natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Men man bør fremfor alt rejse det spørgsmål, om konjunkturomslaget ikke yderligere har fremhævet de årsager, der har ført til en udbredelse af skifteholdsarbejdet, nemlig en bedre afskrivning og en forbedret produktivitet for anlæggene og oprettelsen af flere arbejdspladser ved samme investering. Under den nuværende krise kan disse argumenter komme til at veje meget tungt.
rf the'capttal equipoent cän be paid off more;easily and. becomes Duri.ng the nore productiver present crisis this creates rnore Jobs for the irame lnvestnbnt. these arguments ane 1i.ke1y to welgh very heavily.
I Italien, hvor krisen er særlig mærkbar, tøver fagfor eningerne og gør betydelige indrømmelser.
where the crisis is particularly
Mod en nedsættelse af arbejdstiden går de med til indførelse af skifteholdsarbejde inden for tekstilindustrien for at lette moderniseringen af virk somhederne.
In Italy,ancl aaling acute, the unions are hegitating najor shift concessions : in return for work in the terüile industry shorter working hours, they are allowingin order to facilitate the nod.ernization
Inden for metalindustrien underskriver de på en be stemmelse om, at arbejdsgiverne har ret til at anvende denne mulighed.
of utdertdcinge anil ia engineering tbey have eiSned a clauee acknowl'c < lgingthe aploJrersr right to iloanil ehifü rork.
Men ikke uden megen diskussion og betænkelighed og især der, hvor krisen er alvorligst (i syd fremfor i nord og inden for tekstilindustrien fremfor de gunstigt stillede sektorer).
Eut thig uas done only afüer Ducbdiscuscion a,rcd be E lt ati on and uenally in caees rbere the criEis is uost gerious(tt ree allowed nore rillingly in the south tban the nortb ard for tertiles
Men denne smidighed er betegnende.
Yet this fleribillty is aigni'flcant.
Behovet for at oprette arbejdspladser, en skarpere konkurrence og hindringerne for en reorganisering af industrien er ikke medvirkende, tværtimod, til at skifteholdsarbejde afskaffes.
Tbe need to create Jobe, livellcr lead to an cnd of ghifü work.
Selv om det fortsat er et mål for regeringernes og arbejds markedets parters socialpolitik at begrænse og ændre skifteholds arbejde radikalt, er det alle de økonomiske kræfter der må sættes ind mod.
Althougb its policJt r€organization will not, honever, reiluctlon of profountl readjuetnent roain an obJective of thc social botb of governnents and the tro gicles of inttuetry, this goes agatnst all tbeecononio forces.
Indtager de kollektive forhandlinger ikke en underordnet plads i dette i forhold til lovgivningen?
Colleotive bargaining ney rell occupy a seconda,rXr place besitle Iegislation in this cese.
Det synes næsten udelukkende at interessere kontorfunktionærer og blandt dem for øjeblikket kun en lille procentdel (5-10$).
It se€ms alnost erclusivelJr to concern office rorkers aJd even so, for the tirae belng it only involves a enafl fraction of thm (between
I Forbundsrepublikken Tyskland, hvor tanken fremstod først, mener man, at den udbredes i et meget langsommere tempo nu, og at grænserne snart er nået.
5 * a1ra 10 ß perha,ps). tn the Federal first launoheat, it ls thought tbet ite
Det er kun i Storbritannien, at "Civil Service Department" efter officielt at have gjort flextiden til forsøgsobjekt gennem flere år har fået den vedtaget i et for handlingsudvalg for samtlige tjenestemænd takket være visse fag foreningers begejstrede tilslutning.
Republic influence of Gerna^4r, wherc tbe idea raeis nor eprcading nore sLowly ant thet the llnite will eoon heve bcen r€ached.
Ikke at de bestrider, at flertallet af lønmodtagerne oftest værdsætter den frihed, flextiden giver dem.
1973) requiree the prior the civiL serxriee national erperinerlts over several tha"nke to the cathusiam ag?eüent of the works council. only in the IIK haencgotieting boily ilecideit, afüer a geriea of fornalyears, to adopt it for thc boily of civi] Berne,ntsof sone unions.
Men fagforeningsfolkene fremsætter en række tekniske indvendinger.
