natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Når lande er involveret i en økonomisk integrationsproces, eren fælles politik nødvendig, da en krise i et land meget let forplanter sig til de øvrige: Da de pågældende lande ikke længere frit kan benytte de traditionelle forsvarsvåben som f.eks. indførelse af kontingentordninger eller told, er de blevet mere sårbare.
Where countries are in the process of economic integration common economic policies are essential because a crisis in one country easily spreads to another and traditional defences such as quotas or customs duties being no longer freely available render the associating countries more vulnerable.
Hvis de under sådanne forhold griber til devaluering eller lignende, udsætter de sig for repressalier, og resultatet bliver til sy vende og sidst en nedgang i samhandelen.
Resort in such circumstances to devaluation etc., invites retaliation and ultimately results in a reduction of trade.
Da Romtraktatens forfattere imidlertid var klar over landenes følsomhed, når derer tale om den nationale overhøjhed, særligt lige efter, at forsøget på oprettelse afen europæisk forsvarsunion var slået fejl, var de yderst forsigtige ved udarbejdelsen af bestemmelserne på disse områder, hvilket vil fremgå af en nærmere undersøgelse af de pågældende artikler.
Conscious, however, of strong feelings of national sovereignty, especially in the wake of the abortive EDC proposal, the draftsmen of the Treaty of Rome were under standably cautious in making provision for these matters as an examination of the relevant articles bears out.
Med hensyn til den økonomiske samordning hedder det i traktatens artikel 2, at Det europæiske økonomiske Fællesskabs hovedopgave skal løses »gennem oprettelsen af et fællesmarked og gennem gradvis tilnærmelse af Medlemsstaternes økonomiske politik«, og i artikel 3, litra g), hedder det udtrykkeligt, at Fællesskabets virke omfatter »anvendelse af fremgangsmåder, der muliggør en samordning af Medlemsstaternes økonomiske politik, og som gør det muligt at modvirke uligevægt på deres betalingsbalancer«.
With regard to economic convergence, Article 2 of the Treaty provides that the principal task of the EEC shall be achieved 'by establishing a common market and progressively approximating the economic policies of the Member States', and Article 3(g) stipulates that the activities of the Community shall include 'the application of procedures by which the economic policies of Member States can be coordinated and disequilibria in their balances of payments remedied'.
Af betydning er ligeledes artikel 6. der indeholder en almindelig forpligtelse for medlemsstaterne til i snævert samarbejde med Fællesskabets institutioner at samordne deres økonomiske politik i det omfang, dette er nødvendigt for at opnå de mål, som er fastlagt i traktaten.
Article 6 is relevant too, in that it obliges the Member States in general terms to coordinate, in close cooperation with the institutions of the Community, their respective economic policies to the extent necessary to attain the objectives of the Treaty.
Yderligere to artikler af generelt indhold er af betydning.
Two further general articles are relevant.
Ifølge artikel 145 skal Rådet således »drage omsorg for samordningen af Medlemsstaternes almindelige økonomiske politik«, og ved artikel 235 tillægges der Rådet beføjelser til (med enstemmighed, på forslag af Kommissionen og efter at have indhentet udtalelse fra Europa-Parlamentet) at udfærdige passende forskrifter, såfremt dette viser sig påkrævet for at virkeliggøre et af Fællesskabets mål, under forudsætning af. at traktaten ikke indeholder fornøden hjemmel hertil.
Article 145 declares that the Council shall 'ensure coordination of the general economic policies of the Member States' while Article 235 provides the Council (acting unanimously on a proposal from the Commission and having consulted the Assembly) with power to take appropriate measures if it is necessary to attain one of the objectives of the Community and specific powers are not provided for in the Treaty.
Disse generelle bestemmelser vedrørende samordning og harmonisering afden økonomiske politik på forskellige områder styrkes ved de mere specifikke bestemmelser, der indeholdes i traktatens tredje del i kapitel 1 og 2 i afsnit II (den økonomiske politik).
