natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den fjerde institution er Kommissionen (og før den EKSF's Høje Myndighed), der som fornemste opgave har at forsvare Fællesskabernes interesser, medens Rådet (selv om også dette er en institution inden for Fællesskaberne) er det sted, hvor først og fremmest staternes interesser kommer til udtryk.
The fourth institution is the Commission (earlier the ECSC High Authority), whose basic role is to defend the Community interest, whereas the Council, though also a Community institution, constitutes the forum where national interests tend to prevail.
Udviklingen af systemet med »firedeling« inden for Fællesskaberne viser en særlig dynamik. »Firedelingen« er ikke alene en formel nyskabelse.
The development of the Community's quadripartite structure shows an idiosyncratic pattern, for this structure is no merely formal innovation.
Siden 1951 er der ligeledes inden for Fællesskaberne sket dybtgående forandringer.
Since 1951 the Community has also seen sweeping internal changes.
Der er først og fremmest tale om ændringen i forholdet mellem Rådet og Den Høje Myndighed eller Kommissionen.
First and foremost we have the pattern of relations between the Council and the High Authority or Commission.
Medens Den Høje Myndighed i EKSF (den egentlige fællesskabsinstitution) havde forrang med hensyn til at træffe beslutninger, hviler EØF-og Euratomtraktaterne på et konstant samarbejde mellem Rådet og Kommissionen.
Whereas, in the ECSC, the High Authority (the Community institution) had the edge in powers of decision, the system set up by the EEC and EAEC Treaties rests on constant cooperation between the Council and the Commission.
Dette nødvendige samarbejde mellem Rådet og Kommissionen (se nr. 13) er hjemlet ved de pågældende traktater og siden blevet bekræftet ved fusionstraktaten af 8. april 1965. I henhold til artikel 15 i denne traktat skal Rådet og Kommissionen holde indbyrdes samråd og i fællesskab aftale formerne for deres samarbejde.
The cooperation (see point 13 below) is established by those Treaties and was confirmed by the Merger Treaty of 1965, Article 15 of which states that 'the Council and the Com mission shall consult each other and shall settle by common accord their methods of cooperation'.
Denne udvikling i magtfordelingen afspejler en grundlæggende ny vurdering.
This development in the allocation of powers reflects fundamental valuejudgment.
Man har inden for rammerne af EØF- og Euratomtraktaterne villet skabe ligevægt mellem de beføjelser, som ligger hos de nationale regeringer og den egentlige fællesskabsinstitution4).
The authors of the EEC and EAEC Treaties sought to establish a balance between the powers of the national governments and those of the most truly Community institution.4
Traktaterne af 22. april 1970 og 10. juli 1975 styrkede Parlamentets budgetmæssige beføjelser væsentligt, idet Rådets budgetforslag nu på visse betingelser kan ændres og endog forkastes af Parlamentet.
of 22 April 1970 and 10 July 1975 enormously strengthened Parliament's budgetary powers: the draft budget of the Communities established by the Council can now, in certain circumstances, be amended or even rejected outright by Parliament.
Denne beføjelse har i øvrigt givet anledning til konflikter mellem Rådet og Parlamentet, navnlig vedrørende budgetterne for 1979, 1980 og 1981.
There have already been clashes with the Council, particularly over the 1979, 1980 and 1981 budgets.
Parlamentets politiske indflydelse er ligeledes vokset betydeligt ved bestemmelserne om almindelige direkte valg af dets repræsentanter i medfør af akten af 20. september 1976.
Parliament's political weight was also substantially increased by the election of its members by direct universal suffrage, pursuant to the Act of 20 September 1976.
Medens Parlamentet oprindeligt bestod af delegerede, der var udpeget af de nationale parlamenter blandt deres egne medlemmer (EKSFT artikel 21, EØFT artikel 138 og Euratomt artikel 108), således at der ikke bestod nogen direkte forbindelse mellem dets medlemmer og befolkningerne i medlemsstaterne, består der i dag en sådan forbindelse (og det samme gælder det politiske ansvar over for vælgerne) efter afholdelsen af almindelige direkte valg i juni 1979.
Whereas the Parliament had formerly been composed of delegates designated by the national parliaments (Articles 21 ECSC, 138 EEC and 108 EAEC), so that there was no direct link between its members and the peoples of the countries forming the Commun ity, this direct link has now been forged (and it is synonymous with political answerability to the electorate) since the election by direct universal suffrage in June 1979.
Indholdet af institutionernes beføjelser fastlægges efter den juridiske karakter af den traktat, der tillægger dem disse beføjelser.
