natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Knæsætteisen af princippet om den internationale aftaleret såvel som fællesskabsrettens forrang stødte på modstand på to punkter, nemlig for det første det forbud, som traditionelt opstilles over for domstolene i kraft af magtadskillelseslæren og lovgivers suverænitet med hensyn til prøvelse af loves forfatningsmæssighed, idet vurderingen af deres forenelighed med internationale konventioner sidestilles med en kontrol af deres overensstemmelse med forfatningen, og for det andet eksistensen af et organ, som særligt er kompetent til at foretage denne kontrol, nemlig Conseil institutionnel (Forfatningsrådet).
There were two kinds of resistance to acceptance of the principle that international treaty law and Community law should prevail : first, because of the doctrine of the separation of powers and of the supreme power of the legislative, the courts traditionally have no right to verify the constitutionality of legislation, and assessment for compatibility with inter­national conventions is treated in the same way as assessment for compatibility with the Constitution; secondly, there is a body that has this specific function, the Constitutional Council.
Disse to hindringer blev fjernet ved en afgørelse fra sidstnævnte af 15. januar 1975 w). Med støtte i argumenter, som mange har anset for tvivlsomme, fandt Forfatningsrådet. at det ikke tilkom det at prøve loves overensstemmelse med internationale konventioner inden for rammerne af den ved forfatningens artikel 61 hjemlede kontrol med loves forfatningsmæssighed.
These two barriers were removed by decision of the Constitutional Council of 15 January 1975.93Proceeding from arguments that were not universally accepted, the Council held that it had no power to scrutinize national legislation for compatibility with international conventions as part of its jurisdiction under Article 61 of the Constitution to assess the compatibility of laws with the Constitution.
Mere udførligt fandt Forfatningsrå­det, at der er en væsensforskel mellem prøvelsen af en lovs overensstemmelse med en traktat og prøvelsen af loves forfatningsmæssighed, som påhviler Forfatningsrådet.
It considered that there was a difference of nature between appraising a piece of legislation in the light of a treaty and appraising it in the light of the Constitution.
Samtidig anerkender rådet, at artikel 55 i forfatningen foreskriver overholdelse af princippet om folkeretlige aftalers forrang for intern lov.
At the same time it acknowledged that Article 55 of the Constitution requires it to have regard to the principle of the supremacy of treaty law.
I præmisserne til en senere afgørelse har samme domstol afholdt sig fra enhver henvisning til forfatningens artikel 55 og således alene påberåbt sig fællesskabsrettens egen beskaffenhed95).
A subsequent judgment of the same court came to the same conclusion without referring to Article 55 of the Constitution but arguing solely on the basis of the very nature of Community law.95
I Italien, hvor ingen forfatningsmæssig bestemmelse udtrykkeligt regulerer forhol­det mellem traktatretten og loven, har man måttet overvinde den hindring, der lå i en fast dualistisk tradition.
In Italy, where there is no constitutional provision expressly governing relations between international treaty law and national legislation, the barriers raised by a reso­lutely dualist tradition have had to be removed. On 7 March 196496the Constitutional
Således fastslog Forfatningsdomstolen i en afgørelse truffet den 7. marts 196496) endnu, at loven om gennemførelse af EØF­traktaten ikke kunne tillægges nogen forrang for en almindelig lov.
Court was still able to argue that the law implementing the EEC Treaty had no greater authority than any other law. It thus accepted that subsequent laws could derogate from international agreements.
Dette var ensbetydende med at indrømme, at man ved senere love kunne fravige folkeretlige aftaler97).
Later, the same court implicitly but no less clearly recognized that a Community regulation prevailed over subsequent national legislation.97
Senere anerkendte samme domstol indirekte, men dog med sikkerhed, en fællesskabsforordnings forrang for
And yet a large number of decisions from a wide variety of courts all found in favour of the supremacy of Community law.98The resistance of the Italian courts in general and of
RW 1975­1976, s. 1745 med Dumon's bemærkninger. '") Afg.
Decision 75/74, JORF, 16 January 1975, p.
RDP 1975, s. 165 f., note ved J. Rideau.
165; note by J. Rideau, CDE, 1975, p. 306.
1964.1, s. 465. "') 18.­27.12.1973. note ved P. De Caterini.
18­27 December 1973, note by P. de Caterini. CDE, 1975. p.
italiensk ret98). De italienske domstoles og navnlig Forfatningsdomstolens modstand er dog imidlertid ikke helt ophørt.
the Constitutional Court in particular has not been entirely broken down.
