natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hvis et produkt, omend efter andre kriterier, opfylder de beskyttelseskrav, der stilles af importlandet, er en streng anvendelse af dettes normer på den importerede vare at betragte som en overdreven formalisme, der ikke opfylder noget virkeligt behov.
If a product complies with the standard of protection required in the importing country, even though other criteria are applied to establish compliance, strict application of the standards of the importing country to the imported product amounts to excessive adherence to formal requirements and is not genuinely necessary.
Retspraksis vedrørende den frie bevægelighed for personer frembyder i øvrigt allerede eksempler på denne opfattelse.
Moreover, the cases relating to free movement of persons already provide examples of this approach.
2W) Direktiv 77/62/EØF af 21.12.1976.
Council Directive 75/319/EEC of 20 May 1975 (OJ L 147, 9.6.1975).
EFTL 13 af 15.1.1977. s. 1. -"') Dom af 28.11.1978. sag 16/78 (Choquet). Sml.
Council Directive 71/304/EEC of 26 July 1971 (OJ L 185. 16.8.1971).
1978. s. 2293. og dom af 18.1 1979. forenede sager 110 og
Directive 77/62/EEC of 21 December 1976 (OJ L 13. 15.1.1977).
Midlertidige fravigelser fra reglen om frie varebevægelser
Temporary exceptions to free movement of goods
De netop fremstillede regler om frie varebevægelser betyder, at medlemsstaterne i vidt omfang må opgive deres egne beføjelser.
It has been shown that the system of free movement of goods implies an appreciable and permanent loss of powers for the Member States.
Denne opgivelse er endelig. Retsordenen i Fællesskabet tillader ikke medlemmerne ensidigt at gøre indgreb i de frie varebevægelser.
The Community legal system does not authorize unilateral infringement by Member States of the rule of free movement of goods.
Medlemsstaterne kan således ikke forsætligt holde visse økonomiske sektorer uden for EØF-traktatens system under påberåbelse af en vanskelig økonomisk situation.
Member States cannot deliberately exclude certain sectors of economic activity from the scope of the EEC Treaty by pleading a difficult economic situation.
Domstolen har altid bestemt forkastet sådanne protektionistiske foranstaltninger, som er blevet truffet ensidigt af medlemsstaterne, uanset hvor gode grunde disse har påberåbt sig for at retfærdiggøre dem 24°).
The Court has always firmly rejected such unilateral protectionist measures by Member States, how­ever sound the reasons relied upon to justify them.24°
Selve traktaten indeholder visse fremgangsmåder, der gør det muligt at løse særlige problemer, der opstår for en medlemsstat, f.eks. ved at tillade den at indføre beskyttelsesforanstaltninger.
The Treaty itself lays down procedures to resolve special problems facing a Member State, e.g. by authorizing that State to adopt protective measures.
Hvis en medlemsstat skønner det uomgængelig nødvendigt at indføre særlige foranstaltninger ved fravigelse af reglerne om de frie varebevægelser, kan den kun fastsætte sådanne under beskyttelse af disse fremgangsmåder og iagttagelse af de regler, der er fastsat i traktaten.
If a Member State considers special measures conferring exemption from the normal system of free move­ment of goods to be indispensable, it can enact them only by resorting to these proce­dures and complying with the conditions which they impose.
I overgangsperioden var den fremgangsmåde, der skulle følges, fremgangsmåden i beskyttelsesklausulen i EØFT artikel 226, hvortil for de nye medlemsstaters vedkommende svarede artikel 135 i tiltrædelsesakten, hvis gyldig hedsperiode udløb den 31. december 1977.
The procedure to be fol­lowed during the transitional period was that of the Article 226 protective clause; the corresponding provision for new Member States was Article 135 of the Act of Accession, which ceased to be valid on 31 December 1977.
Undtagelsesforanstaltninger kan endnu træffes efter overgangsperiodens udløb i medfør af artikel 103. stk. 2 og 4. såvel som artikel 108 og 109 i tilfælde af alvorlige vanskeligheder med hensyn til en medlemsstats betalingsbalance.
Exceptions are still possible, even after the end of the transitional period, on the basis of Article 103(2) and (4) EEC, or pursuant to Articles 108 and 109 in case of serious difficulties in the balance of payments.
På det handelspolitiske område indeholder artikel 115 hjemmel til at fastsætte beskyttelsesforanstaltninger over for varer fra tredjelande.
As regards commercial policy, Article 115 permits the enactment of protective measures relating to products originating from third countries.
Endelig kan undtagelsesforanstaltninger fastsættes i medfør af artikel 223-25 til beskyttelse af nationale sikkerheds- eller forsvarsinteresser.
