natgillin/translations-raw huggingface dataset:
En del af de spørgsmål, som disse omfatter, er gået ind i valgkampen. Lønforskellen, ni veauet for den garanterede mindsteløn og opvurderingen af det manuelle arbejde er med i partiernes programmer (i så høj en grad, at fagforeningerne, især vedrørende det første punkt, ville ønske, at man lod dem ordne deres egne sager).
Some bargaining i.ssuee have enteretl the electoraL tlebate : wag€etructure, level of the gUaranteed ninirnr.rm wage and the upgrading of nanualwork are nor party political progra^me pointe (to such a.n erüent thetteepecially ae regards wage stnrcture, the unions wieh they were 1efü tosettle their own affai-rs).
Til gengæld udtrykker de faglige organisationer sig for størstedelens vedkommende åbent om, hvilke valg der skal træffes.
Converselyl nost of the trade aseociationgopenly expresB their viewe on the choice they wish' gf_bgrgalnlrg
Det pres, der påvirker de traditionelle kollektive for handlinger "nedefra", og det, der påvirker dem "ovenfra", har i hvert fald én fælles konsekvens, nemlig at det svækker aftalens overenskomstmæssige karakter: en fast forpligtelse af en bestemt varighed om præcise bestemmelser, der kun kan revideres undtagelsesvis.
lfron unclertaking they weaken the contractual nature of the as a firm egre€m€nt only ln very for a fixecl tero with preciee claueee wbich can be revigcd erceptional circunetanoes.
Vilkårene på arbejdspladsen eller sikkerheden i ansættelsen går ind på områder, hvor lønmodtagerne vil påvirke beslutningen uden nødvendigvis at tage ansvaret for den, og hvor også den komplicerede karakter af de lokale forhold kræver for megen for handling frem og tilbage, forskelligartetheden i interesserne,
Ore conditions of working life or iob Protectionero areaa in which the mployees want to act upon the d'ecieion withoutnecessarily taking responeibility for this anal also where the complcr 1ocaleituatione regui.re too nuch novement to anit fro, the tliveraity of intcrestsrequiree too na41r centres of ection, for the unctertaking to be a sinple entlfirm one.
for mange steder, hvor der tages initiativer, til at der kan være tale om en enkelt og fast forpligtelse.
thisd.ouble pressureanditsaretwopossibleporiciee.
Den første politik har vi kaldt institutionel forhand ling eller permanent forhandling. Aftalerne er her "glidende" i retning af at revisioner aldrig er udelukket.
The first policy is what we have called institutional or continuousbargaining. llere the a€reenents are flexible in the senee that revisionis always possible.
Procedurebestemmelserne sikrer kontinuiteten i revisionen, fordi de har prioritet frem for substantielle bestemmelser.
Proceclure clauses take priority over the spbstantivecrausee, which ensures continuity of revision.
Når sondringen mellem retstvister og interessekonflikter afvises eller glemmes, gøres for pligtelsens juridiske værdi mere udflydende og det fjerner den fra overenskomsten.
The refusal or omissiontonakeanyd.istinctionbetween disputesofrightsanddisputesofinteregts nake the 1egal value of the conmitment nore vague and set itapart frour the contract.
Han bør tage sig af det uforudseelige) gøres det til stof for fælles drøftelse og paritetisk tilpasning.
!s up to hin-to cleal wj-th thefor joint d.iscussion and the one for whom things turn out badly; it unforeseeable), this risk ie nade a subject adjustmentonaparitybasie.
Skridtet er hverken enkelt eller belejligt, fordi denne drøftelse og denne tilpasning sker ved hjælp af foreliggende pres sionsmidler, og den er således resultatet af styrkeforholdene (af naturen meget heterogene, må man understrege). Det kan muliggøre
Thisproceclureisneithersimplenorconvenientbecausethed.iscussionancl adjustment ate achieved. by whatever means of pressure are available andare thus the outcorne of the play of forces (and of very heterogeneous forces).rt can leave room for abuses on both öiites and. requires nuch good faith.
