natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Forslaget gik i dette tilfælde ud på, at Parlamentet skulle træffe afgørelse med et flertal af sine medlemmers stemmer og med et flertal på tre femtedele af de afgivne stemmer på forslag af Kommissionen og efter samstemmende udtalelse fra Rådet, som skulle udtale sig med enstemmighed, hvilket skulle gøre det muligt for regeringerne i givet fald at forelægge sagen for de nationale parlamenter.
The procedure proposed was a decision of Parliament, to be taken by a majority of its members and threefifths of the votes cast on a proposal from the Commission that had first to be unanimously agreed upon by the Council; this last stipulation would permit governments to bring the matter before the national parliaments if necessary.
Da Kommissionen vidste, at den ville møde mod stand i Rådet, havde den foreslået denne meget vigtige ændring i et særskilt traktatudkast, for at det ikke skulle gå ud over de øvrige forslag, hvis det blev forkastet.
Knowing that it would meet with difficulties in the Council, the Commission had put forward this extremely important change in a separate draft treaty so
I samme forbindelse havde Kommissionen i øvrigt foreslået, at Fællesskabet under budget behandlingen skulle kunne beslutte at optage lån på grundlag af en afgørelse truffet af Rådet med kvalificeret flertal efter samstemmende udtalelse fra Parlamentet, som skulle træffe afgørelse med et flertal af sine medlemmers stemmer og med absolut flertal af de afgivne stemmer (foreslåede nye artikler: 203b/EØF og 172, stk. 4/Euratom).
Moreover, on a similar topic, the Commission had also proposed that the Community should be able to raise loans as part of the budgetary procedure, on the strength of a decision by the Council acting by qualified majority after assent from Parliament acting by a majority of its members and an absolute majority of the votes cast (proposed new Articles: 203b of the EEC Treaty and 172(4) of the EAEC Treaty).
Også denne nyskabelse blev afvist af Rådet, hvilket betyder, at det med hensyn til skabelse af indtægter forkastede det af Parlamentet støttede kommissionsforslag.
The Council refused to accept this innovation too, which means that it entirely rejected the Commission's proposals with regard to the raising of revenue, despite the fact that Parliament supported them.
Traktaten af 22. juli 1975 er altså tavs på dette punkt og ændrer ikke noget ved den tidligere situation.
Accord ingly the Treaty of 22 July 1975 is silent on this point and does not in any way alter the former situation.
Derimod falder de af Det europæiske Kul- og Stålfællesskab og af Den europæiske Investeringsbank optagne lån fortsat uden for budgetmyndighedens beføjelser.
By contrast, the borrowings of the ECSC and EIB continue to escape the control of the Budgetary Authority.
Godkendelse af udgifter under budgetbehandlingen — EØF-traktatens artikel 203, stk. 5 ændres ved traktaten af 22. juli 1975.
Acceptance of expenditure under the budgetary procedure—The Treaty of 22 July 1975 amends the fifth paragraph of Article 203 of the EEC Treaty.
Her anerkendes princippet om »det omvendte flertal« med henblik på vedtagelse af de af Parlamentet foreslåede ændringer af obligatoriske udgifter, når disse ændringer ikke medfører forhøjelse af udgiftsbeløbet.
It accepts the 'reversed majority' rule for the adoption of modifications proposed by Parliament when these do not in crease overall expenditure.
Til gengæld forkastes Kommissionens forslag om at lade systemet med omvendt flertal gælde i forbindelse med ændringsforslag, som medfører forhøjelse af det samlede udgiftsbeløb.
But it does not incorporate the Commission's proposal to use the reversed majority for proposed changes that do involve increasing total expenditure.
Budgetbehandlingens videre forløb forbliver imidlertid uændret, og Parlamentet har stadig det sidste ord med hensyn til ikkeobligatoriske udgifter, forudsat at maksimalsatsen for forhøjelse af dem over holdes.
However, there is no change to the order of the budgetary procedure, and Parliament still has the last word on noncompulsory expenditure, provided it keeps within the maximum rate of increase for such expenditure.
Denne sats kan kun overskrides efter en fælles afgørelse truffet af Rådet og Parlamentet. mentet.
To exceed this rate, a joint decision by Council and Parliament is necessary (see p. 123).
Her må også nævnes det, som man på EF-jargon kalder »Parlamentets aktionsmargen«.
A word must now be said about what in the jargon of the Communities is called 'the Parliament's room for manoeuvre'.
Det drejer sig om et beløb i regningsenheder, som det er lykkedes Parlamentet at få fuld rådighed over, udover de af Rådet opførte beløb i budgetforslaget.
