natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Arbejdsproduktivitetens indflydelse på de regionale forskelle i udgifterne for EUGFL, garantisektionen, pr. beskæftiget kan isoleres, idet man kan relatere udgifterne til landbrugets produktion (værditilvækst) og ikke til arbejdsindsatsen (12).
The influence of labour productivity on regional differences in EA66F guarantee section expenditure per person employed may be pinpointed by considering such expenditure in relation to agricultural production (value added) rather than to labour input.
Dette viser, at udgifternes fordeling på regionerne ligeledes varierer meget, når de sættes i forhold til værditilvkæsten, men dog kun halvt så meget, som når de sættes i forhold til arbejdsindsatsen.
This indicates that the dispersion of guarantee section expenditure among the regions in relation to value added is very considerable/ but only half as great as it is in relation to labour input.
Dette betyder, at omkring halvdelen af de regionale forskelle i udgifterne (pr. beskæftiget) kan tilskrives markedsordningernes struktur og den regionale produktspecialisering, mens den anden halvdel skyldes forskelle i arbejdsproduktivitet.
This means that about half the regional differences in guarantee section expenditure (per person engaged in agriculture) may be attributed to the structure of the market organizations and regional specialization whilst the other half may be attributed to differences in the productivity of labour.
Man vil således kunne bidrage til en mere jævn regional fordeling af stetteforanstaltningerne og til en reel konvergens mellem regionerne, hvis man lagde mere vægt på at fremme varige arbejdspladser uden for landbrugssektoren og dermed lettede de uundgåelige strukturelle tilpasninger og muliggjorde en foregelse af landbrugets arbejdsproduktivitet i ringe udviklede regioner uden overskudsproduktion.
It would therefore be a step towards a more even regional distribution of support measures and a more genuine convergence between regions if more emphasis was placed on aid for the creation of permanent jobs outside agriculture, thus facilitating the inevitable process of structural change and raising agricultural productivity in the less-developed regions without making for surplus production.
Det ville i denne sammenhæng være interessant at supplere den regionale fordeling af udgifterne for EUGFL, garantisektionen, med en undersegelse af de ekonomiske konsekvenser for de industrier og servicefag, der leverer til hhv. aftager fra bedrifterne.
The analysis of the regional distribution of EAGGF guarantee section expenditure could be complemented by studying the economic effects of agricultural budgetary support outside the sector, both upstream and dowstream.
Den fælles landbrugspolitiks betydning for situationen i de enkelte regioner er imidlertid også afhængig af landbrugssektorens sterrelse.
The impact of the common agricultural policy on the various regions also depends, however, on the size of the agricultural sector.
Som påvist i kapitel 2.2.3 er der her ekstremt store forskelle.
As shown in Chapter 2.2.3, there are great differences in this respect.
Principielt er landbrugspolitikkens betydning for ert region sterre, jo sterre vægt landbrugssektoren har.
Normally, the greater the emphasis on farming in a given region, the stronger will be the impact of the policy on that region.
Sætter man landbrugs­udgifterne i forhold til regionernes samlede BNP ­ for også at tage hensyn til dette aspekt ­ aftegner der sig felgende billede: mens EF's garantiudgifter androg i alt 0,6% af BNP, lå procentsatsen for den gruppe af regioner, som er mest afhængig af landbrugspolitikken, på mellem 1,2 og 3%.
If agricultural expenditure (to single this aspect out for consideration) is viewed in relation to gross domestic product at regional level, the following picture emerges: whereas guarantee expenditure in the Community as a whole accounted for 0.6X of GDP, it has represented between 1.2X and 3X of GDP in the regions most dependent on the CAP.
Denne gruppe omfatter Irland, de fleste græske regioner, dele af Mezzogiorno, et halvt dusin franske regioner (store dele af Paris­bækkenet, Bretagne, Poitou­Charente, Midi­Pyrénées) samt East Anglia (13) (se kort 4.3.2­B.7 i bilaget).
The latter includes Ireland, most regions of Greece, parts of the Mezzogiorno, half a dozen French regions (large parts of the Paris^nne Basin, Brittany, Poutou-Charente, Midi-Pyrenees) and East Anglia .
Målt i forhold til regionernes generelle problemer (målt ved hjælp af det sammensatte indeks) er dette en ekstremt heterogen gruppe.