I 1975 traf Forfatningsdomstolen nemlig afgørelse om, at de ordinære retter ikke selv kunne tilsidesætte en lov, der var uforenelig med en forordning, eller gengav indholdet af denne. De kunne alene henvise spørgsmålet om denne lovs forfatningsmæssighed på grund af indirekte tilsidesættelse af forfatningens artikel 1199).
In 1975 the Constitutional Court held that an ordinary court could not of its own motion declare inapplicable a law that was either incompatible with a regulation or simply reproduced its provisions; all it could do was refer the question of the constitutionality ofthat law on grounds of indirect violation of Article 11 of the Constitution. "
Denne afgørelse er med rette blevet kritiseret.
That decision was quite rightly criticized.
Den drog ganske vist ikke rækkevidden af fællesskabsrettens forrang i tvivl, men den kunne dog siges at være et alvorligt slag mod dens grundlag og effektivitet såvel som dens direkte anvendelighed.
While it admittedly did not call in question the extent of the supremacy of Community law, it was nevertheless regarded as striking at its very basis, its effectiveness and its direct applicability.
Af disse årsager har EF-Domstolen set sig foranlediget til at fordømme den af Den italienske Forfatnings domstol indtagne holdning '"").
This is why the Court of Justice felt bound to condemn the position taken by the Italian Constitutional Court. 10°
I Forbundsrepublikken Tyskland har Forfatningsdomstolen i kategoriske vendinger fastslået, at fællesskabsretten er et system, der har forrang for den almindelige lov. som den »dækker og fortrænger« (überliegen und verdrängen).
In Germany the Constitutional Court has quite categorically held that Community law ranks higher than the ordinary law, which it overrides and displaces (überlagern und verdrängen).
Det påhviler den ordinære ret, som skal påkende den samlede sag. at træffe afgørelse om. hvilken ret der skal anvendes, og således i det konkrete tilfælde give fællesskabsretten den forrang, som tilkommer den "").
It is for the ordinary court hearing a case to decide what law applies to it, and hence to acknowledge that in a given case Community law may enjoy priority.101 A large number of other decisions have followed the principle propounded by the Consti­tutional Court. 102
For så vidt angår Danmark. Det forenede Kongerige og Irland ligger situationen endnu ikke helt fast.
The position in Denmark, the United Kingdom and Ireland is still not entirely clear.
Som allerede nævnt har visse domstole i Det forenede Kongerige nægtet at anerkende fællesskabsrettens forrang for loven ).
As we have seen, certain United Kingdom judges refuse to recognize the supremacy of Community law.
Det vil dog være hasarderet at drage endelige slutninger angående udviklingen omkring fællesskabsret tens forrang i Det forenede Kongerige.
I03But it would be a hazardous enterprise to predict the future pattern of judicial decisions on the supremacy of Community law in the United Kingdom.
Tiltrædelsestraktaterne og traktaterne om oprettelse af De europæiske Fællesskaber er indført i den irske retsorden ved European Communities Act af 1972, som efter at have opregnet de aftaler, som er genstand for denne lovgivning, bestemmer følgende i artikel 3:
In Ireland the Treaties establishing the Communities and the Accession Treaty were incor­porated in the legal order by the European Communities Act of 1972.
»Fra den 1. januar 1973 er traktaterne og de af Fællesskabernes institutioner vedtagne retsakter bindende for staten og udgør et led i dennes retsorden på de vilkår, som er fastsat i disse traktater«.
The act begins by listing the Treaties to which it applies and then, in Section 2, provides: 'From the first day of January 1973 the Treaties governing the European Communities and the existing and future acts adopted by the institutions of those Communities shall be binding on the State and shall be part of the domestic law thereof under the conditions laid down in those Treaties.'
Man har kunnet mene. at denne bestemmelse indeholdt en henvisning til selve traktaterne for så vidt angår ethvert spørgsmål om fællesskabsrettens gyldighed i den nationale retsorden, og at man følgelig med hjemmel i denne bestemmelse kunne anse det i Irland herskende dualistiske system for forladtl < 14). Spørgsmålet er, om dette vil
It has been concluded that this refers back to the Treaties themselves as regards every aspect of the effect of Community law in the internal legal system, which would mean that the traditional dualist approach taken in Ireland has now been left behind.104 But does this mean that this provision, which is chiefly designed to guarantee the direct effect of Community law, will also secure its supremacy over subsequent legislation, since it is to be transposed into the Irish legal order 'under the conditions laid down in those Treaties'?
Forfatningsdomstolens dom af 13.5.1977.
Notably on 13 May 1977: MDR, 1977, p. 771.
