natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Her skal frem hæves tre domme, hvor det drejede sig om den direkte anvendelighed af artikel 48 (arbejdskraftens frie bevægelighed), artikel 52
These rights arise notonly where they are expressly
(etableringsfrihed) og artikel 59 (fri udveksling af tjenesteydelser).
granted by the Treaty, but also by reason of obligations which the Treaty imposes in a clearly defined way upon individuals as well as upon the Member States and upon the in stitutions of the Community'.
Domstolen fandt til slut i »Van Binsber-gen«-sagen ligeledes anledning til udtrykke ligt at fastslå EF-rettens direkte anvendelig hed, og denne gang, for så vidt angår EØF-traktatens artikel 59. Denne sag drejede sig bl.a. om, hvorvidt kun personer, der var bosiddende i Nederlandene, kunne optræde som rettergangsfuldmægtige ved en appelinstans eller med andre ord, hvorvidt den på gældende nederlandske retsforskrift var for enelig med de EF-retlige bestemmelser ve drørende fri adgang til udveksling af tjenesteydelser.
As a result of this judgment Mr Reyners had to be admitted to the legal profession in Belgium. The Court of Justice was given an opportunity in the Van Binsbergen case to establish expressly the direct effect of Article 59 EEC.
Domstolen fandt, at alle restriktioner, som pålægges en EF-borger på grund af dennes nationalitet eller bopæl, er i strid med EØF-traktatens artikel 59 og dermed ugyldige.
The Court answered this question in the negative on the ground that aN restrictions to which Com munity citizens might be subject by reason of their nationality or place of residence in fringe Article 59 and are therefore void.
Domstolen fastslog således i »van Duyn«-sa-gen, at garantierne i EØF-traktatens artikel 48 er direkte anvendelige.
With regard to the guarantees afforded by Article 48, the Court of Justice delivered a judgment declaring the article d i rectly appi ¡cable in the Van Duyn case.
Baggrunden for den ne retssag var følgende: En nederlandsk kvinde ved navn van Duyn var i maj 1973 blevet nægtet indrejse i Storbritannien, fordi hun ønskede at arbejde som sekretær for »Church of Scientology«, en sekt, som af det britiske indenrigsministerium blev anset for at være »en fare for samfundet«.
The faas of this case were as follows: a Miss van Duyn, a Dutch national, was, in May 1973, refused leave to enter the United Kingdom in order to take up employment as a secretary with the 'Church of Scientology', an organization considered by the Home Office to be 'socially harmful'.
Under påberåbelse af EF-rettens bestemmelser vedrørende ar bejdskraftens frie bevægelighed, særlig EØF-traktatens artikel 48, anlagde fru van Duyn nu sag ved High Court.
Relying on the Community rules on freedom of movement for workers, in particular Article 48 EEC, Miss van Duyn brought an action before the High Court.
Hun nedlagde på stand om, at High Court skulle fastslå, at hun var berettiget til at tage ophold i Storbritannien med henblik på at tage arbejde, og at hun havde krav på at få tilladelse til indrejse i Storbritannien.
She sought a declaration from the High Court that she was en titled to stay in the United Kingdom for the purpose of employment and to be given leavetoentertheUnited Kingdom.
Ved High Court's forelæggelse af sagen for EF-Domstolen svarede den ne, at EØF-traktaten gælder direkte og der med også indrømmer enkeltpersoner rettigheder, som de kan gøre gældende ved dom stolene i en medlemsstat.
Inanswer to a question referred by the High Court, the Court of Justice held that Article 48 has direct effect and hence confers on individuals rights that are enforceable before the courts of a Member State.
Siden 1970 har Domstolen udvidet princip pet om den direkte anvendelighed til også at omfatte bestemmelser i direktiver og beslut ninger rettet til stater.
Since 1970 the Court has extended its principles concerning direct effect to provisions in directives and in decisions addressed to States.
Dette synes at være en konsekvent udvikling, når selv traktatbestemmelser kan gælde direkte for EF-borger ne, selv om de i første række er rettet til med lemsstaterne.
This seems logical if even treaty law can apply directly to Community citizens despite the fact that it is addressed first and foremost to the Member States.
