natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I medfør af en rådsbeslutning af 30.3.1981, der kaldes »PROBA 20«, skal den fremtidig anvendes i forbindelse med forhandlinger og forarbejder til udarbejdelse, fornyelse og forvaltning afalle overenskomster vedrørende basisprodukter henhørende under UNCTAD's »integrerede program« af 1976 (med undtagelse af landbrugsvarer, der hører under en fælles markedsordning i EØF)·
Under the terms of a decision of the Council of the European Communities of 30.3.1981 (known as the 'PROBA 20' Decision), it must be used for the negotiations and preparatory work concerning the formulation, renewal and management of all the agree ments on those commodities coming under the Unctad Integrated Programme of 1976 (excluding those agricultural products sold in the EEC under the common market organization).
Kapitel III: De europæiske Fællesskabers adgang til og deltagelse i internationale organisationers arbejder og konferencer
Chapter III - The European Communities' access to, and participation in, the work of international organizations and conferences
FN og denne organisations forskellige institutioner og hjælpeorganer samt flere andre internationale organisationer eller institutioner af verdensomspændende eller regional karakter, faste eller midlertidige, opfylder mere eller mindre effektivt, alt efter omstændighederne og de spørgsmål, der skal behandles, behovene for multilateralt samarbejde.
Depending on the circumstances and the questions to be discussed, the United Nations Organization and its various institutions and specialized agencies, and many other in ternational organizations or bodies of universal or regional character, whether permanent or temporary, cater in varying degree for the needs of multilateral cooperation.
De europæiske Fællesskaber er selv et af centrene for dette samarbejde, men en række af deres virkefelter går ud over deres medlemsstaters grænser.
The European Communities are themselves a focus of such cooperation, but many of their activities transcend the boundaries of their Member States.
For det første udøver De europæiske Fællesskaber beføjelser på forskellige områder (handel, udviklingsbistand, miljøbeskyttelse, transport, atomenergi mv.), hvor deres initiativer såvel som for øvrigt andre landes eller gruppers initiativer kun kan føre til konkrete resultater med samtykke og bistand fra et større eller mindre antal udenforstående partnere.
To begin with, the European Communities have powers in a variety of fields (for example trade, development aid, environmental protection, transport, nuclear energy, etc.) in which their initiatives - like those of other countries or groups - cannot lead to any concrete achievements without the agreement and participation of varying numbers of external partners.
Ofte danner en af de bestående internationale organisationerden mest hensigtsmæssige ramme for forhandlinger med disse lande.
Frequently, one or other of the existing international organizations is the appropriate framework for negotiations with these countries.
For det andet kan visse af de foranstaltninger, som Fællesskaberne kan se sig foranlediget til at træffe, gribe ind i tredjelandes interesser og give anledning til tvister, der skal afgøres af internationale organisationer, med mindre der findes en forhandlingsløsning.
Secondly, some of the measures which the Communities may find it necessary to take may affect the interests of nonmember countries and, failing a negotiated settlement, may lead to disputes which have to be settled by international organizations.
Vi skal her nævne det velkendte tilfælde vedrørende GATT, inden for hvis rammer EØF adskillige gange har måttet forsvare sin politik på visse områder, navnlig sin land brugspolitik, og i øvrigt desuden rejse indsigelse mod beslutninger truffet af andre parter til skade for EØF.
The wellknown example of GATT springs to mind, in the context of which the EEC has frequently been called upon to defend certain of its policies, particularly its agricultural policy, and also to protest against detrimental decisions taken by other parties.
Disse forhold har medført, at De europæiske Fællesskaber dels har oprettet faste arbejdsforbindelser med de fleste faste internationale organisationer og dels særlig har krævet en selvstændig ret til adgang til disse organisationers besluttende organer og ret til at deltage i deres arbejde. Det samme gælder visse internationale »ad hoc«-konferencer.
These circumstances have led the European Communities not only to establish regular working contacts with the majority of permanent international organizations, but also and above all to claim a specific right of access to, and participation in, the work of the deliberative organs of these organizations and of certain ad hoc international confer ences.
de udøvende organer i næsten alle de bestående verdensorganisationer og regionale or ganisationer (')·
The Commission of the European Communities has, pursuant to the powers conferred upon it by Article 229 of the EEC Treaty,' concluded 'liaison agreements' with the executive organs of virtually all the existing world and regional organizations.