These general provisions relating to coordination and harmonization of economic pol icies are reinforced by the more specific provisions contained in Title II (Economic pol icy). Chapters I and II of the Treaty.
Kapitel 1 indeholder kun én artikel (artikel 103), der vedrører konjunkturpolitikken, medens kapitel 2 indeholder seks artikler (artikel 104-109) underoverskriften »Betalingsbalancen«. balancen«.
Chapter I contains only one article (Article 103) on conjunctural (short-term) policy while Chapter II contains six articles (Articles 104 to 109) under the heading of'Balance of payments'.
Ifølge artikel 103 betragter medlemsstaterne deres konjunkturpolitik »som et spørgsmål af fælles interesse«.
Article 103 obliges the Member States to regard their conjunctural policies 'as a matter of common concern'.
Det pålægges dem ligeledes (formentlig kontinuerligt) at
It also enjoins them to consult (presumably on a continuous basis) each other and the Commission on measures which individually they may take in
Konjunkturforanstaltninger adskiller sig fra almindelige politiskøkonomiske foranstaltninger ved deres øjeblikkeligt virkende og midlertidige karakter, idet konjunkturforanstaltninger som ortest er reaktioner pa konjunkturudsving, selvom de til tider omfatter forebyggende foranstaltninger.
Conjunctural measures can be distinguished from general economic policy measures by their immediate and temporary nature, and although conjunctural measures can include preventive measures more frequently they are reactions to business fluctuations.
Konsultationer i denne forbindelse er blevet lettet på institutionelt plan ved oprettelsen i 1960 af Udvalget for konjunkturpolitik, der i 1974 blev erstattet af Udvalget for økonomisk Politik.
The consultations have been institutionally facili­tated by the establishment in 1960 of the Conjunctural Policy Committee and since 1974 by the establishment of a successor in the Economic Policy Committee.
Konsultationsforpligtelsen indebærer imidlertid ikke nogen forpligtelse til at rette sig efter de forslag, der fremsættes af de parter, med hvilke man rådfører sig.
But the obliga­tion to consult does not imply a duty to abide by the suggestions made by those con­sulted.
Rådet kan på forslag af Kommissionen med enstemmighed vedtage de efter forholdene egnede foranstaltninger og (på forslag af Kommissionen med kvalificeret flertal) i påkommende tilfælde udstede de nødvendige direktiver vedrørende anvendelsen af disse foranstaltninger.
The Council of Ministers may, on a proposal from the Commission, and acting unanimously, decide upon the measures appropriate to the situation and can issue (by qualified majority on a proposal from the Commission) directives to give effect to these principles.
Artikel 103 var oprindeligt bestemt til at skulle finde anvendelse i krisesituationer og i tilfælde af vanskeligheder, der var opstået med hensyn til forsyninger med visse varer, men selv om bestemmelsen i sin endelige affattelse klart tager sigte på krise- og knaphedssituationer (artikel 103, stk. 4, blev således anvendt under energikrisen i 1973/74), er den i sin endelige affattelse ikke på nogen måde begrænset til at omfatte sådanne forhold.
The article was originally designed to cope with crisis situations and situations where goods are in short supply but the final version, while clearly applying to crisis and short­age situations (Article 103(4) was applied during the 1973/74 energy crisis), is by no means confined to such circumstances.
Det fremgår klart af det ovenfor anførte, at der heller ikke på det konjunkturpolitiske område er gjort forsøg i traktaten på at iværksætte en fælles politik. Selv om den indeholder bestemmelser, der tilsigter at fremme og lette samarbejde og samordning, står det nemlig ikke desto mindre fast, at den økonomiske politik fundamentalt set er et område, der særligt henhører under medlemsstaternes kompetence, medmindre Rådet bestemmer andet.
