natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den europæiske konkurrencepolitik er imidlertid ikke kun restriktiv over for virksomhe­dernes udfoldelse.
The European competition policy must not, however, be seen as a purely negative one.
Den rummer også positive elementer, idet erhvervsmæssige og sociale fremskridt ofte gøres via forskellige former for samarbejde mellem flere virksomheder.
It also encourages positive developments. Economic and social progress often comes about through various forms of cooperation between companies.
Kommissionen gør sig store anstrengelser for at fremme et sådant samarbejde ved udstrakt anvendelse af sine beføjelser til at tillade aftaler, der i overenstemmelse med traktaterne ordlyd »bidrager til at forbedre produktionen eller fordelingen af varerne eller tii at fremme den tekniske eller økonomiske udvikling (...) uden at der pålægges de pågældende virksomheder begrænsninger, som ikke er nødvendige for at nå disse mål og (uden at der) gives disse virksomheder mulighed for at udelukke konkurrencen for en væsentlig del af de pågældende varer«.
The Commission attempts to promote these through its powers to authorize agreements which, in the words of the Treaties, 'contribute to improving the production or distribution of goods or promoting technical or economic progress... without imposing on the undertakings concerned restrictions which are not indispensable to the attainment of these objectives (and without) affording such undertakings the possibility of eliminating competition in respect of a substantial part of the products in question'.
Europa­Kommissionen har på dette grundlag truffet en række principbeslutninger, som ophæver pligten til forhåndsmeddelelse og giver tilladelse til gruppeaftaler en bloc, forudsat at visse betingelser er opfyldt.
For this reason the European Commission has taken a number of decisions of principle to waive the requirement to notify company agreements. It has also given bloc authorization to certain agreements, provided that a number of conditions are fulfilled.
Det samme gælder aftaler om eneforhandling og aftaler om specialisering på betingelse af, at visse grænser for omsætningen og markeds­andelen ikke overskrides.
These include distribution and purchasing agreements as well as specialized manufacturing agreements up to a fixed level of turnover and market share.
Endvidere er visse typer licens­kontrakter netop blevet sikret juridisk gennem en undta­gelsesforordning.
In addition, the Commission is expected shortly to approve exemptions which will guarantee the legal standing of certain patent licensing contracts.
Europa­Kommissionen lægger stor vægt på samarbejdet mellem virksomheder — især for små og mellemstore virksomheder — fordi det i mange tilfælde medfører fremskridt, og den har ud fra denne betragtning defineret nogle samarbejdsformer, som ikke omfattes af forbuddet mod aftaler:
The Commission is particularly interested in cooperation between small and medium-sized companies, which can frequently have a progressive influence. It has therefore identified a number of forms of agreement which it feels should escape the general ban.
Π Kontrakter med repræsentanter om enerepræsentation.
Π Exclusive representation contracts with trade representatives.
□ Underleverandøraftaler.
D. Sub-contracting agreements.
□ Aftaler mellem virksomheder om udveksling af erfaringer, gennemførelse af fælles undersøgelser, fælles udnyttelse af installationer og lignende.
□ Information exchanges between companies, joint studies and joint use of equipment.
Udover disse undtagelser, hvoraf nogle er blevet udvidet i den seneste tid, er Kommissio­nen meget opmærksom på udviklingen i det erhvervsmæssige klima omkring firmaer, der ønsker at få en individuel fritagelse fra det generelle forbud mod aftaler.
In addition to these rulings, some of which have been made recently, the European Commission gives careful consideration to the economic climate facing companies seeking individual exemptions from the agreements ban.
Kommissionen kan f.eks. tillade aftaler om en samordnet reduktion af overkapaciteten, når efterspørgse­len efter bestemte varer kommer ud for et uventet strukturelt tilbageslag.
If, for example, there is a long-term downturn in demand for a product, the Commission can, under certain circumstances; authorize firms to coordinate a rundown in overcapacity.
Sammenlægninger og misbrug af dominerende stilling
Mergers and abuse of dominant positions
Lige­som inden for kulindustrien er sammenlægninger i denne sektor betinget af en forudgående tilladelse fra Europa­Kommissionen. Kommissionen passer især på, at enkelte personer ikke kommer til at sidde i ledelsen af flere firmaer, så de får kendskab til konkurrerende virksomheders strategi og kan koordinere deres politik vedrørende priser og produkter.
this sector, as with the coal industry, mergers and takeovers must receive prior authorization from the Commission.
