natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Der forventes endvidere en udjævning af inflationsforskellen gennem et betydeligt fald i inflationsraten i de lande, der har en høj inflation, og en stigende tendens i forbrugerprisudviklingen i lavinflationslandene.
Divergence is also expected to narrow with inflation rates falling rapidly in the higher inflation countries and modest rises in the trend of consumer prices in the lower inflation countries.
Blandt sidstnævnte medlemsstater øges inflationsraten ubetydeligt i Forbundsrepublikken Tyskland og Det forenede Kongerige, men i Nederlandene, der havde den laveste inflationsrate i Fællesskabet i 1983, ventes prisstigningerne at nå op på 3,6 %.
Among these Member States, the increase in inflation will be marginal in the Federal Republic of Germany and the United Kingdom, but in the Nether­lands, which recorded the lowest inflation rate in the Community in 1983, the rise in prices will accelerate to 3,6%.
I Forbundsrepublikken Tyskland, Danmark og Nederlandene vil inflationen i 1984 ligge under gennemsnittet for perioden 1961-1973, medens den i Det forenede Kongerige, Frankrig og Irland forventes at ligge mellem 1 og 3 procentpoints over niveauet før det første olieprischok.
In the Federal Republic of Germany, Denmark and the Netherlands, inflation in 1984 will be below the average rates of the period 1961­73, while in the United Kingdom, France and Ireland, this pre­oil shock level is expected to be exceeded by between 1 and 3 percentage points.
Hvad angår Luxembourg, Italien og Grækenland vil inflationen i 1984 formentlig være henholdsvis 5, 7 og 15 procentpoints højere end gennemsnit tet for 1961-1973.
In Luxem­bourg, Italy and Greece, inflation in 1984 will be 5, 7 and 15 percentage points higher than in 1961­73.
Som følge af en mindre forværring af Fællesskabets bytteforhold vil BNP-deflatoren stige 5,1 % i 1984, hvilket er den laveste stigningstakt i Fællesskabet siden 1969.
Some slight worsening in the terms of trade of the Community will result in the GDP deflator rising 5,1% in 1984, the lowest rate recorded in the Community since 1969.
Kilde: Eurostat, OECD og Kommissionens tjenestegrene.
Source: Eurostat, OECD and Commission services.
Mánedsprisindekset for forbrugerpriserne i Fællesskabet beregnes af Eurostat som et Laspeyres-indeks baseret på faste vægte (basisår: 1975). medens deOatoren for det private forbrug beregnes som et indeks med løbende vægte.
The monthly index of consumer prices in the Community is calculated by Eurostat as a fixed weight (Laspeyre) index (base year 1975) while the deflator of private consumption is calculated as a current weight index.
Forskellen mellem beregningerne efter de to indekser øges med afstanden til basisåret og er i øjeblikket (1983) næsten 2 procent points.
The difference between the two estimates will increase with the distance from the base year and is at present (in 1983) almost 2 percentage points.
DIAGRAM 3.2: Eksterne virkninger på deflatoren for den endelige anvendelse
GRAPH 3.2: External impacts on the final expenditure deflator
Det er ikke alene Fællesskabet, der har nedbragt sin inflationsrate til et niveau i nærheden af det, der var gældende i årene 1961­1973.
The Community is not alone in having reduced its rate of inflation towards the level recorded in the years 1961 to 1973.
De forenede Stater gjorde i så henseende endnu hurtigere fremskridt end Fællesskabet, og Japan, som i tresserne havde en betydeligt højere inflationsrate end Fællesskabet, når formentlig i 1983 ned på en inflationsrate, der er endnu lavere end i Tyskland og Nederlandene.
In fact the United States made even faster progress than the Community in this respect and Japan—whose inflation rate in the 1960s was substantially higher than that of the Community—may have a lower rate of inflation in 1983 than_ even Germany and the Netherlands.
Inflationsraten (deflatoren for det private forbrug eller forbrugerprisdeflatoren) i Fællesskabet var i 1983 henholds­vis 2 og 4,6 points højere end den amerikanske og japanske rate, men en mere indgående analyse af årsagerne til prisstigningerne viser imidlertid, at den underliggende prisudvikling i Fællesskabet faktisk kan have været forholds­vis gunstigere.
However, while the apparent rate of inflation (deflator of private consumption) in the Community in 1983 remained 2 and 4,6 points above the rates recorded in the United States and Japan respectively, a more detailed analysis of the origin of price increases shows that the underlying price perform­ance of the Community may, in fact, be relatively more favourable.