Apart froll this exception, turions have eho$n strong reservatlona as awhole.
Er det altid under disse omstændigheder let at kontrollere arbejdstiden?
Tlrcy tto not uaually itispute tbat the grea't najority of @ployeeseppreciete tbe freedon it givee thm.
Indfører man ikke flextid, for at de ansatte skal tænke mindre på en ned sættelse af arbejdstiden?
Ig it not being introcluoetl go tlratthe qrployees will.be less aütare of the reduction in working bours ? tli1l
Mister fagforeningerne ikke en del af deres midler til at kommunikere med medlemmerne eller til at af holde møder?
means of cormlunicating with the rank and the unions not lose sone of their fileorholdingmeetings?
Bag disse meget præcise grunde, som langt fra er uden betydning, er der en mere generel betænkelighed: Er flextid ikke midlet til at overføre arbejdstidsproblemerne fra den kollektive aktion til individuelle ordninger?
Bbhinil these specifi.c reasons, which are certainly vaIi.ct, Lies a noregeneral preoccupation.
Medfører den således ikke alt i alt en svækkelse af den fælles bevidsthed og fagforeningstanken?
Is flexitiure not a neans of shifting questions ofworking hours from the sphere of collective action to that of incliviclualarrangenents ancl will it not therefore have the overall effect of weakeningthe sense of comrnunity and unionisn as a whole ?
Belgien har til gengæld indført noget nyt ved i nogle sektorer, bl.a. banksektoren, at introducere ret til en "familiemæssig tilpasning af arbejdstiden", dvs. ret til fravær uden løn af tvingende familiemæssige årsager.
Belgiun took a new step by introd.ucing in eome sectorsl such as banking,the right to adjust working hours for falaily reasons, that is to say, theright to unpaid absence for conpelling fanily reasons.
Der findes lignende ordninger inden for samme sektor i andre lande.
Other countries haveadopted similar practices for the same branch.
Man kan betragte udviklingen af deltidsbeskæftigelse og de foranstaltninger (hovedsagelig lovgivningsmæssige), der er blevet truffet for at lette adgangen hertil, som endnu en bestræbelse på at tilpasse arbejdstiden og skræddersy den efter lønmod tagernes behov.
The trend. towards part-time employment ancl the measures (nai.n1y statutory)taken to facilitate it coulcl be regard.ecl as another atterapt to adjust rorkinghours in order to eut then to the measure of the enployeesr needg.
Det er under alle omstændigheder det, der er blevet hævdet, og ikke uberettiget, fordi denne form for beskæftigel se breder sig i alle industrilandene. Man må imidlertid ikke glemme, at motiveringen oprindelig var branchens krav (eller, om man vil, forbrugerens).
At teastthi-e is what has been argued, not without justification since part-ti.me workis on the increase in aLl the inclustrializecl countries.
For eksempel inden for handel, restaurationsog hotelbranchen og sundhedsvæsenet.
it has often enabled enployedtraditional farnilywork has increasecl particularly hotels or health eervices.
Men det er rigtigt, at del tidsbeskæftigelse ofte har gjort det muligt for kvindelige løn modtagere at have erhvervsarbejde samtidig med, at de kan opfylde deres traditionelle familiemæssige forpligtelser, hvilken forklarer, at denne form for beskæftigelse i særlig grad har fundet
But it is true that notnen to go to work while also fu1fi11lng their reeponsibilitiesr which explains wlgr part-time in industries employing nainly women.
udbredelse inden for erhverv, hvor arbejdskraften overvejende består af kvinder.
Here again, the unions express reservations. wish to oppose what is now a widespread practice llbie is not because they(t8 $ of ernployees in the
Ikke at de søger at gå imod, hvad der allerede er en kendsgerning mange ste der (18$ af lønmodtagerne i Storbritannien arbejder under 30 ti mer om ugen - syv ud af otte er kvinder).
UK work fewer than lO hours a weekl seven out of eight are wonen).
