natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Denne udvikling medførte visse strukturændringer med hensyn til bedrifternes antal og størrelse og landsamfundenes livsmønster og sædvaner, men den fik ikke følger for landbrugets produktionsudvikling, da udviklingen blev udlignet af en produktivitetsvækst.
This brought about certain structural changes in the number and size of holdings and in the life and habits of rural communities, but it had no effect on the expansion of agricultural production since it was offset by productivity gains.
Formindskelsen af arbejdskraften i landbruget følger delvis af afskaffelsen af denne underbeskæftigelse, men følgen er blevet, at arbejdstiden nu må udnyttes bedre, og at den undertiden er øget for dem, der fortsat er beskæftiget i landbruget.
It should also be mentioned that concealed unemployment, albeit difficult to quantify, has always existed in the agricultural sector. Whilst the decrease in the workforce has been partly due to the elimination of such underemployment, it has necessitated better utilization of the remaining workforce and sometimes longer working hours.
Forøgelse af forbruget af rå- og hjælpestoffer og af driftskapitalen
Increase in use of inputs and farm capital
Den samtidige virkning af kreditfremmende foranstaltninger og konsulentvirksomhed, hvorved der tilskyndes til anvendelse af de mest moderne metoder, har gjort, at EF's landbrug i den omhandlede periode i stadigt stigende grad har søgt hjælp uden for bedriften for at udnytte produktionspotentiellet fuldt ud.
During the period under consideration, under the combined effect of easier credit arrangements and guidance campaigns advocating the use of the latest techniques, Community agriculture has increasingly called on outside help to make full use of its production potential.
Der har været en meget væsentlig stigning i forbruget af såkaldte rå- og hjælpestoffer, dvs. køb af fodergødning, pesticider, energi og tjenesteydelser; denne udvikling fremgår af figur Ib.
Use of inputs (purchases of feedingstuffs, fertilizers, pesticides, energy and services) has risen very significantly, as can be seen from Graph lb.
En nøjere undersøgelse gør det muligt at skelne mellem to perioder : fra 1966 til 1980 steg forbruget af rå- og hjælpestoffer regelmæssigt og hurtigt, idet stigningen dog var mest konstant for de lande, hvor efterslæbet i den tekniske udvikling var størst.
From 1966 to 1980 consumption of inputs rose steadily and rapidly, although at a more sustained rate in the technologically backward countries.
Siden 1980 har udviklingen i forbruget af rå- og hjælpestoffer befundet sig i en ny fase.
From 1980 onwards, the trend in use of inputs enters a new phase.
Forbruget er blevet stærkt udvidet i to lande, nemlig Irland og Grækenland, hvor de årlige stigninger har været på henholdsvis 2,6% og 2,9%, medens den fortsatte stigning her været svagere i Frankrig og Nederlandene.
It has been rising steeply in Ireland and Greece, at annual rates of 2.6% and 2.9% respectively, and has continued to rise in France and the Netherlands, but at a slower rate.
Derimod har der været tale om stagneret forbrug eller endog en mindre tilbagegang i Tyskland, Italien, Belgien, Luxembourg, Det forenede Kongerige og Danmark.
On the other hand, use of inputs has remained at the same level or has even started to fall slightly in Germany, Italy, Belgium, Luxembourg, the United Kingdom and Denmark.
I tre lande, Grækenland, Frankrig og Italien, er forbruget af rå- og hjælpestoffer siden 1973 mængdemæssigt steget hurtigere end landbrugsproduktionen.
In Greece, France and Italy the volume of inputs has been increasing at a faster rate than the volume of agricultural production since 1973.
Dette forhold skal ses i sammenhæng med, at den vegetabilske produktion i disse tre lande er mere betydelig end den animalske produktion (se figur Ib).
It must be remembered, how ever, that in these three countries crop production is more important than livestock production (see Graph lb).
Mangelen på tilstrækkelig ensartede oplysninger, som dækker hele den lange periode, umuliggør en tilstrækkelig nøjagtig analyse af udviklingen i landbrugets driftskapital.
For lack of sufficiently homogeneous data covering the entire period concerned, no detailed study of the trends in farm capital is possible.
En gennemgang af nationalregnskaberne viser imidlertid, at de faste bruttoinvesteringer (besætning, materiel, permanente beplantninger og den nødvendige kapital til den løbende produktion) i de fleste tilfælde udgør mellem 15 og 38% af bruttotilvæksten, afhængigt af landet og året.
An examination of national accounts indicates, however, that in most cases gross fixed asset formation (livestock, deadstock, permanent crops and working capital) represents between 15% and 38% of the gross value added, depending on the country and the year concerned.