In terms of the overall position (according to the synthetic indicator), this is an extremely heterogeneous group.
Dette viser, at pris­garantipolitikken for landbruget betragtet som sektorpolitik stetter et udvalg af såvel stærke som også svagere regioner uafhængig af, hvor alvorlige de generelle problemer i regionerne er.
As a policy for an individual sector, therefore, the system of agricultural guarantees provides support by means of EAGGF budgetary expenditure for a number of regions, both prosperous and not so prosperous, irrespective of the general gravity of the problems they have to contend with.
(12) Definitionsmæssigt er udgifterne (D) pr. arbejdskraftenhed (E) lig pro­duktet af udgifterne pr. værditilvækstenhed (Y) og arbejdsproduktivite­ten: D/E = (D/Y) χ (Y/E).
By definition, the expenditure (D) per labour unit (E) is equal to the product of the expenditure per unit of value added (Y) and the productivity of labour: D/E = (D/Y) . (Y/E).
(13) Beregninger tyder på, at også de mindre udviklede regioner i det centrale og sydlige Spanien for fremtiden ber here til denne gruppe (jf. kort 4.3.2­B.4, gruppe 1, i bilaget).
(See Annex, Map 4.3.2-B.4, Group 1).
Sammenligner man den betydning, som udgifterne til den fælles landbrugspolitik har for regionernes landbrugssektor på den ene side (14) og for regionernes samlede ekonomi på den anden side (15), aftegner der sig felgende forskelle.
If one compares the importance of CAP expenditure for regional agriculture on the one hand and the overall regional economy on the other, the following differences become apparent.
På den ene side er der regioner, hvor betydningen på begge punkter ligger over gennemsnittet, hvilket er tilfældet i de nævnte franske regioner og i East Anglia.
There ire some regions where both influences are above average, e.g. the abovementioned French regions and East Anglia.
På den anden side er der de nævnte svagere regioner, hvor de samlede EF-udgifter pr. beskæftiget inden for landbruget ligger under gennem snittet, men hvor udgifternes betydning for den regionale ekonomi ligger over gennemsnittet.
Then there are other less prosperous regions where the Community expenditure per person engaged in agriculture is below average but where the importance for the regional economy is above average.
Det sidste er en konsekvens af, at arbejds produktivitet er lav i de mindre udviklede områder, og at landbrugs sektoren dér tegner sig for en stor del af den samlede beskæftigelse.
The latter-situation is a consequence of low productivity and the high percentage of agricultural employment in the less-developed areas.
Med ringe udgifter pr. indbygger er stettevirkningen i disse områder relativt hej.
Although the expenditure per capita is small, it represents a relatively high degree of support.
Dette skyldes for 5ø% vedkommende de regionale forskelle i arbejdsproduktiviteten inden for landbruget og for 5ø% vedkommende den regionale specialisering på bestemte produkter samt de forskellige markedsordninger for de enkelte produkter.
Part of this effect is due to regional differences in agricultural productivity and part to regional specialization in specific products and the differences in the market organizations for the various products.
Også i ekonomisk henseende påvirker landbrugsudgifterne regionerne på en meget forskellig og diffus måde, der er uafhængig af regionernes udviklingsproblemer.
From the economic point of view as well, agricultural expenditure affects the regions in very different ways and in a diffuse manner quite unrelated to their development problems.
På den ene side holder de indkomsterne oppe, men på den anden side bevarer de produktionsstrukturerne.
On the one hand, it supports incomes but, on the other hand, it preserves the existing production structures.
De uensartede og regionalt diffuse stettevirkninger på landbrugsområdet fremmer således ikke konvergensen og samherigheden.
The uneven and regionally diffuse support provided for the agricultural sector does not therefore promote convergence or cohesion.
For regioner med en lille hejproduktiv landbrugssektor er det strukturbevarende aspekt muligvis af ringe betydning.
In regions where the agricultural sector is small and very efficient, the tendency for the CAP to "fossilize* structures may be of little importance.
I regioner med en stor landbrugssektor og ringe produktivitet er dette aspekt imidlertid af afgerende betydning, når det drejer sig om spergsmålet om, hvorvidt de begrænsede midler skal anvendes til generel udviklingsstette eller til pris- og indkomststette.
In regions with a large agricultural sector and low productivity, however, it is of crucial importance in determining whether scarce resources are allocated to the promotion of economic development as a whole or to support prices and incomes.
