natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ifølge lovgivningen vedrørende forsikring mod større risici dækkes omkostningerne i forbindelse med plejehjemsophold for ældre og kronisk syge for hele befolkningens vedkommende fra den første dag på samme måde som behandling i institutioner for fysisk og psykisk handicappede.
Under the heavy risks legislation nursing home care for the elderly and the chronic sick for all the population is covered from the first day as is care in institutions for the physically and mentally handicapped.
Skønt dette kun giver et ufuldstændigt billede af ressourcesituationen, belyser de statistiske oplysninger visse væsentlige sundhedspolitiske spørgsmål, der er fælles for alle medlemsstater i Fællesskabet.
Although this is only a partial picture of resource situation, the statistics provided highlight some important policy issues which are common to all members of the EEC.
Der var i 1976 i alt 4 937 alment praktiserende læger og 7 223 speciallæger i Nederlandene.
The total number of general practitioners in the Netherlands in 1976 was 4 937. There were 7 223 specialist doctors.
Yderligere 1 158 er ansat af det offentlige.
A further 1 158 worked in community medicine.
De funktioner, der varetages af restgruppen på 8 574 læger, fremgår ikke af de officielle statistikker.
A residual category of 8 574 had roles which are not defined in the official statistics. The total number of doctors in 1976 was 21 892 i.e. 159 per 100 000 population.
Specialæger
Specialists
Andre læger
Public health
Læger ansat af det offentlige
Total Per 100 000 inhabitants
Antal pr. 100 000 indbyggere gere pr. 100 000 indbyggere gere pr. 100 000 indbyggere gere pr. 100 000 indbyggere gere pr. 100 000 indbyggere gere
Province Total Per 100 000 Total Per 100 000 inhabitants inhabitants
Sygehuskapaciteten
The hospital stock
Antal sygehuse og sengepladser i de enkelte provinser
Number of hospitals and beds per province
Sygehuse
Province
Sengepladser
Hospitals
Område i alt pr. 1 000 indbyggere
Per 1 000 inhabitants
Psykiatriske sygehuse
Psychiatric hospitals
Nordlige del af Nederlandene Østlige del af Nederlandene Vestlige del af Nederlandene Sydvestlige del af Nederlandene Sydlige del af Nederlandene
North-Netherlands East-Netherlands West-Netherlands South-West-Netherlands South-Netherlands
Sengepladser
Provinces
Læger i den primære og sekundære sundhedstjeneste betales på grundlag af antallet af patienter.
Doctors involved in primary and secondary care are paid on a capitation basis.
Størrelsen af honoraret pr. patient fastsættes ved forhandlinger mellem lægernes organisationer og fællesforeningen af sygekasse organisationer. Den alment praktiserende læges nettogrundhonorar var i 1976 43,18 HFL.
The capitation fees are negotiated by the doctors and the Joint Association of Sickness Fund Organizations.
Sygehusene betales af forsikringsgiverne på grundlag af en fast pris pr. indlæggelsesdag.
The hospitals are paid by the insurers on a daily rate system.
Centraludvalget for sygehustakster har under pres fra regeringen ført nøje kontrol med stigningen i disse takster de seneste år.
The Central Foundation for Hospital Tariffs, under government pressure has exerted tight control on the growth of these rates in the last few years.
Regeringen søger gennem lovgivning at opnå større kontrol med de takster, hospitalerne anvender i forbindelse med medlemmer af den almindelige ordning og personer, der dækkes af en privat forsikring.
The government is seeking legislation to acquire greater control of hospital charges for general scheme members and those who are privately insured.
K. SUNDHEDS- OG SYGEPLEJE I DET FORENEDE KONGERIGE
K. HEALTH CARE IN THE UNITED KINGDOM
Den første landsdækkende lov om social sikring, der vedrørte finansiering og tilrettelæggelse af sundheds- og sygepleje i Det forenede Kongerige, blev vedtaget i 1911.