Disse aftaler, hvis indhold er temmelig ensartet til trods for forskellige formuleringer, angår almindeligvis foranstaltninger, der dels tilsigter opretholdelse af kontakter og ud veksling af erfaringer mellem de underskrivende organiationers tjenestegrene og repræ sentanter og dels at lette den gensidige udveksling af informationer mellem disse (2).
These agreements are fairly homogeneous in content although different in formulation, and generally contain measures designed to promote contacts and exchanges of experience between the departments and staff of the signatory organizations, and to promote a two-way flow ofinformation on their respective activities.
Det samarbejde, der er etableret ved »forbindelsesaftaler«, er blevet styrket ved oprettelsen af faste delegationer fra De europæiske Fællesskaber ved internationale organisationer, hvis arbejder skal følges af Fællesskabet med ganske særlig opmærksomhed.
The cooperation initiated by these liaison agreements has been strengthened by the set ting up of permanent delegations of the Commission of the European Communities to those international organizations over whose work the Community has special reasons for exercising extremely close supervision.
Sådanne delegationer er oprettet ved OECD i Paris og andre organisationer, der har sæde i New York (FN), Genève (GATT og FN) og i Wien (OPEC og FN-organisationerne UNIDO og IAEA) (3).
Such delegations have been established at the OECD in Paris, and at organizations with headquarters in New York (United Nations), Geneva (GATT; United Nations) and Vienna (OPEC; United Nations: Unido, IAEA).4
Oprettelse af faste arbejdsforbindelser mellem Fællesskaberne og andre internationale organisationer har stort set ikke givet anledning til væsentlige vanskeligheder (4).
Generally speaking, the establishment of regular working relations between the Communities and other international organizations has not given rise to any particular problems.5
At De europæiske Fællesskaber har fået en selvstændig adgang til internationale organisationer og konferencer og ret til deltagelse i disses arbejder har derimod givet anledning til mange problemer.
On the other hand, several problems have occurred over the assignment to the European Communities of a specific right of access to, and participation in, the work of in ternational organizations and conferences.
(2) Disse informationer er særlig nyttige for Kommissionen for De europæiske Fællesskaber, eftersom de gor det muligt for denne at konstatere, hvilke af de spørgsmål, som skal drøftes i de organisationer, med hvilke den har indgået aftalerne, der har særlig interesse for Fællesskabet.
This information is especially useful to the European Commission in that it enables it to identify those ques tions likely to be of particular interest for the Community from among all the questions which the organizations with which the Commission has signed agreements are called upon to discuss.
Kommissionen sættes herved i besiddelse af et vigtigt middel til at foreslå Rådet for De europæiske Fællesskaber, hvilket standpunkt Fællesskabet eventuelt bør indtage under de planlagte drøftelser i den pågældende organisation.
The Commission can thus draw on key information when advocating to the Council of the European Communities the positions which the Community might have to adopt during any discussions planned by the organization in question.
(3) En international organisation har for sit vedkommende oprettet et »kontor« ved Fællesskaberne.
One international organization-the Council of Europe-has, in turn, established a branch office to provide representation to the European Communities.
Del drejer sig om Europarådet, som siden 1975 har haft et fast forbindelseskontor ved Rådet og Kommissionen for De europæiske Fællesskaber.
Since 1975, it has had a permanent liaison office at the Council and the Commission of the European Communities.
(4) Der skal dog erindres om, at det ikke ved de forhandlinger, der førtes fra 1975 til 1980 mellem Fællesskaberne og Comecon lykkedes at »normalisere« forbindelserne mellem de to organisationer eller etablere blot en arbejdsforbindelse imellem dem.
It should be remembered, however, that the negotiations conducted between 1975 and 1980 between the Communities and the Council for Mutual Economic Assistance (Comecon) produced neither a normalization of relations between the two organizations nor the establishment of basic working contacts.
Da samtlige EF-medlemsstater som oftest tillige er medlemmer af den pågældende organisation eller konference og faktisk deltager i dennes arbejder, kan man ved første øjekast betvivle, at der består et sådant behov.