EF-Domstolen fik yderligere af det belgiske Conseil d'État forelagt spørgsmålet om, hvor vidt EØF-traktatens artikel 52 var direkte an vendelig. Conseil d'État skulle således be handle en sag, som den nederlandske advokat ).
The Court of Justice was asked by the Belgian Conseil d'Etat to give a ruling on the direct ef fect of Article 52.
Reyners havde anlagt, og hvorunder denne påberåbte sig sine rettigheder i hen hold til EØF-traktatens artikel 52.
Reyners, who wished to assert his rights arising out of Article 52.
Hr. Reyners så sig foranlediget til dette søgsmål, efter at han — selv om han havde de nødvendige belgiske eksaminer — på grund af sit udenlandske statsborgerskab var blevet nægtet tilladelse til at etablere sig som advokat i Belgien.
Mr Reyners felt obliged to bring the action after he had been denied admission to the profession of lawyer in Belgium because of hisforeign nationality, despite the fact that he had passed the necessary Belgian examinations.
EF-rettens direkte anvendelighed bliver der med samtidig til et af EF-retsordenens bærende elementer.
In its judgment of 21 July 1974, the Court held that un
For det andet: Det er et af traktatens princip per, at ingen medlemsstat kan anfægte det særlige forhold ved EF-retten, at den har samme og fuldstændig gyldighed i hele EF's område.
Firstly: the Member States have definitively transferred sovereign rights to a Community created by them. They cannot reverse this process by means of subsequent unilateral measures inconsistent with the Community concept.
EF-rettens di rekte anvendelighed rejser et an det lige så principielt spørgsmål: Hvad sker der, hvis en EF-retlig bestemmelse hjemler EF-borgeren umiddelbare rettigheder og pligter, men indholdsmæssigt er i strid med en national retsregel?
The direct effect of a provision of Community law leads to a second, equally fundamental question: what happens if a provision of Community law gives rise to direct rights and obligations for the Community citizen and conflicts in substance with a rule of national law?
Den har ikke alene forrang for gældende national ret, men den indebærer også be grænsninger for, hvilken national ret der se nere kan fastsættes.
Secondly: it is a principle of the Treaty that no Member State may call into question the status of Community law as a system uniformly and generally applicable throughout the Community.
Resultatet af EF-Domstolens dom var ganske vist ikke, at der rejstes tvivl om den italienske nationalisering af el-værkerne, men at EF-ret tens forrang for national ret blev fastslået ka tegorisk.
It follows from this that Community law, which was enacted in accordance with the powers laid down in the Treaties, has priority over any conflicting law of the Member States.
En sådan konflikt mellem EF-retten og national ret kan kun løses, såfremt en af de to rets ordener viger.
Such a conflict between Community law and national law can be settled only if one gives way to the other.
I den skrevne EF-ret findes der imidlertid hverken bestemmelser om, at den fortrænger national ret eller at den viger for national ret.
None of the Community treaties contains a provision stating, for example, that Com­munity law overrides national law or that it is inferior to national law.
Alligevel kan kollision mellem EF-ret og national ret kun løses på den måde, at EF-retten får forrang for national ret og der med fortrænger alle nationale bestemmelser, som er i konflikt med EF-bestemmelser.
Nevertheless, the only way of settling conflicts between Com­munity law and national law is to grant Com­munity law primacy over national law and allow it to supersede all national provisions that diverge from a Community rule and take their place in the national legal orders.
For hvad vil le der være tilbage af EF-retsordenen, hvis man lod den være underordnet national ret?
After all, what would remain of the Community legal order if Community law were to be subordinated to national law?
Næsten intet!
Hardly anything!
EF-bestemmelserne kunne da tilsidesættes ved en hvilken som helst national lov, og der ville så ikke længere være tale om, at EF-retten havde fælles og ensartet gyldighed i alle medlemsstater.
Community rules could be set aside by any national law. There would no longer be any question of a uniform and equal application of Community law in all Member States.
Det ville da også være umuligt for EF at løse de opgaver, som det er blevet pålagt af medlemsstaterne.
Nor would the Community be able to perform the tasks entrusted to it by the Member States.
EF's funktionsdygtighed ville blive bragt i fare, og de store forhåbninger om opbygning af et forenet Europa ville blive tilintetgjort.
