely (see Annex 7, p. 374).
Disse tre eksempler blandt mange andre, vi kunne nævne, illustrerer klart Fællesskabets højt tekniske karakter og overførslerne af beføjelser til teknokratiske organer omfattende ti elementer (de ni medlemsstater og Kommissionen).
These three examples (others could be adduced) are a good illustration of the Community's technical character and of the transfer of power to technocratic organs comprising representatives of ten entities: the nine Member States and the Commission.
Budgetbeføjelser og lovgivningsbeføjelser— Opstillingen af det årlige budget giver anledning til en evigt tilbagevendende debat mellem tilhængere af et budget som en »regnskabsmæssig registrering« og tilhængere af et budget som »udtryk for et politisk skøn«.
The budget: an accounting document or a policy document ?—The preparation of the annual budget gives rise to fresh debate every year between those who consider it 'an accounting and recording instrument' and those who view it as 'an instrument of policy and planning'.
Rådet har altid trods Kommissionens afvisende holdning villet fastsætte budgettet og har i praksis også gjort det indtil budgettet for 1975 på baggrund af allerede trufne beslutninger, der havde finansielle følger (jf. s. 56: dets praksis med hensyn til optagelse af en ny politik og nye aktioner med finansielle følger på budgettet).
From the beginning, regardless of the Commission's views, it has been the wish and practice of the Council to fix the level of the budget on the basis of the financial implications of decisions already made (see p.
Det har endog været i stand til at begrænse de budgetmæssige konsekvenser af visse af sine retsakter, nemlig »resolutionerne«, der er en ny og i henseende til traktaterne ukendt kategori.
57): The Council has even succeeded in limiting the budgetary consequences of some of its acts, namely its 'Resolutions', which are in fact novel instruments and receive no mention in the Treaties.
lemsstaterne, og som blot indeholder en definition af det mål, der skal nås, hvorefter det generelt overlades til medlemsstaterne selv at bestemme, i hvilken form og med hvilke mid ler de vil nå målet.
has come to regard any resolution by a 'Technical' Council (social affairs, research and technology, and so on) as being devoid of budgetary relevance even if the financial implications of the resolution are clearly established, holding the only valid legal basis to be the Treaties or the Council's own regulations and directives.
Direktivet kan således først anvendes, når medlemsstaterne har vedtaget en retsakt til afløsning heraf.
Before it can be implemented therefore, a directive entails detailed legislation by the Member States.
Kommissionen, som stiller forslag, og Rådet, som træffer beslutning, anvender således det ene eller det andet af disse to retlige midler, men meget ofte er det direktivet, der anvendes, hvilket, som vi skal se, har bragt betydelige forsinkelser i realiseringen af de fremtidsperspektiver, Fællesskabet havde sat sig.
Both the Commission, which makes proposals, and the Council, which takes decisions, use both types of instrument, but especially directives—which, as we shall see, causes considerable delays in the attainment of the goal the Community had set itself.
Der opstår således en lag deling i lovgivningen: en primær ret, nemlig traktaterne, en sekundær ret, der omfatter forordninger og direktiver udstedt i medfør af traktaterne, og eventuelt en tertiær ret bestå ende af forordninger udstedt i medfør af de ovennævnte, og som ofte er nødvendige til gen nemførelsen af budgettetl6).
Several layers of legislation thus came into being: the primary legislation of the Treaties, the secondary legislation of regulations and directives enacted in pursuance of the Treaties, and sometimes a tertiary legislation, consisting of regulations—enacted in application of the foregoing regulations and directives—which may be necessary for implementation of the budget.16
På grund af Rådets holdning i denne henseende omfattede budgettet indtil 1975 kun bevillinger til dækning af udgifter, som man ved vedtagelsen af budgettet var helt sikker på at skulle afholde.
Because of this attitude on the part of the Council the budget, until 1975, contained only appropriations for expenditure the implementation of which was known and certain at the moment the budget was adopted.
Til gengæld blev der i budgetterne for 1976, 1977 og 1978 ved Parlamentets mellemkomst ofte afsat bevillinger på budgetposter, uden at der var udstedt en forordning som retsgrundlag herfor.
By contrast the budgets for 1976, 1977 and 1978 con tained, at Parliament's behest, budget headings which sometimes included appropriations for which no basic regulation had yet been enacted.
