natgillin/translations-raw huggingface dataset:
EF-landbruget og føde- og fodervaremarkedet
Community agriculture and the agri-foodstuffs market
Indførelsen af de fælles priser og den gradvise afskaffelse af handelshindringer har siden 1966 muliggjort en stærk udvikling i handelen med landbrugsprodukter inden for EØF (se tabel F).
From 1966 onwards the application of common prices and the gradual elimination of barriers to trade led to a great expansion in the quantities of agricultural products traded within the EEC (see Table F).
Fra 1968 til 1984 er værdien i løbende priser af handelen mellem medlemsstaterne med føde- og fodervarer (undtagen fiskerivarer og skovbrugsprodukter steget fra 4,9 mia ECU til næsten 55 mia ECU.
Between 1968 and 1984 intra-Community trade in agricultural and food products (excluding fishery and forestry products) increased in terms of current value from 4 900 million ECU to almost 55 000 million ECU.
Der er tre årsager til dette resultat : varernes øgede værdi, EF's udvidelse og væksten i den interne handel.
This was attributable to three factors: the increase in the value of the goods, the enlargement of the EEC and the growth of internal trade.
I ECU i faste priser er handelen mellem medlemsstaterne steget med gennemsnitligt 8,2% årligt.
In terms of constant ECU, intra-Community trade has been increasing at an average rate of 8.2% per year.
Samhandelen med landbrugsprodukter (eksklusiv fiskerivarer og skovprodukter) inden for Fællesskabet beregnet efter udførsel
Intra-Community trade in agricultural products excluding fish, timber and cork on the basis of exports
Samhandelen svarer i dag til 33,7% af landbrugets samlede produktionsværdi.
Such trade now accounts for 33.7% of the value of final agricultural production.
Hvis man omregner værditilvæksten i industrien og alene går ud fra de mængder landbrugs produkter, der er handlet med, kan det anslås at ca. 20% af landbrugsproduktionen ikke forbruges i oprindelseslandet, men indgår i EF-handelen.
Taking account of the value-added by industry and judging only by the volume of agricultural produce traded, it may be assumed that some 20% of agricultural production is not consumed in its country of origin but enters into European trade.
Der er således tale om skabelse af et virkeligt fælles marked, og EF-landbrugeren producerer i dag for dette EF-marked måske uden altid at være sig det bevidst.
In a real sense, therefore, there has been a move towards a 'Community market', for which the European farmer is now producing without always being conscious of the fact.
Resultatet af den øgede landbrugsproduktion, de tekniske fremskridt med hensyn til konservering og transport af levnedsmidler samt udviklingen i samhandelen mellem medlemsstaterne har været, at EF-markedets forsyning er blevet sikret på fuldt ud tilfredsstillende måde, og at man således har kunnet løse de problemer med knaphed og komplettering, som man kendte i årene 1945-1950.
As a result of the increase in agricultural production, the technical advances in the storage and transportation of foodstuffs and the expansion of intra-Community trade, supplies to the European market are now satisfactory and the food shortages experienced during the period 1945-50 are a thing of the past.
Bortset fra tropiske varer som kaffe, te, krydderier og visse frugter var EF i 1985 ikke længere forsyningsmæssigt afhængigt af tredjelande, undtagen med hensyn til ris, visse oliefrø og vegetabilske olier, citrusfrugter og forskellige basisprodukter, der anvendes til foder, især foderkager og proteinrige planteprodukter.
Apart from tropical products such as coffee, tea, spices and certain fruits, the only foodstuffs for which the European Community was still dependent on the outside world in 1985 were rice, certain oilseeds, vegetable oils, citrus fruits and various basic ingredients of animal feed, including oilcakes and products rich in vegetable protein.
Indførslen af store mængder proteinafgrøder rejser spørgsmålet om EF's afhængighed med hensyn til foder og dermed dets afhængighed med hensyn til animalske produkter.
The importation of large quantities of protein products has raised the question of whether Europe should be dependent on external suppliers for feedingstuff s and, consequently, livestock products.
Det drejer sig om et politisk valg (samtidig med et teknisk-økonomisk problem), truffet i 1962, da Fællesskabet accepterede, at disse produkter kunne komme ind i EF på præferencebetingelser.
Technical and economic considerations influenced the political choice made in 1962 when the Community agreed that such products could be imported on preferential terms.
På det pågældende tidspunkt var der ikke noget, der viste, at EF's landbrug nemt kunne sikre selvforsyning på dette område.
