natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Jeg kender ikke noget bedre middel til at tilskynde til ubegrænset offervilje, som resulterer i en umulig arbejdstid. Der var ingen ferie, der var ingen weekend, man var næppe taget af sted, før der blev sendt bud efter én.
We know that if we are to win full cooperation from workers, which is probably the best way of achieving the highest level of productivity, we need to shelter them from the hazards of progress.
Dette smittede af på vore egne medarbejdere.
Hence the idea of redevelopment.
Jeg husker, at man en søndag sendte otte sekretærer til mig.
There has to be a balance between the regions, or to use the current phrase, there has to be economic and social cohesion.
Jeg mindes dem, som arbejdede sammen med mig, og som ikke havde nogen weekend. Jeg husker, da vi udarbejdede »Spaak-Rapporten«, at sekretæren kunne arbejde til ud på de sene nattetimer.
These, then, are the ideas and the methods which enabled us to create something which is not, as malicious tongues would have it, 'an American Europe' but rather a Europe capable of talking to America on equal terms.
Med et smil sagde jeg til Monnet: »De udnytter os, men vi er ikke vrede på Dem af den årsag«. Grunden var, at han også havde en evne til at interessere sig for alle de personlige bekymringer hos dem, som arbejdede sammen med ham.
It seems to me that what we are seeing today is a Western Europe which, thanks to its organization and its policy objectives, is actually beginning to attract the countries of Eastern Europe, who have recognized how efficient our combination of freedom of initiative and policies regulating the activities of individual firms can be.
Men man taler også om hans tålmodighed og om den tid, der ofte er behov for, for at der kan ske forandringer.
We are often asked, in the spirit of Monnet, what the Community should be doing today.
Jeg vil gerne minde om, at fremskridtene tværtimod er sket gennem virkelige omvæltninger.
I know people talk quite a lot about currency.
Tag feks.
It is not as simple as all that.
EKSF og Schu-man-erklæringen.
It is not, I would say in passing, just a matter for the central banks.
Pludselig siger man, fem år efter afslutningen af den værste af alle krige, den mest rædselsfulde besættelse, at det
Obviously the part played by coal and steel 40 years ago now devolves on the high-technology industries that will shape our future.
JEAN MONNET'S METODE først og fremmest drejer sig om at forene Frankrig og Tyskland under en fælles høj myndighed, der også står åben for samarbejde med de andre lande.
JEAN MONNET'S METHOD to us through the audio-visual media.
Det er dette omsving, som på én gang har forandret alting. Men at der derefter krævedes tålmodighed for at få sat tingene på plads, det er en anden sag.
These are now at a turning point where they might very well go into a steady decline or, alternatively, turn into a wonderful instrument for communication between the countries of Europe.
Det er det samme med Euratom. Hvorfor dette valg af Euratom? — Fordi atombomben med sin opsigtsvækkende entré i verden kunne indvirke på folkenes fantasi, og samtidig kunne dette være begyndelsen til en ny industriel revolution.
I myself would suggest other ambitions.
En tanke, man holder fast ved, er at vi har brug for institutioner, for det er dem, som kan blive bedre og videregive en klog tanke fra generation til generation.
I think that we should exploit a proven method of negotiation and the role of the European institutions.
Det er aldrig en luftig konstruktion, de har altid et støttepunkt, og de har en mission.
People must never be allowed to face each other head-on in negotiations; that just leads to mounting misunderstanding and suspicion.
Der opstod økonomiske problemer allerede for kul og stål, for kullets ved kommende de vanskelige produktionsforhold i de dybe miner, for stålets vedkommende den enorme følsomhed over for de økonomiske udsving og de varierende investeringer.
We should have wider recourse to mediators or go-betweens, to use Losey's term, people who have the trust of both sides and the imagination to find solutions which are not simply compromises where you take 30% of what one side wants and 40% of what the other side wants and forget about the rest.
Metoden går ud på at finde angrebspunktet for indsatsen, altid at koncentrere sig om det væsentlige, ankerpladsen — jeg har næsten altid haft lyst til at sige »Ansatzpunkt«, hvis hr. Narjes giver mig tilladelse til det, det er det bedste ord, jeg kan komme i tanke om for at oversætte, hvad Monnet's indsats er for noget — resten giver sig af sig selv.
Synthesis, in the chemical sense of the term, where the end product is different from its components, is quite another matter. Given the speed of change and innovation and the emergence of new technologies all over the world, I feel that this method of negotiation should become standard practice, not only between countries but also inside firms.
Der findes mennesker, som tror, at Monnet kun interesserede sig for sektorbestemt integration — jeg blev ret forarget, da en avis skrev det.