Finally, exceptional measures may also be taken pursuant to Articles 223 to 225 to safeguard the interests of national secur­ity and national defence.
Jeg afslutter dette overblik med en kort undersøgelse af. hvorledes disse undtagelsesforanstaltninger er blevet anvendt i den her omtalte periode.
A brief survey of the application of these exceptions during the period in question is required.
Denne bestemmelse, hvis gyldighed var begrænset til at omfatte overgangsperioden, havde til formål at hjælpe medlemsstaterne med at løse de tilpasningsproblemer, der kunne følge af oprettelsen af det fælles marked. Alt i alt blev artikel 226 kun benyttet sporadisk.
Article 226 enabled Member States, with authorization from the Commission, to adopt protective measures where there were serious difficulties, which were likely to persist, in an area of economic activity and in the case of difficulties which might result in a serious deterioration in a regional economic situation.
Navnlig Italien har mange gange med held påberåbt sig bestemmelserne i artikel 226.
The purpose of this provision, which was valid only during the transitional period, was to assist Member States in
) EØF's Fjerde Alm. Beretn.. nr. 36 og 37. se ligeledes EØF's Femte Alm. Beretn.. nr. 24.
solving problems of adaptation which might arise from establishment of the common market.
Anden Alm. Beretn., EF, nr. 16 og 17. Tredje Alm. Beretn.. EF. nr. 28. Niende Alm. Beretn.. EF. nr. 89 og Tiende Alm. Beretn.. EF. nr. 113 og 114.
In general, Article 226 was used only infrequently.
tilladelse til indførelse af beskyttelsesforanstaltninger for det italienske marked for bly og zink.
Protective measures were also authorized in 1962 under Article 226 for the Italian lead and zinc markets.
Beskyttelsen af det italienske marked for bly, zink og svovl opretholdtes indtil udgangen af 1967, medens den for silkemarkedets vedkommende vedvarede til udløbet af overgangsperioden.
Protection of the Italian lead, zinc and sulphur markets was kept up until the end of 1967, and protection of the silk market continued to the end of the transitional period.
Yderligere blev artikel 226 anvendt adskillige gange i begyndelsen af 60erne inden for levnedsmiddelsektoren til imødegåelse af problemer, der skyldtes den konkurrenceforvridning, der fulgte af de store prisforskelle på råvarer i medlemssta terne.
In addition, Article 226 was applied repeatedly at the beginning of the 1960s in the foodstuffs sector to deal with problems arising from distorted competition due to great differences in raw material prices in Member States.
Anvendelsen af artikel 226 har ikke givet anledning til særlig mange sager for Domstolen. Der er ialt afsagt 8 domme herom.
The application of Article 226 did not give rise to many proceedings before the Court: a total of eight judgments has been given on the subject.
I praksis påså Domstolen strengt, at betingelserne for anvendelse af denne beskyttelsesklausul var opfyldt.
In the cases the Court was at pains to ensure strict compliance with the conditions for application of this protective clause.
En ensidig fastsat national foranstaltning, der var uforenelig med traktaten, kan således ikke retfærdiggøres under henvisning til, at en anmodning om anvendelse af artikel 226 er blevet fremsendt til Kommissionen.
A unilateral national measure incompatible with the Treaty could not be justified on the grounds that a request for the application of Article 226 had been made to the Commis­sion.
Først når Kommissionen har givet sin tilladelse, kan den pågældende beskyttelsesforanstaltning træffes, og tilladelsen betyder ikke, at man ser bort fra tidligere begåede traktatbrud244). Domstolen undersøger eventuelt tillige, om de materielle betingelser for anvendelsen af artikel 226 er opfyldt, selv om den udtrykkeligt eller stiltiende tillægger Kommissionen ret til at skønne på det pågældende område og som følge heraf begrænser sin kontrol til kun at omfatte en objektiv prøvelse af grænserne for Kommissionens skøn i forbindelse med sin beslutning245).
The measure could be enacted only after the Commission had authorized it, and this authorization could not make good a previous breach of the Treaty.244Where appropriate, the Court also considered whether the essential conditions for application of Article 226 had been complied with, although it granted the Commission, expressly or by implication depending on the case, full discretion in the matter and therefore limited its supervision to an objective and marginal examination of the Commission decision.245
Artikel 135 i Tiltrædelsesakten af 1972. der for de nye medlemsstaters vedkommende svarede til EØFT artikel 226, er ligeledes kun blevet anvendt i ret begrænset omfang.
The application of Article 135 of the 1972 Act of Accession, which for new Member States is equivalent to Article 226 EEC, was also quite limited.