From this it is clear that even in conjunctural policy there is no attempt made to implement a Community policy, and while provisions are made to encourage and facilitate cooperation and coordination, economic policy is still basically, in the absence of Council decisions, a matter very much within the com­petence of the Member States.
Forpligtelserne efter artikel 103 er dog bindende for både centrale og lokale myndigheder (og kan ligeledes være det for andre). For så vidt som dette er tilfældet, skal medlemsstaterne dels tage hensyn til den indflydelse, som deres beslutninger vil få på de øvrige medlemsstater, og dels er det dem tilladt at følge eller anfægte handlinger, som foretages af andre medlemsstater på dette område.
Article 103 nevertheless does impose a legally binding obligation on both central and local authorities (and perhaps on others also), and to this extent Member States, on the one hand must consider the impact their decisions have on other Member States, while on the other hand, they are entitled to monitor and to com­plain about the activities of other Member States in this area.
) er Rådet beføjet til afhandle gennem forordninger, direktiver eller beslutninger, og i tidens løb har samtlige disse tre former for retsakter været benyttet 7).
Article 103 permits6 the Council to act by way of regulation, directive or decision and all three forms of action have been used from time to time.7Occasionally, the Council has also sought to exert 'moral suasion' by issuing recommendations which, of course, have no legal effect.
Kapitel 2 i afsnit II, der indeholder artikel 104-109, har overskriften »Betalingsbalancen«, men selv om alle de pågældende artikler er af en vis betydning for
Chapter 2 of Title II which contains Articles 104 to 109 is headed 'Balance of pay­ments', and while all the articles in question have some relevance to balance of payments they deal with various economic policy matters in a not too orderly fashion.
1973. s. 1135 og dom af 24.1(1.1973. sag 10/73 (Rewe-Zentral), Sml. 1973. s. 1175.
Balkan­Import­Export GmbH ν Hauptzollamt Berlin­Packhof, cited at footnote 4 above.
") Rådet er ikke forpligtet lil at handle. Ifølge artikel 103 er der tillagt det et vidt skon. som det skal udøve under hensyn til »den fælles interesse·, og ikke til særinteresser hos en bestem! gruppe erhvervsdrivende.
3, at pp. 565, 569 and 572. The Council is not obliged to act.
Dom af 13.6.1972. forenede sager 9 og 11/71 (Compagnies d'Approvisionnement, de Transport et dc Crédit/Kommissionen). Sml 1972. s. 101 og dom af 24.10.1973. sag 43/72 (Merkur-Aussenhandels- GmbH/Kommissionen), Sml. 1973. s. 1055. )
Joined Cases 9 and 11/71 Compagnie d'Approvisionnement, de Transport et de Crédit SA el al. ν Commission [1972] ECR 391.
I artikel 104 opregnes de økonomiske mål, som bør forfølges af medlemsstaterne, nemlig ligevægt på deres globale betalingsbalancer, en høj beskæftigelsesgrad og et stabilt prisniveau. Til virkeliggørelse af disse mål skal medlemsstaterne samordne deres økonomiske politik.
Artide 104 stipulates the economic objectives which should be pursued by the Member States: equilibrium of balance of payments, a high level of employment and stable prices.
De skal med henblik herpå indlede et samarbejde mellem deres kompetente myndigheder og mellem deres centralbanker (artikel 105, stk. 1).
For the attainment of these objectives Member States undertake to coordinate their economic policies and to make provision for cooperation between their appropriate administrative departments and between their central banks (Article 105(1)).
Det påhviler Kommissionen at rette henstillinger til Rådet med henblik på iværksættelsen af dette samarbejde.
The Com mission is entrusted with the task of making concrete proposals to the Council for the better realization of this cooperation.
For yderligere at fremme samordningen af medlemsstaternes pengeog valutapolitik oprettes der et rådgivende monetært udvalg, som har særlige opgaver (artikel 105, stk. 2).