This refers to a sum in units of account that the Parliament has gained the right to assign as it wishes over and above the amounts put into the draft budget by the Council.
Således kan det i sidste instans beslutte at forhøje en ikke-obligatorisk udgift, eller endda skabe en ny ikke-obligatorisk udgift, når blot beløbet ligger inden for aktionsmargenen.
What this means is that in the field of noncompulsory expenditure, Parliament may have the last word on a proposed increase or even the creation of a new item of expenditure, provided the money is found within the limit of this sum.
Heraf følger, at traktaterne indtil budgettet for regnskabsåret 1978 er anvendt med smidighed, eftersom der ikke officielt har været tale om »fastslået sats for forhøjelse af de ikkeobligatoriske udgifter« eller om »ny sats«, selv om teksternes ånd dog respekteres.
Here the Treaties have been interpreted with flexibility—up to the budget for the financial year 1978— since there has been no official invocation of the Observed rate of increase for noncompulsory expenditure' or of the 'new rate'.
Denne fremgangsmåde har givet Parlamentet en betydelig magt med hensyn til godkendelse af udgifter og endog med hensyn til skabelse af udgifter.
But the spirit of the law is not infringed. This procedure has given Parliament a significant power to endorse or even initiate expenditure.
Der er iværksat nye foranstaltninger, som ellers aldrig ville have set dagens lys.
New activities have been started that would not otherwise have existed.
Fællesskabet har således fået en kilde til ekstra dynamik, som samtidig er en kilde til alvor lige konflikter (jf. s. 56 og 57).
The progress of the Communities has gained a further impulse from this innovation, but at the same time, serious conflicts of views have arisen (see pp. 56 and 57).
Budgetkrisen fra december 1978 til april 1979 endte derimod med en mere rigoristisk anvendelse af EØF-traktatens artikel 203, hvilket vil blive omtalt senere.
The budget crisis of December 1978 to April 1979, on the other hand, was settled by ap plying Article 203 of the EEC Treaty in a more legalistic fashion, which we shall examine below.
Vedtagelse af budgettet— I henhold til den nye traktat kan Parlamentet, når vigtige grunde taler herfor, med et flertal af sine medlemmers stemmer og med to tredjedele af de afgivne stemmer, forkaste budgetforslaget og begære, at et nyt forslag forelægges det.
Adoption or rejection of the budget-The new Treaty states that Parliament, acting by a majority of members and twothirds of the votes cast, should have, power, for reasons of major importance, to reject the draft budget and to ask for a new draft to be submitted.
Dette var blot en bekræftelse af noget, som Parlamentet og Kommissionen betragtede som opnået i og med traktaten af 21. april 1970.
This is no more than the confirmation of a right that Parliament and the Commission considered to have existed since the Treaty of 21 April 1970.
Men nu er bestemmelsen optaget i traktaten (EØF-traktatens nye artikel 203, stk. 8 m.fl.)
The provision is now, however, covered in the Treaty (new Article 203(8) of the EEC Treaty, inter alia).
Det nyvalgte Parlament har fra sin første budgetbehandling udøvet den ret, som traktaten tillægger det.
Right from its first dealings with the budget, the newly-elected Parliament has made use of the power given it by the Treaty.
Den 13. december 1979 forkastede det med 288 stemmer mod 64 budgetforslaget for regnskabsåret 1980, idet det ikke fandt, at de betingelser, som det havde stillet for vedtagelsen, var blevet opfyldt.
On 13 December 1979, it rejected the draft budget for
EØF-traktatens artikel 204 omhandlede ordning med foreløbige betalinger i tolvtedele blev taget i brug fra 1. januar 1980 (jf. s. 73). Parlamentet ønskede faktisk ved at forkaste budget tet at tvinge Rådet til at træffe visse lovgivningsmæssige foranstaltninger.
Rejection of the draft budget had the effect of triggering off, as from 1 January 1980, the system of 'provisional twelfths' provided for by Article 204 of the EEC Treaty (see p. 75).
Budgetkontrol — Det af Parlamentet godkendte kommissionsforslag, der går ud på at give Parlamentet ret til at meddele decharge efter henstilling fra Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal (EØF-traktatens nye artikel 206b), er blevet tiltrådt.
Auditing the budget—The proposal made by the Commission, and approved by Parliament, that the power to give discharge in respect of the audited accounts should be given to the latter—acting on a recommendation from the Council to be adopted by qualified majoritywas accepted (new Article 206b of the EEC Treaty).