Omvendt må en række netop godkendte sammenlægninger ses som led i Fællesskabets krise­ og omstruktureringsplan.
Recent large-scale mergers authorized by the Commission are consistent with the anti-crisis and restructuring policy agreed by the Community.
Disse sammenlægninger skulle gøre det muligt at forbedre virksomhedernes konkurrenceevne og at skabe en bedre balance mellem udbud og efterspørgsel af stål.
They are expected to lead to increased competitivity and a better balance of supply and demand on the steel market.
EF­traktaterne indeholder ikke bestemmelser om kontrol med virksomhedssammenlæg­ninger inden for andre industrisektorer end kul­ og stålsektorerne.
The European Treaties make no provision for control of mergers in sectors other than coal and steel.
Derfor har Kommissio­nen i 1973 forelagt EF's Ministerråd et forslag om, at de vigtigste sammenlægninger gøres betinget af Kommissionens godkendelse, og om at Kommissionen bemyndiges til at forbyde dem i tilfælde, hvor de vil hindre opretholdelse af effektiv konkurrence i fællesmarkedet.
The Commission did however propose to the Council of Ministers in 1973, and again in modified form in 1981, that the largest mergers should be made subject to Commission scrutiny. The Commission also asked for the power to ban mergers which, in its view, pose a threat to effective competition in the Community.
Indtil der foreligger en afgørelse vedrørende dette forslag, må Kommissionen basere sig på andre af traktaternes regler.
While waiting for a Council decision on this point, the Commission is not entirely powerless.
Det slås bl.a. fast, at »en eller flere virksomheders misbrug af en dominerende stilling på fællesmarkedet eller en væsentlig del deraf er uforenelig med fællesmarkedet og forbudt«.
The Treaties state that 'any abuse by one or more undertakings of a dominant position within the common market or in a substantial part of it shall be prohibited as incompatible with the common market in so far as it may affect trade between Member States'.
Anvendelsen af disse bestemmelser over for sammenlæg­ningsoperationer går tilbage til Continental Can­sagen i 1971­1973.
The application of these Treaty provisions to industrial mergers began in 1971-73 with the Continental Can case.
Ved denne lejlighed forudsatte Europa­Domstolen — selv om den frikendte den store amerikanske emballage­producent — at visse sammenlægninger i sig selv kan udgøre et misbrug af en dominerende stilling.
In this instance, the European Court of Justice acquitted the giant American packaging company but ruled that certain mergers could of them selves constitute an abuse of dominant position.
Blandt andre former for utilladeligt misbrug, som kan begunstige virksomheders relative magtposition, kan man nævne urimelige priser, begrænsning af produktionen eller af­sætningen, samt forskelbehandling af kunderne. Et eksempel herpå var Kommissionens
Unfair pricing, curbs on production or marketing and discrimination between traders are other examples of punishable abuse by a company of its market position.
Den europæiske konkurrencepolitik forsvarer ligeledes Fællesskabets interesser i forholdet til stater, bl.a. når disse optræder som producenter:
European competition policy also guards the Community interest in the public sector by watching over the activities of State-owned enterprises:
□ Fællesskabet talte i 1962 18 statsmonopoler af kommerciel karakter.
D in 1962 there were 18 national trading monopolies in the Community, covering goods ranging from potassium, gunpowder and explosives to alcohol and tobacco.
De forhandlede så forskellige produkter som potaske, krudt og sprængstoffer, alkohol og tobak.
Partly by negotiation and partly by taking recalcitrant offenders to the European Court, the Commission has frequently achieved the objective laid down by the European Treaties, namely the abolition of discrimination between nationals of the Member States in the procurement and marketing of goods.
Ved forhandling og ved i nogle tilfælde at indklage de genstridige for Europa­Domstolen har Kommissionen som regel kunnet opfylde de europæiske traktaters målsætning om fjernelse af enhver forskelsbehandling mellem medlemslandenes borgere med hensyn til betingelserne for forsyning og afsætning.
Despite recent advances, minor problems still exist, notably in the marketing of tobacco in Italy and France.
Skønt der netop er sket en række forbedrin­ger, er der stadig mindre problemer vedrørende handel med tobak i Frankrig og Italien — ligesom problemerne vedrørende monopolerne i Grækenland, der blev medlem af EF i 1981, må undersøges.
In Greece, which joined the Community in 1981, the dismantling of State monopolies has yet to commence.
Π EF­traktaterne er helt neutrale over for virksomhedernes ejerforhold.
Π as far as public or private ownership is concerned, the European Treaties are completely neutral.