The first national social security law to affect the finance and provision of health care in the United Kingdom was enacted in 1911.
Det nationale Sundhedsvæsen (National Health Service) blev oprettet i 1948 i henhold til lovgivning vedtaget i 1946.
The National Health Service was established in 1948 by legislation passed in 1946.
På landsplan er statssekretæren for sociale anliggender ansvarlig for for valtningen af sundhedsvæsenet i England. I Skotland og Wales er statssekretærene for henholdsvis Skotland og Wales ansvarlige for sundhedsvæsenet i hver deres del af Det forenede Kongerige. I Nordirland er det ansvarlige organ Sundheds- og Socialstyrelsen (Health and Social Services Board).
At the national level the Secretary of State for Social Services is responsible for the administration of the National Health Service in England.
Statssekretærerne fastlægger de almindelige retningslinjer for ydelse af lægehjælp m.v. og fører kontrol med tildelingen af midler i England, Skotland og Wales. England og Skotland har hver sit administrationsapparat, som imidlertid ligner hinanden; i det følgende er det det engelske system, der vil blive gennemgået.
The Secretaries of State set general guidelines concerning the provision of health care and controls the allocation of funds in England, Scotland and Wales.
På regionalt plan forvaltes sundhedsvæsenet i England af 14 regionale sundhedsmyndigheder (Regional Health Authorities (RHA)).
The health service is administered at the regional level by 14 Regional Health Authorities (RHA) in England.
Der ligger mindst ét lægevidenskabeligt fakultet inden for hver enkelt af disse myndigheders kompentenceområde, og disse myndigheders rolle består hovedsagelig i planlægning af sundhedsvæsenet, specielt konkretisering af de nationale målsætninger i en række regionale planer og målsætninger.
Each RHA has at least one medical school in its area, and the RHA's role consists chiefly of NHS planning i.e. translating national priorities into a set of regional objectives and plans.
I denne forbindelse skal de koordinere deres virksomhed med områdesundhedsmyndighederne (Area Health Authorities (AHA)) og fordele de midler, der modtages fra DHSS til de enkelte områdesundhedsmyndigheder.
In carrying out this role they have to coordinate their activities with their constituent Area Health Authorities (AHA) and allocate finance received from the DHSS to each of the AHA.
De vigtigste administrative myndigheder inden for sundhedsvæsenet er områdesundhedsmyndighederne, der i henhold til loven er ansvarlige for driften af sundhedstjenesten i hvert af de 90 engelske sundhedsområder.
The most important authorities in the administrative structure of the NHS are the Area Health Authorities, who have the statutory responsibility for running the health services in each of the 90 English areas.
Ser man bort fra London, falder disse områder geografisk sammen med amterne (Counties og Metropolitan Districts).
Except in London, the boundaries of the AHAs are the same as those of the local government units (the Counties and Metropolitan Districts).
Område sundhedsmyndighederne er ansvarlige for forvaltningen af områdets sundhedstjeneste over for den regionale sundhedsmyndighed, idet dog læger, der indgår i områdets lægehold (Area Team of Officers (ATO) i visse tilfælde hver for sig er ansvarlige. Der findes på dette plan fælles rådgivende udvalg ("Joint
The AHA's are responsible to the RHAs for the running of the area's health care services, though some individual officers of the Area Team
Consultative Committees") samt fælles planlægningsgrupper ("Joint Care Planning Teams"), der står for koordineringen af den virksomhed, der udfoldes af de lokale administrative myndigheder (der yder individuelle sociale ydelser) og af områdesundhedsmyndighederne.
There are Joint Consultative Committees with Joint-Care Planning Teams responsible at this level for the coordination of local government (who provide personal social services) and AHA activities.
De mindste administrative enheder er distrikterne, der i gennemsnit omfatter en befolkning på 250 000.
The smallest administrative units are the Districts serving, on average, a population of 250 000.