Det samme gælder det af Parlamentet godkendte kommissionsforslag om at oprette en revisionsret (EØF-traktatens nye artikel 206) (jf. s. 92).
Agreement was also given to the Com mission's proposal, approved by Parliament, to set up a European Court of Auditors (see p. 93).
Traktaten af 22. juli 1975 indeholder altså en meget stor nyskabelse på dette område, men i øvrigt kun på dette.
Thus, the Treaty of 22 July 1975 is highly innovative in this respect, but in this respect alone.
Hidtil har vi alene henvist til traktaterne, som kun opstiller de grundlæggende principper og overlader det til forordninger at fastsætte reglerne for deres gennemførelse.
The Treaties, the only legislation to which we have referred up to this point, confine themselves to laying down basic principles, leaving the task of drawing up the rules for their implementation to the regulations.
Grundteksten på budget- og finansområdet — EØF-traktatens artikel 209 og Euratom-traktatens artikel 183 — lyder i 1957-udgaven: »På forslag af Kommissionen skal Rådet med enstemmighed: a) udstede regnskabsregulativer, som navnlig fastlægger de nærmere retningslinjer for opstillingen og gennemførelsen af budgettet og for regnskabsaflæggelsen og revisionen; b) fastsætte de retningslinjer og den fremgangsmåde, efter hvilke medlemsstaternes bidrag skal stilles til rådighed for Kommissionen; c) fastlægge reglerne for de anvisningsberettigedes og regnskabsførernes ansvar og organi sere kontrollen med disse«.
As far as budgetary and financial matters are concerned, the basic text—Articles 209 of the EEC Treaty and 183 of the EAEC Treaty—read as follows in its 1957 version: 'The Council shall, acting unanimously on a proposal from the Commission: (a) make Financial Regulations specifying in particular the procedure to be adopted for es tablishing and implementing the budget and for presenting and auditing accounts; (b) determine the methods and procedure whereby the contributions of Member States shall be made available to the Commission; (c) lay down rules concerning the responsibility of authorizing officers and accounting of ficers and concerning appropriate arrangements for inspection'.
I denne bestemmelse knæsættes altså princippet om, at budgetretten vedtages af Rådet, med enstemmighed, på forslag af Kommissionen, hvilket betyder, at hver medlemsstat har vetoret, og at Parlamentet ikke engang høres 7). Dette system kørte i femten år.
These provisions thus establish the principle that budgetary law is made by the Council taking unanimous decisions on proposals put forward by the Commission; in other words each Member State has a right of veto and Parliament is not even consulted.7The system lasted 15 years.
I Kommissionens forslag af 8. juni 1973 om revision af traktaterne hed det, at det i betragtning af de beføjelser, som Parlamentet skulle råde over ved opstillingen af og kontrollen med budgettet, ville det være logisk at anbefale, at Rådet fremover skulle træffe sin afgørelse »i forståelse« med Par lamentet, hvilket i Kommissionens endelige forslag af 10. oktober 1973 blev ændret til »efter samstemmende udtalelse« fra Parlamentet.
In its proposed amendment to the Treaties, dated 8 June 1973, the Commission had recommended that henceforth the Council should take its decisions 'in agreement' with Parliament, taking the view that this would give Parliament its rightful power in connection with preparation and inspection of the budget; in the Commission's definitive proposal of 10 October 1973 the formula became 'with the assent' of Parliament.
Men Rådet, der var fuldt ud klar over, at denne beføjelse var af afgørende betydning, ville ikke dele den med andre.
In fact the Council, well aware of the crucial importance of this power, refused to share it.
Traktaten af 22. juli 1975 ændrer imidlertid EØF-traktatens artikel 209, Euratom-traktatens artikel 183 og EKSF-traktatens artikel 78, idet det bl. a. fastsættes, at Rådet træffer afgørelse »efter høring« af Parlamentet og udtalelse fra Revisionsretten. Det er en meget ringe trøst for Parlamentet, som imidlertid ved hjælp af »samrådene« har fået en vis medbestemmelsesret.
However, the Treaty of 22 July 1975 did amend Articles 209 of the EEC Treaty, 183 of the EAEC Treaty and 78f of the ECSC Treaty by stipulating inter alia that the Council should act 'after consulting' Parliament and after obtaining the opinion of the Court of Auditors.
gelse ikke kræves i medfør af allerede eksisterende retsakter«, og for øvrigt også i forbindelse med vedtagelsen af selve finansforordningerne8).
