natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Før Rom-Traktaternes ikrafttræden blev der på grundlag af EØF-Traktatens artikel 51 undertegnet en konvention, hvis indhold er gengivet i forordning nr. 3 og 4 om social sikring for vandrende arbejdstagere.
95 convention was signed before the EEC and Euratom Treaties came into effect, and its contents were incorporated under Article 51 of the EEC Treaty into Regulations 3 and 4 on the social security of migrant workers.
En særlig plads indtager de afgørelser og aftaler, som træffes af repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer forsamlet i Rådet.
Special mention must be made of decisions and agreements made by the representatives of the Member States' governments meeting within the Council.
Det er aftaler indgået efter en forenklet procedure, som tager sigte på at virkeliggøre et af Traktatens mål i tilfælde, hvor institutionerne ikke har beføjelse til at træffe afgørelse.
These are agreements in a simplified form intended to achieve an objective of the Treaty in cases where the institutions do not have the necessary powers.
Det var på denne måde, at Toldunionens gennemførelse fra 1960 blev fremskyndet.
Such agreements were used from 1960 onwards to speed up the introduction of the customs union.
Fællesskabets retskilder skabets mål skal gennemføres, må hjemlen hertil enten findes i en konkret bestemmelse i Traktaten, eller også må man benytte proceduren efter artikel 235 ').
Now rarely used, the procedure is somewhat questionable from the point of view of the Treaties themselves, because when the Community wishes to achieve one of its objectives either the means are provided by a specific clause of the Treaty or the Article 235 procedure should be used.'
Endelig skal for fuldstændighedens skyld nævnes en række konventioner, til trods for at de ikke i egentlig forstand hører til fællesskabsretten; det drejer sig om de konventioner, der indgås mellem medlemsstaterne på de i Traktatens artikel 220 omhandlede områder, dvs. beskyttelse af personer, nydelse af rettigheder og beskyttelse af disse, afskaffelse af dobbeltbeskatning, gensidig anerkendelse af selskaber, opretholdelse af et selskabs status som juridisk person i tilfælde af, at dets hjemsted forlægges fra et land til et andet, og muligheden for fusion af selskaber, som er underkastet forskellige nationale lovgivninger, samt forenkling af formaliteterne vedrørende gensidig anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser og voldgiftskendelser. Disse konventioner er underkastet de almindelige folkeret lige regler2).
Finally, for the sake of completeness, although they are not strictly speaking part of Community law, we must mention the conventions made between the Member States in the fields listed in Article 220 of the EEC Treaty, namely, the protection of persons and the enjoyment and protection of rights, the abolition of double taxation, the mutual recognition of companies and firms, the retention of legal personality in the event of the transfer of companies' headquarters to another country and the possiblity of mergers between companies in different countries, and the simplification of formalities governing the reciprocal recognition and enforcement of court judgments and arbitration awards.
Der er vedtaget en konvention om retternes kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager (1968), en konvention om gensidig anerkendelse af selskaber og juridiske personer (1968) samt en konvention om fællesskabspatenter (1975).
Such conventions are subject to the general rules of international law.2Conventions have been adopted on jurisdiction and the enforcement of judgments in civil and commercial matters (1968), on the mutual recognition of companies and legal persons (1968), and on Community patents (1975).
Disse konventioner eller de hertil knyttede protokoller tillægger — ved særskilte regler — EF-Domstolen kompetence, navnlig med hensyn til deres fortolkning i henhold til bestemmelser, der med visse undtagelser er kopieret efter den ordning for præjudicielle afgørelser, som er indført ved Rom-Traktaterne.
The conventions, or protocols attached to them, give the Court of Justice jurisdiction in such matters as interpretation under procedures modelled, with differences in some cases, on the preliminary ruling procedure of the EEC and Euratom Treaties.
Det ville være en fordel, om reglerne for at tillægge Domstolen kompetence fulgte modellen i Traktatens artikel 177. Men dette forudsætter en overvindelse af betænkelighederne hos visse regeringer, som nødigt ser, at stadig flere præjudicielle spørgsmål henvises til EF-Domstolens afgørelse, og at man under hensyntagen til den heraf følgende arbejdsbyrde udstyrer Domstolen med midler til udførelsen af denne opgave.
It would be desirable if the clauses conferring jurisdiction on the Court were standardized on the lines of Article 177 of the EEC Treaty, but to do so it would be necessary to overcome the reluctance of some governments to see an increase in the number of preliminary ruling references to the Court
Den erklæring, der
See supra.