At the time there was no evidence to indicate that European agriculture could ever become self-sufficient in this area at a reasonable cost.
I dag har problemet skiftet karakter, bl.a. på grund af EF's udvidelse mod syd og den fremgang, der er sket i landbruget, men det politiske problem gør sig stadig gældende.
Nowadays the situation has changed, mainly because of the enlargement of the Community towards the south and the advances achieved in agricultural science, but the political problem still remains.
Imidlertid er der foruden dette rent kvantitative aspekt sket ændringer i forbrugernes vaner og smag, som giver EF's landbrug ekstra begrænsninger med hensyn til afgrøder, kvalitet og standardisering af produkterne.
Alongside this purely quantitative aspect, however, changes in consumer habits and tastes place additional constraints on European farmers as regards the harvesting, quality and standardization of products.
Levnedsmiddelindustrien repræsenterer som landbrugets største kunde i EF en omsætning på næsten 300 mia ECU, dvs. næsten det dobbelte af landbrugets samlede produktionsværdi.
The agri-foodstuffs industry, the farmer's main customer, has a Communitywide turnover of almost 300 000 million ECU, or almost double the value of final agricultural production.
Industriens personale, der er på over to mio beskæftigede, består dels af en håndværksmæssig sektor, der tidligere var meget talrig, men hvis størrelse er svindende, og dels af over 2 000 virksomheder med mindst 20 beskæftigede.
It employs over 2 million people and encompasses both the small businesses which used to be so numerous but are now dwindling in importance and over 2 000 firms employing a staff of at least 20.
Tolv brancher, hvis betydning i faldende orden er mejeribruget, kødforarbejdning, bryggerier, bagerier/konditorier, konservering og forarbejdning af frugt og grønsager, er blevet landbrugets egentlige kunder.
The farmer's main customers are nowadays to be found in 12 industrial sectors, the most important being, in decreasing order, milk processing, meat processing, brewing, baking and the storage and processing of fruit and vegetables.
På grund af disse industriers automatisering af deres fremstillingslinjer og som følge af deres ønske om at sikre forbrugerne et varesortiment med en særlig og konstant smag, kræver de mere og mere præcise betingelser med hensyn til leveringsdatoer og produktkvalitet.
Since their manufacturing lines are automated and since they endeavour to provide the consumer with a range of products tailored to specific and constant tastes, the processors are imposing increasingly strict conditions as regards delivery dates and product quality.
Selv på ferskvaremarkedet er visse begreber som »nye« produkter ved at forsvinde, for på grund af de fremskridt, der er gjort inden for transport, konservering og dyrkningsmetoder, får køberen tilbudt tilsvarende produkter hele året igennem.
Even on the market for fresh products, certain concepts such as 'early crops' are tending to disappear since, thanks to advances in transport, storage and growing techniques, the buyer finds that equivalent products are available throughout the year.
Landbrugeren står ikke længere over for de traditionelle markeder, hvor salgssæsoner og kvalitetsforskelle spillede en vigtig rolle.
The farmer is no longer supplying the same traditional markets on which selling times and quality differences played an important role.
Undtagen for nogle ganske bestemte produkter og for særlig fremragende kvalitet, som der er en bestemt, men begrænset kundekreds for, må landbrugeren indrette sin produktion efter en industriel efter spørgsel, der i tidens løb er opstået, og som kræver kvalitetsnormer, der er omhyggeligt fastlagt.
Except for one or two specific products and the top qualities for which there is a certain restricted clientèle, production has to be adapted to industrial demand, which is constant and sets carefully determined quality standards.
Agrolevnedsmiddelsektorens betydning og behovet for den frie bevægelse af denne sektors produkter har gjort det nødvendigt at fastlægge en lang række normer vedrørende præsentation, mærkning, kvalitet og sundhedskrav.
The present size of the food processing sector and the need to ensure free trade in the numerous products of that sector have necessitated the adoption of a wide range of standards relating to presentation, labelling, quality and health requirements.
De fællesskabsbestemmelser, der er under udarbejdelse, vil således gradvis afløse medlemsstaternes egne bestemmelser.
Gradually new Community rules are replacing national legislation.
Det er et langvarigt og vanskeligt arbejde, men det er særligt vigtigt for oplysningen og beskyttelsen af forbrugerne, især med hensyn til anvendelsen af hormoner, konserveringsmidler, farve- og tilsætningsstoffer.
This is a long and delicate task but it is particularly important if consumers are to be properly informed and protected where the use of hormones, preservatives, colouring and additives is concerned.