Med den store regionale forskelligartethed, også inden for landbrugssektoren, kræver konvergens og samherighed imidlertid, at bestræbelserne rettes mod udviklingsfremmende foranstaltninger.
Given the wide regional differences within the Community, and within the farming sector in particular, convergence and cohesion require that more emphasis is given to promoting economic development.
De nve retningslinier for landbrugspolitikken med henblik på nedskæring af overskudproduktionen og en strammere budgetstyring vil ændre det hidtidige billede.
The new agricultural policy guidelines, which are designed.to reduce surplus production and to achieve tighter management of budgetary resources, should lead to progressive changes in the current situation.
Stærkest inde i billedet er varer som mælk, okseked, korn, oliefre, bordvin og forarbejdede frugter og grensager.
The products which are most affected in this respect are milk, beef, cereals, oilseeds, fruit and vegetable products and table wine.
< 14) Målt ud fra udgifterne pr. erhvervsaktiv inden for landbruget.
Measured in terms of the expenditure per person engaged in agriculture.
(15) Målt ud fra landbrugsudgifterne i procent af det regionale BNP.
Measured in terms of agricultural expenditure as a percentrage of regional
De igangværende tilpasninger kan forventes at få de sterste ekonomiske virkninger i de regioner, hvor der er den sterste koncentration af disse produktioner, og hvor der er en forholdsvis hej andel af beskæftigede i landbruget.
The economic impact of the changes now under way should therefore be proportionately greater in regions with a high concentration of such products and with a significant share of agriculture in total employment.
De enkelte landmænds muligheder for at indrette sig efter reformerne af den fælles landbrugspolitik afhænger bl.a. af bedrifternes struktur (beskæftigelse, investeringer og sterrelse) samt af deres absolutte og relative indkomstniveau. Et prisfald for en given vare har ekonomisk forskellige virkninger for velstrukturerede bedrifter, der har gunstige naturbetingede vilkår at arbejde under, og marginale bedrifter.
Farmers' capacity to adapt to the CAP reforms depends in addition on the structure of their enterprise (employment, investment and size) as well as on their incomes in absolute and relative terms; a price cut for a product does not in fact have the same effect in economic terms on well-structured farms enjoying favourable natural conditions as on marginal farms.
En analyse af landbrugs sektorens sårbarhed i de forskellige regioner skulle således tilrettelægges under hensyntagen til det foreliggende udviklingsniveau, den generelle økonomiske situation og de mere eller mindre gunstige naturbet ingede produktionsvilkår.
Analysis of the vulnerability of different regional agricultural economies should therefore take account of their initial level of development as well as the overall economic environment and the extent to which natural conditions are favourable or not.
Man kan forestille sig forskellige måder, hvorpå man kan beskrive de regionale virkninger af de foranstaltninger, som Fællesskabet træffer på dette område.
Different methods can be envisaged of evaluating the regional consequences of the decisions taken by the Community in this area.
En af disse er blevet benyttet i en undersegelse, som er gennemfert af et forskningsinstitut (16).
One particular approach was.6followed in a study carried out by an external research organisation . (See Annex 4.3.2-C).
Foruden prisgarantien omfatter den fælles landbrugspolitik en række udviklingsforanstaltninger, der budgetmæssigt har langt mindre vagt. I 1985 blev ca. 2 1/2% af midlerne på Fællesskabets budget afsat hertil.
Apart from the guarantee measures the common agricultural policy comprises a number of guidance measures which are of much lesser importance in budgetary terms, accounting for some 2.5X of the Community budget in 1985.
Disse udgifter er dog beskedne i forhold til de tilsvarende nationale udgifter.
This spending, part of Community structural policy, represents however only a small part of national structural expenditure.
De pågældende foranstaltninger tager især sigte på at fremme den strukturelle tilpasning af de enkelte bedrifter, den landbrugsmæssige infrastruktur, afsætningen af varerne samt at stette bjergområder og andre ugunstigt stillede områder.
Under these measures, aid is granted for structural adjustments on individual farms, the provision of agricultural infrastructures, improvements in the marketing of products, and farming in mountain and hill and other lessfavoured areas.
Alt i alt har det vist sig, at disse udgifter er blevet fordelt til fordel for områder med naturlige handicaps og områder, hvor de ved landbruget beskæftigede udger en stor del af det samlede antal beskæftigede.
