natgillin/translations-raw huggingface dataset:
De forskellige kombinationer af disse forskellige former for organisation betyder, at antallet af nationale fagforeninger snart er meget lille (16 i Forbundsrepublikken Tyskland), snart ret stort (88 i Irland og 59 i Danmark indtil 1971).
1[he various conbtnati.ons of theEe typca of orga.nizatlon explain r]qrgonetinee tbere ere very fer national unions (t6 :.n the Federal Republic
Således har LO efter 1971 reduceret antallet af forbund fra 59 til 40 i 1976, men mener til trods herfor, at
of Germa^ny), eonetinee nany (88 in lrela^ncl, J! in Dernark until
Irland har gen nemført en lov med henblik på at lette amalgamation (1975).
Irelandhae enacted a bill to facilitate analganation (t9?5).
Men skaber sammenslutningen, der hvor den finder sted, industriforbund? I Frankrig er en sammenslutning til et forbund af beklædnings-, tekstil- og læderindustrien nærmere et generelt forbund end et industriforbund.
But rhere there ie analgpmation, does tbie create inituetrly-wide unions ?In Erance the analganation into a ferleration of clothlng, tertiles antlleatber is cLoser in type to a general union than to an induetry-wicle union.Tbe grouping into Large firnctionaL federetions which is talcing place in the pubLic gecton ln Italy le a,nalogoueto organization by induetry; erarnplesare et scbool, traneport a^nit(fn procees) healtb and eocial servloes.
Den sammenslutning til store funktionelle forbund, der sker inden for den offentlige sektor i Italien, er på linje med organisering efter industri: skole, transport og (fremover) sundhed og social forsorg.
B5r contrast, tbe maintenanc€or even extension of unions of:oployeeeantl tecbnical anit exccutlve Etaff ie striklng evidence of fra4mentatioa.
Modsat forøger opretholdelsen, eller snarere udviklingen af fagforeninger for funktionærer, teknikere og overordnede funktionærer opdelingen.
Änd there are evsn oigne of tbe naintenance ancl erteüBion of inclepenclentunloner of rautononouer confed.eratlone covering a epecific category of
Desuden opretholdes og udvikles der uafhængige fagforbund, "autonome" hovedorganisationer for en bestemt kategori af beskæftigelse, for en stab af tjenestemænd og for særligt arbejde (togførere eller metrotogførere i Frankrig). I
Job or body of officlale or specializeil ekiLl (train and netro drivera in hance).
Nederlandene omfattede de uafhængige fagforbund i 1975 næsten en 1 i fjerdedel af de samlede fagforeningsmedlemmer (437 000) '.
In the lletherLantte in 1975 the in < tepenitent unions accounted for aturoet a quarter of total wrion nenbersbip (43? 000) (1).
Derfor er det trods de vellykkede sammenslutninger og de fornuftige planer på mellemlangt sigt ikke fremskridtet i "rationalisering" og sammenslutning, der er slående.
Wrat ie striking, in spite of the successful attopte at nergers andthe ratlonal neilirun-term planning ie not the progress made in rrationaLizationr a^ndaoalganation.
Det er snarere den umådelige langsomhed, hvormed den foregår, og betydningen af bevægelserne i den modsatte retning.
Rather it ie the extremely elow pace of this progress andtbe scale of the noveorentin the öpposite tlirection.
Det er kun lidet sandsynligt, at rutinen alene er en forklaring herpå.
It ie unlikely that thiscan be erplained in terms of habit alone.
Traditionernes indflydelse er naturligvis meget stor både i Frankrig, i Danmark og i Storbritannien.
Certainly the reight of traditionie verXr beavy in France, Dermark ancl the UK.
Men denne indflydelse er måske ikke passiv.
But thio weight is not neceesa,:rily tChanging
Bortset fra Storbritannien, hvor closed shop er anerkendt af loven og er en gammel fagforeningsmæssig praksis, og selv om denne praksis eksisterer uofficielt andre steder (i Frankrig for de grafiske arbejdere, og for havnearbejderne) er organisationspligt ikke almindelig i Europa.
It is time to ernbark on a tnore systenatic enquiry into whetit is that gives a group of lrag:e-earne"s sufficient soliäarity to set up anassociation ancl act jointly.
I Nogle tilfælde lægger den høje organisationsprocent og det faglige fællesskab et stærkt moralsk pres på lønmodtagerne for at få dem til at organisere sig.
Perhaps it is naive to think that rgooclrorganization is necessarily that which coresponcls to a rnarket or productunit anal pelhaps one should. enquire how the relevant commr:aities of col-lectiveaction come into being, are rnaintained., d.evelop and change.
