natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Man gjorde i midten af 60'erne og 70'erne nar af købmændenes Europa!
Remember the jeers, in the mid-1960s and 1970s, at the idea of a 'businessmen's Europe'.
Det fandt ikke engang fortalere hos de økonomiske beslutningstagere, der var overstadige over en vækstperiode uden fortilfælde, som det ganske unge Fælles skab ikke kunne tage æren for.
It found no supporters, even among businessmen themselves, in a heady period of unprecedented growth for which the fledgling Community could take no credit.
Der var derimod mange, der så med skepsis og endog fjendtlighed på fremskridtene imod et Fællesskab, der berøvede dem de nationale toldskrankers
Indeed many businessmen were less than happy at the rapid development of the 'common market', which was removing cosy customs barriers.
Da tolden var afskaffet og Den Fælles Toldtarif indført ved Fællesskabets ydre grænser (hvilket tog ti år, dvs. kortere tid end oprettelsen af De Tolv), afdæmpedes hurtigt iveren efter at oprette et »fælles« område, hvori alt, hvad der havde »europæisk stempel« frit kunne omsættes. Fællesmarkedet er således en håndfuld politikeres værk, der — vejledt af deres klarsyn — gjorde arbejdet alene i omgivelser, der må siges at være forbeholdne, eller i hvert fald i vidt omfang ligeglade.
The common market (or at least what was to pass for a common market, considering that after custom duties had been abolished and a customs tariff introduced at the Community's external borders, two years ahead of schedule, efforts soon ran out of steam to create a 'single' area for free movement of anything bearing a European label) was there fore the work of a handful of statesmen, who, with nothing but their vision to guide them, worked in an environment which was largely indifferent if not hostile.
I modsætning hertil måtte Jacques Delors med tilfredshed erkende, at da han besluttede at opfordre statsog regeringscheferne til at slå ind på den økonomiske vej, var det bl.a., fordi opbygningen af det vækst- og dermed beskæftigelsesfremmende store indre marked var et mål, hvorom praktisk taget alle økonomiske og sociale interesser i Fællesskabet kunne blive enige.
In sharp contrast, Jacques Delors freely admits that his decision to urge the Heads of State or Government to take the economic course was partly influenced by the fact that the creation of a large market, 'a rich vein to be exploited for growth and hence employment', was an objective on which virtually all the economic and social forces of the Community were converging.
Men krisen havde større overtalelsesevne end den mest opflammende tale, for måned for måned steg antallet af arbejdsløse og fallitter, og det bearbejdede sindene. Hundreder af tusinder mænd og kvinder, fra virksomhedslederen til arbejderen, fandt pludselig en dag sig selv i frontlinjen i den økonomiske kamp, uden at kunne se fremtiden i øjnene eller vide, hvor hjælpen skulle komme fra.
In the end the crisis proved far more persuasive than the most impassioned speeches, contributing its monthly quota of redundancies and bankruptcies, and sowing the seeds in the minds of hundreds of thousands of men and women who, from the boardroom to the shop-floor, suddenly found themselves in the middle of an economic battlefield, with no idea of what the morrow would bring, with no idea of where to turn.
Men så kom de i tanke om dette Fællesskab, som for nylig var lagt brak — ufuldendt og uanvendeligt i den tilstand, hvori det befandt sig, til
Then they remembered the Community earlier left to one side ... incomplete and not yet fit to provide an effective line of defence against the crisis.
Fra begyndelsen af SO'erne forstærkedes så den bredt funderede bevægelse, der udgik fra fællesskabslandenes økonomiske »basis« og fik industrilederne til at gå i offensiven.
From the early 1980s, pressure built up from the economic grassroots carrying the captains of industry with it.
Den 14. januar 1985 skrev en af de mest berømte europæiske kronikører, Emanuele Gazzo, med slet skjult skadefryd følgende: »Hvad der syntes bestemt til at forblive et emne, der næsten udelukkende var forbeholdt nogle politikere eller politologer og forskellige støtteorganisationer, og som alt for ofte tidligere havde givet anledning til polemik og doktrinære drøftelser, er nu højrøstet overtaget af industriens ledere, finansfolk, praktiske folk, der kalder til Europas opbygning, der har opdaget den europæiske dimensions fordele, og som er trætte af den statsbeskyttelse, der også er en begrænsning. De afviser balkanisering og kræver markedsintegration«.