Denne principielle holdning har generelt hindret Rådet i at spille en rolle som den egentlige initiativtager i budgetproceduren.
This stance by the Council generally prevented it from playing the role of initiator in the budget cycle.
Kommissionen stiller forslagene, men Parlamentet er fortsat den myndighed, der bringer fornyelserne, idet Rådet — eller rettere sagt et kvalificeret flertal heri — foretrækker at gå meget forsigtigt til værks.
Whilst the Commission makes proposals, it is Parliament which innovates, while the Council—or a qualified majority within it—prefers to proceed with great caution.
Et af de sekundære, men meget vigtige aspekter ved denne konflikt, er striden om udgiftslofter.
Another, but still very important, aspect of this conflict is the dispute regarding limits to ex penditure.
Resultaterne af den årlige budgetbehandling er ofte givet på forhånd, fordi der er lagt faste flerårige programmer.
The results of the annual budgetary procedure are sometimes predetermined by the fixing of the multiannual programmes.
De første flerårige programmer, der nogen sinde blev udarbejdet, gjaldt for Det europæiske Atomenergifællesskab i medfør af Euratom-traktatens artikel 7 (jf. s. 259).
From a historical point of view, the first multian nual programmes were those of the European Atomic Energy Community, implemented un der Article 7 of the Euratom Treaty (see p. 263).
Ved denne budgetteknik afsættes der et samlet flerårigt beløb, der kaldes en »tranche«, til hvert »forskningsdelprogram«.
This budgetary technique involves an overall allocation covering several years, called a 'tranche', which is made available for each research objective.
De beløb, der hvert år godkendes på budgettet, omfatter bevillinger opdelt i forpligtelsesbevillinger og betalingsbevillinger.
The sums authorized each year under the budget are divided into differentiated appropriations (commitment appropriations and payment appropriations).
Budgetmyndigheden er således bundet af den lovgivende myndigheds beslutninger.
The Budgetary Authority is bound therefore by the decisions of the legislative authority.
Da Rådet skal vedtage de flerårige programmer enstemmigt, uden at det i traktaten fastsættes, at Parlamentet skal høres om end blot med henblik på en udtalelse, mister Parlamentet sin budgetbeføjelse, eftersom programbeslutningen indeholder beløbsstørrelser (samt personale).
Multiannual programmes are adopted by the Council acting unanimously, and the Treaty does not even state that Parliament's opinion must be sought; Parliament's budgetary powers are consequently diminished, since the programme decision will indicate the sums (and the staff) allocated.
I sit forslag af 15. juni 1978 til ændring af finansforordningen har Kommissionen derfor indført en bestem melse, ifølge hvilken beløbsstørrelserne samt det personale, der er angivet i programbeslutningerne, er vejledende.
In its proposal of 15 June 1978 to amend the Financial Regula tion, the Commission therefore introduced a provision which stressed that the sums and numbers of staff specified in the programme decisions were to be taken as guidelines only.
Den deler faktisk den holdning, Parlamentet flere gange har givet udtryk for i denne henseende, nemlig at talstørrelser i forbindelse med de midler, der kræves til iværksættelse af forskningsprogrammer, således som de fremgår af de pågældende pro grambeslutninger, kun bør have karakter af skøn, som ikke er bindende for budgetmyndigheden ved opstillingen af budgetterne.
In so doing, it shared the view often expressed by Parliament, namely that the quantified statements of the resources required for implementing the relevant programme decisions and stated therein can be only estimates and do not bind the Budgetary Authority when it comes to prepare the budgets.
Dette problem gav anledning til vanskelige drøftelser mellem EF-institutionerne, så meget mere som Rådet i flere år har forsøgt at gøre denne regel gældende for andre områder.
This gave rise to difficult discussion between the Community institutions, especially as the Council has long been trying to extend this technique to other fields.
Regionalfondens budgettildeling var således igennem tre år fastsat i forordningen om oprettelsen af fonden af 21. marts 1975 efter topmødet i Paris den 10. december 1974 (jf. bilag 3, s. 349).
The budgetary allocation of the Regional Fund, for instance, was fixed for three years by the Regulation of 21 March 1975 which established the Fund, after the Paris Sum mit of 10 December 1974 (see Annex 3, p. 351).
Budgetbehandlingen i forbindelse med EKSF­budgettet er betydelig kortere.
The procedure for the ECSC budget is much more flexible.