Disse enheder er ansvarlige for ydelsen af samtlige former for sundheds- og sygepleje i distriktet og råder over et almindeligt sygehus med specialafdelinger. Distrikterne omfatter områder, der i denne forbindelse "naturligt" hører sammen, og inden for hvert distrikt findes der følgende fire nøgleorganer: "District Management Team" (DMT), "District Medical Committee" (DMC), "Health Care Planning Team" (HCPT), og "Community Health Council" (CHC).
These units are responsible for delivering the full range of health services in the district and have a general hospital's specialist services.
DMT'erne forvalter og koordinerer den praktiske sund hedstjeneste i distriktet og står for udarbejdelsen af nye planer.
The DMT manages and coordinates the operational part of their local health care unit and is responsible for formulating future plans.
DMC'erne består af selvstændigt praktiserende læger og sygehuslæger samt tandlæger, der repræsenterer læge- og tandlægeerhvervet på lokalt plan.
The DMC is made up of hospital and non-hospital doctors and dentists who represent the medical and dental profession at the local level.
HCPT'erne står for udviklingen af planer vedrørende integreret behandling af særlige patientgrupper (f.eks. ældre).
The HCPTs are responsible for the development of plans for the integrated care of particular client groups (e.g. the elderly).
CHC'erne er ikke formelt en del af forvaltningsstrukturen og består i almindelighed af ikke-læger, hvoraf en del udnævnes af lokale interessegrupper, en del af den regionale sundhedsmyndighed og en del af de lokale myndigheder.
The CHCs are not formally a part of the management structure, but are generally lay members nominated partly by local interest groups, partly by the local RHA, and partly by the local authority.
Disse organer spiller en rolle som "vagthund", efter som deres beføjelser en begrænsede, og aktivitetsniveauet varierer stærkt fra sted til sted.
These bodies have a 'watchdog' role but their powers are limited, and their levels of activity vary considerably from one locality to another.
Finansieringen og ydelsen af sygesikring sker i Det forenede Kongerige ikke ved hjælp af sygekasser.
There are no sickness funds involved in the finance and provision of healthcare social insurance in the United Kingdom.
Cirka 2 millioner mennesker dækkes af en privat sygeforsikring, og markedet domineres af følgende "selskaber": "the British United Provident Association' "the Private Patients'Plan" og "the Western Provident Association" (organer, der arbejder uden gevinst for øje).
Private healthcare insurance covers about two million people and the market is dominated by the British United Provident Association, the Private Patients' Plan, and the Western Provident Association (non-profit making bodies).
Flere andre organer tilbyder en lang række forskellige forsikringspolicer, men skønt markedet i den seneste tid er blevet mere konkurrenceprægt (således som anvendelsen af nye typer af policer viser det), er størrelsen af det samlede marked forholdsvis konstant.
Several other bodies offer a variety of insurance policies but, although the market has become more competitive recently (as evidenced by new types of policies), the total market size is relatively static.
Siden 1948 har samtlige hjemmehorende i Det forenede Kongerige kunnet opnå ydelser gennem det nationale sundhedsvæsen.
Since 1948 the National Health Service has been available for use by all residents in the UK.
Som det fremgår af tabel 1 finansieres det nationale sundhedsvæsen hovedsagelig via de almindelige skatter, hvoraf en del indgår i en såkaldt konsolideringsfond ("the Consolidated Fund").
As can be seen from Table 1 the chief source of finance for the National Health Service is general taxation (the Consolidated Fund).
Bidragene til den offentlige sygeforsik ring er meget små, og provenuet udgør kun 461 mio UKL.
Social insurance contributions are very small and generate only UKL 461 million in income.
Patienters betalinger for ydelser andrager 110 mio UKL (i 1975/76 var 37 mio UKL (33,6%) heraf betaling for tandpleje, 27 mio UKL (24,5%) betaling for lægemidler, 25 mio UKL (22,7%) betaling for sygehusbehandling, 20 mio UKL (18,1%) betaling for øjenlægebehandling og 1 mio UKL betaling for folkebespisning).
