natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det er dette andet element, der er blevet kaldt den samlede faktor produktivitet, og for så vidt det ikke er identificeret som værende en funktion af specifikke inputs, er det blevet karakteriseret som en »residual« komponent.
If improvements of this kind are used as separate factors, the effect will be to reduce the size of the 'residual' total factor productivity element.
Relationen mellem væksten i såvel produktion per capita som kapitalen per capita følger herefter ganske naturligt2).
One can envisage a situation whereby a continuation of this procedure could virtually eliminate the term, and indeed this is the approach adopted by Jorgenson and Griliches in their well-known analysis of sources of growth in the United States.
Et andet træk, der fortjener opmærksomhed, vedrører den form, som de tekniske fremskridt kan tage i den her anvendte metode.
Table 8 Contribution to growth of industrial output per employee
En åbenlys måde, dette kunne ske på, er via indførelse af nyere typer kapitaludstyr.
It can be seen therefore that within the framework to be followed here, there is what might be called an area of discretion when it comes to interpretation.
Denne »vintage capital approach« til inkorporering af teknisk viden er tiltrækkende og umiddelbart i overensstemmelse med en commonsense betragtning.
Having said this. it remains true, even if not entirely convincing, that the simple growth accounting methodological approach has some intuitive appeal and is easy to apply.
En anden dimension vedrører nye produktinnovationer, der snarere påvirker det endelige output end inputtet.
One other feature which merits attention concerns the form which technical progress is permitted to take in the approach followed.
Hvis formålet er at identificere virkningen af tekniske fremskridt, kan den simple bogholderimæssige metode ikke tage hensyn til disse andre effekter på nogen let måde.
In particular, no allowance is made for possibility that technical advances might be embodied in the factor inputs themselves. An obvious route by which this might
Der er ingen tvivl om. at en sådan kritik er relevant.
Difference (1973-81 minus 1960-73)
Kendrick (1981) foretrækker at an vende 1973 som basisår.
France FR of Germany Italy United Kingdom
Den grundlæggende formel kan skrives således: Vg = TFIg + TFPg(l) hvorTFIg = Sit Kg + (I - Sn) Lg (2) Vg = vækst i realoutput, TFIg = vækst i samlet faktorinput, TFPg = vækst i samlet faktorproduktivitet.
' The basic formulation can be written as follows: Vg = TFIg + TFPg(l) where Tilg = Sn Kg + ( 1 - Sn) Lg (2) Here.
Kg og Lg = vækst i kapital og arbejdskraftinput og Sn = profitandel i bruttofaktorindkomsten.
Vg = growth of real output, Tl lg = growth of total factor input. TFPg = growth of total factor productivity.
Da TFIg i denne formel er et vejet gennemsnit af de to faktorinputs K og L. er leddet TFPg en rcsidualstorrelse.
Kg and Lg = growth of capital and labour inputs and Sn = share of profits in gross value-added Since TFlg in this formulation is a weighted average of the two factor inputs K and L, the TFPg term appears as a residual.
I en mere formel produktionsfunktion med V = A(l) F (K.L) kan det identificeres som leddet A(t). en faktor, der står for tekniske fremskridt, og som er »Hicks-neutral« i virkningerne på K og L taget hver for sig.
In a more formal production function selling with V = A(t) F (K.L). it can be identified as the term A(t), a technical progress factor which is 'Hicks neutral' in its effect on K and L considered individually.
Fra ( I ) og (2) kan vi udlede udtrykket Vg - Lg = TFPg + Sn (Kg - Lg) (3) Her ses væksten i produktionen pr. arbejdsenhed i forhold til produktionen pr. kapitalenhcd.
From (1) and (2) we can derive the expression : Vg-Lg = TFPg + STI (Kg-Lg) (3) This relates the growth of output per unit of labour to output per unit of capital.