In fact, conciliation was not then really a new phenomenon in interinstitutional relationships, having already been in existence for some years (see the third resolution recorded in the minutes of the Council meeting of 21 April 1970 (pp. 8 and 44)) thanks to the systematic establishment of contacts between Council and Parliament.
Den går ud på, at Kommissionen, når den fremsætter et forslag, angiver, om den pågældende retsakt vil kunne undergives denne pro cedure.
But Parliament's demand, in its resolution of 5 October 1973, was for a more formal conciliation procedure.
Parlamentet kan, når det fremsætter sin udtalelse, ligesom Rådet kræve, at proceduren indledes; det sker, såfremt ovennævnte kriterier er opfyldt, og hvis Rådet påtænker at gå uden om en udtalelse, som Parlamentet har vedtaget.
After lengthy discussions within each of the three institutions and after two meetings, agree ment was finally reached by the institutions on 4 March 1975 on the text of a 'joint declaration' establishing a conciliation procedure.
Samrådet finder så sted i et »samrådsudvalg«, bestående af Rådet og repræsentanter for Parlamentet, med aktiv deltagelse fra Kommissionen.
It is then the task of a conciliation committee, bringing together the Council and representatives of Parliament—with the Commission in attendance and actively participating—to seek a conciliation of views.
Proceduren skal normalt afvikles inden for højst tre måneder, og formålet er at søge at opnå enighed mellem Parlamentet og Rådet.
This process must normally be completed within three months.
Når disse to institutioners stand punkter er tilstrækkeligt overensstemmende, kan Parlamentet afgive en ny udtalelse; derefter træffer Rådet endelig afgørelse 9).
When the positions of the two in stitutions are sufficiently close, Parliament may give a fresh opinion and the Council then gives its definitive verdict.9
Proceduren har været anvendt med skiftende held (jf. bilag 5, s. 360).
This formula has achieved varyjng degrees of success (see Annex 5, p. 363).
Ganske vist fører det ikke nødvendigvis til enig hed ved hjælp af en bestemt procedure, men det ændrer i høj grad forhandlingsklimaet mel lem EF-institutionerne og tillægger Parlamentet et ekstra aktionsmiddel i form af en vis deltagelse i lovgivningsmagten.
Admittedly, there is no precisely-defined procedure to ensure that conciliation will lead to agreement, but the new procedure substantially alters the climate of relations among the Community in stitutions and gives Parliament an additional means of action in the form of a certain degree of participation in legislative power.
Alle de konstitutionelle tekster, som Fællesskabet hidtil har revideret, har helt eller delvis drejet sig om budgettet.
All the Community's constitutional amendments to date have to a greater or lesser extent been connected with the budget.
I Bruxelles-traktaten, den såkaldte fusionstraktat af 8. april 1965, blev der taget et første skridt til indførelsen af et fælles budget.
The Treaty of Brussels of 8 April 1965—the so-called Merger Treaty—merged the Communities' budgets.
Ved Luxembourgtraktaten af 21. april 1970 og Bruxelles-traktaten af 22. juli 1975 var det kun »visse budgetbestemmelser« i grundtraktaterne, der blev ændret.
The Treaty of Luxembourg of 21 April 1970 and the Treaty of Brussels of 22 July 1975 came into being solely to change 'certain budgetary provisions' of the basic Treaties.
Fællesskabets juridiske dynamik har altså hovedsagelig været rettet mod budgettet og Parlamentets budgetbeføjelser. Dette må understreges.
Juridical development within the Community has thus been concentrated mainly on the budget and on Parliament's budgetary powers.
Det har ført til en omfordeling af beføjelserne mellem staterne og Fællesskabet på den ene side og mellem EF-institutionerne på den anden side 10).
The result has been a redistribution of powers between the Member States and the Community and also between the Community institutions themselves.10
Som følge af traktaten af 21. april 1970 blev Parlamentet som institution myndig på budget området ved anvendelsen af EØF-traktatens artikel 203 m. fl., dvs. siden opstillingen af bud gettet for regnskabsåret 1975.
With the introduction of the new Article 203 of the EEC Treaty by the Treaty of 21 April 1970, that is, as from the preparation of the 1975 budget, Parliament came of age as an in stitution concerned with the budget.
har fået det meste ud af dem; men det støder altid imod den politiske kendsgerning, at det ikke har nogen lovgivningsmagt, ikke engang i fællesskab med Rådet.
of noncompulsory expenditure—no easy or selfevident matter, since the agreement of all the major political groups had to be obtained (see Annex 2, p. 347).
