natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det skal bemærkes, at foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative restriktioner først blev ophævet, og dermed forbudt, fra den 1. januar 1975, jf. overenskomstens artikel 13, stk. 2; det tilkommer følgelig den nationale ret at afgøre, om de handlinger, som sigtelsen omfatter, og som blev foretaget mellem den 4. januar 1971 og den 9. november 1973, er omfattet af nævnte overenskomst.
It must be noted that, under Article 13 (2) of that agreement, measures having an effect equivalent to quantitative restrictions are abolished, and therefore prohibited, only as from 1 January 1975 at the latest. It is consequently for the national court to decide whether the facts alleged against the accused — which are spread over the period from 4 January 1971 to 9 November 1973 — are governed by the agreement in question.
Hvad angår det reelle indhold af spørgsmål 9 a), må det bemærkes, at det vedrører et tilfælde, som ligner det, der er omhandlet i spørgsmål et og elleve; i lighed med svaret på disse spørgsmål, og den begrundelse der er givet herfor, må der gives samme svar på det foreliggende spørgsmål i forhold til overenskomsten mellem EØF og Schweiz.
In regard to the substance of Question 9 (a), it should be observed that the question envisages a case comparable to that raised by Questions 1 and 11. Consequently, in accordance with the answer given to those questions and the reasons in support of it, this question must receive the same answer in the context of the agreement between the EEC and the Swiss Confederation.
Spørgsmål 9 b) er, om en medlemsstat efter artikel 13 i overenskomsten mellem EØF og Schweiz kan idømme en importør høje bøder og fængelsstraf, selv om den pågældende korrekt har opfyldt sine forpligtelser ved nøjagtigt og fuldstændigt at afgive de oplysninger, som kræves efter forord ning nr. 375/69.
The issue presented by Question 9 (b) is whether, pursuant to Article 13 of the Agreement between the EEC and the Swiss Confederation, a Member State may penalize by heavy fines and imprisonment an importer who has duly fulfilled his obligations by accurately and completely furnishing the information required by Regulation No 375/69.
Det fremgår af begrundelsen for besvarelsen af det første og ellevte spørgsmål, at dersom en importør nøjagtigt og fuldstændigt har udfyldt den formular, der er indeholdt i bilaget til forordning nr. 375/69 — samtidig med, at det er ubestridt, at varerne faktisk er leveret til køberen i den på fakturaen anførte kvalitet og mængde, at sælgeren har modtaget hele fakturaprisen, og at han ikke foreholdes at have undladt at give nærmere oplysninger, som toldmyndighederne måtte have afkrævet ham — har han ikke tilsidesat nogen ham påhvilende pligt, hverken efter fællesskabsretlige bestemmelser om varers toldværdi eller i henhold til artikel 13 i overenskomsten mellem EØF og Schweiz.
From the considerations advanced in answer to Question 1 and 11 it is apparent that where an importer has accurately and fully completed the form of questionnaire annexed to Regulation No 375/69 and it is not disputed that the goods have actually been delivered to the purchaser in the quality and quantity stated in the invoice and the seller has received the whole of the invoice price and it is not alleged against him that he has not answered more detailed inquiries which the customs authorities may have put to him, he has not failed to fulfil any of the duties imposed on him by the Community rules on the valuation of goods for customs purposes or by the Agreement between the EEC and the Swiss Confederation.
Retsvirkningerne af disse forhold inden for andre områder — f.eks. inden for den del af den økonomiske og afgiftsmæssige lovgivning, som ikke angår told — der ikke er underkastet bestem melser, udstedt af fællesskabsinstituionerne, må derimod reguleres efter den pågældende medlemsstats egen retsorden.
On the other hand, the consequences in other respects — such as those relating to the financial or fiscal laws other than customs laws — which are not governed by Community institutions are a matter for the legal order of the Member State) concerned.
De udgifter, der er afholdt af den franske og den tyske regering, regeringen for Det forenede Kongerige samt af Komissionen for De europæiske Fælles skaber, der har afgivet indlæg for Domstolen, kan ikke godtgøres.
The costs incurred by the French, German and United Kingdom Governments and by the Commission of the European Communities, which have submitted observations to the Court, are not recoverable.