Den anden politik består derimod i at skille ud fra forhandlingerne og det, der sker inden for virksomheden (for eksempel ved at forbeholde den for andre institutioner og med en anden ret) og fra det politiske liv (ved i størst mulig grad at undgå løsninger, som officielt knytter de faglige organisationer til det offentliges beslutninger). Såfremt dette lykkes, kan man næsten strengt opretholde overenskomstens kontraktmæssige karakter.
The other policy consists of separating the bargaining fron what happens to other institutions and(byavoidingwherepossibleassociatj.onsinthepublic in the undertaki.ng (for exanple by reserving it givingitotherrights)andfrompoliticallifeanyforrnulaswhichofficiallyinvolvethetrade the authoritiestdecisions).hlhere thisprovessuccessful,nature of the agreement may be preservecl fairly strictly.
Det er snarere et valg af den måde, hvorpå arbejdsmarkedets parter kan gribe ind i det politiske og økonomiske liv.
Ihere The choice is the two policies. efficiency or tryingtocompare thevalueevenmainlyoneofcriüeria or of utility.industry life.In
I ét tilfælde giver man forrangen til sociale grupper, således at de får muligheden for at udtrykke sig, medens de sammen i diskussion, konflikt og kompromis søger at finde grænsen for deres respektive viljer og beføjelser. I det andet søger man tværtimod at adskille aktionsmåderne alt efter de problemer, der skal behandles, og at forbeholde de faglige organisationer et mere begrænset og bedre defineret område.
Ratheritisachoiceofthenamner inwhichthetwosidesofcan intervene in i,ndustrial relations in politi.cal and economlctheonecase,priorityisgiventotheviewsofsocialgtoups to establish discussion, wishes öther, whichattempttogetherandpowersbymeans of thelimitsoftheirrespectivedisputeand. conpronise.Inthe thereisanattempttodistinguishmethod.s ofactionaccordingtotheissuestobeclealtwithandtoreservea morerestrictedand. betterdefined. area for the tracte associations.
Det er to forskellige måder at udtrykke sig på og at behandle de arbejdsmarkedsmæssige og sociale krav.
These are two different methodsof giving expression to and dealing with social clemands, lfhe difference ancl action anct the to the very machinery of expression ofthepublicauthorities.
Hvis det således forekommer os umuligt (og i yderste fald meningsløst) at ville fælde en global dom, er det til gen gæld absolut nødvendigt ikke at fortolke én politik ud fra den anden.
EVen 1f we congidei it inpossible (if not meaningless) to nake a,rtry overaLL jutlgement, it ie stiU essential not to interpret one policy intems of the other.
Den institutionelle eller permanente forhandling er ikke en forringet overenskomstforhandling, hvor forpligtelserne måtte være mere vage og parterne mindre oprigtige.
Institutional or continuoue bargaining i8 not abastardized vereion of contractual bargaining in which the connitnentsare leeg Etrict antl the partles show lese good faith.
Selv om den ofte er blevet indført ved konflikt, fordi den omfattede nye problemer og nye initiativer, er den ikke det samme som en forvirret eller uafbalanceret overenskomstforhandling.
Althougb it oftencane about as a result of conflict and beceuee lt brought in new problenngand new neasures, it is not eguivalent to ilieolderly or unbalanoectcontractual bargaining.
Modsat - men denne kritik rejses sjældnere - er overenskomstforhandlingen ikke en institutionel forhandling, der er strengere, mere begrænset og mere blind over for tidens problemer.
Conversely - a crlticlsn that hae been nadenore rarely - contrectual bargaining d.oes not nean an institutionalbargaining that is nore rigicl, nore limitecl or Bor€ blind to theproblemsofthetine.
Tilbage står, at den uligevægt, der i de to tilfælde er opnået, er usikker og skrøbelig.
Yet in both cases the balance achieved ie precarious and fragile.
Ingen vil bestride det for Stor britanniens, Italiens og Frankrigs vedkommende (og der er mange mulige ændringer for de tre lande).