The question now scarcely raises any difficulties concerning principles (Section 1).
Er det ikke tilstrækkeligt, at disse stater enes om de standpunkter, man skal indtage på Fællesskabernes vegne inden for vedkommende organisation eller konference, og indbyrdes aftaler den måde, hvorpå disse standpunkter skal udtrykkes af en eller flere af disse stater?
The manner in which the Communities can exercise their right of participation has also been very largely settled, even if they may still give rise to some controversy (Section 2) and do not entirely meet the requirements of the Communities' 'constitution' (Section 3).
Internationale organisationers og konferencers regler og former for praksis gør spørgsmålet om medlemskab (eller anden form for deltagelse) til et rent skønsmæssigt og som følge deraf politisk spørgsmål.
Is there a real need to confer upon the European Communities a separate right of access to, and participation in, the work of the deliberative organs of international organizations and conferences?
Ingen har i øvrigt nogensinde været i tvivl herom.
The fact that, in most cases, all the Community Member States are also members of the organization or conference and actively take part in their work might, at first sight, cast doubt on this need.
Spørgsmålet, om der skulle tillægges et af De europæiske Fællesskaber ret til sæde i internationale organisationer eller konferencer og ret til dér at udøve visse beføjelser, har nemlig ofte givet anledning til politiske »bataljer«, hvorunder man kunne se, hvem der var ven, og hvem der var fjende.
Would it not be sufficient for these States to agree on the positions to be adopted, on behalf of the Community, within the organization or at the confer ence concerned and to agree among themselves how one or more of their number will state thejr case?
Det er dog ikke overflødigt at nævne, at den ne ret først blev tillagt EØF i FN's generalforsamling i 1974, og at den først kunne blive til virkelighed ved, at der samtidig tillagdes Comecon samme ret.
For both political and legal reasons, the European Communities believed that it would not be sufficient.
Problemet, om der skal tillægges De europæiske Fællesskaber officiel status opstår på den anden side fortsat altid, når der skal indkaldes en midlertidig international konference med henblik på en bestemt forhandling, enten denne foregår under en fast inter national organisations auspicier eller ej.
Under the rules and practices of international organizations and conferences, the ad mittance of any member (or other type of participant) is a discretionary and therefore political matter.
Fællesskaberne må hver gang sørge for, at beslutningen om indkaldelse af konferencen og dennes forretningsorden gør det muligt for Fællesskabernes repræsentanter at deltage effektivt.
Accordingly, the attribution to the European Communities of a separate status within the deliberative organ of international organizations and conferences necessarily involves the 'recognition' of their international existence and personality, a fact to which the European Communities quite naturally attach great importance.
Dette ønske imødekommes almindeligvis.
No one has ever been in any doubt about this.
EØF har således opnået ret til at deltage i arbejderne på Paris-konferencen om internationalt økonomisk samarbejde (1975-1977) og i FN's tredje havretskonference (1973-1982).
As far as the principles are concerned, this battle may now be considered as almost over since the great majority of permanent international organizations have officially al lowed the Communities, and in particular the EEC, to take part in their proceedings.
På den anden side må det erindres, at Fællesskabet ikke har kunnet opnå ret til at sende repræsentanter til konferencen om sikkerhed og samarbejde i Europa (i Helsinki) og de konferencer, der fulgte efter denne (i Belgrad og Madrid).
It is worth pointing out, however, that, in the case of the United Nations General Assembly, this right was not granted to the EEC until 1974 and then only after the same right had been granted simultaneously to the CMEA (Comecon).
(') Beslutning truffet den 11.9.1973 i Kobenhavn af de ni landes udenrigsministre, efterfulgt af en lignende be slutning truffet den 20.9.1973 i Rådet for De europæiske Fællesskaber.
The problem of conferring official status on the European Communities also arises whenever a temporary diplomatic conference is convened for specific negotiations, whether or not under the aegis of a permanent international organization.
Grunden er ikke mindst den, at anerkendelsen er en retlig nødvendighed, der følger af akterne om deres oprettelse.
On each occasion, the Communities must ensure that the decision convening the con ference and the rules of procedure actually allow their representatives to take part.