Men de viger tilbage for at fremme deltidsbeskæftigelsen i såvel Italien og Belgien som i Frankrig og Storbritannien: Men er bange for at bidrage til en nedvurdering af kvindearbejdet, at udøve tryk mod fordelene (eller lønnen) for dem, der arbejder på fuld tid, eller (for kvindesagskvinderne) at forstærke det traditionelle skel mellem mandsog kvindearbejde (og dermed uligheden). Det er givet, at arbejds løsheden bevirker, at det ikke er ufarligt både for dem, der alle rede har arbejde, og for dem, der søger ud på arbejdsmarkedet, at man gør brug af dette nye udbud af deltidsbeskæftigede.
But they are reluctant to encourage it in ltaly, Belgiun, trbance or the UK, becauseit might contribute to clowngrailing wonenrs work, exert preseure on theadvantages (or wages) of futl-time workers and (for the feminists) widenthe traditional division (ancl i.neguality) of tasks between nen and hromen.Unemployment certainly adds an elernent of risk to the use of this newrlabour sourcet both for those who are employed ancl for those newlyamiving on the labour urarket.
Det er til gengæld gennem de kollektive forhandlinger, selv om de ofte er blevet afløst eller snarere understøttet af lovgivningen, at ordningen med ferie med løn er blevet udbredt.
Paid leave has been exüendecl by means of coLlective bargaining, althoughthis is often supplenented or rather consolidatecl by 1aw.
Der er væsentlige forskelle fra land til land. Luxembourg og Frankrig har lagt ud, medens Storbritannien har været lidt lang sommere (34$ af arbejderne havde fire ugers ferie i 1976; blandt funktionærerne drejede det sig om 60$ af mændene og 40$ af kvinderne).
Ttrere ane substantiatdifferences fron one country to another : Luxembourg and lbance starteal ear1y, the UK a 1itt1e later (34 f of workers hacl foür weeks hoLiday ln 19?6; anongemployees, 60 y'oot men anal !,O y'"ot wonen).
Men de fleste har i dag fire ugers ferie (det har været lov i Frankrig siden 1969; 53$ af lønmodtagerne har mindst fire uger i Tyskland, i Luxembourg bliver der i 1979 indført fem ugers ferie for alle), og det er ved at blive almindeligt at betale feriegodtgørelse.
But now the najority have four weeks (by law in France since 1!6!. In the Federal Republic of Ge:many 53 Sof enployees have at least four weeksl Luxembourg will introcluce five weeks for everyone in 1979) anct holictay pa,y i8 beconing general.
Derudover bliver der gjort mere spredte fremskridt.
to another.
I Storbritannien kommer offensiven fra funktionærer, som arbejderne næsten har indhentet på dette punkt, der var et af deres privilegier og særlige kendetegn.
lllbe nruber of official holitlays also varies from one country In other respects, the progress ls of a nore iliffuse nature.
I Frankrig er man gået videre i nogle brancher.
(tut ttre Linrit comes early eince thereached at 35 years of age).
Det vigtigste valg på langt sigt vil utvivlsomt være det, der diskuteres mindst, i hvert fald offentligt, nemlig valget mellem en nedbringelse af arbejdsugen og en forlængelse af ferien. Tyskland har prioriteret det første højst, Frankrig det sidste.
1llhenost important long-tcrm cboice ie no doubt the one that has boentliscussed leaet, in public at least, namely the choice between reduoing therorking week ancl erteniling holiclaye. lllhe Fecleral Republic of Ge:many gavepriority to tbe firet altcrnative, Franoe to the seconcl.
Der er fortsat en forskel, selv om den i dag ikke er særlig stor.
Even if toilay theyare very cloee again, a difference renrains.
Og med samme økonomiske indsats (men har man virkelig beregnet den?) bliver resultatet langt fra det samme.
Ancl the result is far fton theearue in spite of involving the eane econonic cost (if inile€d it has beencalculatedatall).
Man kunne endelig nævne at nogle vanskeligt stillede virksomheder i Belgien, Frankrig, Italien og andre steder med en forlængelse af ferien uden løn har fundet en mere acceptabel form for arbejdsfordeling (undertiden i forståelse med fagforeningerne).
Ia,stly, it is worth noting that someund,ertakingswhichwereindifficultiestin Be1gium, France, Italy and elsewhere,found. erüend.ing unpaid leave a moreaeceptable form of red.und.ancy (sonetimesbya€reementwiththeunions).
Der er allerede for længe siden i de ni lande blevet indført pensioneringsordninger ved lov.