Noone woulcl cl.ispute this in the case of the tlK, Italy or Erance (and nanychanges nay occur in these tbree countries).
Men det gælder måske også for dem, der uden store ændringer er kommet over krisen på arbejdsmarkedet fra I968 til 1974, og som bedst modstår den økonomiske krise i 1974.
Perhape it is also true ofthoee countries whicb have emergeil fron the incluetrial relations crisiaot 196*1974 without najor changee and which nanaged nost successftrllytoreslstthe'1974econoniccrisie.
Hvis vor analyse er rigtig, ser man faktisk, at genkomsten af arbejdsløshed og økonomisk krise efter tretten års vækst ikke kan være en "tilbagevenden til orden".
If our analysie is correct, the re-energence of unemplotrment ancl theecononic crisis after thirty years of grorth cannot be regardecl as arretutn to ordert.
Hvor tyngende de end er, er de nye tvingende økonomiske omstændigheder ikke de samme som i I93O.
Heavy ae they are, the new econonic conetraints arenot the Eame as those of 1930.
Og især er presset fra de problemer, der skal behandles i virksomheden, ikke forsvundet.
Above all, the pressure of problems tobe dealt with in the unclertaking hae not ttisappeared.
Pressene ovenfra udligner ikke pressene nedefra. De kommer oveni.
For preesuregfrom above do not cancel out preseures from below but nerely adil furtberpressure.
Det er en af grundene til, at man ikke kan spå de kollektive forhandlinger en let og harmonisk fremtid.
That is one rea6on wlgr one cannot preclict an easy or ha,rmonious future for collective bargaining.
Fremtidsudsigterne for en så kompleks arbejdsmarkedsmæssig praksis som de kollektive forhandlinger kan umuligt forud ses.
lthere is no nethod of cletemining the firture outlook of a eocialpractice ae complex as collective bargaining.
Man kan endog tværtimod være sikker på, at de vigtigste ud viklinger og ændringer, så snart man kommer ud over den allernærmeste fremtid, skyldes særlige begivenheder (hvad enten man kalder dem tilfældigheder, hændelser eller brud) det vil sige pr. definition, ikke kan forudses.
On the contraryr aasoon aa one goes beyonct the short termr one cen'-be äüre tbet thenajor developments or changee will be clue to oircunstances (whetherthese are defined a6 conjunctione of events, accidents or breale)1ie to factors which by definintion are unpredictable.
Bortset fra den sandsynlige, men vage, påstand om, at tingene ikke ændrer sig fra dag til dag, er endog hovedlinjerne for de næste ti år usikre.
Quite apartfron the likely but vague proposition that things do not changeovernightl eV€n the broacl lines of the future, ten years fromnow, alre uncertain.
Skal man da give afkald på at forsøge at spå om den fremtidige udvikling?
So shoulal we not attempt to preclict ?
Bortset fra, at et sådant forsøg har den fordel, at det gør os opmærksom på grænserne for vor formåen og inspirerer os til en velgørende beskedenhed, og bortset fra, at det tvinger os til at anlægge en meget strengere målestok for det, vi rent konkret ved, har det imidlertid en væsentlige fordel: det hjælper os, når det ikke er muligt at forudsige begivenhederne, til bedre at forstå deres omfang og det nye i dem, når de indtræffer, og til, når det ikke er muligt at forudsige fremtiden, at sætte os i stand til bedre at forstå det uventede, når det ind træffer.
There 18 one nain advantagein tloing so, guite apart fron the nerit of making us very arüa"e of thelinitations of our knowledge anct imbuing us with a healtlry eense ofnodesty, ancl quite apart from the fact that it forces us to aseeeswhat we lcnow much nore carefirlly. {trat ie that although we rnay notbe able to preclict actua] eventer tte may learn to understand theirscope and novelty when they arisel failing the ability to predictthe future, we nay understand the unexpected better when it happene.