En faktor, som i 1981, 1982 og 1983 har medvirket til prisstigningerne i Fællesskabet, er nedskrivnin­gen af fællesskabsvalutaerne i forhold til dollar, mens De forenede Stater har draget fordel af den betydelige effektive opskrivning af dollar.
One element, which in 1981, 1982 and 1983 has worked to boost prices in the Community, is the depreciation of the Community currencies against the dollar while, on the other hand, the United States has benefited from the substantial appreciation of the dollar in effective terms.
Som det således fremgår af tabel 3.3, kan ændringerne i de reale effektive valutakurser for Fællesskabet som helhed i årene 1981, 1982 og 1983 have medført en yderligere forøgelse af deflatoren for den samlede anvendelse ') på henholdsvis 1,7, 0,6 og 0,5 procentpoints.
Thus, as shown in Table 3.3, changes in the real effective exchange rate may, for the Community as a whole in 1981, 1982 and 1983, have added 1,7,0,6 and 0,5 percentage points respectively to the increase in the deflator of total expenditure. '
I De forenede Stater skønnes den reale valutakursopskrivning i 1981, 1982 og 1983 derimod at have mindsket stigningen i deflatoren for den samlede anvendelse med henholdsvis 1,2, 1,0 og 0,5 procentpoints.
In the United States, on the other hand, real exchange rate appreciations in 1981, 1982 and 1983 is estimated to have reduced the rise in the deflator of total expenditure by 1,2, 1,0 and 0,5 points respectively.
De reale valutakursændringer forklarer således en hel del af den hurtigere nedbringelse af inflationstakten i De forenede Stater end i Fællesskabet gennem de seneste to år og seks måneder.
Thus the real exchange rate movements go quite a long way towards explaining the faster price deceleration in the United States than in the Community over the past two and a half years.
Valutakursændringerne er imidlertid delvis blevet opslugt af ændringer i eksportørernes fortjenstmargener.
However, the exchange rate changes have been absorbed in part by changes in the profit margins of exporters.
Af beregnin­ger over virkningerne på deflatoren for den endelige anvendelse af ændringer i leverandørernes eksportpriser gennem de seneste år fremgår det faktisk, at disse har bevæget sig i modsat retning af de reale valutakursændringer.
The estimates of the impact on the final expenditure deflator of changes in the export prices of suppliers, in fact, in recent years have shown a tendency to vary inversely with real exchange rate changes.
Som det f. eks. fremgår af kolonne 2 i tabel 3.3, havde ændringerne i leverandørernes eksportpriser i 1981 (idollars) en negativ indvirkning på 0,1 % på prisniveauet i Fællesska­bet, medens situationen i De forenede Stater var den, at
For example, as seen from column 2 in Table 3.3, changes in the export prices of suppliers in 1981 (in dollars) exerted a negative impact of 0,1 % on the domestic price level in the Community while for the United States export prices of suppliers raised the final expenditure
■ —■ Virkning af ændringerne i leverandørernes eksportpriser.
Effect of real exchange rate changes.
—■» v» — Virkning af reale valutakursændringer.
Effect of changes in export prices of suppliers.
Kilde: Kommissionens skøn.
Source: Estimates by the Commission services.
De reale valutakursændringers bidrag til prisstigningerne kan betragtes som et groft mål for valutapolitikkens indflydelse på inflationen gennem de udenrigsokonomiske virkninger.
The contribution to the rise in prices of real exchange rate changes, can be regarded as a rough measure of the influence on inflation of monetary policy via its external impact.
Forskellen mellem de nominelle og reale valutakurser er et udtryk for den bevægelse i valutakurserne, der er nødvendig for at opretholde konkurrenceevnen i det pågældende år.
The difference between figures for the nominal and real exchange rates is the movement in exchange rates which would be necessary to maintain competitiveness in that year.
Dette giver et indtryk af den aOedede virkning, som et indenlandsk omkost­ningspres udøver på priserne gennem valutakursændringer, der skal kompensere for en omkostningsudvikling, som ikke ligger på linje med udviklingen hos handelspartnerne.
This gives an idea of the secondary impact of domestic cost pressures on prices through exchange rate movements to compensate for cost developments which are out of line with partner countries.
I det tekniske bilag redegøres der nærmere for fortolkningen af disse tal, og visse statistiske og metodologi­ske problemer i forbindelse hermed Irages op til drøftelse.
The technical annex discusses the interpretation of these figures and reviews certain statistical and methodological problems associated with the data.