On the whole, the regional distribution of this aid tends to favour areas which suffer from natural handicaps or where the percentage of the working population in agricultural employment is well above the Community average.
Bjergområderne og de evrige ugunstigt stillede områder har i tidens løb fået tildelt en stadig sterre del af strukturstetten. De nye regler om investeringsstette til fordel for mindre bedrifter eger bjergområdernes og de evrige ugunstigt stillede områders adgang til denne stette.
The proportion of structural aid provided to the mountain and lessfavoured areas has increased over the years.
EF-betalingerne til sådanne foranstaltninger er i almindelighed differentieret på en sådan måde, at disse områder modtager hejere stettesatser end gennemsinittet.
In general Community reimbursement for these measures is differentiated providing a higher rate of support in these areas.
Hvad angår selve land brugssektoren, viser det sig, at stottevirkningen for de fleste regioner i den sydlige periferi samt for Irland (19) er mindre end for de evrige regioner.
In the agricultural sector itself, the support provided for most regions on the southern periphery and Ireland would seem to be less than for elsewhere.
Baggrunden herfor er, at arbejdsproduktiviteten i disse regioner er ringe, og at de kraftigst stettede produkter i mange tilfælde spiller en mindre rolle.
The reasons for this »rt lower levels of productivity and less specialization in the products attracting most support.
Billedet af landbrugspolitikkens virkning på den samlede ekonomi i regionerne er diffust.
The influence of the common agricultural policy on the overall economy of the regions presents a diffuse picture.
Både de fleste svagere, perifere regioner og en lang række relativt stærke regioner i Frankrig, den estlige del af Nederlandene, Schleswig-Holstein og East Anglia modtager via den fælles landbrugspolitik en stette, der ligger klart over gennemsnit tet.
A disproportionately large share of aid goes not only to the lessprosperous areas on the periphery of the Community but also to many relatively prosperous French regions, the eastern Netherlands, Schleswig Holstein and East Anglia.
Prisgarantipolitikkens betydning i de svagt stillede regioner skyldes forst og fremmest, at disse har en så stor landbrugssektor.
In the lessprosperous regions the role played by the guarantee system is determined chiefly by the size of the agricultural sector.
For de mere udviklede regioners vedkommende skyldes det derimod den heje produktivitet og den deraf felgende store produktion. - I betragtning af den stette, de fleste svagere stillede regioner har opnået takket være den fælles landbrugspolitik, må det formodes, at disse i fremtiden med rette vil være mere interesseret i udviklings politisk stette end i prisgarantiforanstaltninger. Dette ville samtidig fremme konvergensen.
In the more developed regions, on the other hand, the determining factors are high productivity and the concomitant volume of production. Now that most of the weaker regional economies have been bolstered by the common agricultural policy, the regions in question may be assumed to have more to gain from aid to development than from the agricultural guarantee system.
Virkningen af de nye retningslinjer for landbrugspolitikken er koncentreret om bestemte regioner, der er kraftigt specialiseret i produktion af mælk, okseked og korn.
The effects of the new policy guidelines will be felt mainly in certain regions which specialize in the production of milk, beef and cereals.
De fleste af de særlig hårdt ramte regioner opnåede tidligere en stette, der lå over gennemsnittet.
Until now most of the hardest-hit regions have enjoyed an above-average level of support.
De uundgåelige ændringer med henblik på afvikling af overskudsproduktionen og de deraf felgende tilpasningsproblemer kunne, set fra et regionalt synspunkt og for at nå frem til varige losninger, ledsages af tidsbegrænsede foranstaltninger vedrerende tilvejebringelse af yderligere arbejdspladser uden for landbrugssektoren.
If production surpluses are to be reduced changes will have to be made and problems of adjustments are bound to arise. At regional level, a lasting solution to such problems could be achieved through the implementation, for a limited period, of measures to create additional jobs in the non-agricultural sector.
(19) For Irlands vedkommende skyldes dette ferst og fremmest den lave produktivitet pr. arbejdsenhed.
In the case of Ireland this is mainly due to the low productivity per labour unit.
I betragtning af Fællesskabets budgetsituation og de vedvarende alvorlige problemer med landbrugets overskudsproduktion samtidig med, at der på lang sigt er dårlige udsigter for afsætningen både internt og eksternt, er omstruktureringen af budgettet stadig et aktuelt problem.