The ability of the Com­munity to function would be jeopardized, and the construction of a united Europe on which so many hopes rest would never be achieved.
Efter en vis indledende tøven harde nationale domstole i princippet fulgt EF-Domstolens opfattelse.
The Court has since adhered to this finding in case after case. It has, in fact, developed it further in one respect.
I Nederlandene kunne der i forvejen ikke opstå vanskeligheder, idet EF-rettens forrang for den nationale lovgivning udtrykkeligt er fastslået i den nederlandske forfatning (artikel 65-67).
Whereas in the judg­ment just mentioned it was concerned only with the question of the primacy of Com­munity law over ordinary national laws, it confirmed the principle of primacy with regard also to the relationship between Com­munity law and national constitutional law.
I de øvrige medlemsstater har de nationale domstole ligeledes efter hånden anerkendt princippet om EF-rettens forrang for de almindelige nationale love.
After initial hesitation, national courts in principle accepted the interpretation of the Court of Justice.
Efter den di rekte anvendelighed skabte den dermed EF-retsordenens andet bærende element, og gjorde det derved muligt, at denne retsorden i sidste ende kunne blive et praktisk anvende ligt retssystem.
In the other Member States the principle of the primacy of Com­munity law over national law has likewise been recognized by national courts.
1 forbindelse med den tidligere nævnte italienske Costa/ENEL-sag traf Domstolen to afgørelser, som har betydning for forholdet mellem EF-retten og national ret:
However, the constitutional courts of Ger­many and Italy initially refused to accept the primacy of Community law over national constitutional law, in particular regarding the guaranteed protection of fundamental rights.
Det stødte derimod til at begynde med på modstand i forfatningsdomstolene i For bundsrepublikken Tyskland og Italien, at EF-retten skulle gå forud for den nationale forfatningsret og i den forbindelse de nationale forfatningsretsgarantier. Denne modstand blev først opgivet, efter at forfatningsretsbeskyttelsen i EF's retsorden nåede en standard, som i det væsentlige svarer til beskyttelsen ef-
OnceagainitfelltotheCourtofJusticeofthe Community, in view of these consequences, to establish — despite opposition from several Member States — the principle of the primacy of Community law that is essential to the existence of the Community legal order.
For det første: Staterne har endegyldigt over draget beføjelsertil det af dem oprettede Fællesskab. Denne overdragelse kan ikke
In Costa ν ENEL, the Court made two important observations regarding the relationship between Com­munity law and national law:
ter de nationale forfatninger.
the Community legal order had reached a standard that corresponded in essence to that of their national constitutions.
Siden da erdet almindeligt anerkendt, at EF-retten går forud for national ret, også med hensyn til forfatningsretlige spørgsmål.
Since then the primacy of Community law even over national constitutional law has been generally recognized.
Hvilket samlet billede kan der nu tegnes af Det Europæiske Fællesskabs opbygning og retssystem?
What overall picture emerges of the con struction of the European Community and its legal order?
Karakteristisk også i historisk perspektiv for EF's retssystem er yderligere dets fredsstiftende egenskaber.
Community legal order that has already at tained historic importance is its peacemaking role.
Med det formål at bevare freden og friheden fortrænger det magten som konfliktløsende middel med retsregler, som knytter såvel menneskene som medlemsstaterne sammen i et solidarisk fællesskab.
With its objective of maintaining peace and I iberty, it replaces force as a means of settling conflicts by rules of law that bind both individuals and the Member States into a single Community.
EF's retssystem bliver dermed et vigtigt redskab til skabelsen og sikringen af freden.
As a result the Com munity legal order is an important instrument for the preservation and creation of peace.
EF's retssystem og det derpå beroende rets fællesskab kan imidlertid kun overleve, hvis dets to bærende elementer, EF-rettens direkte anvendelighed og dens forrang for national ret, respekteres.
Crucial factors in its creation were the com parable state of economic development of the original Member States and their broad consensus on the means and objectives of the unification of Europe.
Disseto principper, hvis eksistens og bevarelse EF-Domstolen forsvarer med stor beslutsomhed, garanterer nemlig, at EF-retten gælder ensartet og overordnet i alle medlemsstaterne.