Det er således uden anden ambition end at bidrage til overvejelse og at vække opmærksomhed, at vi forsøger at opridse nogle perspektiver, som i hovedsagen gentager det, vi allerede har skitseret under hele denne undersøgelse. Vi vil udelukkende præsentere det på en mere sammenhængende og mere systematisk måde,
so our only an aicl to object in reflection offer rn the nain the prospects thi.s stuily. llere we will attenptingtooutlinethefutureoutrookistoandtomakepeoplernore attentiveanda1ert.follow on fron what we have suggestecl throughoutmerely connect up the id.eas more syetenatically.
Formålet med de kollektive forhandlinger er for forholdet mellem arbejdsmarkedets parter at give regler, der fastsættes af to parter i fællesskab (eller tre, når de offentlige myndigheder deltager). Disse regler er et kompromis mellem krav, synspunkter og forskellige tænkemåder, og balancen afhænger af, hvilke midler hver af parterne råder over, og hvilke de anvender.
The aimofcollectivebargainingisto1aydown rules established jointly (or on a tripartite basis including the public authorities) for ind'ustrial reLations, to achieve a conpromise between cLifferent requirements,points of view and argr:rnents, thus producing a balance which d.epend.son theavailable resources of the parties.
Alt det, der ændrer kravene og ressourcerne, ændrer forhandlingsresultatet og undertiden selve forhandlingen.
Any factors that modify these requirementsand resources also affect the outcorne of the bargaining and sonetimes thebargaining itself.
De tredive år med økonomisk vækst, der går fra slutningen af anden verdenskrig til den direkte virkning af krisen i 1974, er i så henseende en periode med dybtrækkende ændringer. Det er disse ændringer gennem en lang periode, der har givet sig udtryk i krisen på arbejdsmarkedet 1968-19731\
The thirty years of economic growth between the enct ofthe second world hiar and. the sudden crisis in 1974 are therefore to beregarded in this context as a period of major change. llhese long-standingchangesfoundexpressioninthecrisisofindustrialrelationsin196 & -t923.
Det er tilsyneladende paradoksalt, at en højnelse af levestandarden, en forbedring af informationen og selve udviklingen af forhandlingerne ikke fra I968 til 1974 førte til fred på arbejdsmarkedet og "aftagende strejkeaktiviteter", men tværtimod hyppigere (og ofte mere ulovlige) konflikter.
(1) that the rlse in the stand.ard. of living, rt pppears paradoxical improved fl.ow of information the should and even the development of bargaining have reeulted. betwgen 1968 änd 1)l!'not in industrial peace and a clecline in strikeer but on the contrary in an increäsed.-frequency of disputes, and of unofficial disputes.
Forklaringen herpå kan være en ændring i forholdet mellem parterne, der er opstået på grund af en forbedret økonomi samt større ambitioner og krav.
This could be explained by the transformation in and the ind.ustrial relations increased aspirations caused by the easing of econonic constraints and requirenents.
gel på arbejdskraft og en betydelig indvandring eller i hvert fald en fortsat forbedring af arbejdsmarkedet '.
(although often it was ar.so a period of shortage of manpovrerwhich called. for a large imnigrant labour force), or at least of continued improvenent of the employment raarket (a).
Selv om man ikke går ind for den opfattelse, at forhandlingerne er snævert forbundet med situationen på arbejdsmarkedet, er det klart, at når det er "sælgers marked", har de, der tilbyder deres arbejdskraft, i reglen en usædvanlig stærk position (Lord Beveridge var den før ste, der forudså det).
gv"tr if one does not accept the theory that bargaining is strictly deterrnined by the it rsellerrs is clear that when there is a work are generally in the stronger poeition labournarketsituationmarkett those who offer (Lord Beveridge was the first to foresee trri";.
Naturligvis er det ikke let for alle at finde beskæftigelse af denne ene grund. Der er regioner, der er i vanskeligheder; der er industrier, der sakker agterud, kvalifikationer, der forældes, og handicappede.
certainfy tiis alone cloes not give everyone easy access to enpl-oyment; there are regional difficurties, industries lose impetus, skills become obsolescent, there are handicappecl people.