On 14 January 1985, one of Europe's foremost leader-writers, Emanuele Gazzo, did not hesitate to point out with some satisfaction that 'a venture which seemed destined to remain the preserve of politicians, political economists and lobbyists, a venture which has too often been the subject of doctrinaire discussions in the past, is being invaded by captains of industry, financiers, landowners, who are advocating integration, who are discovering the virtues of the European dimension, who have had enough of the protective but inhibiting State, who are repudiating Balkanization and demanding an integrated market'.
Kravet om et samlet Europa skiftede således sjæl.
Support for integration has changed.
Det udgår ikke længere fra, hvad der kaldtes drømmere eller romantiske bagstræbere. Det kommer også fra europæiske pragmatikere, som dag efter dag konfronteres med de absurde forhold på de tolv europæiske markeder, der er lige så lukkede over for hinanden som i Middelalderen.
It is no longer confined to dreamers and old-fashioned romantics.
Følgende ord fra Hinterscheid, der er generalsekretær for Den Europæiske Faglige Samarbejdsorganisation, viser denne bevidstgørelse:
An example of this new awareness comes from Mathias Hinterscheid, Secretary-General of the European Trade Union Federation:
— »Det Indre Marked er allerede i dag en realitet.
'The large market is with us already.
Det viser f.eks. Airbus-programmet.
The Airbus programme is a case in point.
Det er et godt eksempel på et europæisk økonomisk samarbejde, der går, som det skal.
It is a shining example of just the kind of cooperation we would like to see in Europe.
Men hvad konstaterer vi?
But if we look closer what do we find ?
De franske, tyske, engelske og spanske arbejdere, der alle arbejder i Frankrig på dette projekt, har forskellige lønninger, har ikke samme sociale beskyttelse og samme sociale sikringsordning.
That French, German, British and Spanish employees working on the project in France are getting different rates of pay, are protected by different social provisions, are affiliated to different social security schemes.
Konklusion: en fælles socialpolitik er nødvendig...«.
The conclusion is obvious: we need a common social policy ...'
Da Lord Cockfield den 15. juni 1985 officielt præsenterede Kommissionens Hvidbog om virkeliggørelsen af Det Indre Marked, og da Det Europæiske Råd i Milano nogle uger senere godkendte den og samtidig lovede senest den 1. januar 1993 at fjerne alle fysiske, tekniske og afgiftsmæssige hindringer, der stadig forstyrrer den frie bevægelighed for personer, goder og kapital, således som fastsat i Rom-Traktaten, hilste glædesråb fra både arbejdsgiver- og arbejdstagerkredse begivenheden.
On 15 June 1985 Lord Cockfield formally presented the Commission's White Paper on completing the internal market. A few weeks later the Milan European Council endorsed it and promised at the same time to remove all physical, technical and fiscal barriers still impeding the free movement of people, goods and capital proclaimed in the Treaty of Rome by the end of 1992.
Den entusiasme og den febrilske mobilisering, der fulgte efter i vide kredse, er ikke siden taget af.
The move was warmly welcomed in business circles, and by employers' associations and trade unions alike.
Som generalsekretæren for Sammenslutningen af Industri- og Ar bejdsgiverforeninger i Europa, hr. Tyszkiewicz, udtrykte det i slutningen af 1987:
Speaking at the end of 1987, Sigmund Tyszkiewicz, Secretary-General of the Union of Industries of the European Community said that:
— »Det er helt klart nødvendigt at oprette et marked svarende til det amerikanske.
'The need to create a market comparable with that of the United States is obvious.
Europa udnytter kun en del af de muligheder, som et frit indre marked med 320 millioner mennesker byder. Vor nationalstatsstruktur koster os unødigt enorme summer og gør det lettere for vore konkurrenter at splitte os og dominere os.
Europe is only exploiting a fraction of the potential of an internal market of 320 million consumers.
Europa som sådan er ikke på højde med De Forenede Stater og Japan på visse højteknologiske nøgleområder.
Europe is now trailing the US and Japan in key areas of high technology.
For at mindske afstanden må vi forene vore kræfter. (...)
We must pool our efforts to narrow the gap...
Oprettelsen af et indre marked kunne få samme ekspansionsvirkninger som afskaffelsen af toldhindringerne i 6()'erne.«
Creation of an integrated market could lead to expansion similar to that which followed the elimination of tariff barriers in the 1960s...'
Hvis tro virkelig flytter bjerge, skulle Fællesskabet være sikker på at overvinde de hindringer, der endnu skiller det fra det store frie marked, som visse virksomheder betragter som det forjættede land.