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagsomkostningerne.
As these proceedings are, in so far as the parties to the main action are concerned, in the nature of a step in the proceedings before the national court, the decision as to costs is a matter for that court.
DOMSTOLEN vedrørende de spørgsmål, som er forelagt den af undersøgelsesdommeren ved Tribunal de grande instance de Nanterre ved kendelse af 7. marts 1979 og 14. maj 1979, indgået til Domstolens justitskontor hhv. 18. april 1979 og den 16. maj 1979, for ret:
THE COURT, in answer to the questions referred to it by the Examining Magistrate at the Tribunal de Grande Instance, Nanterre, by orders of 7 March 1979 and 14 May 1979, received at the Court Registry on 18 April 1979 and 16 May 1979 respectively, hereby rules:
Rådets forordning nr. 803/68 af 27. juni 1968 om toldværdien, navnlig forordningens artikler 1-10, samt forordning nr. 375/69 af 27. februar 1969 skal fortolkes således, at det ikke er i overensstem-
Regulation No 803/68 of the Council of 27 June 1968 on the valuation of goods for customs purposes, in particular Articles 1 to 10 of that regulation, and Regulation No 375/69 of 27 February 1969
PROCUREUR DE LA RÉPUBLIQUE / CHATAIN melse med de formål, der forfølges med reglerne om ansættelse af varers toldværdi, at en medlemsstats kompetente myndigheder nedsætter den fakturerede pris for varer, importeret fra et tredjeland.
PROCUREUR DE RÉPUBLIQUE ν CHATAIN must be interpreted as meaning that the reduction by the competent authorities of a Member State of the invoice price of goods imported from a non­member country does not accord with the aims of the rules relating to the determination of the value of goods for customs purposes.
Fastsættelsen af toldværdien i henhold til disse forordninger kan imidlertid ikke forpligte medlemsstaternes afgifts- og finansmyndigheder til at anerkende denne værdi til andre formål end anvendelsen af den fælles toldtarif.
However, the determination of the value for customs purposes in accordance with those regulations cannot have the effect of requiring the fiscal and financial authorities of the Member States to accept that valuation for purposes other than the application of the Common Customs Tariff.
Det samme svar gælder i forhold til artikel 13 i overenskomsten mellem EØF og Schweiz af 22. juli 1972.
The same answer applies as regards Article 13 of the Agreement between the EEC and the Swiss Confederation of 22 July 1972.
Dersom en importør nøjagtigt og fuldstændigt har udfyldt den formular, der er indeholdt i bilaget til forordning nr. 375/69 — samtidig med, at det er ubestridt, at varerne faktisk er leveret til køberen i den på fakturaen anførte kvalitet og mængde, at sælgeren har modtaget hele fakturaprisen, og at han ikke foreholdes at have undladt at give nærmere oplysninger, som toldmyndighederne måtte have afkrævet ham — har han ikke tilsidesat nogen ham påhvilende pligt, hverken efter fællesskabsretlige bestemmelser om varers told værdi eller i henhold til artikel 13 i overenskomsten mellem EØF og Schweiz.
Where an importer has accurately and fully completed the form of questionnaire annexed to Regulation No 375/69 and it is not disputed that the goods have actually been delivered to the purchaser in the quality and quantity stated in the invoice and the seller has received the whole of the invoice price and it is not alleged against him that he has not answered more detailed inquiries which the customs auth­orities may have put to him, he has not failed to fulfil any duties imposed on him by the Community rules on the valuation of goods for customs purposes or by Article 13 of the Agreement between the EEC and the Swiss Confederation.
Retsvirkningerne af disse forhold inden for andre områder — f.eks. inden for den del af den økonomiske og afgiftsmæssige lovgivning, som ikke angår told — der ikke er underkastet bestem melser, udstedt af fællesskabsinstitutionerne må derimod reguleres efter den pågældende medlemsstats retsorden.
On the other hand, the consequences in other respects — such as those relating to the financial or fiscal laws other than customs laws — which are not governed by the Community institutions are a matter for the legal order of the Member State concerned.
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 24. april 1980.