Ifølge denne bestemmelse er der givet tilladelse til fastsættelse af regler til beskyttelse af skotøjsindustrien i Irland.
This provision made it possible to enact measures designed to protect the shoe industry in Ireland.
Artikel 135's gyldighed udløb den 31. december 1977 samtidig med udløbet afden overgangsperiode, der var fastsat i Tiltrædelsesakten.
Article 135 expired on 31 December 1977, at the end of the transitional period laid down in the Act of Accession.
Efter EØF-traktaten henhører konjunkturpolitikken stadig under medlemsstater nes kompetence, selv om dens artikel 103 giver Kommissionen de nødvendige beføjelser til at foretage samordninger på dette område.
In the context of the EEC Treaty, shortterm economic policy has remained pri­marily the province of Member States, although Article 103 EEC gives the Community the necessary powers of coordination in this area.
underkaste handelen mellem medlemsstaterne inden for denne sektor et system med
Member State can enact measures, e.g. relating to prices, which conflict with the principles of free movement of goods under cover of shortterm national economic policy.246
Hvis medlemsstaterne fører en økonomisk politik, der ikke er harmoniseret i tilstrækkelig grad. består der altid en risiko for. at forskelle i den økonomisk udvikling mellem staterne indbyrdes kommer til at bringe selve fællesmarkedets funktion i fare.
If Member States pursue economic policies with insufficient coordination there is always a risk that different economic developments may finally jeopardize the function ing of the common market itself.
Eksistensen af fællesmarkedet forudsætter således en effektiv samordning af medlemsstaternes økonomiske politik.
The existence of the common market therefore presupposes effective coordination of national economic policies.
Traktaten indeholder endda en sikkerhedsventil, idet den i tilfælde af kriser vedrørende medlemsstaternes betalingsbalancer indeholder hjemmel til, at der omgående indføres forholdsregler, der eventuelt kan gå ud på, at der træffes beskyttelsesforanstaltninger.
The Treaty provides a safety valve by authorizing urgent measures which may, if appropriate, take the form of protective measures when a Member State has a balance-of-payments crisis.
Den normale fremgangsmåde inden for Fællesskabet til løsning af disse problemer indeholdes i EØFT artikel 108.
The normal Community procedure for settling these problems is laid down in Article 108 EEC.
Hvis der fortsat består vanskeligheder til trods for konsultation med Kommissionen og de foranstaltninger, som denne anbefaler, kan Rådet i medfør af artikel 108. stk. 2. træffe afgørelse om ydelse af gensidig bistand.
If the difficulties persist in spite of formal consultations with the Commission and in spite of the measures which it recommends, the Council may grant mutual assistance in accordance with Article 108(2).
Kun hvis Rådet ikke godkender en sådan gensidig bistand, eller den ydede bistand er utilstrækkelig, kan Kommissionen bemyndige den pågældende med lemsstat til at træffe beskyttelsesforanstaltninger.
The Commission authorizes the Member State to take protective measures only if mutual assistance is not granted or if the assistance granted seems to be insufficient.
Artikel 109 fastsætter en fremgangsmåde til behandling af hastesager i tilfælde af pludseligt opståede kriser vedrørende betalingsbalancen, hvor Rådet ikke omgående træffer beslutning om ydelse af gensidig bistand.
Article 109 lays down an emergency procedure for sudden balance-of-payments crises and when a Council decision regarding mutual assistance is not reached immediately.
Vedkommende medlemsstat kan i så tilfælde selv fastsætte de nødvendige beskyttelsesforanstaltninger.
The Member State may then take the necessary protective measures itself.
Kommissionen kan i medfør af artikel 109, stk. 2. anbefale Rådet, at der ydes gensidig bistand i henhold til artikel 108.
In recommending mutual assistance to the Council in accordance with Article 109(2) the Commission may take the initiative and set in motion the procedure laid down in Article 108.
Beskyttelsesforanstaltninger, hvorved der i medfør af artikel 108 og 109 er gjort undtagelse fra princippet om de frie varebevægelser, er kun blevet anvendt i undtagelsestilfælde.
Protective measures authorizing departures from the principle of free movement of goods pursuant to Articles 108 and 109 have remained exceptions.
Man må dog fastslå, at disse fremgangsmåder i de få tilfælde, hvori de er blevet anvendt, ikke har fungeret på tilfredsstillende måde set fra Fællesskabets synspunkt 249).