De faste bruttoinvesteringer giver sig imidlertid ikke altid udtryk i en kapitalforøgelse.
Gross fixed asset formation does not always mean additional capital, however.
Der har ganske vist på grundlag af nationalregnskaberne og efter fradrag af afskrivning kunnet konstateres forhøjelser af nettokapitalen, som i visse lande, f.eks. Nederlandene, Irland og Grækenland, på årsbasis har udgjort indtil 6-10% af landbrugets samlede produktionsværdi, men denne situation er praktisk taget ikke forekommet siden 1980, og nettoinvesteringerne er for øjeblikket af ringe omfang.
Although the national accounts indicate that, allowing for depreciation, the annual increase in net capital may have reached between 6% and 10% of final agricultural production in some countries such as the Netherlands, Ireland and Greece, this has scarcely been the case since 1980, and net capital formation is currently on a very small scale.
EF's landbrug har tilsyneladende i løbet af 70'erne kunnet foretage betydelige investeringer, hvad der har givet sig udtryk i en klar forøgelse af driftskapitalen, men fornyelsen af anlæg og materiel lægger i dag beslag på en meget stor del af bruttoinvesteringerne.
During the 1970s Community farmers seem to have made substantial investments. The result was a net improvement in farm capital but nowadays the renewal of facilities and equipment accounts for a very high percentage of gross asset formation.
Den generelle tendens i EF's økonomi genfindes i øvrigt her med en mindre tidsforskydning i forhold til de øvrige sektorer.
Although lagging slightly behind other sectors, farming mirrors in this respect the general trend in the European economy.
Den konstante ekspansion i 60'erne og de tilfredsstillende økonomiske resultater udgjorde væsentlige tilskyndelser til investeringer og låntagning.
The steady expansion in the 1960s and the satisfactory profits achieved provided a strong incentive for investments and borrowing. ing.
Disse tendenser gjorde sig gældende i landbruget indtil 1977-78 på et tidspunkt, hvor der allerede var indtrådt en vis stagnation i de øvrige sektorer.
Agriculture continued along these lines until 1977-78, whereas expansion had already tailed off in other sectors.
Siden disse skæringsår har EF's landbrug som følge af mindre gunstige økonomiske resultater og høje rentesatser ikke længere været i stand til at øge investeringerne.
From then on, however, smaller profits and high interest rates prevented European farmers from adding to their capital.
Landbrugets samlede produktionsværdi
Final agricultural production
Den samtidige virkning af en produktionsforøgelse, som var ulige fordelt på de forskellige sektorer, af landbrugernes valg og navnlig af udvidelserne af Fællesskabet har i et vist omfang ændret sammensætningen af landbrugets samlede produktionsværdi (se tabel B).
The composition of final agricultural production has been altered under the combined effect of the increase in the quantities produced (although this increase has varied from one sector to another), the choices made by farmers and, most important of all, the successive 'enlargements' of the Community (see Table B).
I 1985 var den animalske produktion stadig den vigtigste, idet den repræsenterede 53,5% af bruttoresultaterne, men den tilsvarende andel var i 1966 57%.
In 1985 stockfarming was still the most common type of farming and accounted for 53.5% of gross profits, although in 1966 this figure had been 57%.
Inden for denne produktion indtager mælk førstepladsen med en andel på 18-19% af landbrugs produktionen.
Milk is still the most common product and represents between 18% and 19% of agricultural production.
Der har været en vis stigning i andelen af oksekød, nemlig fra 11,3% til 14%, medens andelen af fjerkræ og svinekød på trods af mængdemæssige forøgelser er mindre.
Beef/veal has increased in importance (from 11.3% to 14%) but eggs, poultrymeat and pigmeat now account for smaller percentages of profits despite increases in the quantities produced.
Inden for den vegetabilske produktion indtages førstepladsen af korn (13,9% i stedet for 11,6%).
The most common type of crop is cereals (rising from 11.6% to 13.9%).
Blandt kornarterne er den vigtigste hvede med 44% af den samlede mængde høstet korn. For tyve år siden var denne kornarts andel kun 41,6%, men siden da har den i ikke ringe omfang erstattet rug og byg.
Of the various cereals grown, wheat is the most common and provides 44% of the total tonnage of grain harvested.
Majs har også fået større betydning, idet majshøsten nu udgør 14% af kornhøsten mod 13% i 1966.
The importance of maize has also increased slightly: it now accounts for 14% of the cereals harvest, as compared with 13% in 1966.
Sådanne ændringer ville forudsætte dybtgående ændringer i anvendelsen af jorden og i besætningernes størrelse.