Charges to patients produce UKL 110 million (of which, in 1975/76, UKL 37 million (33.6%) was derived from dental charges, UKL 27 million (24.5%) was derived from pharmaceutical pricing, UKL 25 million (22.7%) from hospital pricing, UKL 20 million (18.1%) from opthalmic charges, and UKL 1 million from welfare food pricing).
Denne sammen sætning af sundhedsvæsenets indtægter har været næsten uforandret i de seneste fem år.
These characteristics of the income of the NHS have changed little in the last five years.
Finansieringen af Det nationale Sundhedsvæsen 1975/76 (Storbritannien) mio UKL
National Health Service Finance 1975/76 (Great Britain)
I 1966 blev 4,2% af bruttonationalproduktet anvendt til sundhedsog sygepleje, mens tallet for 1971 var 4,81% og for 1975 4,40%.
The percentage of GNP spent on health care was 4.27% in 1966, 4.81% in 1971, and 5.40% in 1975.
Udgifternes art
Expenditure characteristics
Stiger priserne mere end forventet, vil dette kunne betyde en nedskæring af den reelle vækst inden for sundhedsvæsenet, medmindre der kan opnås en mere effektiv udnyttelse af
A cash allocation is made out of the national budget and this includes an allowance for expected increases in costs during the year and a small allowance for real growth. These cash limits must not
de forhåndenværende ressourcer.
- 98 - be exceeded.
Den nuværende relie vækst (anlægs- og driftsudgifter) var for Storbritannien 3,8% i 1973/74, 0,9% i 1974/75, 2,9% i
If costs rise more than expected, the real growth of the service may be curtailed unless greater efficiency in the use of resources can be achieved.
1975/76 og 1,1% i 1976/77.
The actual real growth (capital and current) in Great Britain was 3.8% in 1973/74, 0.9% in 1974/75, 2.9% in 1975/76 and 1.1% in 1976/77.
Fordelingen af udgifterne til det nationale sundhedsvæsen fremgår af tabel 2.
The expenditure characteristics of the NHS are set out in Table 2.
Områdesundhedsmyndighedernes løbende udgifter, der hovedsagelig anvendes til sygehusbehandling, er her den største udgiftspost.
Current expenditure by the AHAs, largely on hospital care, is the largest expenditure item in this list.
Posterne almen lægepraksis, tandlægepraksis og øjenlægepraksis dækker udgifter til behandling uden for sygehusene.
The general medical, dental and opthalmic items finance care in the community (i.e. outside the hospital).
Udgifterne til lægemidler styres hovedsagelig ved regulering af den pågældende industris priser og avancer.
The Pharmaceutical item is primarily controlled by price and profit regulation of the industry.
Udgifterne til det nationale sundhedsvæsen 1975/76 (Storbritannien) mio UKL
National Health Service expenditure 1975/76 (Great Britain)
Sundhedsmyndighederne + ) - driftsudgifter
Central administrât ion Health Authorities 1
+) Heri medregnet de administrative udgifter i forbindelse med familielægeordningen ("Family Practitioner Service") og udgifterne til sygehusbehandling.
1 This includes the administration of the Family Practitioner Service and the costs of hospital care.
Udgifterne til ydelser præsteret af læger, farmaceuter, tandlæger og øjenlæger under familienlægeordningen fremgår af posterne almen lægepraksis, lægemidler, tandlægepraksis og øjenlægepraksis.
The costs of care provided by doctors, pharmacists, dentists and opticians in the family practioner services are shown in the general medical, pharmaceutical, dental and opthalmic categories.
Kilde:det ovenfor nævnte værk, tabel 2.1, side 18.
Source : op. cit., Table 2.1., p. 18.
YDELSER
BENEFIT
Alment praktiserende læger og farmaceuter uden for sygehusvæsenet arbejder på kontraktbasis med det lokale familielægeudvalg under områdesundhedsmyndigheden.
