natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Problemet må ses i sammenhæng med den større problematik i forbindelse med de stigende udgifter til den sociale sikring og socialbudgettet i det hele taget.
It is part of the wider problem of the growing cost of social security and of the social budget generally.
Men der er også rejst voksende kritik, fordi den enorme stigning i realudgifterne til sundhedsvæsenet i alle fællesskabslandene i løbet af de sidste årtier ikke har ført til blot nogenlunde tilsvarende forbedringer i den almene helbredstilstand, hvilket dødelighedsprocenterne viser.
But there is also growing criticism that the vast increase in real expenditure on health services throughout the Community over the past few decades has not lead to anything like commensurate improvements in health status as indicated by mortality rates.
Så længe der var en hurtig økonomisk vækst i de enkelte lande, vakte det mindre bekymring, at de offentligt finansierede sociale udgifter udgjorde en voksende procentdel af bruttonationalproduktet, idet der stadig tillige var mulighed for en betydelig realvækst i det private forbrug.
When national economies were growing rapidly it caused less concern for publicly financed social expenditure to rise as a proportion of gross national product as there was still also room for a substantial growth of real levels of private expenditure.
I løbet af det sidste par år har den langsommere økonomiske vækst fjort det langt mindre acceptabelt, at de offentligt finansierede sociale udgifter udgør en stadig større procentdel af nationalproduktet.
In the last few years the lower rates of economic growth have made it much less acceptable for the proportion of publicly financed social expenditure in the national product to continue to increase.
Den pression, der øves for at forøge det reelle privatforbrug eller forøge det i hurtigere takt, anses for at være en af de inflationsskabende faktorer i nogle lande.
Pressure to increase real private consumption or to increase it at a faster rate is believed to be one of the factors generating inflation in some countries.
Befolkningen i Fælles­skabet er altid tilbøjelig til at stræbe efter indbyrdes uforenelige mål ­for eksempel ønsket om at beholde en større del af indtægten til privatfor­brug, at have en kortere arbejdsuge og alligevel samtidig at forlange for­bedringer i den sociale sikring enten i form af højere ydelser, førtidspen­sionering eller et bedre sundhedsvæsen.
There is always a tendency for the people of the Community to have aspirations which are incompatible - for example, to wish to retain more of their earnings to spend on themselves, to have a shorter working week, while at the same time to demand improvements in social security whether by higher levels of benefits, pensions available at an earlier age or improved health services.
Ikke desto mindre har der i de senere år i de fleste lande bredt sig den opfattelse, at skatteniveauet og bidragene til den sociale sikring er blevet for høje og bør nedsættes.
Nevertheless, over the past few years the feeling has grown stronger in several countries that the level of taxation and social security contributions has become too high and ought to be reduced.
En af reaktio­nerne på udbredelsen af denne opfattelse har været at overføre flere af udgifterne til sundhedsvæsenet fra den offentlige til den private sektor ved at opkræve betaling for sundheds­ og sygepleje eller nedsætte refusionspro­centen, selv i tilfælde, hvor de samlede udgifter sandsynligvis ikke vil undergå større forandringer.
One response to the growing trend of opinion has been to shift more of the cost of health services from the public sector to the private sector by charges for health care or reduction in the percentage of reimbursement even where the total cost is unlikely to be greatly changed.
Uafhængigt af disse problemer har der været bekymringer over det grundlæggende problem med den lave vækstrate og den langt større arbejdsløshed inden for Fællesskabet, der med de nu rådende tendenser sandsynligvis vil fortsætte et godt stykke ind i 1980'erne.
Independent of these concerns has been worry about the underlying problem of the low rate of economic growth, and the much higher level of unemployment in the Community which on present trends appears likely to persist well into the 1980s.
Skønt der er mulighed for at afhjælpe arbejds­løshedsproblemet ved at indføre arbejdsdeling, indebærer dette i sig selv en erkendelse af, at problemet ikke kan løses fuldt ud ved hjælp af foranstalt­ninger med henblik på at skabe en højere økonomisk vækstrate.
While there is potential for alleviating the unemployment by work-sharing, this involves an acceptance that the problem cannot be wholly resolved by measures to generate a higher rate of economic growth.
Sundhedssektoren er utvivlsomt et område, hvor der let ville kunne skabes nye stillinger i betydeligt omfang, hvis man blot kunne skaffe midler til at betale for ydelserne.