') Kapitel I. afsnit 5. Se A. Tizzano.
Chapter I, Section 5.
Tredive Ars Fællesskabsret, op. cit., s. 58-59. 2) Se R. Bernhardt, op. cit., s. 81. Comp. G. Isaac. Droit communautaire général, op. cit..
43, at p. 50 et seq.
99 blev afgivet på konferencen af repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, og som er vedføjet slutakten til Den Europæiske Fælles Akt, giver ikke nogen garanti i så henseende.
The governments' misgivings are clear from the Stuttgart Solemn Declaration on European union of 19 June 1983, which uses a very cautious wording on this subject.
Konferencen nøjedes med at bemærke, at »bestemmelserne (vedrørende oprettelsen af en førsteinstansdomstol) »ikke er til hinder for en eventuel overdragelse af retslig kompetence, som måtte blive vedtaget inden for rammerne af konventioner, der indgås mellem medlemsstaterne«.
The Dooge Report however recommended that the Court should 'be given jurisdiction for the interpretation of agreements concluded within the ambit of the Treaties as far as possible by means of a standard clause'.
Som tidligere anført ') har hvert af de tre Fællesskaber folkeretlig retssubjektivitet, hvilket giver sig udslag i, at de kan indgå aftaler med tredjelande eller med internationale organisationer.
As noted above,2the Community under each of the three ed by the Community Treaties has international legal capacity, with the result that it can enter into agreements with non-EC countries or international organizations.
I medfør af EØF-Traktatens artikel 228 binder disse aftaler Fællesskaberne, deres institutioner og medlemsstaterne.
By virtue of Article 228 of the EEC Treaty, such agreements are binding on the Community, its institutions and the Member States.
Aftaler rangerer under Trakta terne2), men går forud for den afledte ret.
They are subordinate to the Treaties,3but prevail over legislation and other acts of the institutions.
At disse aftaler er underlagt Traktaterne, er en følge af, at Fællesskabets beføjelser er tillagt det.
The subordination of agreements to the Treaties stems from the fact that all the Community's powers are derived from the Treaties.
Ligesom for institutionernes retsakters vedkommende er der tale om instrumenter til gennemførelse af de mål, der er opstillet i Traktaten, hvorfor denne har forrang.
Agreements, like legisla tion, are means of achieving the objects of the Treaty and the Treaty therefore prevails over them.
Princippet om aftalernes forrang for den afledte ret følger af den retspraksis, som Domstolen siden International Frø/i-dommen3), har fulgt på folkerettens område. Da Fællesskabet er bundet af folkeret ten, er det så meget desto mere bundet af de folkeretlige regler, der er skabt ved konventioner, som Fællesskabet har indgået.
The primacy of international agreements over Community legislation has been established by the Court's case-law dealing with international public law since the International Fruit judgment.4Being bound by international law, the Community is especially bound by international law arising from agreements to which it is a party.
De såkaldte blandede aftaler4), dvs. dem, der er indgået med et tredjeland af Fællesskabet og medlemsstaterne i forening, rejser et særligt problem.
Mixed agreements,5that is to say, agreements with non-EC countries that are approved both by the Community and its Member States, raise special problems.
Det er aftaler, der både henhører under Fællesskabets og medlemsstaternes kompetence.
They lie partly within the jurisdiction of the Community and partly within that of the national governments.
Men medlemsstaterne anses kun for at have deltaget med
The procedure followed in their negotiation and signing
Fællesskabets retskilder hensyn til den del, der henhører under deres kompetence, og ikke med hensyn til den del, der vedrører Fællesskabets kompetence.
It is a moot point whether this procedure does not remove the possibility of (ex post) judicial review of the agreements as a whole.
Muligheden for domstolskontrol står således åben for så vidt angår de bestemmelser, som henhører under Fællesskabets kompetence.
However, the Member States are only regarded as being a party to such agreements as far as matters within their jurisdiction are concerned, and not in regard to matters within Community jurisdiction.
Disse bestemmelser kan under alle omstændigheder fortolkes af Domstolen. len.
The possibility of judicial review of provisions coming within Community jurisdiction is unaffected.
I en dom afsagt den 30. september 1987 '), fastslog Domstolen, at den havde kompetence til at fortolke bestemmelserne i en blandet aftale -i det foreliggende tilfælde en associeringsaftale med Tyrkiet og tillægsprotokollen hertil — der henhørte under Fællesskabets kompetence.