The similarity of Member States' values and the existence of a model were decisive when it came to choosing a constitutional system.
Afgørende herfor var naturligvis, at de oprindelige medlemsstaters økonomiske udviklingsstade var sammenligneligt, men også at de i høj grad var enige om, hvorledes Europa skulle integreres, og om de mål, man i den forbindelse skulle sætte sig.
This is ensured by the two cornerstones of the Community legal order: the direct effect of Community law and the primacy of Community law over national law.
Yderligere dannede ensartede værdibegreber og idealer grundlaget for den valgte forfatningsordning.
These two principles, the existence and maintenance of which are defended with great determination by the Court of Justice, guarantee the uniform and priority application of Community law in all Member States.
Retssystemet er EF's egentlige fundament og giver det karakter ai et retsfællesskab.
The legal order is the true foundation of the Community, giving it a common system of law on which to operate.
Men kun ved at skabe ny varig ret kan de mål, der tilsigtes med oprettelsen ai EF, virkeliggøres.
Only by creating new law and upholding it can the objectives pursued by setting up the Community be achieved.
EF's retssystem har allerede ydet et betydeligt bidrag i så henseende.
The Community legal order has already accomplished a great deal in this respect.
Det er således ikke mindst takket være det, at det fælles marked med de i det store og hele åbne grænser, den omfattende udveksling ai varer og tjenesteydelser, arbejdskraftens frie bevægelighed og det betydelige grænseoverskridende samarbejde mellem virksomhederne er skabt og er
It is thanks not least to this new legal order that the, by and large, open frontiers, the substantial trade in goods and services, the migration of workers and the large number of transnational links between com panies have already made the common market part of eve ryd stay life for approximately 360 million people. Another feature of the
Til trods for manglerne i EF's retssystems orden er det bidrag, som det er i stand til at yde til løsningen af politiske, økonomiske og sociale problemer i EF's medlemsstater, ai uvurderlig værdi.
Forali its imperfections, the contribution the Community legal order makes towards solving the political, economic and social problems of the Member States of the Community is of inestimable value.
■ FÆLLESSKABSRETTENS KARAKTER OG FORRANG
■ NATURE AND PRIMACY OF COMMUNITY LAW
Sag 22/70 — AETR — Sml.
■ POWERS OF THE COMMUNITY
Sag 6/76 — Kramer— Sml. 1976, s. 1279­1331 (forbindelser udadtil; internationale forplig­telser; EF's kompetence) Udtalelse 1/76, Sml.
Case 8/55 Fédéchar [1954­56] ECR 245 (Im­plied powers; official fixing of prices).
1977, s. 760 f. (forbindel­ser udadtil; folkeretlige forpligtelser; EF's kompetence)
Case 22/70 AETR [1971] ECR 263 (Legal per­sonality and treaty­making powers of the Community).
Sag 26/62 — van Gend & Loos — Sml. 1954­1964, s. 375­394 (fællesskabsrettens ka­rakter; den enkeltes rettigheder og pligter) Sag 6/64 ­ Costa/ENEL — Sml. 1954­1964, s. 531­553 (fællesskabsrettens karakter; umiddelbar anvendelighed, fællesskabsret­tens forrang) Udtalelse 1/78, Sml. 1979, s. 2871 (EF's kom­pentence)
Case 26/62 Van Cend & Loos [1963] ECR 1 (Nature of Community law; rights and obligations of individuals). Case 6/64 Costa ν ENEL [1964] ECR 585 (Nature of Community law; direct ap­plicability; primacy of Community law). Case 14/68 Walt Wilhelm and Others [1969] ECR 1 (Nature of Community law; primacy of Community law).
1969, s. 1 (fællesskabsrettens karakter; fæl­lesskabsrettens forrang) Sag 106/77 — Simmenthal — Sml.
Opinion 1/76 [1977] ECR 741 (External rela­tions; international commitments; authority of the Community).
1978, s. 629­658 (fællesskabsret; umiddelbar an­vendelighed; forrang)
Case 106/77 Simmenthal [1978] ECR 269 (Community law; direct applicability; primacy).
I 1991, s. 2786 (subsidiær fuldmagt, rækkevidde) Responsum 2/91 af 19. marts 1993 (ansvars­fordelingen mellem EF og medlemsstaterne)
Opinion 1/78 [1979] ECR 2871 (Division of powers between the Community and the Member States).
