natgillin/translations-raw huggingface dataset:
På denne baggrund konkluderede Domstolen, at den supplerende studieafgift, som alene var betalt af dyrlægestuderende, der var statsborgere i en anden medlemsstat, udgjorde en diskrimination i strid med EØF-Traktatens artikel 7.
Lastly, it considered that a Community provision authorizing Member States to maintain, until 31 March 1989, national rules that restrict the manu­facture and marketing of milk substitutes did not cover the French rules in question since these were contrary to Article 30.
Domstolen fastslog i den forbindelse, at en afgift, der pålægges en vare, alene fordi den stilles til rådighed for publikum uden reel hen syntagen til de indtægter, der herved opnås, ikke har karakter af omsætningsafgift, selv om afgiften opkræves med forskellige beløb alt efter den beskattede vares beskaffenhed.
In Case 391/85, also Commission ν Belgium, the Court, hearing an action brought by the Commission pursuant to Article 171 of the EEC Treaty, found that Belgium, 'by retain­ing', in the Act which it had adopted follow­ing the 1984 judgment,l'the list price as the basis for charging VAT', had failed to take the measures necessary to comply with that judgment, thus failing to fulfil the obli­gation laid down by Article 171.
Ved dom afsagt den 15. martsl) i sag 147/86 fastslog Domstolen, at Den Hellenske Republik havde tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i medfør af Traktatens artikel 52, 59 og 48 ved for det første at forbyde statsborgere fra andre medlemsstater at etablere foretagender, hvori der blev givet faglig særundervisning (»såkaldt frontisteria-kurser«, private danse- og musikskoler), eller lejlighedsvis at give privatundervisning i hjemmet og ved for det andet at nægte de af de ovennævnte statsborgere, som allerede udøvede en beskæftigelse i Grækenland mulighed for at blive ansat i stillinger, der forudsatte undervisningsvirksomhed af den art, som de pågældende statsborgere udøve de.
In Case 240/86 Commission ν Greece the Court, for the first time, reproved a Member State exclusively for infringing Article 5 of the Treaty by failing to provide cooperation at governmental level.
Domstolen forkastede navnlig det argument, hvorefter sådan privat virksomhed kunne sidestilles med udøvelse af offentlig myndighed, jf. EØF-Traktatens artikel 55, idet den fandt, at de græske myndigheder havde de fornødne midler til at beskytte de interesser, som de skulle varetage, uden at behøve at begrænse etableringsfriheden.
The Court held that the national authorities' refusal to cooperate had pre­vented the Commission from having cogni­zance of the regulations in force — not published — and, hence, from verifying whether there might be any barriers to importation. '
I sag 102/86, hvori der faldt dom den 8. marts5), havde House of Lords forelagt
Under the law applying in the UK, licences of right may exclude the possibility of importing the product covered by the patent.
Ved en dom afsagt den 25. februar2) i sag 299/86 tog Domstolen stilling til de sanktio
In Case 216/84 Commission ν France the Court held that the prohibition on the importation into France of substi­tutes for milk powder and concentrated milk and on the sale of such imported prod­ucts constituted a breach of Article 30 of the EEC Treaty.
Domstolen det spørgsmål, om »Apple and Pear Development Council« (Udviklingsrådet), et of fentligt retligt organ, kunne fratrække moms, som var betalt for varer og tjenesteydelser, som Apple and Pear Development Council havde erhvervet med henblik på at varetage sine opgaver, der hovedsagelig bestod i at gøre reklame for æbler og pærer, der avles i Det Forenede Kongerige.
On the basis of these provisions, a UK firm, holder of a patent for a pharmaceutical product, had applied to the national courts to prevent the import by a competitor of the same product, manufactured in another Member State where there was no protec­tion under patent for such products, the importer having undertaken, however, to take out a licence of right on the terms provided for in UK legislation.
I henhold til den nugældende EF-lovgivning skal der i forbindelse med indførsel af en vare i en medlemsstat betales moms. I den foreliggende sag blev en statsborger fra en anden medlemsstat, som havde unddraget sig moms i forbindelse med indførsel af et køretøj, pålagt straf i form af beslaglæggelse af køretøjet, mens en lignende overtrædelse begået i forbindelse med køb og salg inden for landets grænser kun straffedes med bøde.
It considered that the industrial and commer­cial protection afforded by Article 36 of the Treaty could not warrant such a prohibition on importation, since that protection was not necessary for the patent­holder to be guaranteed the same rights vis­à­vis importers as those accorded to him vis­à­vis manufacturers making the product on national territory.