Delivered in open court in Luxembourg on 24 April 1980.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT F. CAPOTORTI FREMSAT DEN 13. FEBRUAR 1980 «
OPINION OF MR ADVOCATE GENERAL CAPOTORTI DELIVERED ON 13 FEBRUARY 1980 « report dated
skabet. I en rapport af 20. februar 1974 fastslog de franske toldmyndigheder, at købsprisen ifølge de af den importerende virksomhed fremlagte fakturaer var højere end varernes normalværdi.
1974 the
Dette resultat byggede for ergotamins vedkommende på en sammenligning mellem de priser, Sandoz anvendte over for sit franske datterselskab og salgspriserne i Frankrig på tilsvarende varer fra andre producenter og forhandlere i forskellige lande; for dihydroergotamins vedkommende, som kun indføres i Frankrig af Sandoz' ovenfor nævnte datterselskab, foretog de franske toldmyndigheder en sammenlignende teknisk undersøgelse af produktet, hvorved der blev taget hensyn til salgspriserne i Forbundsrepublikken.
French customs inspectorate noted that the purchase prices disclosed in the invoices produced by the importing firm were such as to appear excessive compared to the normal value of the goods. That conclusion was based, so far as ergotamine was concerned, on a comparison between the prices charged by Sandoz to the French subsidiary and the sale prices in France of equivalent products from other manufacturers and traders in various countries; so far as concerned dihydroergotamine,
Heraf fremgik, at de af selskabet »Laboratoires Sandoz« anmeldte indførsler i nævnte periode udgjorde en samlet værdi på omkring 90 millioner franske francs, mens toldmyndighederne kun anerkendte en værdi på omkring 53 millioner francs.
-which was imported into France only by the said subsidiary of Sandoz, the French customs authorities had carried out a comparative technical investigation regarding the aforementioned product and had taken account of sales prices in the Federal Republic. The result of this was that, whilst the total value declared
Jeg tror, det vil være mest hensigtsmæssigt, sådan som jeg plejer, først kort at rekapitulere de faktiske omstændigheder.
I. The determination of the value of goods for customs purposes has been the subject both of international conventions preceding the birth of the Community — in particular the Brussels Convention of 15 December 1950 — and of rules of secondary Community law.
Mellem begyndelsen af 1971 og slutningen af 1973 importerede det franske selskab »Laboratoires Sandoz«, datterselskab af det schweiziske selskab Sandoz AG, flere partier til Frankrig af to farmaceutiske råstoffer — de vigtigste aktive stoffer ergotamin og dihydroergotamin — som moderselskabet havde solgt til det.
I would recall especially the provisions introduced by Regulation No 803/68 of the Council of 27 June 1968 and by Regulation No 375/69 of the Commission of 27 February 1969.
Det skal i den forbindelse bemærkes, at moderselskabet har givet sit franske datterselskab eneret til fremstilling af sine farmaceutiske specialprodukter og har præference ved leveringen af de nødvendige råstoffer til dattersel
It is essentially within the framework of those previsions that the problems of interpretation raised by the present case of Châtain lie.
På grundlag heraf indledte de franske toldmyndigheder straffesag ved den kompetente ret mod René Châtain, direktør for og leder af selskabet »Laboratoires Sandoz«.
by Laboratoires Sandoz for imports for the said period amounted to roughly FF
Han blev sigtet for urigtig angivelse af toldværdien og ulovlig overførsel af kapital til udlandet.
I consider it appropriate to preface matters, in the customary fashion, with a brief summary of the facts.
Det blev anført, at firmaet, ved at betale en højere pris for den importerede vare end dennes reelle værdi, havde overført sit udbytte til Schweiz og dermed undgået at betale den skat, firmaet ville være blevet pålagt i Frankrig.
It is to be noted, in this regard, that the company had granted to its French subsidiary an exclusive licence for the manufacture of certain proprietary medicinal products and the former enjoyed a preference in supplying the relevant starting materials required by the latter. In a
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA HR. CAPOTORTI trædeisen af Kommissionens forordning (EØF) nr. 375/69 af 27. februar 1969 — til en lavere værdi end den værdi, der følger af de faktorer, som indgår i den af importøren angivne toldværdi.