Sag 826/79 — Mireco — Sml. 1980, s. 2559 (fællesskabsrettens forrang) Sag 104/86 — Kommissionen/Italien — Sml.
Case 826/79 Mireco [1980] ECR 2559 (Primacy of Community law).
1988, s. 1813 (fællesskabsret, umiddelbar an­vendelighed)
Case 104/86 Commission ν Italy [1988] ECR 1813 (Nature of Community law; direct ap­plicability).
1971, s. 319­322 (forordninger; direkte virkning)
Opinion 2/91 given on 19.3.1991 (Distribu­tion of powers between the Community and the Member States).
I 1990, s. 2466 (direkte anvendelighed og fælles­skabsrettens forrang)
Case C­213 Factortame [1990] ECR 1­2466 (Direct applicability; primacy of Community law).
1973, s. 981 (forordninger; direkte virkning) Sag 65/75 — Tasca — Sml.
Case 43/71 Politi [1971] ECR 1039 (Regula­tions; direct effects).
1976, s. 291 (forordninger; direkte virkning) Sag 31/78 — Bussone — Sml.
Case 34/73 Variola [1973] ECR 981 (Regula­tions; direct effects).
1974, s. 631­670 (umiddelbar anvendelighed; etablerings­frihed)
Case 65/75 Tasca [1976] ECR 291 (Regula­tions; direct effects).
I 1991, s. 5403 (fællesskabsrettens gyl­dighed, medlemsstaternes ansvar for over­trædelser af fællesskabsretten, her: manglen­de gennemførelse af et direktiv) Sag C­13 og 113/91 — Debus — dom af 4. juni 1992 (konflikt mellem fællesskabsretten og national ret, direkte anvendelighed og fællesskabsrettens forrang
Joined Cases C­13 and 113/91 Debus, judg­ment given on 4.6.1992, not yet reported (Conflict between national and Community law; direct applicability; primacy of Com­munity law).
1977, s. 1199 (umiddelbar anvendelighed; etable­ringsret)
Case 31/78 Bussone [1978] ECR 2429 (Regulations; direct effects).
1974, s. 1299­1321 (umiddelbar anvendelighed; udveksling af tjenesteydelser) Sag 41/74 — Van Duyn — Sml.
Case 2/74 Reyners [1974] ECR 631 (Direct ap­plicability; freedom of establishment).
1974, s. 1337­1360 (umiddelbar anvendelighed; fri bevægelighed)
Case 11/77 Patrick [1977] ECR 1199 (Direct applicability; right of establishment).
■ GRUNDRETTIGHEDER
■ FUNDAMENTAL RIGHTS
1969, s. 107­113 (grundrettigheder; almindelige retsgrund­sætninger)
Case 29/69 Stauder [1969] ECR 419 (Fun­damental rights; general principles of law).
Sag 9/70 — Grad — Sml.
Case 11/70 Internationale Handelsgesell­schaft [1970] ECR 1125 (Fundamental rights; general principles of law).
1970, s. 157­176 (beslutninger; umiddelbar anvendelighed) Sag 20/70 — Transports Lesage & Cic — Sml. 1970, s. 177­178 (beslutninger, umiddelbar anvendelighed) Sag 11/70 — Internationale Handelsgesell­schaft — Sml.
Case 41/74 Van Duyn [1974] ECR 1337 (Direct applicability; freedom of movement). Case 9/70 Grad [1970] ECR 825 (Decisions; direct applicability).
1984, s. 1075 (direktiver; umiddelbar anvende­lighed)
Case 36/75 Rutili [1975] ECR 1219 (Equal treatment; reference to the ECHR).
1986, s. 723 (direktiver; umiddelbar anvendelighed) Sag 31/87 — Beentjes — Sml.
Case 70/83 Kloppenburg [1984] ECR 1075 (Directives; direct applicability).
1988, s. 4652 (direktiver; umiddelbar anvendelighed). Sag 103/88 — Costanzo — Sml.
Case 152/84Marshall[1986] ECR 723 (Direc­tives; direct applicability).