2) Traktaten om oprettelse af Det europæiske økonomiske Fællesskab har tillagt Kom missionen den opgave på dette Fællesskabs vegne at forhandle om alle folkeretlige aftaler og andre bindende ordninger.
In this way, the EEC was granted the right to participate in the work of the Paris Confer ence on International Economic Cooperation (1975-77) and the Third United Nations Conference on the Law of the Sea (1973-82).
Kommissionen for De europæiske Fællesskaber kan naturligvis kun påtage sig den ne opgave, hvis dens repræsentanter officielt har adgang til de organer, hvori for handlingerne foregår.
On the other hand, it was not given the right to accredit representatives to the Conference on Security and Cooperation in Europe (Helsinki) and the ensuing conferences (Belgrade, Madrid).
Med henblik herpå fremsætter Kommissionen forslag for Rådet, som træffer afgørelse med kvalificeret flertal, vedrørende rækkevidden og gennemførelsen af den fælles optræden«.
The only course open to its delegates was to attend, without separate identification, among the delegation of the State holding the presidency of the Council of the European Communities.'
Der er ikke grund til her nærmere at redegøre for indholdet af disse bestemmelser, som endnu i dag er genstand for forskellige fortolkninger, navnlig vedrørende de sagsområder og former for internationale forhandlinger, på hvilke de finder anvendelse.
The fact that the Communities do attach importance to being officially represented in the deliberations of international organizations and conferences is not only out of a de sire for 'political' recognition, but is also and above all attributable to a legal necessity arising from the Treaties establishing them.
Afsnit 2: De nærmere reglerom Fællesskabernes deltagelse i arbejdet i internationale organisationers og konferencers besluttende organer
Section 2: Ways and means for the participation of the Communities in the work of the deliberative organs of international organizations and conferences
I ingen af de internationale organisationer, der allerede eksisterede ved oprettelsen af De europæiske Fællesskaber, og ej heller i nogen af de »ad hoc«-konferencer, der har været afholdt under sådanne organisationers auspicier, har Fællesskabet opnået anerkendelse af status som medlem på lige fod med staterne.
In none of the international organizations which existed prior to the establishment of the Communities nor in any of the ad hoc conferences convened under the auspices of those organizations have the European Communities been recognized as a member on an equal footing with individual States.
Vi vil først opregne grundene hertil og herefter give en fremstilling af de forskellige elementer i den »observatørstatus«, der er det højeste, Fællesskaberne har kunnet opnå indtil i dag.
The reasons for this will be discussed and a de scription given of'observer' status, which is the most the Communities have so far been able to achieve.
De beføjelser, Fællesskaberne råder over, er tillagt dem ved overladelse afbeføjelser, der har tilkommet deres medlemsstater.
The powers held by the Communities were vested in them by the transfer of powers from their Member States.
Disse beføjelser er således af samme statslige natur som de beføjelser, hvoraf de er udsprunget.
They are therefore of the same nature as those of the Member States.
Man kunne følgelig have hævdet, at de pågældende beføjelser kun gyldigt kunne udøves inden for rammerne af internationale organisationer eller konferencer på betingelse af, at Fællesskaberne dér havde samme beføjelser som stater, dvs., at de var medlemmer.
Consequently, it could have been argued that these powers could be exercised within international organizations and conferences only if the Communities en joyed the same prerogatives as the States, i.e., membership.
Et krav fra Fællesskaberne om en sådan status ville givet være stødt på alvorlige hindringer. ringer.
The Communities' claim for such status would undoubtedly have met with major obstacles. stacles.
De akter, hvorved de fleste eller måske endda alle de bestående internationale organisationer er oprettet, forbeholder nemlig udtrykkeligt stater adgang til at opnå status som medlemmer.
In practice, the instruments establishing most, if not all, of the existing international or ganizations expressly confer the status of member on States.
Det samme gælder forretningsordnerne på »ad hoc«-konferencer, der er indkaldt under disse organisationer, navnlig FN og deres særorganisationers auspicier.
The same applies to the rules of procedure of ad hoc conferences convened under the auspices of these organizations, in particular the United Nations and its specialized agencies.