I samme retning, men dog med visse nuancer L. J. Constantinesco. anf. værk s. 790-791, se note 2 ovf.
Much the same point is made by L.J. Constantinesco, op. cit. at footnote 2 above, pp. 790­791.
Loven af 11. oktober 1972 om tiltrædelse af Fællesskaberne tager stilling til fællesskabsrettens umiddelbare anvendelighed i national dansk ret ved at henvise til Fællesskabernes retsregler105). Denne henvisning er væsentlig i betragtning af den dualistiske tradition i Danmark.
settles the position regarding the direct effect of Community law in the Danish legal system by reference to the concepts of Community law itself.105This is particularly important in view of the dualist tradition in Denmark.
Derimod indeholder den danske grundlov ikke nogen udtrykkelig bestemmelse om fællesskabsrettens forrang.
On the other hand, the Danish Constitution does not explicitly provide for the supremacy of Community law.
Den dualistiske tradition, som hersker i Danmark, kunne tænkes at udgøre en hindring. Det er imidlertid blevet hævdet, at grundlovens § 20 sammenholdt med § 3 i tiltrædelseslovenlm) kunne danne grundlag for fællesskabsrettens forrang.
The traditional dualist approach in Denmark may turn out to be unhelpful.
b) Fællesskabsretten og de nationale forfatninger
(b) Community law and constitutional law
Bestræbelserne på at sikre Fællesskaberne et ubestrideligt forfatningsmæssigt grundlag har foranlediget visse stater til at ændre deres forfatninger.
In order to help the Community acquire an undeniable constitutional basis, certain Member States have revised their constitution.
Dette skyldes, at det, når forfatningen ikke indeholdt hjemmel eller måske endda udelukkede muligheden, var nødvendigt at legitimere overladelsen af deres suveræne beføjelser til Fællesskabernes institutioner.
Wherever the constitution did not provide for the transfer of their sovereign powers to the Community institutions and even more so where it actually excluded it, it was necessary to make the appropriate provision. sion.
I øvrigt opstod der i visse stater spørgsmål om fællesskabsrettens overensstemmelse med visse grundlæggende principper inden for den nationale forfatningsorden.
In certain Member States the question arose as to the compatibility of Community law with certain basic rules of the constitutional order.
Der blev i de nationale parlamenter rejst spørgsmål om EF-traktaternes forfatningsmæssighed i forbindelse med forhandlingerne om lovene vedrørende deres ratifikation på grund af det betydelige omfang, hvori traktaterne pålægger parterne at foretage kompetenceoverførelser. førelser.
The national parliaments were called on to consider the constitutionality of the Community Treaties—in view of the extent to which contracting parties were required to transfer powers—when debating the ratification legislation.
I almindelighed er man, i det mindste i de oprindelige medlemslande, kommet uden om problemet.
In the founder Member States at least, the question was generally left on one side.
Luxembourg ændrede dog sin forfatning i 1956 ved indsættelse af en bestemmelse, i henhold til hvilken »udøvelsen af beføjelser, der i henhold til forfatningen er tillagt den lovgivende, den udøvende og den dømmende magt, midlertidigt ved traktat kan overføres til internationale institutioner«l07). Siden 1953 har man i den nederlandske forfatning haft bestemmelsen i artikel 67, som gør det muligt til internationale organisationer at overlade »lovgivende, administrative og judicielle beføjelser«.
But in 1956 Luxembourg amended its Constitution, inserting a new provision providing that the exercise of powers conferred by the Constitution on the legislative, executive and judicial authorities may be devolved temporarily on institutions governed by international law.107Since 1953 Article 67 of the Netherlands Constitution has authorized the transfer of legislative, administrative and judicial powers to international organizations.
I Belgien har man i 1970 indsat artikel 25 bis i forfatningen. Denne bestemmelse lyder: »Udøvelsen af bestemte beføjelser kan ved traktat eller ved lov overlades til internationale organisationer, der er underlagt folkeretten«.
A new Article 25bis was inserted in the Belgian Constitution in 1970, providing that the exercise of specified powers may be entrusted by treaty or by law to institutions governed bypublic international law.
I disse tre stater er domstolene ikke beføjede til at kontrollere internationale aftalers overensstemmelse med forfatningen.
In these three States the courts have no jurisdiction to scrutinize international agreements for constitutionality.
Artikel 49 bis i den luxembourgske forfatning.
Article 49bis of the Luxembourg Constitution.
Den italienske Forfatningsdomstol har betragtet artikel 11 som en »norma permissiva« (en bemyndigelsesbestemmelse), som skulle gøre det muligt for landet at tiltræde Fællesskaberne, uden at man dog gav gennemførelsesloven nogen særlig forrang for andre lovel,,s).