Dom af 15.3.1988) (Kommissionen/Grækenland, sag 147/86).
The Court also held that Articles 30 and 36 of the EEC Treaty prohibited the competent
Domstolen, der konstaterede, at Udviklingsrå­dets indtægter hidrørte fra en afgift, der betaltes af producenterne af disse frugter, fandt at en sådan afgift ikke kunne sidestilles med betaling for en tjenesteydelse.
Court of Justice non­discrimination on grounds of national­ity and infringed Articles 52 and 59 of the Treaty.
Den udledte heraf, at de af Udviklingsrådet udøvede opgaver ikke i hen­hold til sjette momsdirektivs artikel 2 kunne anses som »levering af tjenesteydelser mod vederlag«, hvor den indgående moms kan fra­trækkes.
The Court pointed out in particular that, in order to ensure complete competi­tive equality, the exercise of professional activities in another Member State presup­poses not only the possibility of access to premises where such activities may be pur­sued but also the possibility of residing there on the same conditions as those applicable to competitors who are nationals of the host State.
tilfælde end ved virksomhedsoverdragelse — tillader, at arbejdsforholdet ændres til ugunst for arbejdstagerne, navnlig for så vidt angår deres beskyttelse mod afskedigelse, er en sådan ændring ikke udelukket af den omstændighed alene, at virksomheden i mellemtiden er blevet overdraget, således at aftalen dermed er indgået med den nye indehaver af virksomheden.
administrative authorities from imposing on a licensee terms impeding the import­ation from other Member States of a prod­uct covered by a patent endorsed 'licences of right' where those authorities may not refuse to grant a licence to an undertaking which would manufacture and market the product in the national territory.
Men Domstolen konkluderede, at en virksomheds­overdragelse naturligvis under ingen omstæn­digheder i sig selv kan begrunde en sådan ændring af arbejdsforholdet.
The Court added that, in this case (patent subject to compulsory licence system), there was no need to distinguish whether the product marketed was manufactured in the national territory or in the territory of the Member State where the product was not patentable.
Ved en dom, der blev afsagt den 10. februar ') i sag 324/86, fik Domstolen lejlig­hed til at afklare et meget vigtigt aspekt af Rådets direktiv 77/187 af 14. februar 1977 2) om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i for­bindelse med overførsel af virksomheder.
In Les Fils de Jules Bianco and Othersland in Case 104/86 Commission ν Italy the Court confirmed its San Giorgio ruling,2where it had held that a Member State may not make the repayment of a charge having equivalent effect to customs duties conditional on evidence which ren­ders repayment virtually impossible.
2. februar i henholdsvis de forenede sager 67, 68 og 79/85 3) og i sagen 213/85 4) tog Domstolen stilling til en tvist, der var opstået mellem Kommissionen og den nederlandske regering, og som vedrørte spørgsmålet om hvorvidt den præferencetarif, som Gasunie anvedte ved leve­ring af naturgas til nederlandske gartnere, hav­de karakter af statsstøtte.
In Barra the Court, finding that the 1985 Act simply deprived students who did not bring an action before the date of the Gra­vier judgment of the right to obtain repay­ment of supplementary enrolment fees not owed and hence made it impossible to exer­cise the right conferred by Article 7 of the EEG Treaty, held that Community law rendered the Belgian Act inapplicable to the parties concerned and that the national courts should not apply it.
Der var tale om at få fastlagt, om en arbejdsta­ger kan give afkald på de rettigheder, der er tilladt ham ved dette direktiv, hvis ulemperne ved dette afkald opvejes af sådanne fordele, at han efter en samlet bedømmelse ikke stilles ringere.
In Case 104/86 the Court, on a request from the Commission, censured the Italian law which had previously given rise, under a reference for a preliminary ruling, to the San Giorgio judgment.
Domstolen fandt, at dersom der gælder diffe­rentierede tariffer, der ikke er objektivt begrun­det, må der, såfremt der ydes en favørtarif til en bestemt økonomisk sektor, medens der ikke ydes til andre sektorer, være en formodning om, at der er tale om statsstøtte, hvis lovlighed skal vurderes på grundlag af EØF­Traktatens arti­kel 92 og 93.
The Court declared that Italy had failed to fulfil its obligations under Articles 5, 9 and 95 of the Treaty by imposing on the taxpayer — by applying the provisions at the centre of the dispute, and by giving them retroactive effect — the burden of proving, and then only by documentary evidence, that national duties and taxes in respect of which the taxpayer is claiming reimbursement on the ground that they were incorrectly paid were not passed on to other persons.