Den forløber i tre etaper: — 1. etape: juni­oktober: Kommissionens tjenestegrene under ledelse af Generaldirektora­tet for budgetter udarbejder et foreløbigt forslag til EKSF's aktionsbudget.
There are three stages: — Stage T. June to October: the Commission's departments, under the responsibility of the Directorate-General for Budgets, prepare a draft ECSC operational budget.
Ca. medio oktober vedtager Den høje Myndighed/Kommissionen det foreløbige forslag og frem­sender det til Parlamentet — 2. etape: oktober­december: Parlamentet overdrager det til fire af sine udvalg (Budget­udvalget, Udvalget for sociale Anliggender og Beskæftigelse, Økonomi­ og Valutaudval­get og Energi­ og Forskningsudvalget) at undersøge det foreløbige budgetforslag.
Towards mid-October the High Authority/Commission adopts the draft and forwards it to Parliament. — Stage 2: October to December: Parliament entrusts to four of its committees (the Com mittee on Budgets, the Committee on Social Affairs, Employment, and Education, the Committee on Economic and Monetary Affairs, and the Committee on Energy, Research and Technology) the task of examining the draft budget.
Da de fire udvalg af praktiske grunde kun kan mødes i forbindelse med en plenarforsamling, træder de sammen i midten af november.
The four committees, which for practical reasons can be convened only in conjunction with a plenary session, meet in mid-November.
Budgetudvalget vedtager en rapport, og Parla­mentet afgiver under sin plenarforsamling i december en udtalelse — 3. etape: udgangen af december: Kommissionen/Den høje Myndighed vedtager EKSF's aktionsbudget inden udgangen af året.
The Committee on Budgets draws up a report. Parliament, at its December plenary session, delivers an opinion. — Stage 3: End of December: the Commission/High Authority adopts the ECSC operational budget before the end of the year.
Denne procedure forløber faktisk uden større problemer med hensyn til de fastsatte frister, men i politisk henseende må det også konstateres, at det vigtigste element i dette budget, nemlig fastsættelsen af afgiftssatsen, næsten aldrig gøres til genstand for indgående drøftel­ser, da Parlamentet er meget imod at hæve den.
This procedure is thus quite satisfactory as far as the time allowed is concerned, but on the political side one must acknowledge that the most important element in this budget, the fix ing of the rate of levies, is no longer accorded detailed discussion, since Parliament strongly objects to any increase.
Periodiske overvejelser vedrørende budgetproblematikken
Periodical reflections on the budget
Inden vi afslutter dette kapitel, skal nævnes to meget interessante begivenheder i forbindelse med budgettet, som uden direkte at være forbundet med den egentlige »budgetbehandling« har relation hertil, idet de består i visse overvejelser over budgetproblemerne og om budget­tets fremtidige udvikling.
We would not wish to end this chapter without some reference to two very interesting events which although not implicit in the budgetary procedure are nevertheless connected with it in that they consist of reflections about budget problems and about how the budget might develop in future.
Der er dels tale om drøftelser i Rådet og Parlamentet omkring en samlet vurdering af Fællesskabets budgetproblemer, som Kommissionen har forfattet, dels »dialogen mellem institutionerne«, som Parlamentet har været ophavsmand til.
They consist firstly of the discussions in the Council and in Parliament on the Commission's overall assessment of Community budget problems, and second ly of the interinstitutional dialogue organized by Parliament.
A — Samlet vurdering af Fællesskabets budgetproblemer
A—The overall assessment of Community budget problems
Det europæiske Råd fandt det under sit møde i Rom den 1. og 2. december 1975 nødvendigt, at der hvert år blev afholdt et »fælles møde mellem udenrigsministrene og finansministrene for at foretage en samlet vurdering af Fællesskabets budgetproblemer« (jf. bilag 3, s. 350).
The European Council meeting in Rome on 1 and 2 December 1975 took note of the need to hold every year a joint meeting of Foreign Affairs and Finance,Ministers to carry out an overall assessment of Community budget problems (see Annex 3. p. 352).
rende tidspunkt (»det britiske problem«, landbrugspriserne for 1980/1981, forkastelsen af 1980-budgettet), og som blev behandlet i andre instanser.
In the event, a Joint Council meeting took place in April of 1976, 1977, 1978 and 1979. The Commission prepared a major paper18 each year as a basis for the discussions in each Joint Council.