The method that Monnet introduced into international relations applies equally to company management.
Jeg telefonerede temmelig rasende til artiklens forfatter og sagde til ham: »Har De ikke læst Schuman-erklæringen?
Dare I suggest that the first people to understand this were the Japanese?
Unionen var allerede omtalt i teksten, og De har aldrig hørt tale om Aktionskomitéen for Europas Forenede Stater?« Man må skelne mellem målet og taktikken.
There is a second guiding principle that can help Europe to carry out its allotted task in the spirit of its founder: in today's troubled world we are not building Europe for Europe alone.
Grunden til, at Monnet havde en sådan tillid til sine medarbejdere er, at han vidste, at han var i besiddelse af noget andet, nemlig denne usædvanlige forudanelse af, hvad der ville trænge sig på i morgen, men lige så vel en følelse af det, som kunne være overilet, og som burde gemmes til en anden lejlighed.
Our lesson to others is that the fiercer the ravages of conflict between nations the greater the need for even closer ties in peace.
Hvis han havde nogle betænkeligheder over for
This is what has happened in the case of France and Germany.
57 det fælles marked — stærkt europæisk-orienterede venner som Clappier har fortalt mig: »Men De drømmer jo.
57 community is created there with a federal capital, obviously Jerusalem.
Det er forbindelsen mellem de to dramaer, som begivenhederne i Suez og Budapest faktisk var.
The same approach must be used to overcome conflicts in Asia and tribal struggles in Africa.
Desuden var der denne nye syntese, som jeg lige har nævnt.
This would be a way of responding to the ideas of the man we are honouring here today.
Man er klar over, at der på grund af staternes indgreb findes skævheder, som man bør rette op på.
We are not in the business of building Europe so that Europeans can be stronger and happier.
Det ser ud til, at det vi oplever i dag, er et Vesteuropa, som med sin struktur og sine retningslinjer bliver noget tillokkende for selv østlandene, der
We are building Europe so that it can become a decisive factor for democracy and peace.
Man kan til en vis grad stille det spørgsmål til os alle sammen, og det i Monnet's ånd, hvad der må gøres i dag? Jeg er godt klar over, at man ret ofte nævner valutaen.
I am sure I speak for all of you in thanking François Duchêne, Karl-Heinz Narjes, Etienne Davignon, Emile Noël and Pierre Uri for their contribution to this morning's session.
Det står fast, at den rolle, som kul og stål spillede for 40 år siden, den spiller i dag de avancerede industrier, som vil komme til at bestemme vor fremtid.
The reports and the round-table discussion served not only to jog our memories, but also to put the public spotlight on the man we are honouring today.
For mit vedkommende vil jeg gerne foreslå nogle andre ambitiøse mål.
There is one point worth mentioning.
Monnet kunne ikke tolerere de konflikter og de fejltagelser, som havde druknet verden i blod, herunder over for de mennesker, som havde fælles interesser.
Everyone who spoke this morning referred, quite rightly, to the fact that Jean Monnet is relatively unknown.
Jeg finder det nødvendigt, at vi gør forhandlingsmetoden og EF-institutionernes rolle til noget almengyldigt.
Today's symposium was organized not simply to pay tribute to Monnet's memory, but also to publicize his philosophy.
Man må aldrig lade folk komme til at stå ansigt til ansigt i deres forhandlinger, det fører ikke til andet end misforståelser på misforståelser og mistanker på mistanker.
I believe that we must continue to highlight our aims and objectives in all we do.
Men det er noget helt andet med, hvis jeg må sige, den kemiske syntese, hvor produktet, der kommer ud af processen, er for skellig fra dets bestanddele. Jeg tror, at med bevægelsernes, fornyelsernes og teknologiernes forøgede hastighed i verden må
We must never forget why Jean Monnet, in forging a link between an idea, a concept and its practical implementation, succeeded in creating the living reality that we are experiencing today.
Det er det, der er sket mellem Frankrig og Tyskland.
A section of the audience.
Jeg taler uden tvivl på alles vegne, når jeg hermed siger tak til François Duchêne, Karl-Heinz Narjes, Etienne Davignon, Emile Noël og Pierre Uri for deres bidrag til dette kollokvium.
Round table, afternoon session, from left to right: Max KOHNSTAMM, Karl CARSTENS, David F. WILLIAMSON, Jacques CHABAN-DELMAS, Pascal FONTAINE and Jacques DELORS.
Der er én ting, som vi virkelig må tænke over.
A section of the audience.
Rundbordskonferencen, mødet om formiddagen.