I (3) står leddet TFPg for ændringer i de samlede produktionsmuligheder, og leddet Sn (Kg - Lg) angiver faktor substitution eller bevægelser omkring disse produktionsmuligheder.
In (3) the term TFPg refers to shifts in the aggregate production frontier with the term Sn (Kg-Lg) denoting factor substitution, or movements around this frontier
Nogle aspekter af de industrielle produktionsresultatet
Appraisal of some aspects of industrial performance
Alternative skøn over vækstforskellene ')
Alternative estimates of growth differences '
-2,3 f.eks. ses vækstnedgangen i den samlede faktorproduktivitet således at have været større end nedgangen i produktionen pr. ansat mellem de to undersøgelsesperioder.
Output per head Total factor productivity Capital labour substitution
Det blev nævnt, at den metode, der her anvendes til at måle væksten, ikke opfanger de virkninger, der følger af tekniske fremskridt af »embodied« karakter.
For the first sub­period, we have the normal expected relationship with increases in capital per employee in the industrial sector being associated with increases in real out­put per employee.
Forbedringer af den slags er normalt knyttet til nettoforøgelse af nyinvesteringer.
France, which experienced the most rapid growth in labour productivity over this period appears to have utilized increases in capital per employee most effect­ively.
Der er på den anden side vanskeligt at forestille sig, at erstatningsinvesteringer i praksis kun opretholder kapital apparatet intakt. Scott (1976) hævder f.eks., at erstatningsinvesteringer sandsynligvis har en vis virkning på de faktiske produktionsmetoder.
Italy, which was the second fastest grower in these same terms required proportionately more capital per head in order to achieve a unit increase in output per man.
Man kan derfor forestille sig tilfælde, hvor det fysiske produktionsapparat måles til at være uændret, men hvor kvaliteten er forbedret.
An intermediate position is occupied by Ger­many and the United Kingdom.
Frankrig FR Tyskland Italien Det forenede Kongerige gerige
Åberg estimates arc average for Western Europe, whereas the figures from Todd arc an arithmetic average of the four largest Community countries giscn in Table S
Lindbeck (1983) forsøger at tage hensyn til dette på en ufuldstændig måde, idet han direkte estimerer vækstelasticiteten i produktionen per capita med hensyn til væksten i kapitalapparatet per capita, i stedet for at antage, at det er profitandelen i den her anvendte simple formel.
Mention was made of the fact that growth accounting meas­ures of the above kind omit any effects which might flow from technical advances of the embodied kind.
På grundlag af tværsnitsdata for OECD-landene udledes et tal på 0,7 til 0,9 i sammenligning med en værdi på omkring 0,3.
Impro­vements of this kind are normally associated with net new accumulation of capital.
Hvis det største tal anvendes, vil skønnene over kapital/arbejdskraftsubstitutionen, der er givet i sidste kolonne i tabel 10, blive mere end fordoblet; hvilket er en interessant og muligvis vigtig modifikation.
On the other hand, it is hard to imagine replacement investment in any practical sense as being something which merely maintains capital intact.
Frankrig FR Tyskland Italien Det forenede Kongerige gerige
The second sub­period illustrated in Graph 2B is strikingly different.
Det kan være af interesse at se nærmere på de skøn, der ligger bag de forskelle i den samlede vækst, der er vist i tabel 8. Ses tallene under en mere disaggregeret synsvinkel, belyses forskellene mellem de 4 betragtede EF-lande.
If the rather special case of the North Sea energy sector is ignored in the United Kingdom case, this remains the only country out of the four in which the earlier correla­tion is not reversed.
Der blev foretaget skøn over væksten i den samlede faktorproduktivitet og dens komponenter for 4 sektorer i hvert land.
Increases in capital per employee appear to have yielded either low or marginally negative benefits when measured in terms of growth in output per employee.
Disse skøn blev desuden opstillet for de to underperioder 1960-1973 og 1973-1981. Resultaterne er anført i form af diagrammerne 2A og 2B.