Such restructuring would require profound changes in land use and in the size of herds.
Men hvis der ses på velafgrænsede geografiske enheder, de enkelte medlemsstater, De Seks eller De Ti, er der kun sket små udsving i den procentvise andel af pløjejord, vinarealer, frugtplantager eller arealer, der henligger med græs, og i husdyrholdets betydning (se tabel C).
There has, however, been little change in the percentages represented by arable land, vineyards, orchards or permanent pasture (livestock numbers) within such recognized geographical frameworks as the individual Member States, the Community of Six or the Community of Ten (see Table C).
Derimod har Fællesskabets tre udvidelser givet anledning til mere dybtgående ændringer såvel med hensyn til landbrugets samlede produktionsmængde som til dets sammensætning og forholdsmæssige andel af EF-økonomien.
On the other hand, the successive enlargements of the Community have resulted in far-reaching changes, not only in the volume of agricultural production but also in its composition and its relative significance within the Community economy.
Med den første udvidelse i 1973 øgedes landbrugets samlede produktionsværdi med 26%.
After three new countries joined in 1973, the value of final agricultural production increased by 26%.
Grækenlands tiltrædelse i 1981 og Spaniens Og Portugals tiltrædelse fik mindre betydning (16%), men disse landes tiltrædelse medførte især, at landbrugets og landbrugsarbejdskraftens vægt i den generelle økonomi øgedes, fordi der var tale om middelhavsområder med en stærk landbrugstradition.
The accession of Greece in 1981 and that of Spain and Portugal have had less impact (16%) but the arrival of these Mediterranean regions with their strong agricultural tradition has had the effect of increasing the relative importance of agriculture and the agricultural workforce in the general economic context.
De forskellige udvidelser, og navnlig den betydelige forøgelse af middelhavsområderne i EF, som var en af følgerne, har ændret EF-landbrugets billede en smule, især hvad angår de forskellige produktioners respektive andele af dette landbrug.
The new accessions and in particular the incorporation of extensive Mediterranean areas have somewhat altered the image of Community agriculture and the relative importance of its various products.
F.eks. faldt vindyrkningssektorens betydning i forhold til landbruget som helhed med udvidelsen med Det forenede Kongerige, Danmark og Irland, men sektorens betydning er på ny blevet øget med Spaniens og Portugals tiltrædelse.
With the accession of the United Kingdom, Denmark and Ireland, for example, winegrowing became less important in the agricultural context as a whole but has regained its former position with the arrival of Spain and Portugal.
Bomuld dukkede op i Fællesskabets landbrug med Grækenland og blev yderligere forstærket med Spaniens tiltrædelse.
Cotton became a Community agricultural product with the accession of Greece and then Spain.
Betydningen af citrusfrugtdyrkningen i Europa steg med Grækenlands og senere med Spaniens og Portugals tiltrædelse.
The growing of citrus fruit increased in importance when Greece and then Spain and Portugal joined the Community.
Det kan siges, at ændringerne i billedet af det europæiske landbrug afspejler udviklingen i integrationen siden 1950.
Thus, the changing face of European agriculture reflects the way in which integration has progressed since 1950.
TABEL Β Fordelingen af EF­landbrugets samlede produktionsværdi
TABLE Β Composition of Final agricultural production in the European Community
16,8 11,8 heraf: — korn — frugt og grønsager
Crop production of which ■ cereals
Animalsk produktion heraf: — mælk
Livestock production
TABEL C Landbrugsarealernes fordeling
TABLE C Agricultural area, by type of use
Pløjejord heraf: — korn — sukkerroer — oliefrø — kartofler
Arable land of which : cereals beet oilseeds potatoes
Udviklingen med hensyn til visse landbrugsproduktioner
Trend in certain agricultural products
Særegenhederne og betydningen af udviklingen i EF­landbrugsproduktionen træder klarere frem, når man mere detaljeret ser på, hvad der er sket med visse produktioner, der er omfattet af fælles markedsordninger.
The features and the scale of change in European agricultural production can be clearly appreciated from a closer examination of the trends in certain products subject to market organization.
Korn, der i dag udgør næsten 14% af EF-landbrugsproduktionen, har altid haft en næsten symbolsk værdi for den gældende politik og de erhvervsdrivende, og hvede prisen har ofte været brugt som reference med henblik på landbrugspolitikken.
Cereals, which currently represent almost 14% of European agricultural production, have always had a symbolic value in political and farming circles alike and the price of wheat has often served as a reference point for the definition of agricultural policies.