There is therefore a search throughout the Community for labour-
Desuden står det klart, at den industri, der fremstiller udstyr og apparatur til sundhedssektoren, overalt i verden er en industri i vækst med store eksportmuligheder.
The health care sector is undoubtedly an area in which more jobs could readily be created on a considerable scale if the money were found to pay for the services.
Væksten i fællesskabslandenes sundhedsvæsen ville betyde et udvidet hjemmemarked, som kunne udgøre et værdifuldt grundlag for en større eksport.
The growth of the Community's health services would provide an expanded home market which could be a valuable base for a higher level of exports.
Derfor er begrænsningen af sundhedsvæsenets vækst sket på bekostning af større beskæftigelse, og den har sandsynligvis skadet fremtidsudsigterne for en industri, der ville kunne skabe større vækst og udvidet eksport.
Thus the tendency to restrain the growth of health services has been at the expense of higher levels of employment and has probably harmed the prospects of an industry with potentiality for higher growth and enlarged exports.
Alle disse indbyrdes modstridende hensyn kan kun tilgodeses gennem den politiske beslutningsproces.
All these conflicting considerations can only be resolved through the political process.
I denne del af rapporten foretages der en undersøgelse af tendenserne i udgifterne til sundhedsvæsenet og en analyse af årsagerne til de stigende udgifter, og endelig gives der en beskrivelse af de foranstaltninger, der enten er truffet eller er under overvejelse i de forskellige lande.
In this part of the report the trends in health service expenditure are examined, the reasons for rising costs are analysed and the actions being taken or under consideration in the different countries are described.
Det er ikke hensigten at give indtryk af, at det nødvendigvis er rigtigt at nedskære udgifterne til sundhedsvæsenet i det lange løb.
It is not intended to leave the impression that it is necessarily right for the cost of health services to be cut back in the long run.
Selv om det utvivlsomt er rigtigt, at der kunne opnås besparelser, hvis sund hedstjenesterne blev gjort mere effektive, er de sundhedstjenester, som effektivt forhindrer dårligt helbred, kurerer sygdomme og yder pleje til patienter, hvis helbred ikke kan forbedres, af ubestridt social værdi.
While savings could undoubtedly be made if health services were made more efficient, health services which are effective in preventing ill health, curing illness and provide care for those whose health cannot be improved are of undoubted social value.
Det er regeringernes opgave at sammenholde denne værdi med det spild, der ligger i ikke-anvendelse af ressourcer, befolkningens modvilje mod høje beskatningsprocenter og høje bidrag til den sociale sikring og andre anvendelsesmuligheder for ressourcerne.
It is the task of Governments to assess this value and compare it with the unpopularity of high levels of taxation and social security contributions and to examine the potentiality of the health care sector as against other sectors increating new jobs.
TENDENSERNE Ι UDGIFTERNE TIL SUNDHEDSVÆSENET (1966­1975/76)
TRENDS IN EXPENDITURE ON HEALTH SERVICES (1966 - 1975/76)
Definitionen af begrebet sundhedsvæsen er ikke ensartet i hele Fællesskabet.
The definition of health services is not uniform throughout the Community.
Der er for eksempel helt reelle problemer forbundet med at foretage en klar sondring mellem sygehuse og andre arter af institutioner, der yder pleje til personer, der er svagelige, senile, kroniske invalider, evnesvage, eller som udviser en asocial eller kriminel adfærd. Personale, der udfører bestemte funktioner, kan være placeret inden for eller uden for det, man betegner som sundhedsvæsenet.
There are, for example, intrinsic problems in drawing a clear line between hospitals and other types of institutions which provide care for persons who are frail, senile, chronically disabled, of limited intelligence or who exhibit anti-social or criminal behaviour Staff performing particular functions may be deployed inside or outside what are classified as health services.
Der findes endvidere heller ikke nogen ensartet definition af, hvad man forstår ved begreber som lægemidler, lægeudstyr eller sygepleje­artikler.
There is, moreover, no uniform definition of a drug, medical appliance or nursing aid.
Der opstår yderligere en række problemer, når ministerier stiller sundheds­og sygepleje til rådighed for bestemte kategorier af personer (såsom medlem­mer af militæret og indsatte fanger).
A second series of problems arises when government departments provide health services for certain categories of persons (such as members of the armed forces and prisoners).
De hermed forbundne udgifter kan betragtes som en del af udgifterne til fængselsvæsenet eller militæret.
Such health services may be classified as part of the cost of prisons or of the armed forces.