The substance of the powers of the institutions is determined by the legal nature of the Treaty conferring those powers.
Den Høje Myndighed5). Inden for denne opbygning har Ministerrådet først og fremmest til opgave at bringe overensstemmelse mellem Den Høje Myndigheds politik og regeringer nes (EKSFT artikel 26).
Thus the ECSC Treaty is what is called a 'treaty-law' laying down detailed rules to govern the Community coal and steel market and entrusts implementation of those rules to a Community institution, the High Authority.5In that structure, the main role of the Council is to harmonize the action of the High Authority with those of the national governments (Article 26 ECSC).
EØF- og Euratomtraktaterne derimod har nærmest karakter af det, som kaldes en »rammetraktat«, der etablerer grundlaget for en institutionel struktur, og institutionerne har til opgave ikke blot at gennemføre traktaterne, men ligeledes at lovgive.
In contrast, the EEC and EAEC Treaties tend more to take the form of what are called 'framework treaties', which lay the keel to an institutional structure in which the institutions are responsible not only for implementing the Treaties but also for legislation.
I en opbygning af denne type er det sædvanligt, at medlemsstaterne fortsat ønsker at øve en stærk indflydelse på lovgivningsprocessen, hvilket forklarer, at der gælder andre regler om fordelingen af magten og samarbejdet mellen Rådet og Kommissionen i disse traktater end i EKSF-traktaten.
In a structure ofthat type it is only to be expected that the Member States will wish to retain their key function in the legislative process, and this is why the allocation of powers and cooperation between the Council and the Commission are not regulated in the same way as they are under the ECSC Treaty.
Denne forskel er mindre fremtrædende for så vidt angår oprettelsen af fællesmarkedet og dettes virke, som er det væsentligste af de midler til integration, som er omtalt i EØFT artikel 2, idet det grundlæggende politiske valg allerede er truffet i selve traktaten.
The difference is less sharp as regards the establishment and functioning of the common market, the chief means of integration mentioned in Article 2 of the EEC Treaty. Here, the basic political option is already contained in the Treaty itself.
Det påhviler således institutionerne, herunder navnlig Kommissionen, at drage de logiske konsekvenser heraf.
It is therefore for the institutions, and especially the Commission, to act on the logical inferences.
Når det derimod drejer sig om en gradvis tilnærmelse af medlemsstaternes økonomiske politik (d.v.s. det andet middel til integration, som er omtalt i EØFT artikel 2), og så meget mere når talen er om at oprette en økonomisk og monetær union, kræves der en
Conversely, when 'progressively approximating the economic policies of Member States' (the second means of integration mentioned in Article 2 of the EEC Treaty) and all the more so when working towards economic and monetary union, the authorities must act consciously and effectively, which means that they must constantly make a choice from among a number of political alternatives.6The Member States themselves clearly want to determine much of the action taken on this second means of integration, and to be directly involved in it.
) EKSFT artikel 8 lyder således: »Den Høje Myndighed har til opgave at sikre virkeliggørelsen af de i denne Traktat opstillede mål på de deri fastsatte vilkår«.
Article 8 ECSC: 'It shall be the duty of the High Authority to ensure that the objectives set out in this Treaty are attained in accordance with the provisions thereof.' P.J.G. Kapteyn, 'De implicaties van de economische en monetaire unie voor het Gemeenschapsrecht en voor het nationale recht', SEW, 1973, p. 614 et seq., particularly pp. 624-626; G. Schrans, Rechtsbescherming in het economisch recht. Leyde-ZwoIIe, 1979, pp. 10-11.
Afsnit II — Rådet for De europæiske Fællesskaber
Section II — The Council of the European Communities
Rådets opgaver inden for EKSF
The Council's role in the ECSC
I henhold til EKSF-traktaten består det særlige Ministerråd (Rådet for De europæiske Fællesskaber efter fusionstraktaten af 8. april 1965) af repræsentanter for medlemssta terne, idet hver enkelt regering udpeger et af sine medlemmer hertil.
The ECSC Treaty states that the Special Council of Ministers (the Council of the European Communities since the Merger Treaty of 8 April 1965) shall consist of Member States' representatives, each government delegating to it one of its members.
Efter EKSFT artikel 26 fastsættes Rådets opgave således: »Rådet udøver sine beføjelser i de i denne Traktat omhandlede tilfælde og på den deri angivne måde, navnlig med henblik på at bringe overensstemmelse mellem Den Høje Myndigheds virksomhed og den virksom hed, der udøves af regeringerne, der er ansvarlige for den almindelige økonomiske politik i deres lande.