1) Republikken Irland udgør ud fra denne synsvinkel et særtilfælde.
(2) trbom thi.s point of view, the Republic of rreland ie a case aparr.
ringen er bedre udbygget. De økonomiske risici mindskes eller dækkes bedre.
A small group canpressitsclainsand. itspointofviewwithsome success.
Også derfor hviler de tvingende økonomiske omstændigheder mindre direkte på den enkelte, giver sig mindre direkte udtryk i lidelser eller personlige afsavn (som vi allerede har konstateret, medfører dette også, at de økonomiske afhængigheder bliver mindre gennemskuelige.
The rj.se in real wages contributeal to easing these constrainte. lfhateverthe pressure of consumption (and it has often been noted that demand tendsto increase in available reeources thus often increaeee the itissatisfaction),the nature of thie pressure ie clifferent once basic needls are better setisfi€d.llbe ambition to improve oners sta^ndard of living ls a strong motive forcei itcloes not, bowever, have the san€ power of conetraint es poverty or hunger.1[tre freedom of choice, the freectom to refiree a job or wait for a job is greaterfor thoee who have least responsibilities, greater during periods of life whichinvolve fewer responsibilities (young people before narriage, couplee afüer tbechililren have Left hone).
Lukningen af en virksomhed inden for en stor gruppe har ikke den indiskutable karakter som en lille virksomheds fallit).
Although it is no doubt increasingly ilifficult to freedon exploit this freeclom as age antl habit reinforce the intlividualrs socialintegration in our conauner socj.ety - which ie another reaaon why this is nost manifeet anong the young - it is encouraged by economic factors.
Den gør det nemmere for arbejdsgiverne at gøre indrømmelser i lønspørgsmål, den ryster de etablerede sædvaner og hierakier, priser eller indkomster, den gør kravene og forventningerne uvisse ved at tilsløre referencerne.
Ie,et1y, infl.ation hae also helpeil eage these conetraintg, though to verydifferent degrees ancl over a v€ry tlifferent period of tine according to country.Inflation nakes it easier for employere to nake conceesione on wa€€6, ilisturbs estabLish€d hebits and price or inoone structures, ancl nakes the requirementsanil expeotations nore vague by b]uning the terns of reference.
Den fremkalder anomi.
It algo leadsto a,nony.
Man har endog undertiden hævdet, at den i lige så høj grad var resultatet som årsagen.
It has even been suggested. that it has been as rnuch the result asthe cause of anony.
Ingen vil under alle omstændigheder bestride, at den ud fra denne synsvinkel frembyder visse af de træk, der karakteriserer en ond cirkel.
At any rate no-one woultt diepute that fron this point ofview it has eone of tbe characterietics of a vicioue circle.
Denne forbedring af økonomier har således til følge, at der sker en "glidning af beføjelserne i retning af arbejds pladsen". En stigende mulighed for de ansatte i bunden til at udtrykke sig og handle gennem eller uden om de organisationer, der repræsenterer dem, og endda gennem små grupper - med hele den mangfoldighed, der præger deres interesser og deres perspektiver.
The outcone--af tbis eaeing of conetrainte has been a ghifü of poser.towardsthe shop floor, an lncreas€d opportunity for erpreseion and action at gtassroots level, whether through or eeparate fron the organizations reprcaentingthe rank a^nil file, and aonetines by malL g:rroupo on the basis of their iliverseinterests and prospects.
Selve denne mangfoldighed øges ved udviklingen af information og af uddannelse, der også er uden historisk fortilfælde.
Thie clivereity ls actually increas€d by tbe spread, without prececlent inbistortrr, of infoanation and eduoation.
Det er ikke nødvendigt at påvise betydningen af udvidelsen af den højere skoleundervisning og af universitetsundervisningen.
There ie no need to ehow the importanceof the ertengion of seconilary education rrntil the age of 18 years ancl of higher education.
Denne udvikling vil sandsynligvis ikke - hvis man skal tro arbejdet inden for de sidste ti år - øge mulighederne for lige chancer i samfundet ret meget, ej heller demokratisere ad gangen til de mest eftertragtede stillinger radikalt.