I Belgien kan der være forbeholdt fagforeningsmedlemmer ne visse fordele, der kompenserer for deres bidrag, men i de fleste andre lande er dette juridisk umuligt eller i modstrid med traditionerne.
Apart from the IIK where the closeil shop is recognized by 1aw and. is an olcL-established uni.on practice, and although this practice exists unofficiallyelsewhere too (in trbance for the book trade and dockers), conpulaory unionmembership is not the usual practice in Europe.
Oftest sikrer fagforeningen sine medlemmer individuelle fordele (strejkekasse, juridisk rådgivning og forskellige tjenesteydelser).
In sone cases, the highproportion of union menbershi.p and. trade soliclarity exerts a strong moralpressure to join.
Det meget høje medlemstal (Belgien og Danmark) kan sandsynligvis forklares ved en kombination af disse forskel lige måder at opnå medlemsskab på.
In Belgium, union members may ob,tain sone special advantagesin return for their d.ues, but in nost of the other countries this is 1ega11yinpossibleorcontrarytotradition.Itismore ofüenthecasethattheunionoffers its nenbers specific a.dvantages (strike fund., 1egal advice, niscel-laneousservices). lhe very high menbership rates (Belgiun, Denmark) can probably beexplainecl by a cornbination of various neans of recruiting melinbers.
Men selv der, hvor fagforeningerne er solidt forankret, er der fortsat sammenslutninger, hvor medlemsskab er frivilligt, og hvor ledelsen navnlig består af militante personer.
But evenwhere the unions are nost firrnly basecl, they remain voluntary nernbershipassociations anaL their main basis is made uD of militants.
De er således modtagelige for indtryk, interesser og pres fra medlemmerne.
So the uniong regpond. to their grass rooti:.movenents, interests andpressures. ln 196U1971 this basis was often turbulent, on a nassive anclspectacular scale in Italy and trbance.
I årene 1968-1973 var disse ofte i stadig bevægelse. På en massiv og opsigtsvækkende måde i Italien og Frankrig.
In both cases, the rhot auturonr of1968 inftalyanilthe1968 crisisinfrance,theinitiativecanefron1ocalnilitants rather than fron the union machine, which was sometinea shaken upancl caught short.
I disse to tilfælde er initiativet i forbindelse med det varme efterår i I968 og krisen i I968 kommet fra lokale militante personer, snarere end fra ledelsen, og undertiden har man væltet organisationen og hurtigt overtaget den.
In both cases the result was the entry of the unions intothe unclertaking (cf 2.2.23), hitherto refused by the employers, and. aLso a thorough i.nternal reform involving tdernocratizationt, ie eonsultation anclinformation on natters such as drafti.ng the list of clalms, deciding on astrike, holding discussions or reacbing agreement.
Resultatet har i de to tilfælde været indførelse af fagforeninger i virksomheder (jf. 2.2.2.3), som arbejdsgiverne hidtil havde været imod, men også en dybtgående intern fornyelse.
Antl in both cases theunions manageil on the whole to tap this great rnovement in order to increasstheir representation and negotiating power.
"Demokratisering", bestræbelser på konsultation og information, hvad enten det drejer sig om at opstille lister over krav, at træffe beslutning om at strejke, om at lede drøftelserne eller om at nå til enighed.
A siniLarly broad. grass roots novement emerged in the UK. Its effect tbe union novenent was nuch more restrictecl, perhaps becauce the unions a}ready had the means of clealing with company iseues, perhaps also becausein general it was a guestion of rnore traclitional olains, nainly relating to wag€s.
I disse to tilfælde har fagforeningerne i hovedsagen kunnet optage denne store bevægelse, hvorved deres repræsentativitet og deres beføjel ser i forhandlingerne er blevet forøget.
In Belgiun, unofficial strikes called into question ancl sonetines attackecl the union bureaucracy, especial.Iy system of decision-nalcing on intertrade social planning.
Trykket udefra har været af tilsvarende omfang i Stor britannien.
llhe response to this novenent was the introduction of consultation aad ofstaff neetings.
Virkningerne på fagbevægelsen har været mere begrænsede, måske fordi den allerede rådede over midler til at behandle problemerne på virksomhedsniveau, måske også fordi den alt i alt
In the Fetleral Republic of Oenrany andl the Netherlanils, theunofficial strikes ot 1969 and 1!J0 led the r:.nions to adopt a nore oldurate
Svaret har været en udvikling af konsultation og personalemøder. I Tyskland og Nederlandene har de vilde strejker i 1969 og I97O ført til, at fagforeningerne fører en hårdere linje i forhandlingerne og har mere omfattende konsultationer (navnlig i sidstnævnte tilfælde har de ført til, at visse fagforbund som metalarbejderforbundet N.V.V. bestræber sig på at gøre sig gældende på virksomhedsplan).
consultationunion tried to attitude in.tbe negotiatione and to demancl nore farr-reaching (in ttre secoDd. case, BoDe uniong gucb as the t{W netalLurgr obtain powerc of actioa within tbe unilertaling).