Article 26 of the Treaty sets its task as follows: 'The Council shall exercise its powers in the cases provided for and in the manner set out in this Treaty, in particular in order to harmonize the action of the High Authority and that of the governments, which are responsible for the general economic policies of their countries.
Med henblik herpå skal Rådet og Den Høje Myndighed udveksle oplysninger og rådføre sig med hinanden.
To this end, the Council and the High Authority shall exchange information and consult each other.
Rådet kan anmode Den Høje Myndighed om at undersøge alle forslag og forholdsregler, som det anser for hensigtsmæssige eller nødvendige for at virkeliggøre fælles mål«.
The Council may request the High Authority to examine any proposals or measures which the Council may con sider appropriate or necessary for the attainment of the common objectives.'
Selv om det allerede af denne bestemmelse fremgår, at Rådet ikke udfører nogen central funktion inden for gennemførelsen af EKSF-traktaten. indeholder denne dog regler, der gør det muligt for Rådet at udøve en meget stor indflydelse på Den Høje Myndighed. Dette gælder navnlig, når EKSF befinder sig i en »åbenbar kriseperiode« eller i en »alvorlig mangelsituation« (artikel 58 og 59).
Although it is already clear from this article that the Council is not to perform a central function in implementing the ECSC Treaty, the Treaty nevertheless contains rules enabling the Council to wield a decisive influence on the action of the High Authority.
I førstnævnte tilfælde skal Den Høje Myndighed med Rådets samtykke indføre et kvotasystem for produktionen; tager Den Høje Myndighed ikke skridt hertil, kan Rådet efter enstemmig afgørelse pålægge Den Høje Myndighed at indføre et kvotasystem (artikel 58, stk. 1).
In the first instance the High Authoritymust, with the assent of the Council, introduce a system of production quotas: if the High Authority does not take the initiative the Council, acting unanimously, may require the High Authority to establish a system of quotas (Article 58(1)).
På visse betingelser (artikel 58. stk. 3) kan Rådet modsætte sig, at kvotasystemet bringes til ophør.
In certain circumstances (Article 58(3)) the Council may prevent the quota system from being terminated.
I det andet tilfælde (»alvorlig mangelsituation«) skal Den Høje Myndighed forelægge spørgsmålet for Rådet, og såfremt dette ikke enstemmigt beslutter andet, foreslå det de nødvendige foranstaltninger.
In the second instance (serious shortage) the High Authority must apprise the Council of the situation and, unless the Council unanimously decides otherwise, propose the necess ary measure.
Tager Den Høje Myndighed ikke skridt hertil, kan Rådet ved en enstemmig beslutning fastslå, at der foreligger en alvorlig mangelsituation.
If the High Authority fails to act the Council may take a unanimous decision declaring that the situation exists.
Her er det ligeledes Rådet, der — på forslag af Den Høje Myndighed og i samråd med denne — med enstemmighed træffer beslutning, dels om anvendelsesprioriteringen, dels om fordelingen af Fællesskabets ressourcer af kul og stål mellem de under dets kompetence hørende industrier, eksport og øvrige forbrug.
It is again the Council which, acting unanimously on a proposal from and in consultation with the High Authority, establishes consumption priorities and determines the allocation of coal and steel resources between the ECSC industries, export and other sectors of consumption.
Disse bestemmelser, som fastslog princippet om samarbejde mellem Rådet og Den Høje Myndighed, gav anledning til alvorlige meningsforskelle mellem disse institutioner under
These provisions, which established the principle of cooperation between the Council and the High Authority, were a source of serious conflicts of opinion between the two during the coal crisis of the 1950s.7They did, however, manage to act together in 1980 to counter the steel crisis.
Levde-Zwollc 1979. s. 10-11.
For majorities required within the Council, see Article 28 ECSC.
kulkrisen i halvtredserne7).
proposal from the Commission.
De to institutioner kunne derimod samarbejde i 1980 med henblik på afhjælpning af stålkrisen.
If it wishes to take a decision which diverges from the Commission's proposal, the Council must act unanimously.
Efter fusionstraktaten af 8. april 1965 er Rådet for De europæiske Fællesskaber trådt i stedet for Rådene for de tre Fællesskaber og udøver nu disses beføjelser i henhold til de pågældende traktater.
Since the Merger Treaty of 8 April 1965 the Council of the European Communities has replaced the Councils of the three Communities and exercises their powers in accord ance with the three original Treaties.
I lighed med ordningen under EKSF­traktaten består Rådet af repræsentanter for medlemsstaterne, og hver regering udpeger et af sine medlemmer som delegeret.
As under the ECSC Treaty, the Council consists of Member States' representatives, each government delegating one of its members to it.