To judge by the work done over the past ten years, this developnent hasnot greatly improvecl the inequality of Bocial opportunities nor brought nuchgreater cternocracy of aocess to the most desirable jobs.
Til gengæld medfører den ved hjælp af information og overvejelser forøgede ambitioner og forventninger i arbejdslivet med hensyn til arbejds sted eller funktion, i arbejdsmarkedsforholdene ved at skærpe sammenligningen og ved at skabe tvivl om det velbegrundede i ulighederne og forskellene og i livet i al almindelighed ved at give flere midler til at styre forløbet og navnlig større evne til at forudse det og påskønne det. Den direkte eller parallelle skole er måske ikke særlig godt tilpasset det økonomiske liv og er undertiden en dårlig forberedelse, men de krav, den skaber, kan også tynge dette økonomiske liv (og for eksempel føre til "en forbedring" af de tilbudte stillinger). Den er utvivlsomt kun delvis en direkte udjævnende faktor.
Infactithasincreased.peoplersaspirationsandexpectationsoflifeingeneral, by giving then more means of controlling their future and above alla greater capacity to predict and unclerstand their life.
Krav, der affødes af selve væksten og traditionen for vækst.
These requirements are fostered by growüh and the habit of growth.
Efter tredive år forventer alle af det år, der kommer, at indkomsterne forøges, at nye produkter bliver disponible, at staten og de offentlige kontorer samt kommunerne tilbyder nye tjene steydelser eller nye former for beskyttelse.
Atthe end of thirty years, everyone expects hie incone to increase at the encL of the year, errpects new products to be available, expects the stater the public agenclöS:anal the.localauthoritiestooffernew serviöesörnew formsof protection.
Dette fortsatte frem skridt indgår i det offentliges forpligtelser, i kontrakten mellem den valgte og vælgeren - og de valgte, som ikke kan klare det, risikerer at blive hårdt straffet, som det ofte ses af det videre forløb, den indtrufne krise og de dalende flertal.
This continuous progress fo:os part of the obligations of thepublicauthorities,ofthecontractbetweentheelectedandtheelectors-ancl the elected who clo not assume such obligations are very likely to bepenalizecl,asi.softendemonstratedbythefateoftheoutgoingmajoritiesintimesofcrisis.
De forbedrede økonomiske vilkår, ændring og forøgelse af kravene (ambitionsniveauet) har medført, at visse elementer i den sociale ligevægt er blevet rystet eller ændret.
The result of the easing of econonic constraints, and the change andi-ncrease in requirements (or levels of aspiration) is to clisturb or changea nunber of social balances.
De organer, der fører tilsyn med arbejdsmarkedet, er ligeledes blivet noget afsvækket.
The institutions of social control also become less rigid..
Dette gælder sandsynligvis for hele samfundet (familien, det politiske system og straffemetoderne). Men det skal vi ikke behandle her.
This is probably true of society in general (the fanily, the political systent, the neans of repression), but this subject is outsicle our field of stucl.y.
Det gælder navnlig for hierarkiet, autoriteten og disciplinen i virksomheden (og mere generelt i organisationerne; selv om disciplinen ikke er den vigtigste kraft i fagforeningerne, kan også de have større vanskeligheder ved at opnå consensus fra medlemmerne).
It is particularly true of the hierarclgr, authority ancldiscipli.ne of the undertakings (and more generally the organi.zationslalthoughd.isciplineisnottheuniontsmainsourceofpower,theytoonayfind it more difficult to achieve consensus anong their menbers).
Ethvert fag, enhver organisation og ethvert arbejds liv har sine bånd.
EVery trad.e,every organization and every occupation has its om constralnts.
Men hvilke bånd er nødvendige, og hvilke er vilkårlige?
But which ofthese are necessary and which arbitrary ?
Siden I967 eller I968 er tingene taget op til fornyet
Since 1967 or t!68 there has been a ieneral review of this subject.