På samme måde kan visse funktioner inden for sundhedssektoren varetages af en lang række andre organer f.eks. dyrlægevirksomhed med det formål at beskytte befolkningens sundhed.
Similarly some health functions may be per­formed by a variety of other agencies e.g. veterinary services to safeguard human health.
Man kan ikke bringe udgifterne til sundhedsvæsenet i de forskellige lande på en fuldstændig eller sammenlignelig form ved at sammenlægge de relevante poster i statsregnskaberne.
The cost of health services in the different countries cannot be obtained in a complete or comparable form by assembling the relevant items in the national accounts.
Dette skyldes dels, at man ikke kan identificere alle udgifter til sundhedsvæsenet i regnskaberne, dels, at definitionerne af de poster, der kan identificeres, giver mulighed for en række forskellige fortolkninger.
This is partly because all expenditure on health services cannot be identified in the accounts and partly because the definitions applying to those items which can be identified leave room for a variety of different interpretations.
De skøn, der her gives over udgifterne til sundhedsvæsenet, er baseret på statistiske data, som allerede i forvejen var indsamlet i hvert enkelt land.
The estimates given here for the cost of health services are based on data which have already been collected in each country.
Det ville have betydet et stort arbejde, hvis man skulle have forsøgt at indsamle nye data på et sammenligneligt grundlag for alle landene inden for Fællesskabet.
It would have been a major task to have attempted to collect new data on a comparable basis for all countries in the Community.
De statistiske data blev samlet i forbindelse med undersøgelsen af forbruget af lægemidler.
The data was assembled as part of the study of pharmaceutical consumption.
Det var hensigten at give et skøn over private og offentlige udgifter til sundhedsvæsenet.
The aim was to obtain estimates of private and public expenditure on health services.
Dette skøn skulle alene vedrøre driftsudgifterne, idet man vidste, at der for flere landes vedkommende ikke forelå data for anlægsudgifter.
The estimates aimed to cover only current expenditure as it was known that data on capital expenditure was not available for several countries.
Overslagene over udgifterne til sundhedsvæsenet er ikke alle lige fuldstæn­dige.
The estimates of health service expenditure vary in completeness.
Mens der i nogle lande inden for Fællesskabet med regelmæssige mellemrum indsamles omfattende oplysninger, som er i overensstemmelse med de definitioner, der anvendes i det pågældende land, er oplysningerne for andre landes vedkommende mindre fuldstændige eller kan kun angives med en betydelig fejlmargin.
While comprehensive information is periodically collected for some countries in the Community conforming to the definitions used in that country, the information for other countries is less complete or could only be estimated with a considerable margin of error.
Skøn over driftsudgifterne +) til sundhedsvæsenet (inkl. afgifter) i procent af bruttonationalprodukt - EØF 1966-1976
Estimates of the current- cost of health services (including tax) as a percentage of GNP - EEC I966-76
De omfatter ikke afskrivninger på bygninger.
Luxembourg Netherlands lands
+) 1966-1969 deflateret med BNP-deflator.
1966 - I969 deflated with GNP - deflator.
Skøn over væksten i sundhedsvæsenets driftsudgifter +) (inkl. afgifter) pr. indbygger i faste priser ++) - nicJF 1966-1976 (1966 = 100)
Estimate of growth of the current cost of health services (including tax) per head of total population at constant prices2 EEC I966-76 (I966 = 100)
Luxembourg Nederlandene Det forenede (kun syge Kongerige sikring) (kun England og Wales)
United Kingdom (England & Wales only) Luxembourg (Health insurance only)
+) Omfatter for Belgiens vedkommende sundhedsvæsenets anlægsudgifter. H+) Under anvendelse af detailprisindekset.
Includes capital cost of health services in the case of Belgium,
107 ydelserne (f.eks. flere indlæggelsesdage) og ændringer i prisen på ydelserne (f.eks. betaling pr. indlæggelsesdag) i forhold til detailpriserne.
The use of such a price index means that the estimates of health service expenditure at constant prices will combine both changes in volume supplied (for example more bed days) and any changes in the price of health services (for example cost per bed day) in relation to retail prices.
I de fleste lande steg detailpriserne i løbet af perioden sandsynligvis mindre end priserne inden for sundhedssektoren, således at stigningen i omfanget af ydelser inden for sundhedssektoren vil være lavere end indekserne i tabel 3 antyder.