Denne formodning kan dog modbevises, der­som det påvises, at denne tarif er objektivt begrundet af økonomiske årsager, som f.eks. i det foreliggende tilfælde, hvor Gasunie løb risi­koen for, at gartnerierne omstillede produktio­nen fra naturgas til kul.
In Blaizot the Court, for the first time, described university studies — in this par­ticular instance, veterinary medicine — as vocational training.
Domstolen noterede sig, at den nederlandske stat direkte eller indirekte ejede 50 % af aktier­ne i Gasunie, og at Gasunies beslutninger om tariffastsættelse træffes under de offentlige
The Court considered that neither the Treaty, and in particular Article 128 thereof, nor the objectives pur­sued with regard to the free movement of persons made it possible to restrict the con­
Ifølge Domstolen medfører dette, at de pågældende arbejdstagere ikke har ret til at give afkald på de rettigheder, der er tillagt dem ved direktivet, og en forringelse af disse rettigheder er ikke tilladt — og dette uanset om arbejdstageren måtte give samtykke hertil.
In Les Fils de Jules Bianco and Others the Court delivered a similar judgment, in a reference for a preliminary ruling, on the French Act of 30 December 1980, which is virtually identical to the Italian Act.
Domstolen myndigheders kontrol, hvoraf Domstolen ud ledte, at Gasunies fastsættelse af de omtvistede tariffer udgjorde en statsstøtte i EØF-Traktatens artikel 92's forstand. Samtidig konstaterede Domstolen, at tarifniveauet var lavere end det, der var nødvendigt for at afværge risikoen for omstilling til kul, således at de omtvistede tarif fer dermed var uforenelige med det fælles marked. ked.
The Court said that a system of penalties could not have the effect of encroaching on the freedoms laid down in the Treaty; national legislation which penalized offences involving payment of VAT upon importation more severely than those involving payment of VAT on domestic transactions was incompatible with Article 95 of the EEC Treaty in so far as the differ­ence was disproportionate to the difference between the two categories of offence, and might therefore have the effect of encroach­ing on the freedom of movement of goods within the Community.
Domstolen var af den opfattelse, at det ikke var nødvendigt at henvise til EØF-Traktatens artikel 100, men at EØF-Traktatens artikel 423 var det relevante retsgrundlag for samtlige EF-bestemmelser, herunder sådanne der vedrører harmonisering af de nationale lovgivninger, for udsat, at der er tale om produktion og markedsføring af de i Traktatens bilag II anførte landbrugsprodukter, og at de pågældende bestemmelser bidrager til virkeliggørelsen af en eller flere af de i Traktatens artikel 39 opstillede mål for den fælles landbrugspolitik.
Member States to maintain or introduce only taxes, duties or charges 'which cannot be characterized as turnover taxes'. The tax at issue here was an annual or six­monthly tax called 'State tax', charged in France on gaming machines on the basis of the presumed profitability of the machine, VAT also being payable.
Under henvisning til den økonomiske effekt af den variable præmie, der betaltes ved slagtning af visse typer får i Storbritannien, havde Kom missionen for andre typer får, hvortil der ikke ydedes variabel præmie ved slagtning, indført en nedsat clawback-afgift, der skulle erlægges ved udførsel af disse andre typer får.
The Court held that a charge which, although providing for different amounts according to the characteristics of the taxed article, was assessed exclusively on the basis of the placing thereof at the disposal of the public, without in fact taking account of the income which could be earned thereby, could not be characterized as a turnover tax.
Denne løsning er nødvendig, selv om de pågældende EF-bestemmelser — foruden at forfølge landbrugspolitiske mål — også forfølger andre mål, fordi EØF-Traktatens artikel 38, stk. 2, foreskriver, at specifikke landbrugsrelevante bestemmelser har forrang for generelle bestemmelser vedrørende Fællesmarkedets oprettelse.
The Court rejected the argument that such activities were linked to the exer­cise of official authority within the meaning of Article 55 of the Treaty, taking the view that the authority had the appropriate means of protecting the interests for which it was responsible without, to that end, having to restrict the freedom of establish­ment.
Domstolen konkluderede, at dersom de pågældende regler ikke indeholdt en intention, der klart gik i modsat retning, kunne reglerne ikke fortolkes så bredt, som hævdet af Kommissionen. nen.
In Drexl the Court had to rule on the penalties imposed by a Member State for the evasion of tax on importation.1In
Domstolens dom af 24. marts3), der blev afsagt i sag 347/85 vedrører tre aspekter af den procedure, der følges i forbindelse med afslutning af EUGFL-regnskaber (Garantisektionen). onen).