The Constitutional Court has held108that Article 11 constitutes an enabling provision; Italy is enabled to join the Communities but legislation implementing the Treaties has no special status in comparison with any other legislation.
Senere fastslår Forfatningsrådet. at Fællesskabets retsorden er i overensstemmelse med den italienske forfatning, selv om Rådet i sidste instans tager forbehold med hensyn til overholdelsen af de grundlæggende rettigheder "l9).
It subsequently held that the Community legal order was compatible with the Italian Constitution, but expressed a final reservation on the question of respect for fundamental rights. Ό«
S 24 i Forbundsrepublikken Tysklands grundlov bestemmer, at Forbundsstaten ved lov kan overlade rettigheder til mellemfolkelige organisationer.
Article 24 of the Basic Law of Germany empowers the Federation by legislation to delegate sovereign rights to interState bodies.
I litteraturen og i retspraksis har man dog ment at kunne fastslå, at en sådan overførelse nødvendigvis måtte ske med respekt for »strukturer, som danner den i Forbundsrepublikken Tyskland gældende forfatning«, og navnlig »bestemmelser angående de grundlæggende rettigheder«.
And yet both the courts and learned writers have felt able to regard this delegation as being necessarily subject to observance of'the structures of the Constitution in force in the Federal Republic of Germany' and specifically to 'provisions governing fundamental rights'.
Under henvisning til princippet om »kongruens« og ved at anlægge en restriktiv fortolkning af forfatningens § 24 har Forfatningsdomstolen afgørende svækket fælles skabsrettens stilling.
Referring to the principle of conveyance and taking a restrictive interpretation of Article 24 of the Basic Law, the Constitutional Court has, of course, reduced the authority of Community law.
Senere har samme domstol kategorisk anset sig for inkompetent til at påkende spørgsmålet om, hvorvidt anvendelse af en bestemmelse i traktaten med det indhold, som denne har fået ved en afgørelse om dens fortolkning ved EF-Domstolen. er i overensstemmelse med Forbundsrepublikken Tysklands forfatning.
But later the same court categorically denied that it had any jurisdiction to consider whether a provision of the Treaty, as it had been interpreted by the Court of Justice, was or was not contrary to the German Constitution.
For så vidt angår den afledte ret, har Forfatningsdomstolen ikke besvaret spørgsmålet om, hvorvidt og i hvilket omfang de principper, den har fastlagt i sin afgørelse af 29. maj 1974. skal finde anvendelse »under hensyntagen til den politiske og retlige udvikling, som i mellemtiden er sket på fællesskabsplan«.
As for secondary legislation, the Constitutional Court has left open the question whether and to what extent the principles set out in its decision of 29 May 1974 continue to apply 'in view of subsequent political and legal developments in the Community'.
Man kan tænke sig. at den bl. a. her tænker på erklæringen om de politiske institutioners grundlæggende rettigheder af 5. april 1977, Kommissionens memorandum angående Fællesskabernes tiltrædelse af den europæiske menneskerettighedskonvention og måske de almindelige direkte valg til Europa-Parlamentet "").
Here it may well have had in mind the joint decla­ration on fundamental rights issued by the political institutions on 5 April 1977, the Commission memorandum on Community accession to the European Convention on Human Rights and perhaps also the fact that the European Parliament is now elected by direct universal suffrage. "°
I den danske grundlov har siden 1953 stået bestemmelsen i S 20. der lyder således: »Beføjelser, som efter denne grundlov tilkommer rigets myndigheder, kan ved lov i nærmere bestemt omfang overlades til mellemfolkelige myndigheder, der er oprettet ved gensidig overenskomst med andre stater til fremme af mellemfolkelig retsorden og samarbejde«.
Since 1953 Article 20 of the Danish Constitution has allowed powers conferred on authorities in the Kingdom by the Constitution to be delegated by law, to an extent to be determined, to interState authorities established by mutual agreement for the promotion of legal order and cooperation between States.
Til vedtagelse af lovforslag herom kræves kvalificeret flertal, hvilket i øvrigt også gælder i de andre tilfælde, der er omhandlet her.
The ratifying law must be approved by more than a simple majority, as in most of the cases considered here.
Denne fremgangsmåde blev fulgt i 1972 '").
This procedure was followed in 1972. '"
"") Afgørelse ar 24.2.-7.3.1964. F. It. 1964. I. 466. ""')
For another, the French courts have no jurisdiction to determine whether treaties are constitutional; Article 54 of the
Se dom af 18.-27.12.1973. Jfr. note 74 ovi. "")
Judgment of 18-27 December 1973. cited at footnote 74 above.