Regeringerne kan frit vælge deres delegerede, og udpegelse finder hver gang sted efter det emne, som står på Rådets dagsorden (f.eks. finans­, landbrugs­ eller økonomiminis­teren)").
The governments may choose their own delegates; designation always depends upon the subject on the agenda, e.g. the Minister for Finance, Agriculture or Economic Affairs.9
Rådets arbejde forberedes i De faste Repræsentanters Komité (der ligeledes kendes under forkortelsen Coreper).
Council proceedings are prepared by the Permanent Representatives Committee (commonly referred to by the French abbreviation 'Coreper').
Denne komité (som i praksis allerede havde eksisteret længe på basis af EØFT artikel 151 og Euratomt artikel 121) har fået officiel status ved artikel 4 i fusionstraktaten af 8. april 1965, der lyder således: »Et udvalg, der sammen­sættes af Medlemsstaternes Faste Repræsentanter, har til opgave at forberede Rådets arbejde og udføre de hverv, der tildeles det af Rådet« ). Ved forberedelsen af Rådets arbejde skal De faste Repræsentanters Komité finde løsninger og om muligt nå til enighed vedrørende de foreslåede tekster ").
This Committee, which had already existed in practice on the basis of Articles 151 EEC and 121 EAEC, was given formal status by Article 4 of the Merger Treaty of 8 April 1965: 'A committee consisting of the Permanent Representatives of the Member States shall be responsible for preparing the work of the Council and for carrying out the tasks assigned to it by the Council'.10In preparing the ground for Council meetings the Committee must find solutions and, if possible, reach agreement on the texts. "
Dersom der i Coreper opnås enighed om en løsning og/eller en retsakt, skal denne altid udtrykkeligt vedtages af Rådet (som også altid kan anfægte komiteens resultat).
Whenever 'Coreper' reaches agreement on a solution and/or a text, these must always be formally confirmed by the Council, which might not even follow the solution reached in committee.
Der ses i alle tilfælde en tendens til at ordne stadig flere sager på Coreper­niveau.
The general tendency, at any rate, is to settle more and more matters at 'Coreper' level.
H) Se EKSFT artikel 28 vedrørende de stemmeflertal, der kræves i Rådet i hvert enkelt tilfælde.
Ireland Italy Luxembourg The Netherlands United Kingdom
9) Når Det europæiske Råd (se afsnit VI) træder sammen som Rådet for De europæiske Fællesskaber, består det af stats­ og regeringscheferne samt deres udenrigsministre.
When the European Council (see Section VI) sits as the Council of the European Communities, it consists of the Heads of State or Government and their Foreign Ministers.
Dette Råd er oprettet for nylig med større eller mindre hjemmel i traktaterne. "')
This Council has recently appeared as a pendant to the Treaties.
Dette sidste led betyder ikke. at Rådet formelt kan delegere beføjelser til Coreper.
This does not mean that the Council can formally delegate powers to 'Coreper'.
") Afsluttende erklæring fra konferencen mellem stats­ og regeringscheferne den 9. og 10.12.1974. EF­Bull.
Final communiqué of the Conference of Heads of State or Government, 9 and 10 December 1974. Bull.
12/74. pkt. 1104. og Den europæiske Union. Leo Tindemans' rapport til Det europæiske Råd. Suppl. EF­Bull. 176. s. 35.
EC 12-1974. point 1104; European Union Report by Leo Tindemans to the European Council, Supplement 1/76 — Bull. EC, pp. 35-36.
Hvor der kræves kvalificeret stemmeflertal (se f.eks. EØFT artikel 43, stk. 2 og 3, vedrørende de fælles landbrugsordninger), tildeles der medlemmernes stemmer følgende vægt 12):
A qualified majority is 45 votes in favour for decisions to be taken on a proposal from the Commission; in other instances (Article 114 EEC) 45 votes are still required, but they must be cast by at least six members (Articles 148 EEC and 118 EAEC). "
Reglen om simpel eller kvalificeret stemmeflertal er karakteristisk for Fællesskabernes opbygning (eller om man vil, den supranationale opbygning), og der lægges herved vægt på den fundamentale forskel, som findes mellem Rådet for De europæiske Fællesskaber og en traditionel diplomatisk konference, hvor hver stat i praksis har vetoret.
The rule of the simple or qualified majority is a hallmark of Community (some may prefer to say supranational) organization and emphasizes the basic difference between the Council of the European Communities and a conventional diplomatic conference, where in practice each country has a right of veto.
Inden for flertalssystemet kan en medlemsstat alene ikke nedlægge veto (selv hvor der kræves kvalificeret stemmeflertal).