Peasion ach€meg were establiaheil by Law in all the niae oountrleo a LoDg tine a6o.
De er ofte blevet revideret eller radikalt ændret efter afslutningen af den anden verdenskrig.
Often they were adepted or profoundly altered afüer the Seconcl ltorltltlar.
Men siden er der meget ofte blevet tilføjet tillægsordninger ved lov eller gennem forhandlinger.
Since tben, howeverr theJr havc.ver'5r frequently been eupillmeate < l by'frd'thcrecbeoest introiluoeil by J.aw or negotiation.
Stigningen i antallet af ældre i befolkningen og det stadig mere udbredte krav om at sikre pensionisterne en anstændig levestandard, men også udviklingen i forsorgen og ønsket om at sikre fremtiden for de yngste har gjort bestemmelserne omkring pensioneringen til et af de mest debatterede og mest aktuelle emner.
Ore rise in the percenta6e of olilpeople in the population, thc inoreaeingly uiilespread clemanil for proviillnggenior citizene witb an adequate living etantlard andl tbe trenct anöng youtrgerpeople to provitle for their future secnrity have nadte retireoent conditioneonc of thc noet wiilely itebated anil topical of iesues.
Nogle meningsmålinger viser, at det er et af de spørgsmål, der interesserer lønmodtagerne aller mest.
Several opinion polleghow that it ie one of tbe naln preoccupation of white-collar employees. llotloubt tbe uncertainty boin of the crisis further increases tbe need for,eecurity ancl guaranteee.
Usikkerheden i forbindelse med krisen får sikkert behovet for sikker hed og garantier til at vokse yderligere.
scheuee nas introduced here are eo strong that by law. Inileed, the reaeonstbe only surprise is tbe
De vigtigste punkter i pensionsordningerne er blevet gennemført ved lov.
Ithe naln boity of pension reeorting to legislation for area lefü to pension to collcotive bargaining.
Sandt at sige er der så gode grunde til, at det er det naturligste at benytte sig af lovgivningen, så det kan snarere virke overraskende at konstatere, hvor stor en del der er overladt til de kollektive forhandlinger.
Itre law is the beet way to male oontritutionesch€@ee conpuleorlr ancl to eover eve:ryone, tbue plaoing tbe eyeteu on an adcquate nrnerical basls.
Bedre end noget andet middel kan loven indføre obligatoriske bidrag, omfatte alle og
S contraet, a bra,nch, cetegor';r or €ven oonpanJr schme ia subject to tbc fluctua.tions of tbe population Etructure or of tbe eoonornic situation of tbe brancb.
I Frankrig og Luxembourg er der imidlertid blevet ind ført tillægsordninger, i hvert fald for første lands vedkommende ved en kompleks opbygning af aftaler på forskellige niveauer (tværfaglige rammeaftaler, brancheaftaler og virksomhedsaftaler).
In trbance and Luxenbourg, bonever, eupplementary scheneg have beenintroduced which in the firet caee at least ale baeed on a oonpler eystmof hierarchical a4reements (inter-trade outllne adre€ments, bra^nch agreements,conpa4y agreemente).
For funktionærer i Frankrig har man indført tillægsordningerne på sygekassebasis.
In tbance the gupplementary sch@es for oinil Eerva,ntsare nutual Lnsulance echqnee.
Her skal navnlig nævnes de ordninger, der skal dække særlige kategorier, højere funktionærer, arbejdsledere og teknikere, som har banet vejen for de paritetiske institutioner.
In particular, one shoultl note the sch@es tooover specific cetegories, executi.ve staff, forenen or technicianer which have paved the rqJr for joint ingtitutions.
I Storbritannien har fagforeningerne først sent vist interesse for de pensionsordninger, der (bortset fra den lovsikrede ordning) er blevet oprettet af virksomhederne, og som er meget forskellige med hensyn til bestemmelse og beløb.
In the llK the unions bsve ehorne bel.etert interäst in the ietirement scbues set up (outaiile the statutorlrscheme) by varioue cornpanies and which display a wicte variety of fo::muIas and rates.