Da EF-reglerne for markedsordningen blev indført i 1962, blev der taget hensyn til den underskudssituation, der på det tidspunkt herskede i forbindelse med denne produktion.
In 1962, when the EEC cereals market organization was set up, the Community took account of the shortfall in production at that time.
Ved markedsordningen indførtes en pris- og garantiordning for denne afgrøde, og der blev iværksat en handelsordning med tredjelande på grundlag af fastsættelse af variable afgifter, der sikrede en god beskyttelse.
It introduced a system of prices and guarantees which encouraged cerealgrowing and established arrangements for external trade based on variable levies to provide a proper safeguard.
Ud fra de forskelle, der var mellem priserne i de forskellige lande (i Frankrig var prisen ca. 75% af den tyske pris), kom man frem til et kompromis om et højere prisleje, der gav en væsentlig adskillelse mellem hvede og de øvrige kornarter.
Given the differences between national prices (the French price represented 75% of the German price), a compromise could be reached only by setting the price at a high level, with a substantial difference between wheat and other cereals.
Denne ordning måtte senere ændres i 1975 for at tage større hensyn til udnyttelsesværdien, men stort set har den tilskyndet til korndyrkning og især hvededyrkning.
These arrangements had to be reviewed in 1975 to take fuller account of utilization values but generally speaking they represented an incentive for the growing of cereals, and wheat in particular.
I løbet af de betragtede tyve år er de tilsåede arealer i De Seks faldet med 1 mio ha, dvs. 5,5% af de arealer, der blev benyttet til korndyrkning i 1966.
Over the 20-year period under consideration, the areas sown to cereals in the six original Member States shrank by 1 million ha, or 5.5% of the area under cereals in 1966.
To ikke særligt udtalte tendenser har medvirket til dette resultat, nemlig en mindre forøgelse i det land, der har det største landbrugsareal (Frankrig), og en langsom, men regelmæssig nedgang i de fem andre lande, hvor den største forskydning viste sig i Nederlandene.
Two opposite trends, neither very pronounced, lie behind these figures: there has been a slight increase in France, the country with the largest area of farmland, whilst in the other five countries the growing of cereals has been declining slowly but surely, with the largest drop being recorded in the Netherlands.
Samtidig er høsten trods de indskrænkede arealer steget med 65%.
Over the same period, despite the decrease in the areas sown, harvests have increased by 65%.
Udvidelsen af Fællesskabet fra seks til ti medlemsstater ændrede tendenserne.
The enlargement of the EEC from six to nine and then ten Member States made no difference to these trends.
Faldet i arealer tilsået med korn er dog blevet mindre (2,3% på 12 år) bl.a. på grund af indstillingen hos landbrugerne i Det forenede Kongerige og Irland, hvor man ligesom i Frankrig har øget de tilsåede arealer, medens korndyrkningen er gået tilbage i Danmark og har været uforandret i Grækenland.
The decline in the area under cereals has been slower (- 2.3% in 12 years), however, partly because farmers in the United Kingdom and Ireland have followed the French example and have increased the acreage sown to cereals. Over the same period cerealgrowing has been in decline in Denmark and has shown little change in Greece.
Fra 1973 til 1985 steg høstudbyttet i De Ti med 26%, dvs. en årlig vækst på 2,3%.
Between 1973 and 1985 the cereals harvest in the Ten increased by 26%, that is, at an annual rate of 2.3%.
Selve udbyttet er undergået en langt mere iøjnefaldende udvikling nemlig fra 27,9 hkg/ha i 1966 (gennemsnit i De Seks) til 50,5 hkg/ha i 1985 (gennemsnit i De Ti) med et højdepunkt i 1984 på 54,5 hkg/ha.
Yields have shown a more spectacular upsurge, increasing from 27.9 quintals per hectare in 1966 (average for the Community of Six) to 50.5 q/ha in 1985 (average for the Community of Ten), the highest figure being recorded in 1984 at 54.5 q/ha.
På grund af de stadigt stigende udbytter bliver årets høst større og større, og man har endnu ikke set noget eksempel på, at landbrugerne selv har søgt at bevare eller forbedre ligevægten på markedet.
Because of the steady increase in yields, harvests are becoming larger and larger but there has not yet been any attempt at self-regulation to maintain or improve the internal market balance.
Derfor besluttede Fællesskabet, som ikke ville sætte kvoter for denne afgrøde, i 1986 for første gang at indføre en medansvarsafgift, som skal tilskynde producenterne til at tilpasse deres produktion bedre til afsætningsmulighederne i EF ved at inddrage dem i afholdelsen af udgifterne til markedsgarantierne.