However, it must be stated that, on the rare occasions on which these procedures have been applied, they have not operated satisfactorily from the Community point of view.249
Som oftest er beskyttelsesforanstaltningerne blevet truffet ensidigt af en medlemsstat og uden forudgående virkelig konsultation, hvorefter foranstaltningerne kun med vanskelighed har kunnet gøres lovlige ved en bemyndigelse fra Kommissionen i medfør af artikel 108. stk. 3.
For the most part, protective measures have been taken by a Member State unilaterally and without any real prior consultation; after this there has been some difficulty in having them ratified by the Commission under Article 108(3).
Undtagelse fra reglerne om de frie varebevægelser er kun blevet gjort i to tilfælde efter den pågældende fremgangsmåde ). Den første gang. det skete, var efter begivenhederne i Frankrig i maj 1968. der førte til indførelse af midlertidige kontingentordninger vedrørende importen inden for visse sektorer, og den anden gang var i 1974 og drejede sig om en konjunkturbestemt foranstaltning i Italien, der bestod i en forpligtelse til rentefri deponering i seks måneder af 50% af værdien af importvarer.
Exemptions from the rules of free movement of goods have been granted only twice under the procedure in question : 25° the first time was after the events of May 1968 in France, because of which it was decided to impose temporary quotas on imports in certain sectors; the second time was in 1974, when an Italian economic measure, requiring a deposit of 50% of the value
) Rådets beslutning 77/186/EØF af 14.2.1977.
Joined Cases 88 to 90/75 Sadam [1976] ECR 341.
EFT L 61 af 5.3.1977. s. 23. ændret ved beslutning 79/897/EØF af 22.10.1979. EFT L 270 af 27.10.1979. s. 58.
Council Decision 77/186/EEC of 14 February 1977 (OJ L 61, 5.3.1977), amended by Decision 79/879/EEC of 22 October 1979 (OJ L 270, 27.10.1979).
Dette forudsætter logisk en meget høj grad af ensartethed med hensyn til handelspolitiske foranstaltninger, idet indførsel af varer i Fællesskabet i modsat fald vil ske til den medlemsstat, hvor vilkårene for indførsel er gunstigst.
This logically presupposes a very high degree of uniformity in commercial policy measures because, if this is not the case, imports into the Community will be directed towards the Member State in which import conditions are most favourable.
Kravet herom er opfyldt gennem artikel 113, hvorved der tillægges Fællesskabet beføjelser til at føre en fælles handelspolitik.
Article 113 meets this requirement by granting the Community the power to pursue a common commercial policy.
Så længe denne handelspolitik inden for Fællesskabet endnu ikke har taget endelig form, og der følgelig kan bestå forskelle mellem de former for hafidelspolitik, der føres i medlemsstaterne, eksisterer der dog en fare for, at disse former for handelspolitik kommer til kort ved indirekte indførsel af varer hidrørende fra andre medlemsstater.
However, so long as this Community commercial policy has not taken its final form, discrepancies may still exist between the commercial policies of Member States and there is a risk that these national policies will be jeopardized by indirect imports coming from other Member States.
Til løsning af disse vanskeligheder indeholder EØFT artikel 115 en beskyttelsesklausul, som gør det muligt for medlemsstaterne efter bemyndigelse fra Kommissionen at beskytte deres indenlandske marked mod indirekte indførsel af varer.
To resolve these difficulties, Article 115 EEC contains a protective clause enabling Member States to protect their national markets against such indirect imports, after obtaining permission from the Commission.
I overgangsperioden kunne medlemmerne i hastetilfælde træffe de nødvendige foranstaltninger, dog således at Kommissionen efterfølgende kunne prøve lovligheden af disse foranstaltninger.
During the transitional period Member States could themselves take the necessary steps in cases of emergency, subject to the exercise of a power of subsequent control by the Commission.
I medfør af artikel 115 skal Kommissionen, førend den tillader beskyttelsesforanstaltninger, rette henstilling til de øvrige medlemsstater angående samarbejde fra disses side.
Under Article 115 the Commission must make recommendations to the other Member States to seek their cooperation before authorizing protective measures.
Denne fremgangsmåde har klart til formål at nå frem til en harmonisering af handelspolitikken i medlemsstater ne til løsning af de opståede problemer.
The obvious aim of this procedure is to arrive at harmonization of national commercial policies so as to eliminate the problems raised.
I praksis har dette aldrig fungeret godt.
This has never worked well in practice.
Beskyttelsesklausulen i artikel 115 er blevet anvendt adskillige gange, både i løbet af overgangsperioden og efter dennes udløb.
The Article 115 protective clause has been used repeatedly, both during and after the transitional period.