Such provisions can at any rate be interpreted by the Court. In a judgment delivered on 30 September 1987,2the Court affirmed its jurisdiction to interpret provisions of a mixed agreement, namely the Association Agreement with Turkey and the Additional Protocol, concerning matters within the Community's competence.
Afsnit 4: Almindelige retsgrundsætninger og overholdelse af menneskerettighederne derne
Section 4. The general principles of law and respect of human rights
Der er allerede gjort rede for, hvor stor betydning Domstolen ved fortolkningen af fællesskabsretten tillægger de almindelige retsgrundsætninger, som følger af selve Traktaternes natur, dvs. grundsætningerne om lighed, enhed, frihed og solidaritet2). Der findes også andre almindelige retsgrundsætninger, hvis overholdelse Domstolen sikrer, og som er en del af Fællesskabets retsgrundlag.
We saw above the importance the Court attaches in its interpretation of Community law to the general principles underlying the Treaties, namely equality, unity, freedom and solidarity.3There are other general principles, too, which the Court ensures are observed and which are part of the Community's legal heritage.
Domstolen har som nævnt ikke alene til opgave at sikre, at Traktaten finder anvendelse, men den skal også værne om lov og ret som sådan (EØFTraktatens artikel 164)3). I EØF-Traktatens artikel 173, stk. 1, udtales det, at EF-Domstolen prøver lovligheden af institutionernes retsakter i relation til Traktaten og af enhver retsregel vedrørende dens gennemførelse.
By virtue of Article 164 of the EEC Treaty, the Court is responsible for ensuring not only that the Treaty is applied but also that the law as such is observed.4 The first paragraph of Article 173 provides for the Court to review the legality of acts of the institutions under the Treaty and under any rule of law relating to its application.
En sådan retsregel kan henhøre både under skreven og uskreven ret.
Such rules may be written or unwritten.
Foruden folkerettens almindelige retsgrundsætninger4), skal EF-Domstolen anvende de almindelige retsgrundsætninger, som er fælles for medlemsstaternes retssystemer.
As well as the general principles of international law,5the Court must apply the general principles common to the laws of the Member States.
I EØF-Traktatens artikel 215, stk. 2, henvises udtrykkeligt til disse principper i forbindelse med ansvar uden for kontraktforhold.
The second paragraph of Article 215 of the EEC Treaty refers expressly to such principles in connection with the Community's liability to third parties.
') Dom af 30.9.1987, sag 12/86, Demirel. Sml. 1987, s. 3719 ff.
It provides that the Community shall, in
4) Jf. kapitel II, afsnit 3.
See supra. Chapter II, Section 3.
Domstolen har udtalt, at i medfør af denne artikel og »de almindelige retsgrundsætninger, som denne bestemmelse henviser til, forudsætter Kommissionens ansvar opfyldelsen af en række betingelser vedrørende retsstridigheden af den adfærd, der bebrejdes institutionerne, nemlig at der foreligger et økonomisk tab, og at der er årsagsforbindelse mellem adfærden og den påberåbte skade« ').
The Court has held that under this Article and the general principles to which this provision refers, Community responsibility depends on the coincidence of a set of conditions as regards the unlawfulness of the acts alleged against the institutions, the fact of damage, and the existence of a direct link in the chain of causality between the wrongful act and the damage complained of.'
Det er den almindelige opfattelse, at denne udtrykkelige henvisning er en anvendelse af en mere generel regel, hvorefter Fællesskabet er bundet af de almindelige retsgrundsætninger, der er fælles for med lemsstaternes retssystemer.
The express reference in Article 215 is generally agreed to be an application of a wider rule that the Community is bound by the general principles common to the laws of its Member States.
Den rolle, som tillægges disse retsgrundsætninger, er en følge af, at Fællesskabets retsorden, der er fastlagt ved de mål og materielle regler, som fremgår af Traktaterne, samt medlemsstaternes fælles retstraditioner, ifølge deres natur er ufuldstændige.
The role of these principles arises from the inevitable incompleteness of the Community legal system determined by the objectives and substantive rules of the Treaties and from the common legal traditions of the Member States.
Hermed være ikke sagt, at EF-Domstolen i tilfælde, hvor der ikke findes nogen udtrykkelig regel i Traktaterne eller den afledte ret, skal søge den største fællesnævner mellem de nationale retssystemer med henblik på at fastlægge den regel, der skal finde anvendelse.
This does not mean that when a matter is not explicitly regulated by the Treaties or in legislation the Community Court must take the highest common factor of the national systems as the rule applicable to the case.