1989, s. 1861 (direktiver, direkte anvendelighed, forudsæt­ninger, følger)
Case 103/88 Costanzo [1989] ECR 1861 (Directives; direct effect; conditions prece­dent; consequences).
Sag 130/75 — Piais — Sml. 1976, s. 1589, 1599 (religions­ og trosfrihed)
Case 44/79 Hauer [1979] ECR 3727 (Fun­damental rights; right to property).
Sag 149/77 — Defrennc — Sml. 1978, s. 1381 (grundrettigheder, almindelige retsgrund­sætninger)
Case 85/79 Hoffmann­La Roche [1979] ECR 461 (Fundamental rights; principle of the right to be heard).
I 1991, s. 773 (Ministerrådets protokolerklæring, hensyntagen hertil ved fortolkningen) Sag C­156/91 — 1 lansa Fleisch — Urt. v. 10. november 1992 (beslutninger, direkte anven­delighed, betingelser)
Case C­156/91 Hansa Fleisch, judgment given on 10.11.1992, not yet reported (Deci­sions; direct applicability; conditions precedent).
Sag 293/83 — Gravier — Sml. 1985, s. 593 (ligebehandling)
Case 234/85 Keller [1986] ECR 2897 (Freedom to pursue one's trade or pro­fession).
1986, s. 2897 Sag 12/86 — Demitel — Sml. 1987, s. 3719 (grundrettigheder, menneskerettighedskon­vention)
Case 12/86 Demirel [1987] ECR 3719 (Fun­damental rights; Convention on Human Rights).
Sag 46/87 og 227/88 — Hoechst — Sml. 1989, s. 2919 (grundrettigheder, det kontra­diktoriske princip, forvaltningsprocedurer, boligens ukrænkelighed)
Joined Cases 46/87 and 227/88 Hoechst [1989] ECR 2919 (Fundamental rights; natural justice; administrative procedure; in­violability of the home).
1989, s. 3343 (grundrettigheder, det kontradiktoriske prin­cip, undersøgelsesprocedurer) Sag 265/87 — Schräder — Sml.
Case 265/87 Schräder [1989] ECR 2263 (Rights of ownership; freedom to engage in business; restrictions).
1989, s. 2263 (ejendomsret, fri erhvervsudøvelse, be­grænsninger)
Case 100/88 Oyowe and Traore [1989] ECR 4304 (Fundamental rights; freedom of ex­pression).
Sag 100/88 — Oyowe og Traore — Sml.
Case 5/88 Wachauf [1989] ECR 2633 (Res­trictions on fundamental rights).
1989, S. 4304 (grundrettigheder, ytringsfrihed) Sag 5/88 — Wachauf — Sml.
Case C­62/90 Commission ν Germany, judg­ment given on 8.4.1992, not yet reported (Fundamental rights; observance by Member States; restrictions on grounds of the public interest).
1989, s. 2633 (begrænsning af grundrettigheder) Sag C­62/90 — Kommissionen mod Tyskland — dom af 8. april 1992 (grundrettigheder, medlemsstaternes overholdelse af grundret­tighederne, begrænsninger på grund af al­menvellet)
Case C­219/91 Ter Voort, judgment given on 28.10.1992, not yet reported (Freedom of ex­pression).
Sag 116/76 — Granaria — Sml. 1577, s. 1247 Sag 8/77 — Sagulo — Sml. 1977, s. 1495 Sag 122/78 — Buitoni — Sml. 1979, s. 677 Sag 154/78 ­ Valsabbia — Sml. 1980, s. 907 Sag 808/79 — Pardini — Sml.
Case 116/76 Granaria [1977] ECR 1247. Case 8/77 Sagulo [1977] ECR 1495.
1980, s. 2103 Sag 125/83 — Corman ­ Sml. 1985, s. 3039 Sag 181/84 — Man Sugar — Sml. 1985, s. 2889 Sag 21/85 — Maas — Sml. 1986, s. 3537 Sag 265/87 — Schräder— Sml.
Case 125/83 Corman [1985] ECR 3039.
1989, s. 2263 Sag C­8/89 ­ Zardi ­ Sml. I 1990, s. 2529 SagC­331/88 — Fedesa — Sml.
Case C­8/89 Zardi [1990] ECR 1­2529.