EF-landbruget og tredjelandsmarkeder
Community agriculture and the external markets
Eftersom landbrugsproduktionen er steget som følge af formidlingen af de tekniske fremskridt og på grund af prisstøtten, har Fællesskabet måttet øge sin eksport væsentligt, og det er i dag næststørste eksportør af landbrugsprodukter efter USA.
The increase in agricultural production which has resulted from the wider implementation of technological advances and from the price support arrangements has compelled the Community to boost its exports and it has now become the world's second-largest exporter of agricultural products after the United States.
Med hensyn til eksporten udgjorde værdien i 1984 18% af landbrugets samlede produktionsværdi.
In 1984 exports represented 18% of the value of final agricultural production.
For en lang række produkter såsom smør, mælkepulver, kondenseret mælk, ost, hvedemel, ægprodukter, fjerkrækød og vin er Fællesskabet i dag den største eksportør i verden.
The Community is now the world's largest exporter of numerous products, including butter, milk powder, condensed milk, cheese, wheat flour, egg products, poultrymeat and wine.
Salget af sukker ligger lige efter Cuba, og eksporten af oksekød overstiger nu eksporten fra traditionelle eksportlande som Argentina og Australien.
The Community now exports almost as much sugar as Cuba and more beef than traditional exporters such as Argentina or Australia.
Parallelt med handelseksporten og i overensstemmelse med forpligtelserne inden for den internationale fødevarekonvention (Food Aid Convention) har Kom missionen intensiveret gaveleverancerne af landbrugsprodukter til lande, hvor der er sult og fødevaremangel.
In addition to its commercial exports, the Community has stepped up the free delivery of agricultural products to countries suffering frora food shortages or actual famine, in accordance with its commitments under the Food Aid Convention.
I 1985 udgjorde den samlede værdi af disse leverancer efter verdensmarkedspriser 600 mio ECU svarende til levering af 1 650 000 t korn, hvoraf 500 000 t blev forsendt direkte af medlemsstaterne, 110 000 t skummetmælkspulver, 30 0001 butteroil, 11 0001 sukker og mere begrænsede mængder olivenolie og tørrede grønsager.
In 1985 the total value of such shipments, at world market prices, was 600 million ECU. The quantities shipped included 1 650 000 tonnes of cereals, (including 500 000 tonnes shipped directly by the Member States), 110 000 tonnes of skimmed-milk powder, 30 000 tonnes of butteroil, 11 000 tonnes of sugar and smaller quantities of olive oil and dried vegetables.
Samhandel med tredjelande med landbrugsprodukter (undtagen fiskerivarer og skovbrugsprodukter)
External trade in agricultural products (excluding fishery and forestry products)
I samme tidsrum er importen af landbrugsprodukter ligeledes steget meget markant, og Fællesskabet er med et køb på 49 mia ECU i 1985 verdens største importør; 46% af indførslen kommer fra udviklingslandene og 13% fra de associerede lande i Afrika, Vestindien og Stillehavet.
At the same time, imports of agricultural products have increased substantially and the Community, which purchased goods to the value of 49 000 million ECU in 1985, is the world's largest importer, taking 46% of its imports from the developing countries and 13% from the associated countries in Africa, the Caribbean and the Pacific.
I forbindelse med køb af te, kaffe, kakao, krydderier, tropiske frugter, olier og fedtstoffer, tobak, maniok, latex, tropisk træ, vegetabilske tekstilfibre mv. sikrer Fælles skabet en ikke ubetydelig del af indkomsterne til disse udviklingslande, og det absorberer 30% af deres landbrugseksport, uden at der er direkte konkurrence mellem disse indførte produkter og EF-produktionen.
By its purchases of tea, coffee, cocoa, spices, tropical fruit, oils and fats, tobacco, manioc, latex, tropical timber, textile fibres, etc., the Community provides a considerable proportion of the earnings of the developing countries and absorbs 30% of their agricultural exports, there being no direct competition between the latter and European products.
På grund af internationale forpligtelser sker der foruden dette køb import af kød, mejeriprodukter og rørsukker, som er omfattet af forskellige garantier fra Fællesskabet.
In fulfilment of international commitments, however, the Community also imports meat, milk products and cane sugar, in respect of which it has provided various guarantees.
Udviklingen i EF-produktionen og den opnåede selvforsyning i forskellige sektorer har nødvendigvis medført ændringer i handelen med tredjelande.
The trends in Community production and the attainment of self-sufficiency for various products have considerably influenced the pattern of external trade.