Staten må såvel som de offentlige og de private virksomheder følge samtlige regler i traktaterne — og altså også konkurrencereglerne.
State­owned concerns must respect Community law, particularly competition law, in the same way as any privately owned company.
Kommissionen har derfor i 1980 gennemført et direktiv om gennemsigtighed i de finansielle forhold mellem medlemsstaterne og deres offentlige virksomheder.
Consequently, the Commission drew up a directive in 1980 to ensure the financial 'transparency' of dealings between Member States and State­owned concerns.
Det drejer sig blandt andet om at hindre, at visse begunstigel­ser — f.eks. i form af vederlagsfri medvirken, kan dække over konkurrenceforvridende støtte, der er uforenelig med det fælles marked.
The aim is to prevent governments from giving unfair advantages to these companies, such as unremuner­ated holdings of the companies" stock. These can amount to disguised subsidies which are incompatible with the common market.
Tilbage står problemet med statsstøtte til virksomheder — såvel offentlige som private.EF­traktaterne erklærer denne form for støtte for uforenelig med fællesmarkedet, idet den kan påvirke samhandelen mellem De Ti og dermed skade konkurrerende virksomheder.
A further problem is State aid, whether to private or public enterprises. The European Treaties declare such aids incompatible with the common market in so far as they distort trade between the Ten or damage competing firms.
Visse former for støtte — støtte af social karakter, støtte til regioner med det formål at råde bod på regionale skævheder og støtte til afgrænsede og klart definerede erhvervssektorer, som har til formål at muliggøre tilpasning inden for visse industrier — kan dog godkendes.
But certain forms of social aid are permitted. Allowances are also made for clearly defined and limited aids to the regions or industrial sectors which aim to correct regional imbalances or permit struggling industries to readapt:
Π Støtten til regionale formål tilstræber normalt at skabe en bedre balance i Fællesska­bets økonomiske udvikling.
□ regional aid aims to improve the pattern of economic development in the Community.
For at undgå, at fordelingen af denne støtte fremkalder konkurrenceforvridninger og for at hindre at medlemslandene indleder en overbudspo­litik for at skaffe sig investeringer, vedtog Europa­Kommissionen i 1975 visse samord­ningsprincipper, som bl.a. fastsætter fælles lofter for denne støtte. Disse principper blev udbygget i 1979.
To prevent distortions of competition and check damaging excesses in inducements to invest, the European Commission laid down common guidelines in 1975 (strengthened in 1979) which establish ceilings for aid in the Community.
D Støtte til miljøbevarende formål er genstand for en europæisk rammeaftale, som skal hindre, at sådan støtte ikke strider mod princippet om, at det »er forureneren, der skal betale«.
D environmental aid is regulated by European guidelines which ensure that it does not stray too far from the principle of 'polluter pays'.
□ Støtte til særlige erhvervsgrene har som følge af den økonomiske krise en tendens til at brede sig til de sektorer, som er i vanskeligheder.
□ aids to industrial sectors in difficulty have mushroomed during the recession.
Levedyg­tigheden skal genetableres gennem en løsning af de pågældende erhvervssektorers strukturelle problemer, og der er udarbejdet specielle retningslinjer for følgende fire sektorer:
It insists that such aids must be exceptional, limited in duration and geared directly to the objective of restoring long­term viability by reducing overcapacity in struggling sec­tors. More detailed guidelines exist for four sectors:
• Skibsbygning, som i 1981 var emnet for et femte direktiv, hvori betingelserne for støtte fastsættes.
• shipbuilding aids are controlled by a fifth directive, agreed in 1981;
• Tekstilindustrien, for hvilken en støtteordning blev iværksat i 1971 og senere nøjere præciseret i 1976.
• textiles are subject to a framework of aids, first drawn up in 1971 and elaborated in 1976;
• Jernindustrien, for hvilken der i 1981 blev vedtaget støtteprincipper for tiden frem til 1985.
• steel, which is the object of a 1981 agreement, allowing limited aids up to 1985.
De generelle støtteordninger, som forfølger en række forskellige mål, afhængige af det enkelte tilfælde, har ligeledes tendens til at brede sig i en kriseperiode. Denne støtte kan medføre adskillige forvridninger af konkurrencen, fordi den anvendt i ét land kan tiltrække investorer, som uden støtten ville være søgt andre steder hen.
General aids, introduced to meet a number of different objectives, also tend to multiply in times of crisis. They can create numerous distortions.