Reference back to Table 8 shows that Germany and Italy, both of which had negative or reinforcing factor substitution effects in explaining the decline in labour productivity be­tween the two sub­periods, exhibit the apparent marked
Vækst pr. ansat i realoutput og i kapitalapparat inden for forskellige sektorer
Sectoral growth per capita of real output and capital stock
Forbrugsgoder. • Fremstillingsvirksomhed.
Intermediate goods Energy t Consumption goods • Manufacturing Sourer Todd (1984).
kapitalanvendelsen efter 1973.
weakening in the efficiency of capital usage post-1973.
Frankrig viser samme ten dens, mens Det forenede Kongerige som nævnt indtager en tvetydig stilling.
France displays this tendency also, with the UK, as noted, occupying a somewhat ambiguous position.
For den første underperiode har vi den normale forventede sammenhæng, idet stigninger i kapitalen pr. ansat i industri sektoren hænger sammen med stigninger i realproduktionen pr. ansat.
decades as being influenced strongly by factor substitution with relatively little observed movement in the aggregate production frontier itself.
Frankrig, som oplevede den hurtigste vækst i arbejdsproduktiviteiten i denne periode, ser ud til at have anvendt stigningerne i kapitalen pr. ansat mest effektivt.
The calculations on which Graph 3 is based indicate this very clearly.
Italien, der i denne henseende havde den næsthurtigste vækst, krævede forholdsvis mere kapital pr. ansat for at opnå en stigning på en enhed i produktionen pr. ansat.
Over the period 1960-81, total factor productivity growth in the United Kingdom averaged only 1,3% per annum.
Umiddelbart implicerer dette, at andre faktorinputs end arbejdskraft og kapital, organisationselementer osv. varierer meget mellem de to lande, og dette påvirker investeringernes effektivitet.
For France the figure is 3,0%, Italy 2,1%, with Germany 2,0%.
En mellemposition indtages af FR Tyskland og Det forenede Kongerige.
Once again therefore we see another dimension of the relati­vely strong growth of France and Italy in the European Community and at the same time another view of the more sluggish economic performance of the United Kingdom.
Man kan også betragte udviklingen i de 4 lande på den måde, at de to faktorinputs arbejdskraft og kapital udtrykkes som input pr. enhed realoutput, og se, hvilken udvikling der er sket over tiden. Dette gøres i diagram 3.
Another way of looking at the behaviour exhibited in these four countries is to express the two factor inputs labour and capital as inputs per unit of real output and see what evolu­tion has occurred through time.
Hvis der er en bevægelse ind imod origo, repræsenterer det en utvetydig gevinst i ressourceffektiviteten via for eksempel tekniske fremskridt.
If there is a movement inwards towards the origin, this repre­sents an unambiguous gain in resource efficiency through, say, technical progress.
Der skal anvendes såvel mindre arbejdskraft som kapital for at producere en enhed realoutput.
Less of both labour and capital inputs are needed to produce increases in a unit of real output.
En bevægelse til højre i diagrammet angiver en øget kapitalanvendelse, da kapital/arbejdskraftforholdet stiger.
A movement in a south-easterly direction indicates an increase in capital using methods since the capital/labour ratio rises.
Der kunne være tale om tekniske fremskridt af en kapitalforøgende karakter, men denne mulighed er ikke entydig.
Even so, there could be some technical progress of a capital augmenting nature but this possibility is not unambiguous.
Det ses, at både Frankrig og Italien udviser bevægelser mod origo over hele perioden 1960-1981, selv om den italienske udvikling er ret springende.
The experience illustrated is that both France and Italy display some inwards movement over the whole period 1960-81, although the Italian progression is rather erratic.
Fra 1970 og fremefter begynder den franske profil at blive mere ugunstig.
From 1970 onwards, the French profile begins to become more adverse.