Hvis adgangen til opnåelse af status som medlem skulle udstrækkes til at omfatte Fæl lesskaberne, måtte disse akter eller forretningsordner således ændres.
Extending the status of member to the Communities would therefore have meant a revision of these instruments or rules.
Fællesskabernes standpunkt over for de internationale institutioner, der stiftes, navnlig ved omdannelse eller fornyelse af bestående organisationer, er mindre forbeholdent.
The chances of such an operation succeeding would doubtless have been fairly slim in view of the hostility of East European States to the Communities and the likely indiffer-
Indgivelse af en begæring om optagelse som medlem af et af De europæiske Fællesskaber i en ny institution, hvis institutionelle regler endnu ikke er fastsat, kan nemlig støde på færre problemer end indgivelse af begæring til en bestående organisation med mere eller mindre stivnede regler.
Application for membership by one of the European Communities to a newlycreated body whose institutional rules are still to be defined may in practice encounter fewer problems than in the case of an existing body subject to fairly fixed statutory rules.
På den anden side kan Fællesskabets adgang til optagelse som medlem af en organisation, der er under stiftelse, lettes ved, at oprettelse af en sådan organisation kræver vedtagelse af beslutninger på en lang række punkter, hvori blandt dette spørgsmål ikke behøver at være det vanskeligste.
Furthermore, the admittance of the Community as a member of a new body may be fa­cilitated by the fact that the establishment of such an organization involved decisions on a whole range of problems among which this particular question may not be the most difficult.
Endelig er frygten for at skabe »præcedens« måske mindre udpræget i en organisation af ny karakterend i en or ganisation, som allerede tilhører en familie af institutioner, der er underlagt samme regler. ler.
Finally, the fear of setting a precedent may not be as great in a new type of body as it is with an organization which already belongs to a family of institutions all governed by similar rules.
Rent faktisk har EØF i de forløbne år opnået status som fuldt medlem af nyoprettede internationale organisationer (') og deltaget i behandlingen af spørgsmål, hvori det kun ne gøre gældende, at det havde særlige beføjelser.
In point of fact, the EEC has in recent years been offered full member status with newlycreated international bodies' dealing with questions in respect of which the EEC can claim special competence.
I det vi nu går over til behandlingen af forholdene i de mange vigtige internationale or ganisationer, hvori De europæiske Fællesskaber alene har status som observatør, vil vi først omtale, på hvilke betingelser denne status er tillagt dem, og dernæst angive de nær mere regler for, hvorledes denne status gør det muligt for dem at tage del i arbejdet i de pågældende institutioners besluttende organer.
Turning now to the many, important international institutions where the European Communities have only observer status, the circumstances in which this status was granted will be discussed; this will be followed by a description of the arrangements whereby this status enables them to participate in the work of the deliberative organs of the institutions concerned.
Verdensomspændende eller regionale organisationer giver almindeligvis andre organisationer, der er oprettet af regeringer og i øvrigt andre sammenslutninger af anden art (ikke selvstændige områder, befrielsesbevægelser og organisationer, der ikke er oprettet af regeringer) mulighed for at deltage som observatører i arbejdet i deres forskellige or ganer, når disse drøfter spørgsmål, der er af særlig interesse for disse organisationer og sammenslutninger (2).
International organizations and conferences of a world-wide or regional character gen­erally allow other intergovernmental organizations and other entities of a different character (non-independent territories, freedom movements, non-governmental organ-
Vi vil i anden del af dette værk komme tilbage til de særlige problemer, der er opstået som følge af, at EØF har opnået adgang til at deltage som medlem i disse institutioners arbejde og møder.
84 et seq.) will consider the specific problems which have arisen as a result of the EEC being given the right to participate as a member in the proceedings and sessions of these institu­tions.
nistrative beføjelser ('), navnlig når opfordringen skal have karakter af en stående opfordring.
izations) to participate as an observer in the work of their various institutions, when questions of special interest to these organizations and entities are discussed.'
Som følge heraf må denne beslutning træffes af organisationens besluttende for samling.
The decision to invite an organization or entity to participate in the work of the inter national organization concerned is generally one which is beyond the competence of the latter's executive organs or secretariat,2 especially when a standing invitation is in volved.