Ansporet af loven (Social Security Pensions Aet, 1975), men også af den stigende udbredelse af funktionærfagforeninger, dvs. en kategori, der traditionelt er mere interesseret i de institutioner, der har med alderssikring at gøre, er fagforeningerne nu begyndt at udnytte dette enorme forhandlings oraråde. e.
Stimulated by the Social Security Pensions Act of ltJl and thedevelopnent of white-collar workersr unions, that is to eay of a categorythat is traditionally nore interested in protective institutionsr they havenon begun to qcpLoit this vast bargaining area.
Oftest foreligger der dog et lovgivningsmæssigt initiativ.
Iet generaLly it is the 1aw whlch has taken the action.
I Danmark er der for eksempel, i tilslutning til den almene pensionsordning ved lov af I964 blevet indført en såkaldt arbejds markedets tillægspension, hvis administration og ledelse er lagt i hænderne på paritetiske organer. I Italien er der ikke blevet indført nye ordninger ved lov, men arbejdsmarkedets parter og navnlig fagforeningerne har bestræbt sig på at få det offentlige til at forbedre den lovfæstede ordning (således at pensionen f.eks. baseres på de bedste indtjeningsår, som pristalsreguleres), idet inflationen gradvis forringer betydningen af særordningerne, bl.a. virksomhedspensionen, der ofte bygger på kapitalisering.
In Dermarkr forexanple, in 1964 the Law gupplementect the ueual schette by a supplenentarypenslon scheme (the tlabour narketr pänsion schene) to be adninisterecl antlnrn by joint boilies. fn ltaly no nsn scheroe was created by lawr but the twosides of industry anil in particular the unions have nade great efforts topersuade the public authorities ot inprove the etatutory systen (tasingpeneions on the best earning years and. inclexing it to the cost of livingtfor exanple) since inflation was gradually erocling the private schemes,eepecially conpa4Jr schmes, which wei.e ueuatrly based on savings.
I Tyskland er der kun lidt plads for de kollektive forhandlinger mellem den lovfæstede ordning og virksomhedernes tillægsordning (med en forsikringsfond).
In the Fecteral Republio of Germany there has usually been little roop for coLl.ective targaining besicle the gtatutory system anil the supplementary conpar\y schemeg(with an iaeurance fund).
To modstridende, men komplementære principper har ofte hersket side om side. Princippet om en ensartet basispension, der skal sikre et minimum af beskyttelse, og princippet om en lønbe-
llho oppoeite and complernentary echernesofüen coexiet, a flat-rate pensionscheme for all to give mininun protection and an earnings-retrated soheme, ie reLatecl to contributions.
I Belgien og i Frankrig har man fra starten haft en proportional pensionsordning, selv om tillægsordningerne har øget mulighederne for differentiering.
In Belgium and trbance the earninge-refated pension systenr was appliecl although supplementary schenes have made wicler tlifferentialE from the start, possible.
Med den økonomiske krise er der sat fornyet skub i pensionsordningerne.
The econonic crisie gave new impetus to pension sohemes.
Er en af de måder, hvorpå man kan "opsuge" arbejdsløsheden, ikke at nedsætte pensionsalderen for at "gøre plads" for nye arbejdstagere?
One way to rmopupr unemployrnent seeneal to be to lower the retirement age in order to rmakeroont.
Er det ikke mere rimeligt at betale pension til mænd og kvinder ved det 60 år end at betale dagpenge ydelser til arbejdsledige på 20?
It seemed rnore reasonable to pay for the retirernent of nen ancl wonena6ed 50 than for the inactivity of those aged 20.
Vil det ikke med yngre og sandsynligvis bedre uddannet arbejdskraft være nemmere at gennemføre de nødvendige omstillinger inden for industrien?
Surely, a young labourforce, probably better trained, woulcl help towards the necessary industrialreclevelopnent ?
Anvendelsen af førtidspensionering synes at have været punktvis: En virksomhed eller en hel branche i vanskeligheder kun ne benytte sig deraf med henblik på at nedskære arbejdsstyrken uden at afskedige.
Usually the system of early retirenent seems to have been applied 1ocal1y.
Stålindustrien i Lorraine i Frankrig indførte den i en aftale allerede 1967.
An undertaking or a branch in clifficulties coulcl regort to it recluce its staff conplement without disrnissals. fn trbance, the lorraine iron anil steel inclustry ernbodied this in an a€?eement as early as 1967.