If faith could move mountains, the European Community would certainly overcome the obstacles which still stand in the way of the large market seen by some firms as the promised land.
Dette samlede område vil gøre det muligt for dem at udnytte stordriftsfordelene og deres relative fordele, at rentabilisere de i øjeblikket afskrækkende store forskningsudgifter, som er nødvendige, fordi de kun ved forskning og udvikling kan forblive på forkant med udviklingen og således tilpasse deres konkurrenceevne efter de udenlandske konkurrenter.
Surely this continental continuum will enable them to achieve economies of scale, exploit their comparative advantages and the vast sums now spent on research, which alone will allow them to stay ahead and maintain their competitive position ?
Man kunne derfor tro, at Fællesskabet var godt på vej til sin økonomiske frelse, og at den udvikling, der er i gang med 1992 som mål, er uafvendelig.
It might be assumed therefore that the European Community is saved economically speaking, that steps taken towards the 1992 deadline are irreversible.
For udfordringen for europæerne er fortsat kolossal!
In point of fact the challenge facing the people of Europe is tremendous.
Var der kun tale om at oprette et frihandelsområde, hvor parterne kunne fylde deres »indkøbsvogn« efter behov og midler uden at bekymre sig om den fælles interesse, var tingene utvivlsomt lettere.
There would be no problem if all we had to do was establish a free-trade area, a sort of supermarket where everyone would come and fill his trolley with no thought for the common interest.
Europas fædre ønskede imidlertid ikke at forene staterne, men at samle folkene, og Jacques Delors og kommissionsmedlemmerne omkring ham vil heller ikke vide af en genoplivning af Europa-tanken udelukkende på forretningsmæssigt grundlag.
But, just as the ambition of the founding fathers was to unite men rather than make a coalition of States, Jacques Delors and his team are not interested in a purely mercantile revival:
— »Fællesskabet er i dag på ny under udvikling. Der er tale om en udvikling, som Jean Monnet ville have støttet, og som henter sin dynamik fra et økonomisk mål: virkelig gørelsen af det store indre marked i 1992.
It is drawing its strength from an economic goal: completion of the large market by 1992.
Men denne udvikling standser ikke ved dette store indre marked. Horisonten er meget videre.
But this is by no means all.
Det drejer sig ikke om at følge markedskræfterne og kompensere de eventuelt skadelige virkninger af deres udvikling.
It is not just a matter of cushioning the impact of market forces.
Det drejer sig dybest set om at erkende styrken og originaliteten i den europæiske udviklingsmodel, hvor økonomiske og sociale fremskridt, markedsdynamik og langsigtede visioner, initiativ og solidaritet altid har været snævert forbundet.«
It is, rather, a matter of recognizing the strength and originality of the European development model, in which economic and social progress, market dynamism and long-term vision, initiative and solidarity, have always gone hand in hand.'
Snarere end et indre marked er det derfor et forenet økonomisk område, som Kommissionen drømmer om.
What the Commission has in mind is not so much a single market as an integrated economic area.
Behøver det at præciseres, at denne ambition af en helt anden dimension, selv om den er en logisk fortsættelse af Rom-Traktaten og Fællesakten, der bekræfter og uddyber den, er en udfordring for Fællesskabets medlemsstaters sjælstilstand?
Although this ambition is very much in line with the rationale of the Treaty of Rome and the Single European Act which confirmed and expanded it, it is much more far-reaching and is obviously provoking varied reactions in the Member States.
Det er ligeledes på denne måde, Kommissionen kan føre bevis for det stadig større krav om et samlet Europa, og europæere, hvis opgave det er at udforme Europa efter deres opfattelse, kan få mulighed for ufortøvet at tænke og handle som europæere.
A secondary aim is to provide concrete evidence of the growing support for integration and to give the people of Europe, who will be responsible for moulding Europe to their image, an opportunity of thinking and acting as Europeans from now on.
1992, det er i morgen!
Because 1992 is just around the corner !
REDSKABERNE TIL OPFYDI
FROM SPECTATORS TO PLAYERS
Fællesskabets Europa, sådan som det bygges op sten på sten, er det en nødvendighed?
Community Europe is rising around us, stone by stone.
En tvingende forpligtelse dikteret af overlevelsesinstinktet ?
With old-style integration the players numbered no more than a few thousand.
Eller er det en punktlig udvikling eller måske blot et tilfældigt led i den historiske udvikling?
With new-style integration, the creation of a single economic area, there will be 320 million players or more.
I dag er dette stadig et åbent spørgsmål...