Den skal under hensyntagen til de ufravigelige krav i Fællesskabets retsorden finde frem til den løsning, som forekommer at være den bedste.
Its task is rather to determine the solution that appears most appropriate having regard to the require ments of the Community legal order.
Den må dog ikke træde i stedet for Fællesskabets lovgivningsmyndighed, hvis lakunen kan udfyldes af denne.
It may not, however, usurp the role of the Community legislator if the deficiency could be filled by legislation.
EF-Domstolen kan således indtage en forskellig holdning, alt efter om den skal løse et problem vedrørende fortolkning af Traktaten, eller om den skal fastlægge rækkevidden af en ordning, der har hjemmel i den afledte ret.
Consequently, the approach of the Court may differ depending on whether it has to decide a problem of interpretation of the Treaty or to determine the scope of rules laid down in legisla tion.
Den udtalte, at der burde fastsættes forældelsesfrister af hensyn til retssikkerheden, men at det tilkom Fællesskabets lovgivningsmyndighed at fastsætte fristernes længde og de nærmere vilkår2).
On one occasion the Court refused to recognize the limitation of proceedings for antitrust infringements where the legislation had failed to provide for it.
Til gengæld statuerede Domstolen, hvor den skulle fortolke selve Traktaten, at Kommissionen inden for en frist på to måneder skulle tage stilling til de forslag til støtteordninger, som medlemsstaterne havde meddelt i medfør af Traktatens artikel 93, der ikke fastsætter nogen frist.
It agreed that limitation periods should be laid down for reasons of legal certainty, but held that it was for the Community legislator to determine their length and other conditions and proce dures.2On the other hand, in a case in which it had to interpret the Treaty, the Court held that the Commission should make a determination on aid notifications filed by Member States within two months, although Article 93 of the Treaty is silent on the point.
Denne blev fastsat under henvisning til de frister, der gælder for annulations- og passivitetssøgmål3).
Two months was chosen by analogy with the time-limits for applying to the Court for judicial review of acts or failure to act by the Community institutions.3
Holtz & Willemsen, Sml. 1974, s. 675, præmis 7. 2) Domme af 15.7.1970, sag 41/69, 44/69 og 45/69 (Cartel de la Quinine), Sml. 1970, s. 3
Case 153/73 Holtz and Willemsen [1974] ECR 675, at p.
Dom af 11.12.1973, sag 120/73. Lorenz. Sml. 1973. s. 1481, præmis 4.
Case 41/69 ACF Chemiefarma [1970] ECR 661, at p.
Fællesskabets retskildei omregning af en eksportafgift for kartofler ') gik Domstolen ind for den for retssubjektet fordelagtigste omvekslingskurs.
For example, where it was unclear from the regulations which exchange rate should be used to calculate a tax on potato exports in national currency, the Court decided on the rate more favourable to the trader.'
Dog er det klart, at Domstolen ikke kan udnytte en lakune i Traktaten til at indsætte sig selv som traktatlovgiver, idet dennes beføjelser udøves ved hjælp af proceduren for traktatændringer, som giver ubegrænset mulighed for at anvende de almindelige grundsætninger, der er fælles for medlemsstaternes retssystemer. Den må nødvendigvis i så henseende udøve en vis selvjustits.
However, the Court clearly may not take a lacuna in the Treaty as entitling it to arrogate the constitutional powers that rightly belong to a revision conference.
Det er undertiden vanskeligt, i visse tilfælde endog fuldstændig kunstigt, at sondre mellem de grundsætninger, som er fælles for medlemsstaternes retssystemer, og de grundsætninger, som endnu mere generelt gælder inden for samtlige retssystemer, således også allerede inden for romerretten, som er grundlaget for adskillige andre.
It is sometimes difficult—and may indeed be a completely artificial exercise—to distinguish between principles that are common to the laws of the Member States and those that are practically universal in legal systems, being found especially in Roman law which is the source of much of our legal heritage.
I et klassisk værk har professor P. Pescatore givet en nøjere redegørelse for Fællesskabets retspraksis med hensyn til de almindelige retsgrundsætninger2).
In a classic study, Pierre Pescatore made a detailed inventory of the case-law of the Court of Justice on general principles of law.2
Selv om værket efterhånden er ca. 20 år gammelt, giver denne oversigt endnu i dag en klar forestilling om de principper, som EF-Domstolen følger.
Although now over 20 years old, this survey still gives a clear picture of the principles applied by the Court.