Årsag til prisstigningerne (endelig anvendelse)
Origin of price increases (final expenditure)
Enheds­ lonom­ kost­
Indirect taxes
I all heraf: heraf: heraf: mnger
Total of which : of which : of which : export
Interne faktorer4) real valuta­kurs leveran­ dørernes eksport­ priser nominel effektiv valuta­kurs
Domestic factors 4 real exchange rate prices of suppliers nominal effective exchange rate
I alt, eksklusiv effekten af leverandørernes eksportpriser og reale valutakursændringer. Faktorerne blev anset for additive.
4Total, excluding the effect of export prices of suppliers and real exchange rate changes.
Med hensyn til de anvendte metoder og bemærkningerne til fortolkningen af tallene henvises til det tekniske bilag.
For methods used and comments on the interpretation of figures, sec technical annex.
DIAGRAM 3.3 : Den reale valutakurs' bidrag til deflatoren for den endelige anvendelse
GRAPH 3.3 : Contribution of the real exchange rate to total final expenditure deflator
­22 leverandørernes eksportpriser forårsagede en stigning på 1,4 % i deflatoren for den endelige anvendelse.
0 % deflator by 1,4%.
Selv om disse forskelle i nogen udstrækning kan skyldes forskelle i udenrigshandelsstrukturen, er der også noget der taler for, at udenlandske leverandører som en reaktion på de store valutakursændringer har mindsket deres fortjenstmargen på markeder i lande, hvis valuta er blevet nedskrevet, og forhøjet deres salgspriser (i deres egen valuta) i De forenede Stater i 1981 og 1982.
Although these differences may be due, to some extent, to divergences with respect to the structure of foreign trade, it would also seem likely that foreign suppliers have reacted to the large exchange rate changes by reducing their profit margins in markets where the currency has depreciated and by raising their sales prices (in their own currency) in the United States in 1981 and 1982.
Udviklingen har hidtil forløbet symmetrisk i EF og USA, medens dette ikke i samme grad har været tilfældet for Japan (jf. diagram 3.2).
Symmetrical developments appear to have occurred in the past for the EC and the US but much less so for Japan (see Graph 3.2).
Den relative prisudvikling i medlemsstaterne er ligeledes i høj grad påvirket af de reale valutakursændringer.
The underlying price trend of the individual countries is, therefore, better identified in the domestic cost develop-
Det er derfor bedre at vurdere den underliggende prisudvik­ling i hver af medlemsstaterne på baggrund af den indenlandske omkostningsudvikling, herunder navnlig enhedslønomkostningerne.
Annual Economic Review 1983­84 ments, and notably, the contribution of unit labour costs.
Sidstnævnte har dog ikke alene en direkte, men også en indirekte indvirkning gennem de nominelle valutakursændringer, der er nødvendige, for at det pågældende land kan fastholde sin konkurrencemæssige stilling på et uændret niveau.
The latter operates, however, not only directly but also indirectly through the nominal exchange rate changes required just to keep the economy's competitive position unchanged.
Lande, hvis enhedslønomkost­ ninger stiger mindre end konkurrenternes, vil således være i stand til at sænke importpriserne gennem en valutaopskriv­ning uden at ændre den konkurrencemæssige stilling, hvorimod lande, i hvilke enhedslønomkostningerne stiger mere end gennemsnittet, påføres yderligere omkostningsstig­ninger som følge af den nedskrivning af deres valutaer, der er påkrævet for at fastholde konkurrenceevnen. Selv om et land på kort sigt måtte foretrække en real valutakursændring
Thus countries whose unit labour costs rise less than competitors' will be in a position to lower their import prices through currency appreciation without any change in competitive position while, in contrast, countries with higher­than­average unit labour cost increases suffer additional cost increases due to the depreciation of their currencies required to maintain competitiveness.
Direkte og indirekte virkning af stigningerne i enhedslønomkostningerne på prisstigningerne ')
Direct and indirect ' effect of unit labour cost increases on price increases
(samlet endelig anvendelse)
(totalfinal expenditure)
Direkte Indirekte I alt
Direct Indirect Total
') Virkning på priserne af den effektive valutakurs, der er nødvendig for at opretholde en konstant konkurrenceevne.
Effect on prices of the effective exchange rate change required to maintain constant competitiveness.
Se det tekniske bilag med hensyn til beregningsmetode og forudsætninger. Faktorerne antages at være additive. Kilde: Eurostat og Kommissionens tjenestegrene.
Sec technical annex for method of calculation and qualifications.
Økonomisk årsberetning 19831984
3.4 Income distribution and profitability of investments
Nederlandene og Det forenede Kongerige (hovedsagelig som følge af en gunstig udvikling i produktiviteten) faktisk steg mere end forbrugerpriserne og endog væsentligt mere i Det forenede Kongerige (2,0 points).