Siden 1980 er Fællesskabet, for så vidt angår oksekød og siden 1981 med hensyn til korn, således blevet eksportør mod tidligere nettoimportør (tabel 4).
Since 1980 the Community has become an exporter instead of a net importer of beef. The same has applied to cereals since 1981 (see Table H).
Stigningen i den samlede værdi af importen skyldes først og fremmest øgede køb af levnedsmidler, som EF-landbruget ikke producerer, og erhvervelse af produkter, som er nødvendige til foder.
The rise in the overall value of imports is primarily due to the increase in purchases of products which Community farmers do not produce and of livestock foodstuffs.
I en vis udstrækning er der konkurrence mellem sidstnævnte produkter, der indføres toldfrit eller til reducerede toldsatser, og EF-korn, hvilket tvinger Fællesskabet til at subventionere eksporten.
To a certain extent the latter, which is imported at low or zero rates of duty, competes with European cereals and compels the Community to subsidize grain exports.
Men som allerede understreget er der her tale om et problem med to aspekter, henholdsvis effektivitet og EF-handelspolitik.
As already pointed out, however, considerations of efficiency and policy on trade both enter into play.
Indstilles eller formindskes købet af maniok eller andre korn substitutter, vil det ikke blive uden betydning for foderpriserne og dette vil medføre vanskeligheder for opdrættet og gøre den konkurrence vanskeligere, som de animalske produkter er udsat for på både det indre og det ydre marked; sådanne ændringer i samhandelen kan heller ikke påtænkes, før der er ført forhandlinger med Fællesskabets partnere.
If purchases of manioc and other cereal substitutes were to be discontinued or scaled down, feedingstuff prices would be affected, forcing up stockfarmers' costs, and making it more difficult for livestock products to compete on the internal and external markets. Any such changes in the pattern of trade could be envisaged only if negotiations had been held with the Community's trading partners.
Da Fællesskabet er verdens største importør og næststørste eksportør af landbrugsprodukter, har det den allerstørste interesse i, at verdensmarkederne reguleres, og at de internationale handelsaftaler overholdes.
Given its position as the world's largest importer and second-largest exporter of agricultural products, the European Community attaches the highest importance to the organization of world markets and to compliance with international trade agreements.
Dette fremgår i øvrigt af dets forbindelser med en lang række tredjelande, således af undertegnelsen af Lomé-konventionen med 64 AVS-lande og den aktive deltagelse i alle internationale forhandlinger.
This is reflected in the relations which the Community maintains with numerous non-EEC countries, and in particular its signing of the Lomé Convention with the 64 ACP countries and its active participation in all international negotiations.
Det er klart, at EF-landbruget kun kan opretholde sin nuværende vækstrate, hvis der findes øgede afsætningsmuligheder.
Community agriculture will certainly be unable to maintain its present rate of growth unless it finds new markets.
Oksekød (10001) 2)
Cereals (') (lOOOt)
Indførsel
Export
Kilde: Eurostat — FN (Comtrade) og EF-Kom missione n (Oksekød-proteiner).
Sources: Eurostat — Comtrade and Commission DG VI (beef/veal protein products).
') Alt korn undtagen ris.
(') All grain cereals except rice.
2) Kød og levende dyr og konserves udtrykt i slagtekroppe. > ) Foderkager, oliefrø udtrykt som foderkager, fiskemel og kødmel. Page 37
(■') Oilcakes, oilseeds expressed in terms of fish­meal and meat­meal equivalent.
»Der er ganske vist udsigt til, at Fællesskabet kan tage del i den forventede udvidelse af verdenshandelen med landbrugsprodukter, men det vil kun være muligt, hvis der foretages hensigtsmæssige justeringer i Fællesskabets ordninger for handelen med tredjelande, således at det bliver i stand til at føre en eksportpolitik på et sundt økonomisk grundlag. «
These problems were mentioned recently in the Commission's Green Paper entitled 'Perspectives for the common agricultural policy' :
Kommissionen har for nylig taget problemet op i grønbogen om perspektiverne for den fælles landbrugspolitik.
'... although there is a real prospect of the Community being able to participate in the foreseeable expansion of world trade in agricultural produce, this will only be possible if suitable adjustments are made to its external trade arrangements so as to enable the Community to conduct its export policy on a sound economic basis.'
EF-landbruget og støtteordningerne
Agriculture and Community support
En politik, som indebærer prisgaranti, forudsætter et finansielt instrument, som gør det muligt at gennemføre de fornødne interventioner med henblik på prisstøtte.