OPINION OF MR CAPOTORTI — CASE 65/79 or, for imports subsequent to the entry into force of Regulation (EEC) No 375/69 of the Commission of 27 February 1969, less than the value which results from the particulars relating to value for customs purposes declared by the importer.
Heroverfor har sigtede bl.a. anført, at Rådets forordning nr. 803/68 om varers toldværdi i princippet udelukker en nedsættelse ex officio af den faktisk betalte pris og desuden, at Kommissionens forordning nr. 375/69 om angivelse af oplysninger vedrørende varers told værdi begrænser importørens forpligtelser i henseende til toldangivelsen. Endelig har sigtede anført, at de nationale myndigheder ikke kan anvende fællesskabsbestemmelserne om toldværdien som grundlag for at forfølge valuta bedragerier under hensyn til forskellen mellem de to områder.
In his defence to these charges, the accused pleaded inter alia that Regu­lation No 803/68 of the Council on the valuation of goods for customs purposes excluded in principle any official reduction in the price actually paid; that, furthermore, Regulation No 375/69 of the Commission on the declaration of particulars relating to the valuation of goods for customs purposes put limits on the obligations of the importer in making the customs declaration; and, finally, that, in view of the differences in subject-matter the national authorities were precluded from using Community rules on valuation for customs purposes for suppressing currency frauds.
For at afklare betydningen af den sondring, den forelæggende ret har foretaget mellem situationen før og efter ikrafttrædelsen af forordning nr. 375/69, skal jeg minde Domstolen om, at sidstnævnte forordning, hvilket er en fornyelse i forhold til visse regler og praksis på toldområdet, som begrænsede sig til at pålægge importøren at anmelde varernes toldværdi, indførte en forpligtelse til, med henblik på anvendelsen af forord ning nr. 803/68, at specificere visse oplysninger om toldværdien.
In order to clarify the significance of the distinction drawn by the court making the reference between the situation before and after the entry into force of Regulation No 375/69, I would remind the Court that that regulation, by way of an innovation in regard to certain national customs rules and practices limited to requiring the importer to declare the value for customs purposes of the goods, introduced the obligation of specifying certain items of fact relating to the value for customs purposes with a view to the application of Regulation No 803/68.
Dette forhindrer imidlertid ikke, at der også efter systemet i den nævnte forordning findes en værdi, som importøren anmelder på grundlag af de angivne oplysninger, således som det fremgår af det i forordningens bilag indeholdte spørgeskema.
However, even in the system laid down by the regulation just mentioned there is still a value declared by the importer on the basis of the infor­mation provided, as appears from the form of questionnaire annexed to the regulation.
Tribunal de grande instance de Nanterre har ved to kendelser af 7. marts og 14. maj 1979 forelagt Domstolen elleve præjudicielle spørgsmål om fortolkningen, ikke blot af de ovenfor nævnte fællesskabsbestemmelser om toldværdien, men også artiklerne 13 og 19 i overens komsten af 27. juli 1972 mellem Det europæiske økonomiske Fællesskab og Schweiz, som blev sat i kraft ved Rådets forordning nr. 2840 af 19. december 1972.
By two orders, the one dated 7 March and the other 14 May 1979, the Tribunal de Grande Instance [Regional Court], Nanterre, referred to the Court of Justice for a preliminary ruling eleven questions concerning the interpretation, not only of the aforementioned Community legislation on the value for customs purposes, but also Article 13 and 19 of the Agreement between the European Economic Community and the Swiss Confederation of 22 July 1972, brought into effect by Regulation No 2840/72 of the Council of 19 December 1972.
Den franske rets første spørgsmål er, om Rådets forordning (EØF) nr. 803 af 27. juni 1968, og navnlig artiklerne 1-10, samt Kommissionens forordning (EØF) nr. 1581 af 24. juni 1974 om prisreduktioner, der skal tages i betragtning ved ansættelse af toldværdi, tillader de nationale myndigheder at ansætte varer, der er importeret fra et tredjeland, til en lavere toldværdi end den af importøren angivne, eller — for så vidt angår indførsler, der er foretaget efter ikraft-
In the first question the French court inquires whether Regulation (EEC) No 803/68 of the Council of 27 June 1968, in particular Articles 1 to 10, and Regu­lation (EEC) No 1581/74 of the Commission of 24 June 1974 on the price reductions to be taken into account when determining value for customs purposes, allow the competent auth­orities of a Member State to attribute to goods imported from a nonmember State a value for customs purposes less than the value declared by the importer
I Domstolens dom af 10. december 1970 i sag 27/70 Edding mod Hauptzollamt Hamburg (Sml. 1970, s. 206, navnlig præmis 8; org.réf.