A UTOPIA ON THE MOVE viewers, parents, taxpayers...
EN UTOPI I BEVÆGELSE integration er nemlig en proces af revolutionær karaktet.
This passivity is only to be expected because European integration is a truly revolutionary process.
En tilstandsændring, der uden tvivl er langsom - men hvad er tre årtier set i den mennenskelige histories perspektiv - og fredelig, ja forunderlig rolig; men det er alligevel en "revolution", som dybest set rører ved sttuktureme og mentaliteterne, og som ryster de sikre forestillinget, der efterhånden var formet gennem århundrederne i et parcelleret Europa.
A revolution which is slow - though what are three decades measured against the history of mankind -peaceful and strangely quiet, but for all that a revolution, which is changing structures and attitudes, demolishing preconceptions fostered through the centuries in a fragmented Europe.
Men revolutionen hat altid givet anledning til og vil altid give anledning til forebehold, før folk med entusiasme — oprigtig eller påtaget — slutter op bag den.
But revolutions always have been viewed and always will be viewed with misgiving before winning support, whether this subsequently proves to be superficial or sincere.
Sådan siger den folkelige visdom.
That's the way of the world.
Fremtiden for vor del af kontinentet står lige så lidt skrevet i stjernerne, som solidaritetsfølelsen er indkodet i europæernes gener.
The future of our part of the continent is no more written in the stars than the solidarity reflex is imprinted on our genes.
Der værk, der blev påbegyndt efter en af de mest grusomme verdenskonflikter, er, når alt kommer til alt, ikke andet end en utopi i bevægelse.
When all is said and done, the immense task begun just after the most terrible conflict the world has ever known is nothing other than a utopia on the move.
Men en utopi, om end den også skal markete den menneskelige skæbne, rammer sjældent dybt ned i folkesjælen.
But although utopias have put an indelible stamp on human experience, it is rare for them to raise a groundswell of popular feeling.
Ikke fjendligt indstillede over for forehavendet, men alligevel tilbageholdende og forsigtige.
Each item in the collection will be a handbook to impending changes ful] of pro.nise.
FRA IAGTTAGELSE TIL HANDLING
The publications will challenge Europe's citizens to turn away from passive acceptance of change and participate advisedly in this new decisive phase of European integration.
Ved at sætte kursen mod 1992-målsætningen har EF-Kommissionen under Jacques Delors' ledelse hverken mere eller mindre udløst en "revolution i revolutionen".
As it heads for 1992, the Commission led by Jacques Delors has started nothing less than a "revolution within a revolution".
Hans ambitiøse projekt om at skabe "et stott indre marked uden grænser" er for det første — det kan der ikke herske tvivl om — en enorm og pragmatisk plan, som han er blevet inspireret til, fotdi han nægtede at se et Fællesskab bestående af tolv medlemslande sakke agterud i den fænomenale ændring, der er i gang i verden.
No doubt about it, the Commission's ambitious blueprint for a large frontier-free area is a grand, pragmatic design inspired by its refusal to allow the Community to be blown off course by the worldwide winds of change. But its plan masks an even more important objective which is to raise awareness of the Community.
Men gennem denne målsætning er det også og især en generel bevidstgørelse, der stræbes efter: Denne gang opfordres borgerne i Europa til at bytte detes status som iagttagere om med en status som fuldbefarne medakrører.
This time the people of Europe are being invited to leave the security of the sidelines and become players themselves.
Den europæiske skæbne vil snart ændres. Europa er allerede ved at skifte sjæl.
The nature of the European venture is about to change ...
Der er ikke noget unormalr ved denne passivitet, snarere tvættimod.
From windows which look out on their future and the destiny of their children, the people of Europe are watching... curious but sceptical, irresolute.
Arbejdet og det store marked
Opening-up of public procurement
De er statsborger i en EF-medlemsstat og ønsker at arbejde i en anden medlemsstat.
Opening public procurement to Community-wide competition is a key element in creating a single European market and the Commission is pursuing a broadly-based strategy to achieve it.
Vi ønsker med den pågældende brochure at gøre Dem bekendt med de EF-lovtekster, der gælder for denne situation.
Although public contracts represent a significant proportion of Community GNP, preference is still being given to national suppliers, creating a technical barrier to trade.
Den mener især. at fællesskabsborgerne frit må kunne udøve deres erhverv i hele Fællesskabet, hvis de ønsker det. uden hindrende formaliteter.
This explains how Community provisions should be interpreted, says where the limits of contracting authorities' discretion lie in particular instances, and provides useful information for firms planning to bid for contracts.