Moreover, to promote coordination in monetary matters a Monetary Committee with specified tasks is established (Article 105(2)).
Ifølge artikel 106 forpligter medlemsstaterne sig til at tillade visse betalinger, som har forbindelse med oprettelsen af fællesmarkedet, og de erklærer sig ligeledes rede til under visse omstændigheder at foretage en liberalisering af deres betalinger.
In Article 106 the Member States undertake to authorize certain payments associated with the establishment of the common market and further commit themselves to undertake liberalization of payments in specified circumstances.
Såfremt en medlemsstat ændrer sin valutakurs på en måde, der ikke er forenelig med de i artikel 104 angivne mål, kan Kommissionen bemyndige andre medlemsstater til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at afbøde følgerne af en sådan ændring.
Protective measures by one Member State may be sanctioned by the Commission in certain circumstances where another Member State has altered its rate of exchange in a manner inconsistent with the objectives of Article 104.
Artikel 108 omhandler muligheden for gensidig bistand til en medlemsstat, der har vanskeligheder eller alvorligt trues af vanskeligheder med hensyn til sin betalingsbalance.
Provision for the granting of mutual assistance to a Member State which is experiencing (or is threatened with) difficulties in its balance of payments is made in Article 108.
Det er dog en betingelse for gensidig bistand, at der iagttages en række temmelig indviklede procedureregler, der involverer medlemsstaten, Kommissionen, Det monetære Udvalg og Rådet.
Somewhat elaborate procedural safeguards, however, involving the Member State, the Commission, the Monetary Committee and the Council must be complied with before the mutual assistance will be forthcoming.
Ifølge artikel 109 er det tilladt medlemsstaterne at træffe beskyttelsesforanstaltninger i tilfælde af pludseligt opståede kriser vedrørende deres betalingsbalancer.
Article 109 authorizes Member States to take protective measures should a sudden crisis in the balance of payments occur.
Afsnit II — Samordningen af den økonomiske politik fra 1957 til 1980
Section II — Convergence of economic policy, 1957-80
For at lette fremstillingen vil jeg først behandle den institutionelle og dernæst den faktiske udvikling.
It is convenient to deal with developments in this matter under two headings: (a) institutional developments and (b) substantive developments.
Den institutionelle udvikling
Institutional developments
A. Fællesskabets institutioner
A. The Community institutions
Ud over det virke, der udfoldes af organer, der er oprettet med særlige formål til fremme af det økonomiske samarbejde, har Kommissionen og Rådet ligeledes bestræbt sig for at skabe tilnærmelse mellem medlemsstaternes konjunkturpolitik gennem talrige henstillinger, hvori de har nedfældet de retningslinjer, der bør følges af medlemsstaterne på det konjunkturpolitiske område8).
Apart from the special institutions specifically established to promote economic cooperation, the Commission and the Council also advanced the objective of closer con junctural policies by various recommendations containing guidelines for Member States in the matter of cyclical policies.8
13. s. 2832. og henstilling 64/246/EØF af 15.4.1964. EFT 64 id 22.4.1964. s. 1029.
2832; Recommendation 64/246/EEC of 15 April 1964 (OJ 1964, p. 1029).
Ved beslutning af 18. marts 1958 9) vedtog Rådet Det monetære Udvalgs vedtægter.
By Decision of 18 March 19589the Council enacted the rules gov erning the Monetary Committee.
Efter sin oprettelse har udvalget ydet frugtbare bidrag til udveksling af tanker og oplysninger mellem medlemsstaterne og Kommissionen.
Since then the Committee has effectively contributed to the exchange of ideas and information between the Member States and the Commission.
Udvalgets opgaver er blevet udvidet ved en rådsbeslutning i maj 1964 på området for samarbejde vedrørende udenlandske valutaforhold "').