PROCUREUR DE LA RÉPUBLIQUE y CHATAIN normal price forming the basis of the value for customs purposes" (paragraph 8 of the decision at p. 1044).
ningsmæssig henseende forbunden fysisk eller juridisk person, og endelig, at ingen del af udbyttet ved varernes efterfølgende videresalg eller anvendelse direkte eller indirekte tilfalder sælgeren eller en med denne i forretningsmæssig henseende forbunden fysisk eller juridisk person.
on the one hand and the buyer or any person associated with him in business on the other hand, and finally that no part of the proceeds of any subsequent resale or other disposal or use of the goods will accrue, even indirectly, to the seller or any person associated in business with him.
Det er klart, at der navnlig kan være forskel mellem den aftalte (og betalte) pris og varens »normalpris«, når prisen ikke er blevet aftalt inden for rammerne af et salg under frie konkurrenceforhold.
It is clear that the possibility of there being a difference between the price agreed (and paid) and the "normal price" of the goods exists above all -when the price has been agreed in a sale -which was not effected under conditions of free competition.
Det er med rette fastslået i Eddingdommen (i præmis 7): »begrebet normal pris har navnlig til formål at give told myndighederne mulighed for, af hensyn til en korrekt opkrævning af tolden, at fastslå varernes egentlige pris i det tilfælde, hvor vilkårene ved aftalen om varerne er blevet påvirket af faktorer, som indskrænker aftalebetingelserne mellem handelspartnere under frie konkurrenceforhold«.
The Edding judgment above cited aptly stated (in paragraph 7 of the decision): "The principle objective of the concept of the normal price is to allow the customs authorities ... to verify the price of goods if the conditions of the transactions to which they have given rise were influenced by factors affecting the conditions prevailing amongst business partners in a state of free competition."
Som jeg tidligere har været inde på, definerer den ovenfor nævnte artikel 1, stk. 1, i forordning nr. 803/68 begrebet fri konkurrence gennem betingelsen om sælgerens og køberens indbyrdes uafhængighed.
The above-cited Article 1 (1) of Regulation No 803/68 seeks already, as has been seen, to define the concept of free competition by means of the requirement of the mutual independence of the seller and the purchaser.
Artikel 2, stk. 1, indeholder andre detaljerede regler og præciserer, at det er en betingelse for at anse et salg for effektueret under frie konkurrenceforhold mellem en køber og en sælger, som er uafhængige af hinanden, at betalingen af varens pris er den eneste af køberen faktisk erlagte ydelse (dvs. den eneste modydelse til sælgeren), at den aftalte pris ikke påvirkes af handelsmæssige, økonomiske eller andre forbindelser, der, bortset fra den ved salget etablerede forbindelse, måtte bestå mellem på den ene side sælgeren eller en med denne i forret ningsmæssig henseende forbunden fysisk eller juridisk person, og på den anden side køberen eller en med denne i forret-
Article 2 (1) contains further detailed provisions laying down that before it is possible to speak of a sale in the open market between a buyer and seller independent of each other, it is necessary inter alia that payment of the price should constitute the sole consideration given by the buyer (that is, the only recompense given by him to the seller); that, furthermore, the price agreed upon must not be influenced by any commercial, financial or other relationship, other than that created by the sale itself, between the seller or any person associated in business with him
Der er altså ingen tvivl om, at det er varens normale »teoretiske« værdi og ikke den faktisk aftalte og betalte pris, som har afgørende betydning for fastsættelsen af de importerede varers told værdi.
There is therefore no doubt that what is paramount in the determination of the value for customs purposes of imported goods is the "notional" normal price of the goods, not the price actually agreed upon and paid.
Dette bekræftes af andre bestem melser i den her omhandlede forordning.
Confirmation of this is to be found in other provisions of the regulation under consideration.