Nogle af disse er selve grund laget for retsstaten som sådan, nemlig princippet om legalitet og princippet om retssikkerhed såvel som deres indbyrdes forhold, samt forbuddet mod retsvægring; andre principper er af mere teknisk art og har deres oprindelse i forvaltningsretten. Dette gælder således princip pet om velerhvervede rettigheder i forbindelse med tilbagekaldelse af en forvaltningsakt, princippet om lighed med hensyn til offentlige byrder samt princippet om proportionalitet mellem forvaltningsmæssige foranstaltninger og det tilsigtede mål; atter andre principper findes inden for ethvert retssystem, hvor de er udtryk for elementære krav, såsom princippet om god tro, reglen »non bis in idem« (forbuddet mod at straffe samme overtrædelse to gange eller at føre proces to gange om samme spørgsmål) og reglen om »non venire contra factum proprium« (reglen om god tro).
Some are at the very basis of the notion of the rule of law : the principles of action within the law and of legal certainty and the relations between them, and the prohibition of denial of justice; others are more technical and originate in administrative law: the protection of rights acquired under an administrative act that has been withdrawn, the principle of equal liability to taxation and of the proportionality or reasonableness of action by an administrative authority relative to the end pursued ; others still are found in every legal system and translate its elementary requirements : the principle of good faith, the rules of non bis in idem or double jeopardy (no-one can be prosecuted twice for the same offence) and oî non venire contra factum proprium or estoppel.
Nødvendigheden af, at Fællesskabets institutioner sikrer overholdelsen af de grundlæggende menneskerettigheder, har i høj grad sat anvendelsen af de almindelige retsgrundsætninger, der er fælles for medlemsstaterne, i relief.
The application of general principles common to the laws of the Member States has been especially prominent in the area of fundamental human rights.
Som bekendt indeholder Traktaterne ikke en opregning af de grund læggende rettigheder.
This is due to the one-sidedly economic nature of European integration so far.
Denne lakune skyldes, at den europæiske opbygning på det nuværende stadium hovedsagelig har økonomisk og
Nevertheless, the powers held by the Community institutions are such that it is possible for them to infringe fundamental rights, particularly economic and social rights, but also rights of natural justice in the conduct of judicial and administrative proceedings.
EF-Domstolens sikring af disse rettigheder er i øvrigt specielt interessant på baggrund af de krav, visse medlemsstater har fremsat, om at sammenholde fællesskabsretten med bestemmelserne i deres forfatning.
The sources of Community law claims of some Member States that Community law should conform to their Constitution.
I begyndelsen nægtede EF-Domstolen, der ønskede at bevare fællesskabsrettens autonomi, helt at tage stilling til påstande om, at Den Høje Myndigheds (Kommissionens) retsakter var forfatningsstridige.
In its early judgments the Court of Justice, eager to preserve the autonomy of Community law, flatly refused to consider complaints of unconstitutionality levelled against the actions of the High Authority (Commission).
Den nøjedes med at erklære, at den »ingen beføjelse har til at sikre overholdelsen af interne retsforskrifter, der er gældende i den ene eller den anden medlemsstat, selv ikke forfatningsretlige« ')
It merely noted that it was not for the Court to ensure that rules of internal law, even constitutional rules, enforced in one or other of the Member States are respected.'
Den udtalte dog allerede dengang, at »fællesskabsretten indeholder, således som den er fastlagt i EKSF-Traktaten, intet udtrykkeligt eller stiltiende retsprincip om, at velerhvervede rettigheder ikke må antastes«.
However, even in the early judgments the Court obliquely acknow­ledged the possibility of general principles of law : ' Community law, as it arises under the ECSC Treaty, does not contain any general principle, express or otherwise, guaranteeing the maintenance of vested rights'.
Døren var hermed åbnet for en løsning med hjemmel i generelle retsgrundsætninger med henblik på at sikre overholdelsen af de grundlæggende rettigheder, eftersom Domstolen her syntes at gå ud fra, at sådanne grundsætninger fandtes.
This left the door open to the application of the general principles of law to protect fundamental rights.
Det var dog først med Stauder-dommen af 12. november 1969, at EF-Domstolen tog det afgørende skridt, idet den utvetydigt henviste til »de personlige grundrettigheder, som er omfattet af fællesskabsret tens almindelige grundsætninger, hvis overholdelse Domstolen skal sikre« 2).
It was not until the Stauder judgment in 1969, however, that the Court took the decisive step of referring unambiguously to the 'fundamental human rights enshrined in the general principles of Community law and protected by the Court'.2