Round table, afternoon session, from left to right: Karl CARSTENS, David F. WILLIAMSON, Jacques CHABAN-DALMAS, Pascal FONTAINE and Jacques DELORS.
Rundbordskonferencen, mødet om eftermiddagen. Fra venstre til højre: Max KOHNSTAMM, Karl CARSTENS, David F. WILLIAMSON, Jacques CHABAN-DELMAS, Pascal FONTAINE, Jacques DELORS
Jacques DELORS with Jean MONNET's daughter and son-in-law, Mr and Mrs SARRADET-MONNET.
Rundbordskonferencen om eftermiddagen. Fra venstre til højre: Karl CARSTENS, David F. WILLIAMSON, Jacques CHABAN­DELMAS, Pascal FONTAINE, Jacques DELORS
You have just seen a film which illustrates Jean Monnet's philosophy exceptionally well.
Fra venstre til højre: Jacques DELORS, fru og hr. SARRADET-MONNET
I am very much in favour of that approach, possibly because I still cherish the illusion of being young.
ÅBNING AF MØDET VED JACQUES DELORS Formand for EF­Kommissionen
When the French National Assembly rejected the draft European Defence Community treaty on August 1954 Jean Monnet was obviously a disappointed man.
Debatten i formiddags varede længere end forudset, hvilket vidner om den store interesse, der hersker for dette emne, især på baggrund af François Duchênes fremragende foredrag.
But he was not taken unawares, nor was he discouraged. His pragmatism and his active approach prompted him to draw his own conclusions from his setback.
De har også lige set en film, som langt bedre end noget illustrerer, hvordan Jean Monnet ræsonnerede.
In his memoirs he wrote: 'I pondered on how to ensure that political forces everywhere ceased to act as a brake and become instead the motor of European unity'.
Her så De Robert Schuman, Konrad Adenauer, Alcide de Gasperi og flere endnu. Disse personer tog det politiske ansvar for at sætte alle disse ting i værk, og det må heller aldrig glemmes.
The lesson Monnet learned from this failure was that all political parties, whether in power or in opposition, would have to be involved in the European venture.
INDLÆG VED DAVID F. WILLIAMSON Generalsekretær for EF-Kommissionen
ACTION COMMITTEE FOR EUROPE and the trade unions.
Jeg er helt enig, hr. formand.
There could be no surrender, the European dynamic had to be renewed.
Det er nødvendigt at understrege de tre elementer, som De netop har nævnt; vi må tænke på nutiden og fremtiden.
The Action Committee for the United States of Europe was formed on 13 October 1955 and was active until 1975.
Jeg er fuldt ud tilhænger af denne fremgangsmåde, eftersom jeg har bevaret illusionen om at være ung.
For 20 years an unofficial organization, virtually unknown to the general public, had a decisive influence on the integration process.
Desuden mener jeg, at det vil være gavnligt at tænke lidt over fortidens erfaringer i forbindelse med fremtiden for Aktionskomitéen for Europas Forenede Stater.
The Committee epitomized his method—which we discussed this morning—and his concentration, that is to say, his ability and determination to do one thing at a time, in this case to build the United States of Europe.
BERETNING AF PASCAL FONTAINE Professor ved Instituttet for Politiske Studier i Paris
Let me begin by saying what the Committee was not. It was not a European movement or a 'think-tank'.
Men det kom ikke som nogen virkelig overraskelse for ham, og han mistede da slet ikke modet.
The second principle was that the Committee was pledged to realizing the objectives set at Messina.
Med sin pragmatiske holdning til tingene og sin viljestyrke drog han straks de nødvendige konklusioner af dette nederlag.
The Messina communiqué had listed a number of objectives, and Monnet was determined that each and every objective should be attained.
I sine memoirer skriver han følgende: »Jeg koncentrerede mig om at sørge for, at de politiske kræfter intetsteds skulle virke som en bremse på udviklingen, men derimod overalt fungere som Europas lokomotiver«.
The third principle was vital: members of the Committee had to endorse and champion the basic principle of delegation of sovereignty. This, no doubt, is why they had agreed to sit on the Action Committee for the United States of Europe in the first place.
Ud fra sine erfaringer fra dette nederlag var det således Jean Monnet's ønske i fremtiden at få både de parlamentariske flertal og de parlamentariske oppositionsgrupper til at tilslutte sig den europæiske tanke.
A few months after the failure of the European Defence Community and the embryonic political cooperation treaty, the inclusion of the 'United States of Europe' in the title of the Committee was a highly significant and audacious step for both Monnet and its members.