A price-guarantee policy requires a financial instrument whereby the necessary action can be taken to support prices.
Da de første EF-forordninger om markedsordningerne blev indført i 1962, oprettede Fællesskabet Den europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) og via garantisektionen afholdes alle de EF-udgifter, der følger af markedspolitikken og landbrugspriserne.
In 1962 the European Community, when introducing its first legislation on market organization, set up the European Agricultural Guidance and Guarantee Fund (EAGGF), which includes a Guarantee Section to which may be charged any expenditure incurred on the market policy or agricultural prices.
EUGFL ikke en egentlig fond, da der ikke er specifikke ressourcer til rådighed og ingen finansiel autonomi.
In the strict sense of the term the EAGGF is not a fund, since it does not have resources of its own or, consequently, financial autonomy.
EUGFL er en integrerende del af EF-budgettet, og EUGFL-bevillingerne er praktisk taget undergivet samme regler og procedurer som de øvrige EF-bevillinger; på denne måde kommer EF-solidariteten over for land bruget fuldt til udtryk.
As an integral part of the Community budget, the EAGGF appropriations are subject to much the same rules and procedures as other Community funds, thus enabling the Community to exercise its collective responsibility for agriculture.
Visse af egenindtægterne på budgettet kommer fra landbruget og skyldes den fælles landbrugspolitik, såsom importafgifterne og sukkerafgifterne.
Some budgetary revenue is of agricultural origin and stems from the application of the common agricultural policy (such as the import levies and the sugar levies).
Sammenlignet med udgifterne til landbruget er disse ondtægter forholdsvis små, og de tegner sig kun for en ringe del af den finansielle støtte, landbruget har behov for.
Compared with agricultural expenditure, the revenue from such sources is relatively small and represents only a small proportion of the financial support which agriculture requires.
Fællesskabet besluttede i 1977 at indføre en medansvarsafgift i mælkesektoren og i 1986 en medansvarsafgift for korn. I 1984 blev der for mælkesektoren indført en supplerende afgift i forbindelse med ordningen for den maksimale garanterede mængde.
The Community has also introduced co-responsibility levies, first in the milk sector in 1977 and then in the cereals sector in 1986; in 1984, an additional levy was added in the dairy sector linked with the system of guaranteed maximum quantities.
Selv om ord ningen med medansvarsafgifter er et middel til finansiering af specifikke udgifter i de pågældende sektorer, har afgifterne ikke karakter af egenindtægter, men betragtes som foranstaltninger, der skal regulere landbrugsmarkederne.
Although these levies help to finance specific expenditure in the sectors concerned, they are not own resources and are treated as measures for the regulation of agricultural markets.
EF-støtten til landbruget har form af to typer af foranstaltninger :
Support for Community agriculture takes two forms :
- interventioner på det indre marked ; disse kan alt efter deres økonomiske art opdeles i støtte til offentlig og privat oplagring, støtte til tilbagekøb og lignende, prisudligningsstøtte og produktionsstyrende præmier
(i) intervention measures on the internal market which, depending on their economic nature, may be subdivided into aids for public or private storage, withdraw-
På grund af mætningen på det indre marked, som især skyldes samspillet mellem en øget produktivitet og en stagnerende efterspørgsel, medfører enhver mængde forøgelse for øjeblikket en udgiftsstigning, da forøgelsen gør det nødvendigt at søge enten afsætningsmuligheder uden for EF, hvilket praktisk taget ikke kan påtænkes uden støtte, eller nye anvendelsesmuligheder.
Now that the internal market is saturated as a combined result of higher productivity and the levelling-off of demand, any increase in the quantities produced entails additional expenditure since it creates the need to find either new uses of new external outlets (which is practically impossible without subsidies).
En undersøgelse af landbrugsudgifterne bekræfter denne situation, men det må også erkendes, at andre forhold spiller ind, såsom den gradvise udvidelse af de fælles markedsordninger, EF's udvidelse med nye medlemsstater og beslutningerne inden for landbrugspolitikken, f.eks. i forbindelse med den årlige fastsættelse af landbrugs priserne; der kan heller ikke ses bort fra prissvingningerne på verdensmarkedet og forholdet mellem de enkelte valutaer.
Scrutiny of agricultural expenditure will confirm that this is the case, but account must also be taken of the gradual extension of the market organizations, the enlargement of the Community to take in new Member States, the agricultural policy decisions such as the annual fixing of farm prices and, last but not least, the fluctuations in world market prices and the relationships between the various currencies.