Det er et andet stridspunkt, som det Parlament, der er valgt ved almindelige direkte valg, ikke vil undlade at tage op.
The basis of this legal and political development is such that this development is limited by factors internal to itself.
Det er dog interessant at bemærke, at da Europa-Parlamentet fik budgetbeføjelser, var det især for at kontrollere indtægter, idet De europæiske Fællesskaber havde fået tildelt egne indtægter; men det har ikke udøvet sine beføjelser på indtægtsområdet, men på udgiftsområdet, hvor det ofte har gennemtvunget sin vilje — en opfindsom måde at udøve beføjelserne på.
It is interesting to observe, however, that although Parliament was granted budgetary powers, they were essentially concerned with monitoring revenue, own resources being at tributed to the European Communities as a whole; in practice, however, Parliament has ex ercised its powers in connection with expenditure rather than revenue, and has often managed to impose its own wishes; this is an astute use of its powers.
Kommissionen befinder sig i denne kamp i en meget ubehagelig situation.
The position occupied by the Commission in this conflict is highly uncomfortable.
Den foreslår teksterne og kompromis'erne, men den er i klemme mellem to institutioner, hvis standpunkter både traditionelt og objektivt er meget langt fra hinanden, og beskyldes på samme tid for frygtsomhed og forvovenhed, for realisme og idealisme.
It is the Commission which puts forward drafts and compromises, but—placed as it is between two institutions whose points of view are both traditionally and actually very far apart—it is simultaneously charged with timidity and temerity, pragmatism and idealism.
Flere gange er den blevet truet med et mistillidsvotum, noget som aldrig er sket på andre områder.
It has several times been threatened with motions of censure, a threat never made except in the budgetary field.
Mere end én gang har den været genstand for voldsom kritik fra staternes side.
It has more than once been the target of scathing criticism from the Member States.
Det er de besynderlige regler, der gælder for dette egenartede interinstitutionelle spil, som De europæiske Fællesskaber er skueplads for12). Men det er interessant at konstatere, at til trods for kritikken fra alle sider finder udviklingen nu sted ad den gyldne middelvej, Kommissionen har banet.
Such is the strange law of this novel interinstitutional interplay that takes place within the European Communities.12It is interesting to note that despite criticisms from one side or the other the Communities are developing along the lines of the middle course that the Commission has steered.
Fodnoter til den almindelige indledning
Footnotes to the General introduction
') EØF-traktatens artikel 201 og Euratom-traktatens artikel 173 lyder således: EØF-traktatens artikel 201: Kommissionen undersøger, under hvilke betingelser de i artikel 200 omhandlede bidrag fra medlemsstaterne kan erstattes af Fællesskabets egne indtægter, i særdeleshed af indtægter fra den fælles toldtarif, når denne er blevet endelig indfort.
Articles 201 of the EEC Treaty and 173 of the EAEC Treaty read as follows: Article 201 of the EEC Treaty: The Commission shall examine the conditions under which the financial con tributions of Member States provided for in Article 200 could be replaced by the Community's own resources, in particular by revenue accruing from the common customs tariff when it has been finally introduced.
Efter at have indhentet Parlamentets udtalelse om disse forslag kan Rådet med enstemmighed herom fastsætte bestemmelser, som det henstiller til medlemsstaterne al vedtage i overensstemmelse med deres forfatningsmæssige bestemmelser.
After consulting the Assembly on these proposals the Council may, acting unanimously, lay down the ap propriate provisions, which it shall recommend to the Member States for adoption in accordance with their respective constitutional requirements.
Med henblik herpå forelægger Kommissionen Rådet forslag angående ligningsgrundlaget, fremgangsmåden ved fastsættelsen af procentsatsen og vilkårene for opkrævningen vedrørende disse afgifter.
To this end, the Commission shall submit to the Council proposals concerning the assessment of such levies, the method of fixing their rate and the procedure for their collection.
Efter at have indhentet Parlamentets udtalelse om disse forslag kan Rådet med enstemmighed herom fastsætte bestemmelser, som det henstiller til medlemsstaterne at vedtage i overensstemmelse med deres forfatningsmæssige bestemmelser.
After consulting the Assembly on these proposals, the Council may, acting unanimously, lay down the ap propriate provisions, which it shall recommend to the Member States for adoption in accordance with their respective constitutional requirements.
) Et »godkendelsesmindretal« består af 18 stemmer i Rådet (jf. vægttildelingssystemet. s. 345).
A 'minority for acceptance' is formed by 18 votes in the Council (see p. 347 for the system of vote­weighting).