The Committee's functions were extended in relation to cooperation in the field of inter national monetary relations by Council Decision in May 1964. 1()
C. Udvalget af direktionsformænd for centralbankerne
C. Committee of the Governors of the Central Banks
I artikel 105 anerkendes det udtrykkeligt, at medlemsstaternes centralbanker spiller en betydelig rolle ved den indflydelse, de øver på den økonomiske politik, og efter artiklen pålægges det særligt medlemsstaterne at »indlede et samarbejde mellem... deres centralbanker«.
Article 105 explicitly recognizes the important role that the central banks in the Member States play in influencing economic policy and specifically enjoins the Member States to 'provide for cooperation between ... their central banks'.
Til udvikling af dette samarbejde har Rådet ved sin afgørelse af 8. maj 1964 ") oprettet Udvalget af direktionsformænd for Centralbankerne, eller Centralbankchefkomiteen.
The Council by Decision of 8 May 1964 " gave recognition to this and set up the Committee of the Governors of the Central Banks.
D. Den europæiske Fond for monetært Samarbejde
D. European Monetary Cooperation Fund
Denne fond er oprettet ved
Established by Council Regulation (EEC) No 907/7312of 3 April 1973. this fund will be more appropriately discussed below in the context of monetary integration.
3. april 1973 '2). men den behandles mest hensigtsmæssigt nedenfor i afsnittet om den monetære integration.
In particular it was charged with the following functions: assisting in coordinating economic policies, comparing Member States' budgetary policies and implementation of same, preparing medium-term economic programmes, reviewing medium-term economic policies of Member States to see if they are compatible with the Community's medium-term programme, and analysing the developments of the economies to seek the reasons for divergence from the programme.
1. til tiltrædelsesakten. '")
Amended by Act of Accession, Annex I. point vii (1).
Rådets afgørelse 64/301/EØF al 8.5.1964. EFT 77 al 21.5.1964. s. 1207.
Council Decision 64/301/EEC of 8 May 1964 (OJ 1964, p. 1207).
Ved erklæring af samme dag enedes medlemsstaternes repræsentanter om indbyrdes at rådføre sig med hinanden i lillælde al' ændringer ar pariteten for deres valutaer. Erklæring 64/306 EØF. EFT 78 al 22.5.1964. s. 1226. ")
By declaration on the same day the Representatives of the Member States agreed to consult with each other in the event of a proposed change in a rale of exchange (OJ 1964, p. 1226).
Rådets afgorelse 64/300/EØF af 8.5.1964. EFT 77 af 21.5.1964. s. 1206.
Council Decision 64/300/EEC of 18 May 1964 (OJ 1964, p. 1206).
EØF Rådets beslutning 31/764 af 9.3.1960. EFT 31 af 9.5.1960. s. 764. ")
Council Decision of 9 March 1960 (OJ 31, 9.5.1960, p. 764).
Rådets afgørelse 64/299/EØF af 8.5.1964. EFT 77 af 21.5.1964. s. 12115. ")
Council Decision 64/299/EEC of 18 May 1964 (OJ 1964, p. 1205).
Radeis afgørelse 64/247/EØF af 15.4.1964. EFT 64 al 22.4.1964. s. 1031. '")
Council Decision 64/247/EEC of 15 April 1964 (OJ 1964, p. 1031).
Rådets afgørelse 74/122/EØF.
Council Decision 74/122/EEC (OJ L 63, 5.3.1974, p. 21).
F. Betydningen af de institutionelle ordninger
F. Role of the institutional arrangements
Det fremgår af det foregående, at de institutionelle ordninger, der er oprettet med henblik på fremme af det økonomiske og monetære samarbejde, er altomfattende, men deres betydning i perioden 1957-1980 har ikke været stor. og man kan kun tilslutte sig følgende konklusion, der fremkom i så henseende af en fælles undersøgelse foretaget i 1977: »Denne koordinationsordning var altomfattende og havde høje mål.