Brochuren vil hjælpe Dem til bedre at forstå et af Fællesskabets grundlæggende principper, nemlig den frie bevægelighed for personer.
With an eye to 1992, when the last barriers to intra-Community trade are due to be removed, the Commission is proposing to extend the competitive tendering rules to services (as well as supplies and construction contracts as at present) and to public utilities (telecommunications, energy, transport and water).
Lettere adgang til deltagelse i offentlig licitation
Agriculture in a changing environment
Kommissionen har nu udarbejdet en fuldstændig strategi for, hvorledes det kan gøres lettere for firmaer i EF at deltage i licitationer om offentlige indkøb og bygge- og anlægsarbejder. Dette er en hjørnesten i udviklingen imod det store frie marked uden grænser.
Reactions to its Green Paper setting out a number of options for reform of the common agricultural policy have encouraged the Commission to stick firmly to its new guidelines (price restraint, adjustment of market organizations and socio-structural schemes).
Det sker alt for ofte. at medlemsstaterne foretrækker indenlandske virksomheder ved afholdelsen af offentlige licitationer, som imidlertid tegner sig for en betydelig del af Fællesskabets bruttonationalprodukt.
Further changes were made in the market organizations with a view to achieving better balance and greater control of spending. These were accompanied by initiatives designed to ease the inevitable process of adjustment, particularly in the case of the weaker farms.
For at gøre fællesskabsbestemmelserne om offentlige licitationer klarere har Kommissionen ladet udarbejde en håndbog med nærmere oplysninger om fortolkningen af principperne i EF-forskrifterne.
(i) reinforcement and extension of producer co-responsibility; (ii) abandonment of open-ended intervention; (iii) price restraint.
Den fælles landbrugspolitik i en verden i udvikling
The removal of tax barriers
Der skete i 1987 en betydelig udvikling ved reformen af den fælles landbrugspolitik.
One of the biggest obstacles to the creation of a single European market is current differences in indirect taxation.
Dels fortsattes tilpasningen af de fælles markedsordninger med henblik på at nå frem til en bedre ligevægt pa landbrugsmarkederne og en bedre styring al udviklingen i landbrugsudgifterne.
The Twelve now apply a common VAT system but the number and level of rates and the range of goods and services subject to them vary from country to country.
Dels blev der taget forskellige initiativer og truffet forskellige beslutninger for at lette især de svagere landbrugs tilpasning.
And excise duties, levied on mineral oils, alcohol and tobacco products, are still (with the limited exception of tobacco) virgin territory where structures and rates need to be harmonized.
al den fælles landbrugspolitik hviler pa følgende tre
This state of affairs leads to distortions of competition and frontier controls.
- øget producentmedansvar, der efterhånden skal omfatte stadig flere producenter:
There are also plans for a clearing house system to ensure a proper breakdown of VAT receipts between the Member States.
— smidiggørelse af støtten: — restriktiv prispolitik.
While alignment will cause difficulties, notably budget problems, these should not be insuperable because limited temporary exemptions will be allowed.
Der reflekteres også mere generelt over problemerne ved bevarelsen af landbruget OU dettes fremtid.
The publication will provide a fascinating insight into what the future holds in this area.
Harmonisering af afgifterne
Industrial and technological cooperation
Den indirekte beskatning er en af de største udfordringer i forbindelse med virkeliggørelsen af det store indre marked.
Industrial and technological cooperation is both a linchpin of a single, modern European market and a strategic link in the Community's industrial and commercial machine.
Der er intet sket (undtagen for tobak) med punktafgifterne, der rammer olieprodukter, spiritus og tobak.
The framework set up by the Commission is designed to encourage industrial cooperation at European level.
Resultatet er konkurrencefordrejninger og kontrol ved grænserne.
The first steps have already been taken with the launching of European research and development programmes (Esprit.
Sa længe medlemsstaternes indirekte beskatning er sa forskellig, vil hver enkelt medlemsstat sikre sig. at der ved import af varer betales den afgift, som gælder i den pågældende stat.
Brite. ...) involving firms from different Member States and adoption of the decision on European economic interest groupings.
En fuldstændig harmonisering af afgifterne er et ambitiøst projekt, der vil medføre indbyrdes tilnærmelse af de indirekte skatter og satserne derfor samt af punktafgiftsstrukturen, således at forskellene ikke længere fører til omlægninger eller fordrejninger af handelen.
But more needs to be done to allow firms to make the most of the growth opportunities offered by a large market.