In most countries retail prices probably rose less than health service prices over the period, so that the rise in the volume of health services will be lower than the indices shown in Table 3.
Beregningen lader formode, at blandt de lande, hvis tal gælder for perioden 1966-1975, har den relative realvækstrate pr. indbygger været højest i Irland, hvor udgifterne er steget med næsten 250%.
The calculation suggests that among countries with figures cover ing the period 1966 to 1975, the relative rate of growth per head in real terms has been fastest in Ireland where the cost has grown by nearly two and a half times.
Stigningen i samme periode i Forbundsrepublikken Tyskland lå ikke langt under stigningen i Irland, og var større i perioden indtil 1976.
The rise in Germany over this period was not far below that in Ireland and greater in the period up to 1976.
I Italien og Luxembourg (kun sygesikringen) udgjorde stigningen ca. 225%.
In Italy and Luxembourg (health insurance only) the rise was around two and a quarter.
Den laveste vækstrate fandtes i Det forenede Kongerige (England og Wales), hvor udgifterne til sundhedsvæsenet pr. indbygger kun steg med lidt over 50%.
The lowest rate of growth was in the United Kingdom (England and Wales) where the cost of health services per head only increased by a little over a half.
Man antager, at den procentvise stigning i udgifterne til sundhedsvæsenet i For bundsrepublikken Tyskland, Frankrig og Nederlandene har været mindre i perioden 1975-1978 end i den tidligere periode, der er vist i tabellerne.
In Germany, France and the Netherlands, the rate of increase of health service expenditure is believed to have been at a slower rate over the period 1975 to 1978 than in the earlier period shown in the tables.
Den offentlige debat om nødvendigheden af at bremse udgiftsstigningen formodes at have bevirket, at lægerne er blevet mere tilbageholdende med hensyn til, hvad de ordinerer til deres patienter, samt at sygehusene er blevet mere omkostningsbevidste.
Public discussion of the need to moderate the growth in cost is believed to have led doctors to become more restrictive in what they have authorized for their patients and made hospitals more cost conscious.
Desuden føres der nu strengere kontrol med væksten i sygehus udgifterne i disse lande og også i Belgien.
Moreover tighter control has been exercized on the growth of hospital costs in these countries and also in Belgium.
I Irland og Det forenede Kongerige har man direkte begrænset væksten i de offentlige udgifter, hvilket har medført en lavere vækstrate for den sundhedsvirksomhed, der finansieres af det offentlige.
In Ireland and the United Kingdom, there have been deliberate restrictions on the rate of growth of public expenditure which have led to a lower rate of growth of publicly financed health services.
Når tallene for disse udgifter engang foreligger for perioden indtil 1978, vil det blive interessant at se virkningerne af de foranstaltninger, der de seneste år er blevet truffet for at kontrollere udgifterne, og som beskrives senere i denne rapport.
When figures for the cost of health services become available for the period up to 1978, it will be interesting to see the effects of the measures taken to control costs over the past few years which are described later in this report.
Det er ikke muligt at opdele de samlede udgifter til sundhedsvæsenet i udgiftsposter på et sammenligneligt grundlag for de forskellige lande inden for Fællesskabet på grund af forskelle i organisation og finansiering.
It is no possible to divide the total cost of health services into sectors of expenditure on a comparable basis for the different countries of the Community because of differences in the organization and financing of services.
Der ligger en vigtig forskel i, hvad der anses for at være en del af sygehusudgifterne.
A major difference is in what is counted as part of hospital costs.
I nogle lande som f.eks. Danmark, Irland eller Det forenede Kongerige foregår praktisk talt al speciallægebehandling - både af ambulante og indlagte patienter - på sygehuse.
In some countries such as Denmark, Ireland or the United Kingdom, virtually all the specialist services are provided at hospitals for out-patients as well as in-patients.
I andre lande foregår en stor del af speciallægebehandlinger uden for sygehusvæsenet.
In other countries a high proportion of specialist services are provided separately from hospitals.
For det andet bliver det arbejde, lægerne udfører på sygehusene, i nogle lande afholdt over sygehusbudgettet, mens det i andre lande helt eller delvis betales særskilt.
Secondly, the work that doctors do at hospitals is paid for through the hospital budget in some countries and is separately paid for in whole or part in other countries.
Statistikken for alle fællesskabslandene (undtagen Irland) viser, at udgiftsstigningen for sygehusvæsenets speciallægebehandling og diagnostiske ydelser i løbet af perioden fra 1966 til 1975 har været den vigtigste enkeltårsag til de stigende udgifter.