Under the majority system no one Member State ever has a right of veto (even where a qualified majority is required).
En vis modvilje herimod lurede dog allerede, og det var netop under henvisning til systemet med afgørelser efter stemmeflertal, at Fællesskaberne i 1965-66 oplevede en alvorlig krise, idet en af medlemsstaterne ikke kunne acceptere at komme i mindretal, hvor en af dens væsentlige interesser berørtes af det pågældende forslag til afgørelse.
In what was already a climate of underlying unease, it was over the majority voting system that in 1965 and 1966 the Community suffered a severe crisis when one of the Member States refused to accept being outvoted if its vital interest were prejudiced by the decision in question.
Ved »Luxembourg-forliget« i januar 1966 erklærede medlemsstaterne sig enige i, at man i Rådet skulle søge at nå frem til løsninger, som alle medlemsstaterne kunne tilslutte sig, når der var tale om meget vigtige interesser for en eller flere af dem (man nåede derimod ikke til enighed med hensyn til, hvad der skal ske i tilfælde af. at fuldstændig enighed ikke opnås på denne måde).
By the 'Luxembourg compromise' of January 1966 the Member States agreed to endeavour within the Council to find a solution acceptable to all when ever a decision threatened the vital interests of one or more Member States (they failed to agree on what should be done if no agreement was reached in that way).
Luxembourg-forliget ændrer ikke bestemmelserne i traktaten og kan højst betragtes som et »gentlemen's agreement«. Forliget har imidlertid haft stor politisk betydning, eftersom man siden da systematisk har søgt at nå frem til enstemmighed, navnlig ved gensidige indrømmelser fra medlemsstaterne angående de forskellige afgørelser, der skal træffes på et rådsmøde (»package deal«, »pakkeløsning«).
The Luxembourg compromise does not alter the provisions of the Treaty and cannot be regarded as more than a 'gentlemen's agreement', and yet its political significance has been quite considerable, for ever since then a consensus has systematically been sought by means of reciprocal concessions on the part of the Member States in respect of the various decisions which have to be taken at Council meetings (the 'package deal').
I sluterklæringen fra stats- og regeringschefernes konference i december 1974 toges der forsigtigt afstand fra forliget.
The final com muniqué of the December 1974 Conference of Heads of State or Government cautiously skated round it.
I praksis er man vendt tilbage til flertalsafgørelser i visse tilfælde, hvor det er foreskrevet i traktaterne (men aldrig i tilfælde af akter af væsentlig politisk betydning)14).
In practice, the majority vote has come back in certain cases where the Treaty provided for it (but never on politically sensitive issues).u
Enstemmighed kræves naturligvis stadig, når traktaten bestemmer det.
Unanimity is naturally still required wherever the Treaty so prescribes.
Efter udløbet af overgangsperioden (den 31. december 1969) har EØF-traktaten endnu 27 bestemmelser, efter hvilke der kræves enstemmighed15), og som særligt angår tilnærmelsen mellem lovgivningerne (artikel 100) og udfærdigelse af forskrifter, der viser sig påkrævede for at virkeliggøre et af Fællesskabets mål, når traktaten ikke indeholder fornøden hjemmel hertil (artikel 235).
Since the end of the transitional period (31 December 1969) 27 articles of the EEC Treaty have still required unanimity,l5notably on the approximation of laws (Article 100) and on measures to attain a Community objective where the Treaty has not provided the necessary specific powers (Article 235).
Rådets beføjelser er meget vidtgående inden for rammerne af EØF-traktaten og Euratomtraktaten.
The EEC and EAEC Treaties confer extensive powers on the Council.
Disse beføjelser fastlægges i EØFT artikel 145 således:
Article 145 EEC, for instance, provides that the Council shall :
— drage omsorg for samordningen af medlemsstaternes almindelige økonomiske politik
The first limb (coordination of the Member States' general economic policies) admittedly has somewhat limited substance: it means in effect that the Council commands a residual power of coordination whenever an explicit provision of the Treaty does not give it
For så vidt angår det første punkt (samordningen af medlemsstaternes almindelige økonomiske politik) må man indrømme, at indholdet er meget begrænset, idet Rådet tillige har en beføjelse til at foretage samordning, når det ikke udtrykkeligt ifølge traktaten har retsnormerende beføjelse17).
The qualified majority defined in Article 28 ECSC, however, is the absolute majority of the Member States' representatives, including the votes of two Member States which each provide at least one-eighth of the total value of Community coal and steel production; only budgetary decisions are governed by the EEC and EAEC rules.