In 1986, therefore, while holding back from the imposition of quotas the Community decided for the first time to introduce a co-responsibility levy, the effects of which will be to make producers bear some of the cost of market support and thus encourage them to tailor production more closely to the Community outlets available.
Dyrkningen af oliefrø er fortsat marginal i EF og udgør kun 1,5% af landbrugs produktionen.
Oilseeds are still to be a marginal crop in Europe and represent only 1.5% of agricultural production.
Det drejer sig her om en sektor, hvor det indre markeds behov for olie og kager ikke er dækket. Før 1966 var dyrkningen af raps, rybs og hør faldende.
Production is insufficient to cover the needs of the internal market in oil and oilcakes and until 1956 the growing of rapeseed and flax seed was in decline.
Landbrugerne er imidlertid på ny begyndt at interessere sig for disse kulturer, hvilket kan tilskrives de tekniske fremskridt fremelskningen af nye sorter, et øget kendskab til solsikke i EF samt indførelsen af EF-regler for oliefrø.
Farmers' interest in these crops was revived, however, as a result of technical progress, the breeding of new varieties and more widespread use of sunflower seed in Europe and the establishment of a market organization for oils and fats.
Således sikrer EF-bestemmelserne producenterne en minimumspris ved at yde en variabel direkte støtte, der supplerer markedsprisen.
The Community rules ensure that producers receive a minimum price, which is obtained by granting variable direct aid to supplement the market price.
Disse nye vilkår har tilskyndet til en hastig produktionsudvidelse.
The areas under oilseed crops have expanded rapidly as a result.
For De Seks' vedkommende øgedes arealerne fra 1966 til 1985 med gennemsnit ligt 9% om året og produktionen med 11% om året.
Between 1966 and 1985 the said areas increased by 9% per year on average in the Six, whilst production increased by 11% per year.
Fællesskabets udvidelse har på ingen måde virket imod denne udvikling; fra 1973 til 1985 var den årlige vækstrate for oliefrøarealerne således 9,7% og for høsten 11,3%.
The enlargement of the Community has not impeded this development since between 1973 and 1985 the areas sown to oilseeds increased at an annual rate of 9.7% and the quantities harvested at a rate of 11.3%.
Oliefrø har på grund af den hastige udbredelse, brugen af nye metoder og anvendelsen af nyt plantemateriale tjent som eksempel på EF-landbrugets dynamiske udvikling.
The rapid expansion of oilseed-growing, the adoption of new techniques and the use of new varieties show the dynamic side of Community agriculture.
Det må dog ikke glemmes, at denne udvikling kun har været mulig, fordi der findes markedsregler, der giver fuldstændig sikkerhed med hensyn til landbrugspriserne.
It should not be forgotten, however, that these developments were possible only because of a market organization which provided total security as regards prices obtainable by the farmer in the forthcoming season.
(MIO Τ UDTRYKT I HVIDT SUKKER)
(million t, white sugar equivalent)
Udbytte hvidt sukker
Yield, in terms of white sugar io t oo σι
Sukkerroer har altid været betragtet som en typisk industriafgrøde, der frem­byder interesse, på grund af indtjeningsmulighederne, og afgrødens jordforbedrende egenskaber.
Sugarbeet has always been considered as the typical industrial crop, being economically attractive because of the income it obtains and its soil-improvement function.
Produktionen, hvoraf langt størsteparten går til sukkerindustrien, har altid været underkastet strenge regler.
Beet production, most of which is delivered to the sugar-manufacturing industry, has always been subject to strict rules.
Da EF­reglerne trådte i stedet for nationale bestemmelser, blev der indført en ordning, som er baseret på, at der fastlægges en sukkermængde til garanterede priser, den såkaldte A­kvote, som skulle anses at svare til gennemsnits­forbruget i EF.
The policy of the European Community, following on from the various national policies, has involved the determination of a quantity (known as the A quota) for which the price is guaranteed and which corresponds to average Community consumption.
Der fastlægges en yderligere mængde, Β­kvotaen, for hvilken der kun gælder en begrænset garanti, og producenten er medansvarlig med hensyn til afholdelse af en del af afsætningsomkostningerne for det sukker, der er produceret under denne kvota.
The Community also fixes an additional quantity (the Β quota) to which only a limited price guarantee applies, producers being partly responsible for bearing the cost of marketing such sugar.
Når A­ og B­kvoterne er overskredet, er producenterne fuldt ud ansvarlige for deres produktion og må sørge for afsætningen heraf.
Producers are entirely responsible for any quantities produced in excess of these quotas and must themselves bear the cost of exporting the sugar concerned.