Sådanne foranstaltninger bør underlægges Europa­Kommissionens kontrol.
General aid must be submitted for Commission approval.
Den vil søge at fjerne alle årsager til voldsomme forvridninger af den lige konkurrence.
The Commission attempts to weed out elements likely to cause too marked a distortion in competition.
') De kan finde flere detaljer herom i Europa-noler nr. 9/82 »Fællesskabet og statsstøtte til virksomhederne«.
Certain forms of aid can, however,
Kommissionen for De europæiske Fællesskaber
Capitol Centre, Franklin Street, PO Box 609, Manuka 2603, Canberra ACT - Tel. 95-50 00
Ansvarhavende redaktør: Hans Jørn Hansen
2100 M Street, NW, Suite 707, Washington DC 20037 - USA - Tel.
Fællesskabet og udviklingslandene
The Community and developing countries
— »Vil man udvikle et land, en region eller en by er det ikke nok med kostbare maskiner og redskaber.
'Development cannot be simply a question of handing over a tool, however impressive it may be.
Man må føle behovet for udvikling — og ud af denne følelse må vokse såvel viljen til at sætte i gang som evnen til at styre udviklingen«. — EF's udviklingspolitik må have et sådant nyt incitament !
It must be a question of ensuring that a country, a region or a city needs that package and that this need will itself generate the desire for development and the ability to control it.'
Dette blev understreget kraftigt, da EF-Kommissionens ansvarlige for udviklingspolitikken, Edgard Pisani, den 30. september 1982 forelagde sit memorandum om udviklingspolitikken i de kommende år.
It was with these words that Mr Edgard Pisani, EC Development Commis­sioner, presented a memorandum on Community development policy on 30 September 1982.
Han påpegede, at situationen i den tredie verden er blevet yderligere kritisk, og at de rige lande må øge deres hjælp. (') o
Mr Pisani called for a relaunch of European development policy in the wake of the crisis in the Third World, citing demands that aid programmes of the wealthier countries be strengthened.' o
Gennemsnitsindkomsten målt i faste priser er ganske vist næsten fordoblet i løbet af de sidste 2o år for op imod en milliard mennesker i en række udviklingslande.
Admittedly average earnings per head for more than a thousand million men and women in some Third World countries have nearly doubled in real terms in the last 20 years.
I disse lande er gennemsnitslevealderen øget fra 53 år i 1960 til 61 år i 1979, og antallet af analfabeter er faldet betragteligt.
In these countries, expectation of life has increased sharply from 53 years in 1969 to 61 years in 1979.
Der har altså fundet en udvikling sted.
Literacy has also increased.
Men den er ikke kommet alle til gode.
Development is succeeding, but unevenly.
Kløften mellem de fattigste udviklingslande og de i den tredje verden, der har påbegyndt deres industrialisering, er blevet større.
The gulf within the Third World between countries moderately well-off and those which are very poor is widening.
Nogle få tal er nok til at vise, hvordan udviklingspolitikken har slået fejl i en stor del af den tredje verden:
The failure of large parts of the globe to develop economically can be summed up by a few figures:
D Mens gennemsnitsindkomsten i de industrialiserede lande i disse tyve år er vokset med mere end 5 000 dollars, har væksten været under 70 dollars for mere end to milliarder mennesker i den tredje verden.
D For more than 2 000 million people, real earnings per head have increased by less than 70 dollars a year in the last 20 years. In developed countries the average growth has been more than 5 000 dollars a head.
D Gennemsnitsindkomsten i de fattige afrikanske lande er i løbet af det sidste ti-år faldet 0,4 pet.
Π Earnings per head in poor African countries shrank by 0.4% a year in the last decade.
Π 750 millioner mennesker levede i 1980 i absolut fattigdom.
□ In 1980 750 million people were living or rather existing in a state of abject poverty.
Π Udviklingslandenes kornimport steg fra 1960 til 1980 fra 25 til 80 mio tons — og den vil formentlig stige til omkring 200 mio tons omkring årtusindskiftet.
D Cereal imports by developing countries increased from 25 million tonnes in 1960 to 80 million tonnes in 1980. By the turn of the century they are expected to top 200 million tonnes.
□ De fattigste lande er hårdest ramt af den internationale økonomiske krise.
□ Poor countries have been the worst casualties of the international economic recession.
Deres bytteforhold overfor de industrialiserede lande — eksportens værdi i forhold til, hvad de nødvendigvis må importere — blev forringet med 16 pet. fra 1970 til 1980.