FR Tyskland og mere udpræget Det forenede Kongerige viser en udvikling i produktionsvæksten, der i overvejende grad kan karakteriseres som »capital deepening«.
Germany and, most prominently, the United Kingdom suggest an evolution of output growth which is of a predominantly capital-deepening kind.
Man kan beskrive karakteren af ressourceanvendelsen i Det forenede Kongerige i de sidste to årtier derved, at den i høj grad har været influeret af faktorsubstitution med en relativ lille ændring i den samlede produktionsgrænse. tionsgrænse.
Indeed, in the latter case, one could describe the character of resource utilization in the United Kingdom through the last two
Den anden underperiode, der er illustreret i diagram 2B, er helt forskellig.
An obvious and important question which arises from this concerns the benefits which might have emerged in the European Community from the noticeable increase in the capital/labour ratio.
Hvis man ser bort fra det ret specielle tilfælde med Nordsøolien for Det forenede Kongerige, er det det eneste land af de 4, hvor den tidligere sammenhæng ikke er vendt om.
In the industrial sectors of the four largest countries discussed here for example, capital per employee has grown in fact at an average annual rate of around 4,5% over the past 20 years.
Stigningerne i kapitalen pr. ansat ser ud til enten at have givet et lavt eller et lille negativt afkast målt ved hjælp af væksten i produktionen pr. ansat.
The biggest increase occurred in the United Kingdom at very nearly 5,0%.
Det fremgår af tabel 8, at FR Tyskland og Italien, der begge havde negative eller forstærkende faktorsubstitutionseffekter til at forklare nedgangen i arbejdsproduktiviteten mellem de to underperioder, viser en åbenbar markant svækkelse i effektiviteten i
Table 10 summarizes the growth record of the key variables in the industrial sector for the two sub-periods.
DIAGRAM 3: Antal beskæftigede og kapitalapparat pr. output-enhed, industrisektoren
GRAPH 3'.Numbers employed and capital stock per unit of output, industrial sector
Antal beskæftigede pr. outputenhed
Numbers employed per unit of output
Produktionen pr. mand med 1,1 % i gennemsnit om året og den samlede faktorproduktivitet med 0,6 %.
Capital per unit of output
Tabel 10 Vækst i produktion og faktorproduktivitet — Industrisektor
Table 10
Vækst i beskæftigelse
Growth of capital
Vækst i produktion pr.
Growth of output per unit of capital
Vækst i produktion pr.
Growth of capital stock
Kilde D. Todd. Economic Papers, 1984 (vil udkomme senere).
D. Todd.
Selv om udviklingen i reallønnen uden tvivl spiller en vigtig rolle og er et meget diskuteret emne, er det i det mindste af lige så stor betydning at se på de relative faktorpriser i forhold til udviklingen i såvel arbejdskraft som kapital.
Although the behaviour of real wages has a place of undoubted importance and is a much discussed topic, it is of at least as much relevance to consider the role of relative factor prices in relation to the evolution of both labour and capital.
Det anførtes i første afsnit, at Det europæiske Fællesskab har kunnet opretholde en lidt gunstigere produktivitetsstig­ning end OECD­området som helhed.
In addition, the comparative European experience could be associated with the catch-up explanation coupled with a decline in profitable investment opportunities and the development of R & D activities.
Dette skyldes imidler­tid udelukkende, at der har været tale om en reduktion i antallet af beskæftigede; den fysiske kapitalmængde pr. mand er vokset mere eller mindre jævnt.
Undoubtedly the lack of real effective demand at times has been an important constraint also in that it has prevented countries from attain ing in some aggregate sense a position on their technical production frontier.
Der foreligger ikke konsistente data i videre omfang om de relative faktorpriser, som er umiddelbart tilgængelig for et bredt udsnit af lande.
There is not a great deal of consistent information on relative factor prices which is readily available on a cross-country basis.
De seneste data findes i Kopits (1982) i hans beregninger af prisen på fast kapital i forhold til prisen på arbejdskraft for to udvalgte år — 1973 og 1978.