Enkelte virksomheder har benyttet sig af denne løsning i Italien, Danmark og Belgien.
Soneunclertakings have done it in lta1y1 Dennark anct Belgium.
I Forbundsrepublikken Tyskland overvejer man at lade den indgå i den kollektive overens komst.
The Federal Republic of Oermargris pLanning to provid.e for it in collective a€Teenents.
Men i alle disse tilfælde har førtidspensionering næsten uden undtagelse været ét middel blandt mange (overførsler fra én virksomhed til en anden, videreuddannelse og omskoling) til at løse et personaleproblem.
Btrt in allthese cases, guite apart frorn being a r[easure justified by an emergencysituation, early retirement was also a neans anong: others (eg transfere fronone undertaling to another, firther traini.ng and retraining) of settlingstaffing problens.
Man er således i nogle tilfælde i Frankrig gået ned til 57 år for førtidspensionering (medens den normale pensionsalder fortsat er 65).
Thus in Eranoe in sone cases the early retirenent age bas tlroppeil to Jlyears while the normal retirement age rmains 6l years.
Desuden har der været en tilbøjelighed til at give en mere og mere bred fortolkning af de bestemmelser, der tillader førtidig pensionering i tilfælde af sygdom eller invaliditet (60 år i Danmark), eller særlig hårdt arbejde (minearbejderne i Storbritannien kræver pensionering ved det 60. år på denne bag grund) eller, som loven af 1976 har fastsat i Frankrig, ved sam lebåndsarbejde, ved arbejde under ugunstig klimatiske forhold
: early the iron antl steel industry heve led to a further Ln 1979 it nas proposed to lower the retirenent age ln certain oaees to 54ar.duous is tnre,.would apply to those engaged in traditionally
Belgien og Frankrig er gået længere endnu. Først og fremmest ved at åbne mulighed for førtidspensionering fra det fyldte 60. år for alle, der på dette tidspunkt er blevet afskediget, eller som har haft vanskeligt ved at finde nyt arbejde (teknisk tog denne "førtidspensionering" form af et tillæg til dagpengeydelserne, der i Frankrig (aftale af 1972) finansieres af en kasse og i Belgien (landsdækkende arbejdsoverenskomst af 1974) af arbejdsgiveren med hjælp fra en kasse i tilfælde af fallit.
(age 60 years in Denmark): ald.uoue work (English early retirenent in cases of illness nore and. more widely or to adct other coal niners claira thie for retirement or invalidlity entitlements at 6O years) or, as introtluced b;r law in lbance in 1)16, aeembly-1inö work, work in bad weather or, for wonen, thefact of having three chiLdren.
Den tværfaglige aftale af 1977 i Frankrig opstiller som eneste betingelse (ud over til strækkelig anciennitet) et forbud mod, at den førtidspensionerede samtidig har anden lønnet beskæftigelse.
So fer as we know the enployees have not ruah€dto nake use of the opportunitiee thue offeretl them (for instance by the Frenchlaw of 1976), yet this represents a naJor increase ln rights.
Det er meget sandsynligt, navnlig for Frankrigs ved kommende, at man i praksis gradvis vil afskaffe betingelserne og restriktionerne, og man vil beslutte at nedsætte pensionsanderen til 60 år (eller snarere at forbedre den pension, der kan opnås ved det 60. år betydeligt).
Eelgiun and hance have gone further, firstly by introducing the possibility of early retirement fron the a6e of 5O yeare for an;rone who, by that aget haebeen a victin of ctismissal anrt founcl it ilifficult to finit another job (technlcallythis tpre-retiresrent I scheme took the forn of supplenentary unempLoynent benefitse financecl in llance by a funit (t9?a
Desuden er det absolutte beløb det vigtigste: 25$ af lønnen (under et maksimum), som det er'tilfældet ved 60 år i Frankrig under den almindelige ordning, opmuntrer ikke til at gå på pension.
ft ie very likely, especielly in the hench case, that with tine the variousconditions and restrictions wilL gradually be eliroinatett a^nclthat it riIl beileci < ted to advance retirement age to 60 (or rather, consialerably to inprovethe pension rate entitlernent at 50 yeare).