General practitioners and pharmacists outside hospitals work under contract with the local Family Practitioner Committee of
STEDTILLÆG: Farmaceuter får betaling for hvert enkelt lægemiddel, der udleveres til patienter.
The pharmacist is paid for each item made up for patients.
Hver enkelt patient lader sig registrere hos en alment praktiserende læge, og de fleste skifter ikke læge, medmindre de flytter til en anden egn af landet.
Each patient registers with a general practitioner and most people do not change their registration unless they move to a different geographical area.
Patienten har ret til frit at vælge og skifte alment praktiserende læge.
The patient has the right to choose and change general practitioner freely.
De fleste alment praktiserende læger arbejder nu i gruppepraksis, og antallet af sundhedscentre er vokset hurtigt i de seneste ti år som følge af, at regeringen har støttet oprettelsen heraf.
Most general practitioners now operate in group practices and the number of health centres has grown rapidly in the last 10 years, as a result of government encouragement.
Sundhedscentre kan öftre tilbyde lægehjælp (ydet af læger og sygeplejersker) og tandpleje.
Health centres often provide medical care (provided by doctors and nurses) and dental care.
Patientens første kontakt med behandlingssystemet er den alment praktiserende læge.
The patient's first point of contact with the healthcare system is the general practitioner (GP).
Denne kan henvise patienten til speciallægebehandling, der foregår på sygehusene.
The GP can refer the patient to a specialist who is hospital based.
Ambulatorisk behandling på sygehuse samt behandling under indlæggelse her er gratis.
Outpatient and inpatient care in hospitals is free of charge.
Adgangen til ikke-uopsættelig behandling ("cold surgery") er begrænset på grund af tidnød (ventelister), idet akutte sygdomstilfælde får adgang til behandling på forlangende.
Access to elective care (cold surgery) is rationed by time (waiting lists), the acutely ill gain access to care on demand.
Patientens andel i behandlingsudgifterne er begrænset.
A patient's participation in the costs of care is limited.
For lægemidler betales 20 pence pr. artikel, og der betales ligeledes et beløb for tandpleje, øjenlægebehandling og visse forbindsstoffer.
A charge of UKL 0.20 per item is made for pharmaceutical products and there are charges also for dental care, opthalmic care, and some appliances.
Alle disse beløb opkræves af de mere velstående patientgrupper, idet kun fattige, dvs. modtagere af offentlig hjælp ("Supplementary Benefit"), ældre, kronisk syge, vordende mødre og børn generelt er fritaget for at betale.
All these charges are levied on the more affluent client groups with only the poor i.e. those in receipt of Supplementary Benefit (public assistance), the aged, the chronic sick, expectant mothers and children being exempted from charging generally.
Der opkræves ikke honorar for konsultation af alment praktiserende læge eller for sygehusbehandling, skønt visse grupper går ind for, at der føres en sådan politik.
No charges are made for general practitioner visits or for hospitalization although some groups favour the use of such policies.
Dette afsnit vedrører antallet af og fordelingen af læger og sygehussenge pladser samt prisen på disse faktorer.
This section is concerned with the quantity, price and distribution of doctors and hospital beds.
Dette er kun et ufuldstændigt billede af ressourcesituationen, men disse statistikker belyser en række væsentlige sundhedspolitiske emner af samme art som dem, der findes overalt i de ni medlemslande i Fællesskabet.
This is only a partial picture of the resource situation but the statistics highlight some important policy issues whose character is similar through out the nine countries of the EEC.
Tabel 3 viser fordelingen af læger i England, Wales og Skotland.
Table 3 shows the distribution of doctors in England, Wales and Scotland.
I 1975 var antallet af læger i Storbritannien (England, Skotland og Wales) 118,6 pr. 100 000 indbyggere.
In 1975 the doctor stock in Great Britain (England, Scotland and Wales) was 118.6 per 100 000 population.
Siden 1965 er der blevet åbnet nye lægevidenskabelige fakulteter, og produktionen af lægekandidater er blevet forøget.