The restructuring of the Community budget presents another ongoing problem, given the present budgetary situation, the serious and persistent problems associated with agricultural surpluses, and the poor long-term prospects for their disposal inside or outside the Community.
Som feige af Fællesskabets udvidelser er problemerne tilmed blevet stadig værre.
What is more, as the Community has grown larger these problems have steadily worsened.
Fællesskabet omfatter i dag et langt sterre antal mindre udviklede og stærkt landbrugsprægede regioner (jf. kapitel 2.2.3).
The Community now has a much larger number of less-developed agricultural regions (see Chapter 2.2.3).
Nedvendigheden af at omstrukturere og udvikle disse områder indebærer, at de mest bererte medlemsstater har divergerende prioriteter, når det drejer sig om fællesskabsbudgettet og fællesskabspolitikkerne.
Since these regions will have to be restructured and developed, the Member States most seriously affected have different priorities where the Community budget and Community policies are concerned.
Dette er negleelementer, der udsætter samherigheden i Fællesskabet for betydelige spændinger.
These are key factors bringing the cohesion of the Community under heavy strain.
De viser samtidig, at der må tilvejebringes en ny ligevægt mellem de forskellige fællesskabspolitikker.
They also illustrate the need to strike a new balance between Community policies.
Kapitel 5: FÆLLESSKABETS REGIONALPOLITIK HIDTIL
CHAPTER 5: DEVELOPMENT OF COMMUNITY REGIONAL POLICY IN THE PAST
I traktatens præambel hedder det, at medlemsstaterne tilstræber "at styrke enheden i deres ekonomier og at fremme disses harmoniske udvikling ved at formindske ulighederne mellem de forskellige områder og forbedre de mindre begunstigede områders stilling". Det var dog ferst i oktober 1972 på Paris-konferencen, at man vedtog princippet om en EF-regionalpolitik med et specifikt finansieringsinstrument.
The Preamble to the Treaty of Rome states that Member States are anxious "to strengthen the unity of their economies and to ensure their harmonious development by reducing the differences existing between the various regions and the backwardness of the lessfavoured regions".
Med udsigten til Fællesskabets ferste udvidelse og til den foregelse af de regionale problemer, denne ville mediere (Irland, industriregionerne i Det forenede Kongerige, Grenland), blev der givet hej prioritet til bestræbelserne på at afhjælpe de strukturelle og regionale skævheder i Fællesskabet.
In anticipation of the first enlargement of the Community and the new regional problems this would bring (Ireland, industrial regions in the United Kingdom, Greenland), a high priority was assigned to the objective of remedying structural and regional imbalances in the Community.
Den europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) blev oprettet ved en forordniag vedtaget af Rådet den 18. marts 1975.
The European Regional Development Fund (ERDF) was thus set up by a Council Regulation of 18 March 1975.
Den skulle have til opgave at "afhjælpe de væsentligste regionale skævheder i Fællesskabet, som især er begrundet i landbrugets dominerende stilling, industrielle forandringer og en strukturel underbeskæftigelse".
Its objective was "to correct the principal regional imbalances within the Community resulting in particular from agricultural preponderance, industrial change and structural under-employment".
EFRU's samlede midler (1) fordeltes mellem medlemsstaterne efter et kvotesystem.
At the time, all the ERDF's resources were apportioned among Member States on the basis of a quota system.
EFRU finansierede udelukkende stetteaktioner i forbindelse med medlemsstaternes egne regionalpolitiske foranstaltninger.
ERDF financing went exclusively to operations in support of regional policy measures taken by Member States.
Fondens interventioner, der afhang af de af medlemsstaterne indgivne stetteansegninger, var begrænset til individuelle investeringsprojekter inden for infrastruktur eller erhvervsvirksomhed og ydedes kun i de områder, der var omfattet af nationale stetteordninger med regionalt sigte.
Grants, made in response to applications submitted by Member States, were restricted to individual investment projects - in infrastructures or in firms - situated in areas covered by regional State aid schemes.
Forordningen af 1975 foreskrev allerede, at stetteansegningerne skulle indgå i regionale udviklingsprogrammer, som hver medlemsstat skulle fremsende til Kommissionen.
The 1975 Regulation already stipulated that applications for assistance were to fall within the framework of regional development programmes (RDPs) transmitted to the Commission by each Member State.