Their trade balance with industrial countries — the value of their exports against necessary imports — worsened by 16% in the 1970s.
Der er mange grunde til at hjælpe udviklingslandene, men spørgsmålet hvorfor besvares bedst med modspørgsmålet: Hvordan kan vi i Europa forholde os passive ?
The question is sometimes asked: why help developing countries? The best reply is another question: how could Europe do otherwise?
Hvordan kan vi i Europa acceptere, at millioner af mennesker dør af sult ?
How could Europe stand and watch as millions of human beings died of hunger?
Men udover dette grundlæggende moralske krav er der mange mere egennyttige begrun­delser for Europas hjælp til den tredje verden:
Apart from this fundamental moral imperative, there are a number of other justifications for Community aid to the Third World:
D Kløften mellem rige og fattige lande kan. hvis den fortsat bliver stadig større, kun ende med et voldeligt opgør — som først og fremmest vil ramme Europa.
□ If the gulf between rich and poor widens it will inevitably lead to a global conflict in which Europe would be particularly vulnerable.
□ Den økonomiske afmatning påvirker naturligvis Europas evne til at hjælpe de fattige lande, men det bliver stadig mere klart,' at der ikke er nogen vej ud af krisen, uden at der påny skabes en vækst i udviklingslandene.
□ The economic crisis appears to reduce.Europe's capacity to help poor countries. But it is also evident that there can be no end to the crisis until the economic growth of developing countries is restored.
Fællesskabet er langt mere afhængig af en sådan vækst i udviklingslandene end de andre store industriområder.
The Community is more dependent on poor countries than other world powers:
• Europa dækker henved halvdelen af sit energibehov ved import — og hovedparten af denne import kommer fra udviklingslandene.
• Europe imports more than half its energy, mainly from the Third World.
• Fællesskabets afhængighed af udviklingslandene er på omkring 90 pet. for en række rastoffer som kaffe, bomuld, kobber, mangan o.s.v.
• The Community depends on the Third World for about 90% of its raw materials, including coffee, cotton, copper and manganese.
• Krisen i de industrialiserede lande tvinger dem alle til at søge sig nye markeder for deres eksport.
• The economic crisis has obliged industrialized countries to seek new markets for their exports.
Den tredje verden er ganske vist Fællesskabets største leverandør, men den er også vor største kunde, idet udviklingslandene aftager mere end en trediedel af vor eksport.
The Third World is not only the main supplier but also the main customer of the Community, taking more than one third of its exports.
Udvikling af købekraften i den tredje verden vil kunne åbne betydelige afsætningsmuligheder for vor industriproduktion bl.a. af udstyr og maski­ner.
Third World development creates valuable new markets for European machinery and other equipment.
Fællesskabet har, fra det blev startet, ydet en selvstændig hjælp til de fattige lande.
From its inception, the European Community has operated an independent aid pro­gramme for poor countries.
Denne hjælp har ikke hverken erstattet eller overlappet medlemslandenes udviklingshjælp men tværtimod suppleret den.
The customs barrier surrounding the Community gives it a separate identity on the international scene. '
Den støtte, som ydes ved at åbne for udviklingslandenes eksport gennem toldfrihed og toldnedsættelser for udviklingslandene, kan jo i øvrigt kun ydes for Fællesskabet som helhed, fordi EF's toldunion forener medlemslandene til en enhed overfor resten af verden.
Decisions are taken at Community level on, for example, customs concessions to Third World countries.
Af historiske grunde og på grund af de særlige vanskeligheder har Europa altid lagt speciel vægt på støtten til Afrika, men Fællesskabet har ikke koncentreret hele sin støtte om dette kontinent.
For historical reasons and to cope with its special problems, the Community gives particular attention to Africa. But European aid is not reserved for one continent; the Community has gradually developed a cooperation policy which embraces the whole of the Third World.
Det har gradvis udviklet en samarbejdspolitik, der omfatter hele verden.
See European File No 2/82: 'The European Community in the World'.
Globalt samarbejde
The global policy
□ Nord­syd­dialogen: Det europæiske Fællesskab deltager i alle internationale møder i forbindelse med bestræbelserne for at skabe en ny og mere afbalanceret økonomisk verdensorden mellem de rige lande og udviklingslandene.
D North­South dialogue: the European Community takes part in all international negoti­ations which aim to establish a new balance between rich and poor in the world economic order.
I flere og flere af disse møder optræder Fællesskabet på medlemslandenes vegne.
Increasingly, the Community speaks on behalf of all its Member States at such meetings.