With the fairly sharp decline in the real product wage in 1982 and 1983 the Community has taken a large step towards restoring the distributive shares prevailing before the second oilprice shock.
(således som det har været tilfældet ved flere lejligheder), må der i den sidste ende finde en udligning sted gennem den underliggende omkostningsudvikling, såfremt det ønskes hindret, at der opstår en alvorlig uligevægt på betalingsbalancen. lancen.
The labour income ratio (labour income ' as a percentage of gross domestic product at factor cost) in the Community in 1983, is estimated at 76,2, approximately the same level as on average for the 1970s and down 1 point from the recent peak level of 1981.
Som det ses af tabel 3.4 var enhedslønomkostningernes direkte indvirkning på deflatoren for den endelige anvendelse i 1983 så beskeden som 0,4 point i Forbundsrepublikken Tyskland og 0,2 point i Nederlandene.
As seen from Table 3.4 the direct effect of unit labour costs on the final expenditure deflator in 1983 was as low as 0,4 points in the Federal Republic of Germany and 0,2 points in the Netherlands.
Tages der hensyn til de indirekte virkninger, havde enhedslønomkostningerne i disse to lande i 1983 i virkeligheden en negativ indvirkning på prisudviklingen (henholdsvis 0,6 og 1,3 points i de to lande).
Taking account of the indirect effects, labour costs in these two countries in 1983 actually exerted a negative influence on price (0,6 and 1,3 points respectively for the two countries).
I Belgien, Danmark og Det forenede Kongerige noteredes i 1983 en samlet (direkte plus indirekte) virkning af enhedslønomkostningerne, som lå 2,4 procentpoints under gennem snittet for Fællesskabet, medens enhedslønomkostningernes indvirkning på deflatoren for den endelige anvendelse i Irland, Frankrig, Grækenland og Italien blev opgjort til 410 points.
Belgium, Denmark and the United Kingdom in 1983 recorded total (direct and indirect) labour cost impacts below the Community average of 2,4 percentage points while Ireland, France, Greece and Italy form a group with the labour cost impact on the final expenditure deflator in the range of 4 to 10 points.
Som det kunne forventes registreredes i sidstnævnte fire lande også den største stigningstakt for lønsummen pr. lønmodtager, som i 1983 svingede fra 17,3 % i Grækenland til 9,7 % i Frankrig (jf. tabel 3.5).
As could be expected, the four countries in this group were also those recording the highest rate of increase in per capita compensation of employees ranging in 1983 from 17,3% in Greece to 9,7% in France—see Table 3.4.
I Italien, som i 1983 havde den næsthøjeste stigning i lønsummen pr. lønmodtager i Fællesskabet (15,6 %), blev priserne holdt under kontrol af den reale effektive opskrivning aflire, og reallønsummen pr. lønmodtager, som steg med 0,4% i 1982, steg yderligere i 1983.
In Italy, which had the second highest rise of per capita compensation in the Community in 1983 (15,6%), prices were kept in check by the real effective appreciation of the lira and real per capita compensation, after an increase of 0,4% in 1982, rose further in 1983.
Da de indenlandske fortjenstmargener trykkes i mangel af kompensation gennem øget produktivitet, skøn nes de reale enhedslønomkostninger i Italien at udvise en kraftig stigning i 1983 (3,9 %), hvilket er en udvikling, der kan betragtes som normal i et år med ringe økonomisk aktivitet, men som ikke desto mindre er stærkt ude af trit med udviklingen andre steder i Fællesskabet.
As domestic profit margins are being compressed without being compensated by productivity increases, the real product wage in Italy is estimated to actually show a strong increase (3,9%) in 1983—a development which can be considered normal in a year with a weak economic activity but which nevertheless is substantially out of line with developments elsewhere in the Community.
I Irland steg forbrugerpriserne i 1983 næsten lige så kraftigt som lønsummen pr. lønmodtager, men i modsætning til udviklingen i Italien medførte den relative pris- og omkostningsudvikling en nedgang i de reale enhedslønomkostninger efter et stort fald i 1982 (3,3 %).
In Ireland consumer prices in 1983 rise nearly as fast as per capita compensation but unlike in Italy the relative price and cost movements entail a reduction in the real product wage— following a large fall (3,3%) in 1982.
Som i Italien og Irland noteredes i Frankrig i 1983 en stigning i reallønsummen pr. lønmodtager, men i modsætning til udviklingen i Italien har udviklingen i produktivitet og fortjenstmargener medført et fald i de reale enhedslønomkostninger for andet år i træk.
Like Italy and Ireland, France in 1983 recorded a rise in real per capita compensation of employees but in contrast to the Italian experience, productivity increases and profit margins develop so as to entail a decline in the real product wage for the second consecutive year.