The data for all countries in the Community (except Ireland) indicates that the growth of expenditure on the hospital specialist and diagnostic services over the period 1966 to 1975 has been the largest single reason for rising costs.
For eksempel steg udgifterne til sygehus- og speciallægebehandling i Nederlandene fra 55% af udgifterne til sundhedsvæsenet i 1968 til 63%. i 1975.
For example, in the Netherlands hospital and specialist services rose from 55% of the cost of health services in 1968 to 63% in 1975.
Forbruget af lægemidler har udgjort en vigende andel af udgifterne til sundhedsvæsenet i hvert af disse otte lande.
Pharmaceutical consumption has taken a declining share of health services costs in each of these eight countries.
Udviklingen i Irland har været anderledes på grund af indførelsen af den almindelige lægehjælpsordning fra 1971 og fremover.
The experience of Ireland has been different owing to the introduction of the general medical services scheme from 1971 onwards.
Mens sygehusudgifterne har været undergivet en stram budgetkontrol, er de alment praktiserende lægers andel steget.
While hospital costs have been subject to tight budget control, the general practitioner service has become an increasing share of the cost.
Dette skyldes dels, at ordningen er blevet udvidet fra
This has been partly due to an extension of the coverage of the scheme from about 850 000 persons in 1970 to nearly 1.2 million persons in 1976.
108 - at omfatte ca. 850 000 personer i 1970 til knap 1,2 millioner personer i 1976, dels, at der i 1972 blev indført en betalingsordning for alment praktiserende læger, hvorefter de betales pr. konsultation fra og med 1972.
It has also been partly due to the introcution from 1972 of a payment system for general practitioners based on each consultation from 1972.
C. ÅRSAGERNE TIL DE STIGENDE UDGIFTER
REASONS FOR THE INCREASING COST
På markedet for sundheds- og sygepleje består der ikke et simpelt prisforhold mellem tilbud og efterspørgsel.
In the market for health care supply and demand are not simply related by price.
Mellem patienten og de fleste af sundhedsvæsenets ressourcer er lægen (eller tandlægen) indskudt.
Between the patient and the bulk of health resources is interposed the doctor (or dentist).
Det er lægen (eller tandlægen) og ikke patienten, der bestemmer hvilken behandling, der skal gives.
It is the doctor or dentist, not the patient, who decides what health care will be supplied.
Den læge, patienten først konsulterer, virker som den, der autoriserer brugen af sundhedsvæsenets ressourcer, og også som den, der yder behandling i et omfang, der varierer både mellem og i landene i Fællesskabet.
The doctor whom the patient first consults acts as authorizer of the use of health resources and also as provider of health services to an extent which varies among and within the countries in the Community.
Den person, der er ansvarlig for at autorisere brugen af ressourcerne (herunder sin egen tid), er således ikke også ansvarlig for betalingen for dem.
Thus the person responsible for authorizing the use of resources (including his own time) is not also responsible for paying for them.
Mens der ikke er nogen klar grænse for den ressourcemængde der ville kunne bidrage til en given patients pleje og velbefindende, kan den samlede sum af ydelser, der kan ydes på et bestemt tidspunkt, være begrænset til, hvad der er til rådighed på dette tidspunkt (f.eks. antallet af læger og sygehussenge) -personalets størrelse og det forhåndenværende udstyr.
While there is no clear limit to the amount of resources which might contribute to the care and comfort of some patients, the total which can be supplied at any time can be limited by what is currently available (for example, by the number of doctors and by the number of hospital beds - their level of staffing and the equipment provided).
Man kan ikke på kort sigt øge udbudet af lægeuddannet og faglært personale.
The supply of professional manpower and skilled staff cannot be increased in the short run.
Det er derfor nyttigt at skelne mellem forbrugerefterspørgselen (det omfang hvori sundheds- og sygepleje ønskes) og lægernes efterspørgsel (det, som de autoriserede fagfolk bestemmer som "behovet")-
It is therefore helpful to distinguish between user demand (the extent to which health care is sought) and professional demand (what the authorizing health professions decide is 'need').
Blandt de faktorer, der kan have øget efterspørgselen, er følgende: a) I nogle lande er den del af befolkningen, der er dækket af en tvungen sygeforsikringsordning, forøget siden 1966.
(i) in some countries the proportion of the population covered by compulsory health insurance schemes has increased since 1966.