Se hhv. Forfatningsdomstolens dom af 29.5.1974.
Judgment of the Federal Constitutional Court of 27 May 1974. note by G. Cohen Jonathan. CDE. 1975, p.
11 ') Landsretten har den 19.6.1972 afvist et søgsmål gående ud pa. at den fremgangsmade, der skal følges, er den samme som i tilfælde af grundlovsændringer. Sag Lars O. Grønborg/statsministeren, jfr. det af J.V.
On 19 June 1972 the Court of Appeal struck out an action for a declaration that the procedure to be followed was the same as for revision of the Constitution : Lars O. Gronborg ν Prime Minister, cited by J.V. Louis, op. cit. at footnote 99, p. 101.
Det fremgår af det følgende, at den har anlagt en snæver fortolkning af stk. 15. der kan være til hinder for enhver udstrækkelse af Fællesskabernes beføjelser.
It will be seen that a restricted interpretation has been placed on paragraph 15 and that this may hamper any further extension of Community powers.
I Storbritannien reguleres de forfatningsmæssige problemer, som opstod med hensyn til integrationen af fællesskabsrettens regler, ved European Communities Act af 1972.
In the United Kingdom the European Communities Act 1972 regulates the constitutional problems involved in incorporating Community law.
Afsnit I omhandler den umiddelbare retsvirkning, og afsnit 2 tilsigter løsning af eventuelle konflikter med en senere lov ved at opstille et fortolkningsprincip til fordel for bestemmelserne i selve loven og således indirekte til fordel for fællesskabsretten.
Section 2(1) deals with direct effect, and Section 2 (2) seeks to resolve possible conflicts with subsequent legislation bylaying down a principle of interpretation which gives overriding effect to the principles of the act itself, and indirectly to Community law.
Adskillige forsøg på at »blokere« fællesskabsrettens virkninger er slået fejl. uden at de britiske domstole dog klart har taget stilling til fællesskabstraktaternes forfatningsmæssighed "2).
Several attempts to block the application of Community law have failed, though the United Kingdom courts have yet to give a clear statement as to the constitutional status of the Community Treaties. 112
Det er nødvendigt først og fremmest at fastslå, at overdragelse af suveræne beføjelser ikke anerkendes i ubegrænset omfang, selv af de stater, hvis forfatninger anerkender princippet herom.
The first conclusion here is that the transfer of sovereign powers is not recognized unreservedly even in those States where the constitutions recognize the principle.
Disse begrænsninger følger af og til af betingelserne for anvendelsen af de forfatningsmæssige bestemmelser, der tillader en sådan overdragelse.
In some cases the limits flow from the conditions in which constitutional provisions authorizing the transfers apply.
Dette gælder således artikel 25 bis i den belgiske forfatning, som kun omhandler udøvelse af bestemte beføjelser, og artikel 49 bis i den luxembourgske forfatning, som desuden siger, at en sådan overladelse af beføjelser skal være af midlertidig karakter.
Such is the case of Article 25bis of the Belgian Constitution, which refers only to the exercise of specific powers, and of Article 49bis of the Luxembourg Constitution, which further stresses that this devolution is only temporary.
I øvrigt må de bestemmelser, som gælder om overdragelse af beføjelser, fortolkes under hensyntagen til grundlæggende regler i det pågældende forfatningssystem.
Moreover, provisions for the transfer of powers have to be interpreted in light of the basic rules of the relevant constitutional system.
Således er artikel 11 i den italienske forfatning og artikel 24 i Forbundsrepublikken Tysklands grundlov blevet anset som hjemmel til at udelukke indgreb »i grundlæggende principper af forfatningsmæssig art«, og da navnlig »i menneskets personlige og umistelige rettigheder« ) eller endvidere i »strukturer, som danner den gældende forfatning i Forbundsrepublikken Tyskland«, herunder navnlig »bestemmelser angående de grund læggende rettigheder« "4).
By way of example, Article 11 of the Italian Constitution and Article 24 of the Basic Law of the Federal Republic of Germany have been read as excluding violations of the fun­damental principles of the constitutional order, particularly as regards the inalienable rights of man, "3or violations of the structures of the Constitution in force in the Federal Republic of Germany, particularly the rules governing fundamental rights. 114
Disse indskrænkninger er i særlig grad blevet systematiseret i litteraturen og retspraksis i Tyskland og Italien.
The courts and learned writers have put these restrictions into methodical form, especially in Germany and Italy.