In Apple and Pear Development Council the House of Lords had asked whether the Apple and Pear Development Council, a body governed by public law, could deduct VAT on goods and services provided to it in connection with its activi­ties, which consisted mainly of promoting apples and pears grown in England and Wales.4
I to domme, der blev afsagt den 23. februar2) i sag 68/86 og sag 131/86, der begge
OJ L 145, 13.6.1977; Eleventh General Report, point 219.
For det første godkendte Domstolen, at Kom missionen i forbindelse med regnskabsafslutnin-
Case 102/86 Apple and Pear Development Council ν Commissioners of Customs and Excise.
Dom af 24.3.1986 (Det Forenede Kongerige/Kommissionen, var blevet anlagt af Det Forenede Kongerige med henblik på at få afklaret, om to rådsdirektiver, hvor det ene vedrørte forbud mod anvendelse af visse stoffer med hormonal virkning, medens det andet vedrørte mindstekravene til beskyttelse af burhøns, angav Domstolen de tilfælde, hvor EØF-Traktatens artikel 43 skal anvendes som retsgrundlag for EF-retsakter.
In the case before the Court, a foreign national who had evaded VAT on the importation of a motor car had the car confiscated; evasion of the same kind in the course of a domestic transaction would have been punishable by a fine only.
Domstolen fastslog endvidere, at dersom det er umuligt for Kommissionen at beregne, hvor meget EUGFL's udgifter er ble vet forhøjet med på grund af overtrædelsen, må vedkommende stat selv afholde samtlige udgifter. ter.
It was questioned whether an employee could waive the rights conferred on him by the Directive if the disadvantages to him of such a course of action were offset by advantages so that, overall, he was not left in a worse position.
Endelig fastslog Domstolen som princip, at besparelser, der er opnået på grund af en overtrædelse, ikke kan fratrækkes i de udgifter, som vedkommende medlemsstat selv skal afholde. Domstolen udtalte endvidere, at begrundelsen i en beslutning om regnskabsafslutning kan være kortfattet, navnlig når den pågældende regering selv har været med i processen forud beslutningens vedtagelse.
The Court said that, where different tariffs were not based on objective criteria, the grant of an advantageous tariff to one industry, without any equivalent in other industries, gave rise to a presumption that there was State aid; the aid had then to be examined to establish whether it was compatible with Articles 92 and 93 of the EEC Treaty.
Kommissionen gjorde gældende, at provenuet af den skat, der var tilbageholdt i de til Fælles skabets personale udbetalte lønninger, og som Banken havde opført på passivsiden i status, skulle indbetales til Fællesskabernes almindelige budget.
But that presumption could be rebutted if it were shown that the tariff was indeed justified on commercial grounds, such as the danger to Gasunie that growers might convert from natural gas to coal, which has been invoked in the proceedings before the Court.
Domstolen gav Kommissionen medhold i dette standpunkt, der var baseret på en analyse af artikel 13 og 22 i protokollen vedrørende De Europæiske Fællesskabers privilegier og immuniteter, og fandt, at protokollen i henhold til de nævnte bestemmelser også gjaldt for Banken og dens personale både for så vidt angår spørgsmålet om, til hvad EF-skatten skal anvendes, og spørgsmålet om hvilken institution, der har krav herpå.
The Dutch Government directly or indirectly held 50% of the capital of Gas­unie, and Gasunie's decisions on prices were taken under the control and direction of the public authorities; the Court concluded that the fixing of the disputed tariff by Gasunie constituted State aid for the purposes of Article 92 and, as the tariff was lower than the tariff which would have been necessary
Domstolen fastslog således, at protokol lens artikel 13, hvorefter national beskatning afløses af en ensartet EF-beskatning, ikke inde bar, at provenuet af EF-beskatningen tilfaldt det organ, hvor det beskattede personale var ansat.
The Court said first of all that the protec­tion given by the Directive to employees affected by the transfer of a business was a matter of public policy and could not be contracted out of by the parties to a contract of employment.
De i protokollen fastsatte rettigheder og privilegier er nemlig kun blevet tillagt Investeringsbanken i dennes egenskab af et organ, der handler i Fællesskabernes interesse (EØF-Traktatens artikel 130), og skat, som Banken tilbage holder i lønninger, udbetalt til dens ansatte, tilkommer ligeledes Fællesskaberne. Og Investeringsbankens atypiske status i institutionel henseende ændrer ikke på denne afgørelse.