I den Almindelige Beretning for 1960 meddelte Kommissionen, at forskellige medlemsstater allerede havde anvendt artikel 115 25'). Anvendelsen var måske sket for letfærdigt, for i det følgende år insisterede Kommissionen i sin beretning på, at medlemsstaterne skulle følge den normale fremgangsmåde i artikel 115, stk. 1, i stedet for at træffe ensidige foranstaltninger med hjemmel i stk. 2, medmindre betingelserne for anvendelsen af denne fremgangsmåde virkelig var opfyldt.
The Commission mentioned in the 1960 General Report that various Member States had already applied Article 115;251apparently they had been too reckless in this respect, because the next year the Commission insisted in its Report that Member States should follow the normal procedure laid down in Article 115(1) instead of adopting unilateral measures under paragraph 2, unless the latter procedure was really justified.
I 1961 blev der fastsat beskyttelsesregler for 53 produkter i medfør af artikel 115.
In 1961, 53 products qualified for the protective system in Article 115.
I 1963 var antallet steget til 98. og foranstaltningerne omfattede navnlig varer, der indkøbtes til ekstraordinært lave priser i statshandelslande.
In 1963 the number involved was 98, mainly extra-low-cost products coming from Statetrading countries.
Efter at have nået sit højdepunkt den 1. januar 1968 med undtagelsesbestemmelser vedrørende 122 produkter faldt tallet med den voksende liberalisering af importen, også for så vidt angår varer hidrørende fra statshandelslande, til 90 produkter pr. 1. januar 1969. Såvidt ses. er denne meddelelse den sidste.
This number reached a peak on 1 January 1966 with exceptional arrangements for 122 products, but the increasing liberalization of imports, which also extended to products coming from Statetrading countries, brought about a reduction in this figure; it had fallen to 90 products on 1 January 1967.
Kommissionen har offentliggjort i sine årlige beretninger angående praksis omkring anvendelsen af artikel 115.
This is probably the last statement by the Commission in its General Reports on the practical effects of application of Article 115.
Siden har Kommissionen, i hvert fald i sine årlige beretninger, forholdt sig tavs med hensyn til sin i øvrigt ret hyppige brug af denne bestemmelse.
Thereafter the Commission has remained silent, at least in its General Reports, regarding application of this provision, which has nevertheless been applied very frequently.
I følge Ehle-Meier skete der en større stigning i tiden umiddelbart efter overgangsperiodens udløb2i2). På denne dato var den fælles handelspolitik endnu langt fra gennem ført.
According to Ehle-Meier, recourse to Article 115 increased greatly during the period immediately following the end of the transitional period.252At that date the common commercial policy was far from being achieved.
I 1971 offentliggjorde Kommissionen en beslutning, hvorved den fastsatte et system for anvendelsen af artikel 115 253).
In 1971 the Commission published a decision setting out a system for application of Article 115.253This decision authorizes
EØF's Femte Alm. Beretn.. nr. 26.
Loc. cit. at footnote 68 above, p. 141.
Kommissionens beslutning 71/202/EØF af 12.5.1971. EFTL 121 al 3.6.1971. s. 26.
Commission Decision 71/202/EEC of 12 May 1971 (OJ L 121. 3.6.1971).
anmodning om anvendelse af artikel 115.
The issue of such a licence may be deferred within a specified period pending a reply by the Com mission to a request for application of Article 115.
Særligt efter 1978 er der stadig hyppigere blevet gjort brug af artikel 115. Det drejer sig først og fremmest om indførelse af foranstaltninger til beskyttelse af indenlandske markeder mod import via andre medlemsstater af billige tekstiler, hidrørende fra asiatiske lande med lave lønninger og fra statshandelslande.
Recourse to Article 115 has become much more frequent since 1978, especially with regard to measures to protect the domestic market against imports via other Member States of low-priced textiles originating in low-wage Asian countries and in Statetrading countries.
I 1978 blev der truffet over 180 beslutninger i medfør af artikel 115. og af disse vedrørte næsten 80% tekstiler 257). Kommissionen begrunder mangedoblingen af disse beskyttelsesforanstaltninger med økonomiske vanskeligheder i de berørte sektorer, som meget vel kan blive endnu alvorligere som følge af indirekte import.
More than 180 decisions were taken in 1978 under Article 115, nearly 80% of which related to textiles.257 The reasons given by the Commission for the increase in the number of these protective measures were economic difficulties in the sectors concerned, which were likely to be made even worse by indirect imports.
I de fleste af disse tilfælde findes der dog en fælles handelspolitik i form af et fælles kontingent, der opsplittes i nationale kvoter.
However, there is a common commercial policy in most of these cases, in the form of a Community quota subdivided into national quotas.