Det var hans målsætning at opnå en konsensus, således at de fremtidige europæiske traktater, som han indtrængende anråbte om, ville få den nødvendige støtte, uanset det tilfældighedernes spil, der præger det nationale politiske liv.
In forming the Committee, Monnet was perpetuating his method of working through politicians, influencing them, inspiring them and projecting through them material objectives for European unity.
Denne analyse var i god overensstemmelse med hans filosofi om, at der i historien findes »nøgletidspunkter« og »nøglekræfter«.
Between 1955 and 1975, 130 individuals sat as members. A key factor from the start was the support of the German Social Democrats.
Nøgletidspunkterne var de tidspunkter, hvor han følte, at det var muligt at skabe en fornyet fremgang, og nøglekræfterne i 1954/1955 var efter Monnet's mening de politiske partier og fagbevægelserne. Metoden bestod i at skabe samme enighed, som havde ført til moderniseringsplanens gode resultater og til Schu-man-planens succes.
They had been hostile to the first European Coal and Steel Community but were converted to the cause by the intercession of DGB trade unionist Walter Freitag. His experience on the ECSC Consultative Committee convinced him of Monnet's intentions and he won Erich Ollenhauer and Herbert Wehner over to the European idea.
Derfor besluttede Monnet at opgive sit formandskab for EKSF's Høje Myndighed, så han kunne få frie hænder og på ny arbejde for samlingen af Europa.
Let me mention some of these 130 individuals—and I must apologize for not mentioning them all—who were the backbone of the Committee over the years:
Han arbejdede naturligvis nært sammen med Paul-Henri Spaak og Jean Beyen, som var ophavsmændene til Benelux-planen, der lå til grund for Messina planen.
For the United Kingdom, Douglas-Home, Heath, Jenkins. For the Benelux countries, Tindemans, Leburton, Lefèvre, Werner, Biesheuvel, den Uyl.
Aktionskomitéen for Europas Forenede Stater blev oprettet den 13. oktober 1955, og den bestod fra 1955 til 1975.
There were no formal rules, there was no constitution, there was simply an approach.
I tyve år udøvede denne komité, som havde en halvofficiel struktur — en struktur, som ikke var særlig kendt af den store offentlighed — en afgørende indflydelse på hele den proces, der vedrørte opbygningen af Europa. For Jean Monnet udgjorde denne komité både
And in describing it, the simile of an iceberg is not altogether inappropriate, the tip of the iceberg corresponding to what was made public.
Den var hverken en europæisk bevægelse, en filosofisk klub eller en pressionsgruppe i den traditionelle lobbying-forstand.
One example of this was de Gaulle's now famous Volapiik press conference on 15 May 1962, probably one of the most awkward moments of the 1960s, when he launched an attack on supranationality and the Community or, to be more precise, on the Community institutions.
Den havde helt sin egen struktur, som var tilpasset Jean Monnet's arbejdsmetode, og den udgjorde en slags pressionsgruppe, som i sig selv repræsenterede magten, eftersom grundprincippet for komitéens sammensætning bestod i, at de deltagende medlemmer var delegeret og officielt udnævnt af deres parti eller faglige organisation, som de så repræsenterede.
This was followed on 26 June by a declaration from the Committee restating the basic principles, the terms of reference and the interest of Community action. To take a more recent example: Mrs Thatcher's Bruges speech on 20 September last could well have prompted a reaction from the Committee restating and explaining the parameters and the ambitions of the Community method.
Alle medlemmerne skulle have et officielt mandat. De handlede ikke som individuelle personer.
He considered that it was his duty to concern himself exclusively with the Committee and the European cause, unlike the politicians who had other tasks to perform and other responsibilities to bear.
Deres organisation skulle derfor støtte dem, hvilket forudsatte, at der havde fundet en intern debat sted i den pågældende organisation.
Those who knew him know that his work consisted mainly of meeting after meeting, hundreds of telephone calls, constant travelling.
Det andet princip bestod i, at komitéen forpligtede sig til at arbejde på at virkeliggøre målsætningerne fra Messina. Den
He never hesitated to give of himself, to go to Brussels, Bonn or Washington to persuade people.
1. juni 1955 blev der med kommunikéet fra Messina fastsat en række målsætninger, og Jean Monnet ønskede, at disse målsætninger skulle realiseres i fuldt omfang.
His offices were in the avenue Foch in Paris.
Et tredje princip, som var meget vigtigt, gik ud på, at komitéens medlemmer skulle ved kende sig det basale princip om afgivelse af suverænitet og forpligte sig til at forsvare det.
His secretariat was minimal: Max Kohnstamm and Jacques Van Helmont, helped by François Duchêne and Richard Mayne for a number of years.