Consequently, the rules of the Directive, notably those protecting wor­kers against dismissal by reason of the trans­fer, were mandatory in the sense that they could not be waived to the detriment of employees.
Den omstændighed, at Investeringsbanken forvaltes autonomt, således at den kan handle selvstændigt på de finansielle markeder, indebærer ikke, at Banken helt falder uden for Fællesskabets institutionelle ramme, idet Banken har til opgave at bidrage til virkeliggørelsen af Fællesskabets mål, jf. EØF-Traktatens artikel 130.
This interpretation held good in cases such as the one at issue, where, to offset the immedi­ate and certain disadvantages to the employee caused by a change in his contract of employment, the employee was given advantages which might place him overall in a worse position.
Sag 69/88 2) — H. Krantz GmbH & • Skal artikel 16 i lov af 22. maj 1845 (Staatsblad 22) om EØF-Traktatens Co., ') de Ontvanger der Directe Be opkrævning af direkte statsskatter (Wet op de Invorde artikel 177 lastingen te Kerkrade,2) de Staat der ring van's Rijks Directe Belastingen) anses for en foran Nederlanden staltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ indførselsrestriktion i den i EØF-Traktatens artikel 30 forudsatte betydning, såfremt de nederlandske skattemyndigheder foretager udpantning i genstande, som befinder sig på en skatte- og afgiftspligtigs ejendom, når disse genstande hidrører fra og tilhører en leverandør i en anden medlemsstat?
The Court said that Article 43 was the appropriate legal basis for any legislation which concerned the production and mar­keting of agricultural products listed in Annex II to the Treaty, and which was directed to one or more of the objectives of agricultural policy listed in Article 39; such legislation could involve the harmonization of provisions of national law without hav­ing to invoke Article 100.
• Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, er det da alligevel berettiget at anvende den nævnte artikel 16 i henhold til EØF-Traktatens artikel 36 på grund af et af de i denne traktatbestemmelse nævnte hensyn?
Arguing that the variable slaughter pre­mium payable in the United Kingdom in respect of lambs affected the prices of other sheep on which it was not payable, the Commission had introduced, alongside the 'clawback' of the slaughter premium for lambs, a reduced clawback on the export of these other products.
• En medlemsstats forpligtelse til at give regler for EØF-Traktatens paramedicinsk virksomhed artikel 177
The Court also said that the choice of the legal basis for a Community legislative measure was not within the discretion of the legislature.
• Anvendelse af den nationale strafferet — i tilfælde af manglende regulering — over for borgere, der er bemyndiget til at udøve denne virksomhed i andre medlemsstat er
In the absence of any contrary intention clearly spelt out in the rules at issue, those rules could not be given the broad interpret­ation supported by the Commission.
Sag 59/88 — SARL S.E.C. Crespin/ Skal begrebet »omsætningsafgift« eller skatter og afgif EØF-Traktatens direction générale des impôts ter, »der har karakter af omsætningsafgift«, i artikel 33 i artikel 177 det sjette momsdirektiv fortolkes således, at det omfatter skatter og afgifter, som — selv om de i medlemsstatens nationale lovgivning betragtes som indirekte skatter, der betales med et fast årligt beløb — ikke desto mindre er betinget af en vis drift, når provenuet heraf — i medfør af en differentiering af de gældende satser efter de afgiftspligtige automaters alder, opstillingssted, eller de res mere eller mindre sofistikerede indretning — viser sig at stå i forbindelse med den forventede omsætning uden dog at være fastsat til en procentdel af den reelle indtægt, som det er vanskeligt at fastslå nøjagtigt?
First, the Court accepted the Commission's approach under which clearance must take account of what are known as 'upstream' infringements, meaning cases where, even though Community rules on intervention or refund are fully complied with, the level of EAGGF expenditure is affected by another infringement committed at an earlier stage.
Sag 93/88 ') — Wisselink & Co. BV • Er bestemmelserne i det første, det andet og det sjette EØF-Traktatens Staatssecretaris van Financiën direktiv til hinder for opkrævning af en særlig forbrugsaf artikel 177 gift for personbiler? • Såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, kan en afgiftspligtig da i henhold til det sjette direktivs artikel 17 fradrage en særlig forbrugsafgift for personbiler i den ham påhvilende afgift, også såfremt der i henhold til national lovgivning ikke består en sådan fradragsret?
The EIB's institutional position was some­what unclear, but this did not stand in the way of the findings. The independence of action on the financial markets meant that its management was independent, but did not mean that it was completely outside the Community framework, as its function was to contribute to the objectives of the Com­munity in accordance with Article 130 of the EEC Treaty.