Since 1965 new medical schools have been opened and the output of medical students has been increased.
I begyndelsen af 1980'erne forventes produktionen af lægekandidater at blive lidt over 4 000 pr. år.
By the early 1980s the output of the schools is planned to be just over 4 000 per year.
Antal læger pr. 100 000 indbyggere (Storbritannien 1975)
Doctor Stock per 100 000 population. Great Britain 1975
Læger pr. 100 000 indbyggere
Doctors per 100 000 population
Som det fremgår af tabel 1 og 2 er der en skæv geografisk fordeling af læger og sygehussengepladser inden for sundhedsvæsenet.
As can be seen from Table 3 and 4 the Geographical distribution of doctors and hospital beds in the NHS is unequal.
Antallet af læger pr. 100 000 indbyggere varierer fra 93,5 i Trent til 160,3 i Skotland, dvs. at Skotlands forsyning er 70% større end forsyningen i Trent-onrådet i England.
The doctor stock per 100 000 population varies from a low of 93.5 in Trent to a high of 160.3 in Scotland i.e. the Scottish endowment is over 70% higher than that of the Trent region in England.
Også fordelingen af sygehussengepladser er ulig; i England er således Thamesområderne (London) bedre forsynede end de nordlige områder som f.eks. Trent.
The distribution of hospital beds is also unequal with, in England, the Thames (London) areas being better endowed than northern areas such as Trent.
Nu tredive år senere er der stadig betydelige uligheder, men i den seneste tid er der formuleret en langt klarere politik til afhjælpning af disse problemer.
Thirty years later significant inequalities remain but of late much more clearly articulated policies have been articulated to rectify these problems.
Der er blevet udarbejdet nye bestemmelser for tildeling af bevillinger (i England RAWP og i Skotland SHARE), der, såfremt de bliver overholdt, vil betyde en formindskelse af de geografiske uligheder i Nordengland og Nordskotland ved, at der sker en styring af ressourcestrømmen til de pågældende regioner i de næste ti år.
New budget allocation formulae (in England RAWP and in Scotland SHARE) have been devised which, if implemented, will reduce geographical inequalities in Northern England and Northern Scotland by controlling the flow of resources to constituent regions during the next ten years.
Disse budgetbestemmelser, der er blevet anvendt siden 1976/77, vil sammen med DHSS' s kontrol med programmet for sygehusbyggeri kunne rette op på den skæve regionale fordeling af sundhedsplejefaciliteter i England og Skotland, så-
These budget formulae, which have been used since 1976/77, together with DHSS control of the capital programme, may result in the mitigation of regional inequalities in the distribution of health care facilities in England and Scotland if the political costs of hospital closures and the abolition of doctors' posts can be accepted.
Kilde: se det ovenfor nævnte værk, tabel 4.10, s. 83.
Junior hospital doctors often get substantial overtime payments which can result in their renumeration exceeding that of their superiors, the consultants.
Reservelægerne har mulighed for at opnå "fortjenestetillæg" (ca. 1 læge ud af 3 modtager sådanne tillæg; nogle få af disse tillæg betyder en fordobling af reservelægens løn).
1 in 3 receive such payments, a small number of which can double the consultant's remuneration).
96 rende lønspørgsmål stammer fra et uafhængigt organ for tilpasning af lægers og tandlægers løn (Review Body on Doctors and Dentists' Remuneration).
Hospitals are financed out of NHS revenues by the AHAs who receive their monies from the RHAs and the DHSS.
Sygehuse
Page 105
Bekymringerne over de stigende udgifter til sundheds­ og sygepleje er hoved­sagelig rettet mod de udgifter, der påhviler det offentlige og finansieres via skatter eller bidrag til den sociale sikring eller en blanding af begge dele.
Concern about the rising cost of health care is mainly focussed on those costs which fall on the public sector and are financed by taxation or social security contributions or some mixture of the two.