Det var uden tvivl af denne grund, at de accepterede at sidde i Aktionskomitéen for Europas For enede Stater.
More than this small team, what explains the Committee's capacity for impetus and influence during this time was the fact that other forces gathered around this nucleus in what might be described as concentric circles.
Få måneder efter det fejlslagne EDC og den fejlslagne traktat om et politisk samarbejde, som Jean Monnet havde lagt kimen til, var det meget dristigt og særdeles betydningsfuldt, at han genoptog sloganet »Europas Forenede Stater«, og det samme gjaldt for komitéens øvrige medlemmer.
All sorts of people, because of personal contacts, bacause they had known Monnet for a long time, because they had been won over to the cause, endeavoured to make their contribution. The first concentric circle was formed by the 'friends', longstanding colleagues from the Modernization Plan and the ECSC: Etienne Hirsch, Pierre Uri, Robert Marjolin, Paul Delouvrier, Bernard Clappier.
Ved oprettelsen af denne komité søgte Jean Monnet som sædvanlig at handle gennem politikerne ved at påvirke dem og inspirere dem og ved gennem disse at opstille de konkrete målsætninger for den europæiske enhed.
Very close to them came the 'acquaintances' and 'allies', those who could be approached, mobilized, asked to produce an urgent memo: first, the Committee members themselves and then the friends, the journalists, the professional men and women, all part of a Monnet network. Many of them are with us here today.
Komitéens sammensætning: Alle de politiske partier i de daværende seks EF-lande, socialdemokrater, kristelige demokrater og liberale, som repræsenterede to tredjedele af de europæiske vælgere, deltog fra starten sammen med de frie og kristelige fagforeninger, som repræsenterede ti millioner arbejdere. I perioden 1955-1975 var der 130 personer, som i egenskab af at være medlemmer af disse partier eller organisationer fik plads i komitéen.
From the records and correspondence, I have been able to identify nearly 500 people throughout Europe who were involved in one way or another with what might be termed a creative European force in the 1960s.
Fra begyndelsen var det særdeles betydningsfuldt, at komitéen fik tilslutning fra det tyske parti SPD, som havde været imod det første Kul- og Stålfællesskab, men som lod sig omvende af DGB-fagforeningsmanden Walter Freitag.
In addition to the contributions from individual members, from this creative force the Committee used to commission technical reports on highly specific matters to provide specific answers to difficult problems.
Gennem sit arbejde i Det Rådgivende Udvalg for Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab var han blevet overbevist om rigtigheden af Jean Monnet's tanker, og det lykkedes ham herefter at overtale Ollenhauer og Wehner til at bakke op bag den europæiske tanke.
Louis Armand, Robert Triffin, Walter Hallstein and Edgard Pisani, were among those who contributed meaty reports on crucial issues such as atomic energy and Euratom, the currency problem and the terms on which the United Kingdom could joint the European Community.
For Tyskland: Brandt, Kiesinger, Barzel, Schmidt, Wehner, Scheel. For Italien: La Malfa, Fanfani, Moro, Forlani, Piccoli, Rumor, Malagodi, Nenni, Saragat. For Storbritannien: Douglas Home, Heath, Jenkins. For Benelux-landene: Tindemans, Leburton, Lefévre, Werner, Biesheuvel, den Uyl.
I must pick and choose here for the Committee naturally dealt with a mountain of business in 20 years.
Komitéens arbejdsmetode: Der fandtes ingen formelle regler, ingen vedtægter, men der var en praksis.
Let me begin with the successes.
For at kunne beskrive denne praksis vil jeg skelne mellem den synlige del af et isbjerg og den usynlige del.
The first, the Committee's initial objective, as the 13 October declaration provided, was implementation of the Messina resolution of 1 June 1955.
Den synlige del var det, som var kendt af offentligheden.
Monnet and his team contributed to the Benelux Memorandum, so much so that Spaak sent it to him on 6 May 1966 with the message 'Herewith your child'.
Komitéens plenarmøder: Komitéen afholdt atten plenarmøder i sin levetid, dvs. ca. et om året.
It is true that Monnet, under the influence of Louis Armand, was more aware in the early days of the value of a sectoral atomic energy Community.
Efter hvert enkelt møde blev der offentliggjort en resolution eller en fælleserklæring, som indeholdt de punkter, hvorom alle medlemmer kunne samles, eller rettere opnå enighed — en resolution, som ganske naturligt på forhånd var blevet udarbejdet af Jean Monnet og hans medarbejdere med henblik på at opnå medlemmernes konsensus.
However, he soon saw that the Germans in particular would be more interested in the relaunching exercise if a general common market were included.