The above shows that the institutional arrangements promoting economic and mon etary cooperation were comprehensive. Their total impact, however, during the period 1957-80 was not impressive and it is difficult to disagree with the conclusions on this matter put forward in a joint study in 1977:
Ifølge ordningen skulle der finde periodiske rådslagninger sted mellem Kommissionen og medlemsstaterne vedrørende den økonomiske politik på kort og mellemlang sigt.
'This machinery of coordination was comprehensive and ambitious. It provided for regular consultation between the Commission and the Member States concerning short and medium-term economic policy.
Man tilstræber herved på fællesskabsniveau at fastlægge fælles retningslinjer for de skatte- og afgiftsmæssige, monetære og andre makroøkonomiske variabler.
It sought to establish common guidelines at Community level for fiscal, monetary and other macro-economic variables.
Yderligere skulle der udarbejdes årlige beretninger angående overensstemmelsen mellem medlemsstaternes politik.
And it provided for annual reports on the convergence of the Member States.
Resultaterne har dog været skuffende.
Yet its achievements were disappointing.
Den nødvendige politiske vilje til succes har manglet, idet medlemsstaterne ikke i særlig vidt omfang har været villige til at ændre deres nationale politik, endsige give afkald på fordele, som et eller flere af deres politiske partier kunne benytte sig af. selv om et sådant afkald tjente overordnede fællesskabsmål.
The political will necessary for success was absent: there was little disposition on the part of the member countries to modify national policies, or even at times to forego party political advantage, in the interest of wider Community objectives.
Under disse omstændigheder og til trods for et stadigt voksende antal møder på alle niveauer i udvalgene har samordningsprocessen i praksis været en formalitet, der næppe har påvirket medlemsstaternes politik.
Thus although increasing numbers of Committee meetings took place at all levels, in practice the process of coordination was a formality which did not seriously constrain the policies of the member countries.
Kommissionen har aldrig offentligt udtalt kritik af de medlemsstater, der undlod at efterkomme Rådets henstillinger, og henstillingerne i Marjolin- og Tindemans-rapporterne, der havde til formål at fremme virkeliggørelsen af den økonomiske og monetære union, er ikke blevet fulgt«l7).
The Commission was never publicly critical of member countries in breach of Council recommendations. And the recommendations of the Marjolin and Tindemans Reports, de signed to advance EMU, were not followed up.'17
Den faktiske udvikling af samordningen af den økonomiske fra 1957 til 1980
19 According to this the Council had to devote three sessions a year to studying the economic situation in the Community.
(Procedurerne for sådanne konsultationer blev fastlagt ved Rådets beslutning af 17. februar 1970) '8).
memorandum the Council had to adopt shortterm policy guidelines.
Endvidere skulle Rådet på grundlag af en henvendelse fra Kommissionen vedtage retningslinjer for den økonomiske politik på kort sigt (denne beslutning er nu afløst af Rådets beslutning 74/120/EØF2").
(Replaced now byCouncil Decision 74/120.)20
Mellem den 5. december 1972 og den 13. december 1973 vedtog Rådet tre resolutioner, der afstak retningslinjer for dæmpningen af stigninger i forbrugerpriserne og oprethol delse af et højt beskæftigelsesniveau21). Disse resolutioner kan betragtes som særlige forsøg fra Fællesskabets side pa at bekæmpe inflationen.
The Council issued three resolutions between 5 December and 13 December 1973 setting out guidelines to reduce the rise in consumer prices and maintain a high level of employ ment,21and these may be seen as specific attempts at Community level to combat inflation.
Den forholdsvise økonomiske stabilitet, som EØF oplevede i de første ti år efter oprettelsen, gjorde det muligt at gøre fremskridt på flere fronter til trods for den begrænsede rækkevidde af traktatens bestemmelser vedrørende overensstemmelsen inden for den økonomiske politik.
The relatively stable economic conditions of the first decade of the EEC enabled progress to be made on many fronts in spite of the weak Treaty provisions relating to economic convergence.