One recent piece of evidence is that provided by Kopits (1982) in his calculation of the price of fixed assets relative to the price of labour for two selected years—1973 and 1978.
Kopits model bygger på en pris på fast kapital og et renteaf­kastkrav.
Kopits' capital rental construction is made up of a fixed asset price and a required rate of return on capital.
Sidstnævnte komponent bestemmes imidlertid del­vis af den forventede inflationsrate, der forudsætter en yder­ligere hypotese om inflationens årsager.
The latter component, however, is determined in part by the expected rate of inflation, which requires an additional hypothesis regarding its generation.
Artus og Peyroux (1981) anvender en anden metode, hvor der på kapitalinput­siden opereres med en mere enkel kapitalomkostning.
A second approach is that of Artus and Peyroux (1981) who, on the capital input side, rely on a more straightforward user cost of capital formulation.
I forsøget på at finde mulige forklaringer på denne udvikling kan man undersøge arbejdsomkostningerne og forholdet mellem disse og produktivitetsstigningen.
A first of departure in seeking possible reasons as to why this has occurred is to examine the behaviour of labour costs and the relationship between this and productivity growth.
Før 1972 notere­des i EF­landene en stigning i timelønningerne i industrien, som stort set svarede til eller kun lå lidt højere end stig­ningerne i OECD­området som helhed.
Prior to 1972, Community countries tended to have increases in hourly earnings in manufacturing which matched broadly or were only a little above those increases in Ihe OECD as a whole.
Efter 1972 ændredes situationen imidlertid markant.
After 1972, however, the situation changed markedly.
Mellem 1972 og 1981 steg timelønningerne i Fællesskabet med 17,3 % i gennemsnit om året i sammenligning med et OECD­gennemsnit på 11,3 %.
Between 1972 and 1981, hourly earnings in the Community rose at an annual average rate of 17,3% as compared with an OECD average of 11.3%.
I Italien var tallet 22,6 %, i Irland 18,6 % og i Det forenede Kongerige 15,9 %.
In Italy, the figure was 22,6%, Ireland 18,6%. with the United Kingdom at 15,9%.
Enhedslønomkostningerne var i gennem­snit i samme periode også højere i EF­landene ').
Unit labour costs also were on average higher in Community countries over this same period.3
USA's arbejdsministerium har også foretaget nogle skøn for 1981, og senest har Sneesens (1983) beregnet en meget læn­gere tidsserie for de fire største EF­lande og USA.
Unfortunately, the actual magnitude of this elasticity of substitution is a subject of much debate and in any case might be expected to vary considerably between countries and industrial sec tors.
Sneesens tidsserier er anført in extenso i bilagstabel IA og B. Med henblik på at foretage en sammenligning er de fire sæt af skøn gengivet i tabel 11.
Over the same period, the capital/labour ratio in the four largest countries increased at an annual average rate of just under 5,0%, which implies an elasticity of substitution of close to unity.
Trods forskelle med hensyn til
At the wider Community level, there appears
Det såkaldte »reallønsgab« blev større eller
Wegner (1983) op. cit. provides a discussion on this issue.
') Jf. OECD »Economic Outlook« nr. 34, december 1983, pp. 51­52.
See OECD.
Nogle aspekter af de industrielle produktionsresultatet beregninger og forudsætninger er der ringe tvivl om, at arbejdskraftomkostningerne er steget betydeligt mere end kapitalomkostningerne over tiden.
Appraisal of some aspects of industrial performance to be a statistical relationship between real output per head and the real product wage per employee, such that the estimated coefficient on the latter is around unity also.'
På EF­plan ser der ud til at være en statistisk sammenhæng mellem realproduktio­nen pr. capita og reallønnen pr. ansat, således at den estime­rede koefficient for sidstnævnte størrelse også er ca. 1 ').