Medens det således forventes, at medlemsstaterne i 1984 stort set vil have genoprettet den indkomstfordeling, der var gældende før det første olieprischok, er der i så henseende betydelige forskelle fra medlemsstat til medlemsstat.
While on average the Member States are expected by 1984 to have restored this broad structure of income distribution prevailing before the first oilprice shock, there are substantial divergences in this respect among the individual Member States.
Navnlig i Belgien steg lønkvoten meget kraftigt i perioden fra 1973 til 1981, og på trods af et betydeligt fald derefter ligger den stadig i 1983 på 77,5, eller næsten 7 points over gennemsnit tet for perioden 1961-1973.
In Belgium, in particular, the labour income ratio rose very steeply in the period from 1973 to 1981 and despite a subsequent decline, is still in 1983 as high as 77,5 or nearly 7 points above the average of 1961-73.
I Frankrig toppede lønkvoten også i 1981, og faldet i årene derefter har ikke været tilstrækkeligt til at opveje stigningen i 1970'erne.
In France the labour income ratio also peaked in 1981 and the subsequent decline has not been pronounced enough to compensate for the increase during the 1970s.
I Italien steg som allerede nævnt de reale enhedslønomkostninger betyde ligt i 1983, og lønkvoten steg følgelig fra 84,7 2) i 1982 til 88 i 1983; den forventes at forblive på dette niveau i 1984.
In Italy, as already mentioned, the real product wage rose considerably in 1983 and the labour income ratio consequently rose from 84,7 2 in 1982 to 88 in 1983 and is expected to remain at this level in 1984.
I Luxembourg har de vedvarende vanskeligheder og den ringe rentabilitet i stålindustrien medført en meget betydelig stigning i lønkvoten sammenlignet med tidligere perioder.
In Luxembourg the persistent difficulties and low profitability of the steel industry has entailed a striking increase in the labour income ratio as compared to past levels.
I Nederlandene og Det forenede Kongerige er lønkvoten lavere end eller i nærheden af gennemsnittet for 1960'erne, men i begge disse lande har der fundet væsentlige forandringer sted i erhvervsstrukturen med forøgelsen af naturgas- og olieproduktionen og en stærk tilbagegang i aktiviteten i industrien.
In the Netherlands and the United Kingdom, the labour income ratio is below or approaching the average of the 1960s, butin these two countries substantial changes have occurred in the structure of the economy with rises in the production of natural gas or oil and a strong decline of industrial activity.
Med den store indtjening i gas- og olieindustrien er det derfor sandsynligt, at denne tilsyneladende stabilitet i den samlede lønkvote dækker over en betydelig forværring af rentabiliteten i visse sektorer i økonomien.
With the high level of profits in the gas and oil sectors this apparent stability of the overall ratio may therefore hide a substantial deterioration of the profit situation in certain sectors of the economy.
Også Irland har efter et fald i lønkvoten fra 1982 til 1983 nået den samme samlede indkomstfordeling som i perioden forud for det
Also Ireland has, following a decrease in the ratio from 1982 to 1983, reached the same overall income distribution as in the period up to the first oil shock but in this country the changes in the labour income ratio may, in fact, particularly reflect fluctuations in agricultural income.
Inklusive en beregnet lønindkomst for selvstændige.
Including an imputed income for the labour of self-employed.
Den beregnede lønindkomst for selvstændige forudsættes lig med den gennemsnitlige lønsum pr. lønmodtager.
The imputed income from labour by independent entrepreneurs is assumed to be equal to the average compensation of employees.
1 lande med en stor landbrugssektor og en lav per capita indkomst kan denne beregningsmetode medføre, at »lønkvoten« overvurderes sammenlignet med mere udviklede økonomier, sammenligningen fra en periode til en anden vil dog ikke påvirkes af denne faktor.
In countries with a large agricultural sector with a low per capita income, this method of calculation may give an exaggerated estimate of 'labour income' as compared to more mature economies, but will not effect comparisons over time.
I de øvrige medlemsstater (Danmark, Belgien, Forbundsrepublikken Tyskland, Luxembourg, Nederlandene og Det forenede Kongerige) noteredes i 1983 stigninger i lønsum men pr. lønmodtager, som var lavere eller (i Danmark og Det forenede Kongerige) kun lidt højere end gennemsnittet for Fællesskabet.
The remaining Member States (Denmark, Belgium, the Federal Republic of Germany, Luxembourg, the Netherlands and the United Kingdom) in 1983 record increases in per capita compensation below or (in the case of Denmark and the UK) only marginally above the Community average.