Taken at face value, what this implies is that an increase in the relative price (cost) of labour of around 4% per annum over this five-year period, with output constant, will lead to a fall in employment at roughly the same rate.
Spørgsmålet om, hvorvidt faktorinputkombinationen reage­rer på en ændring i de relative faktorpriser, afhænger delvis af substitutionsmulighederne mellem kapital og arbejds­kraft.
What we have observed is that employment growth in the European Community over the past two decades has been virtually zero and in some countries—Germany and the United King­dom for example—strongly negative.
Denne substitutionselasticitets faktiske størrelse er der desværre ikke enighed om, og den kan i alt fald forventes
For any given growth path of output, the relative price conditions have been less favourable to employment than they might have been.
Tabel 11 Sken over den reale kapitalomkostning i forhold til den reale arbejdskraftomkostning
Table 11
Anus og Peyroux (1981), baseret på 1964 = 100. US Department of Labour, baseret pâ 1973 = 100, Bureau of Statistics, maj 1983.
Artus & Peyroux (1981). based on 1964 = 100. US Department of Labour, based on 1973 = 100. Bureau of Statistics. May 1983. Sncesscns (1983). based on 1975 » 100. The evolution of incentives started in a major way during the early 1950s and the practice has grown and been ex­tended almost continuously.
Sneesens (1983). baseret på 1975 ­ 1O0.
These taxes now represent some 20-40% of total gross wage costs (Steinherr 1983).
Spørgsmålet er mere komplekst, for så vidt angår kapital. Der gives subsidier i forvirrende mange former.
Where capital is concerned, the matter is more complex.
De fleste subsidier er generelle og er normalt på en eller anden måde relateret til virksomhedens profitpræstationen, men der fin­des også en bred vifte af andre incitamenter i form af direkte tilskud, ordninger med lån på »lempelige« vilkår osv.2).
Whilst most of these are general subsidies and tend to be related in some way to the profits performance of the enterprise, a wide variety of other incentives in the form of direct grants, 'soft' loan schemes and so on, exists also. -
Dette betyder, at en stigning i den relative pris (omkostning) for arbejdskraft på omkring 4 % om året over denne femårsperiode, med konstant produktion, vil føre til en nedgang i beskæftigelsen med stort set samme procentsats.
Kopits (1981), for example, provides some estimates of rates of tax subsidy, the most important incentive instrument, where this is expressed as a percentage of asset price on a variety of asset types for six Community countries.
Det bemærkes, at beskæftigelsesvæksten i Det europæiske Fællesskab i de sidste to tiår praktisk taget har været nul og i visse lande — Tyskland og Det forenede Kongerige f.eks. ­ stærkt negativ.
These are reproduced in Table 12. The pattern is mixed but apart from a few instances, nearly all of which are in the construc­tion industry, the countries in the sample have been subsidiz­ing investment via the tax system.
For en given vækstrate i produktionen har de relative prisbetingelser været mindre gunstige for beskæftigelsen, end de kunne have været.
The UK is the outstanding example. -* Such estimates rest on the basis of heavily stylized ν w
En anden dimension ved dette spørgsmål er, at dette særlige aspekt er blevet yderligere fremhævet i den økonomiske politik.
In a simple linear regression log — = α + β log — , the coefficient β provides an estimate of the elasticity of substitution.
I efterkrigstiden har der overalt i EF­landene været en vedvarende tendens i retning af at forsøge at subsidiere nye kapitalinvesteringer på den ene side og, på den anden side, pålægge skatter på arbejdskraften.
A time series estimate for all 10 Community countries aggregated produces an estimate for β = 0,96.
Arbejdsgivernes so­cialsikringsbidrag som en komponent i bruttolønsummen er i gennemsnit vokset med 1/2 % af den samlede bruttolønom­kostning (Steinherr, 1983).
Three separate cross-section estimates for averages of the years 1960-63, 1969-72 and 1979-83 produced virtually identical results.