I flere lande har små venstreorienterede grupper ("udenomsparlamentariske" venstregrupper) spillet en rolle i disse bevægelser (Italien, Frankrig og Belgien).
Sna1l lefü-ring g?oups (tbe extra-parlianentary left) plaücal a part intbege novmento in sevenal countrlss (Italy, Ibance, Selgiun).
De har ofte understreget kravenes radikale karakter (det er tilfældet med de materielle arbejdsvilkår og striden i forbindelse med arbejdspladsens organisation) og har undertiden vendt sig mod de etablerede fagforeninger.
Sonetinesthey injected a nore radlcal note iato the clailas (eg regnrding naterialworking conclitione or {lieputes about work organization and. eonetinea tbeyturnetl a6ainet tbe establ.ished u.nions.
Deres indflydelse har imidlertid været meget begrænset i så henseende (selv i tilfældet med de italienske "enhedsbasisudvalg"). De har været mere effektive med hensyn til at give udtryk for en ny modtagelighed end med hensyn til at skabe et rivaliserende organ.
Horever, their influence n & a veryliniteil in thig respect (even that of the ltalian rbaeic unitary comltteesf).They were nore effective in orpreesirg a new ahrareness than in oreating a rivaL nachinery.
De har navnlig tjent til at give fagbevægelsen ny kraft og at forynge den fagbevægelse, der i Italien og Frankrig til dels har modtaget dem i sine egne rækker (det er navnlig tilfældet i Frankrig inden for CFDT).
So their nain effcct was to reinvigorate and. revive theunion moveoent, rblch to gone erüent adopteil them within ite renks in ftalyand Fbance (eepecially the CIDT in Erance)
I alle tilfælde, eller i næsten alle tilfælde, har det væsentligste resultat af dette militante fremstød været at hævde eller bekræfte fagforeningens tilstedeværelse i virksomheden.
In nearly all cases thc nsin reeult of thie militant noveoent was toaseert or confirar the position of the union in the undertakings.
Denne tilstedeværelse er meget begrænset i Tyskland.
1[he union in tbe undertaking lthe urt'ions have only a very linited position here in the Federal Republicoll Oernar5r.
Selv om fagforeningens indflydelse er meget stor i for bindelse med valg til bedriftsrådet (jf. 2.3), er der en skarp adskillelse mellem fagforeningen og bedriftsråd, fordi sidstnævnte skal virke i samarbejde med arbejdsgiveren.
Altbougb union influence playe a large part in the elections tothe worke oouncil (of.
Fagforeningen råder over tillidsmænd (Vertrauensleute). der repræsenterer den, modtager bidrag og sikrer kontakt, men som ikke har direkte ansvar for
2.3), there ie a clear divislon between union andoouacil gince the latter nnrst ilork in co-operation with the empLoyer. llheunion has spokemcn (Vertraueneleute) who represent it, collect tbe clueeand eneure contact between the two sid.es, but they have no dlirect negotiatingreaponeibility and aeed. not necesserily be oonzulted.. llbe introcluction of these spokcmen (a,nd sonetines tbe linke rith thoee elected by tbe Betrie- grescnca yithia
forhandlingerne, og som ikke nødvendigvis skal rådspørges.
$rEg)-*s. cvidcacc of thc unions! dcsire to asrcrt thcir tbe unitertaking.
Men de spil ler ikke nogen aktiv rolle her.
But they are not an active pa,ntner in it.
I alt fald kan de in formere lønmodtagerne.
Thc French union tlelegates do not have nuch nor€ poncr either.
I en middelstor eller stor virksomhed henhører hver af re præsentanterne under en forskellig fagforening (og således en forskellig gruppe af fagforeningsmedlemmer), men de mødes ofte i et udvalg for at behandle spørgsmålene i virksomheden, og dette multifagforeningsudvalg og dets valgte formand har mere aktionsfrihed, fordi de ikke afhænger af et kontrollerende fagforeningsorgan.
In the UK tbe ehopsterarats (or office representetivee), eLeoteil by eacb group of union nembers,shon the aploycr accepte as a negotiatirg party have all tbe nore freedonin tbat the unton rul,es are ofüen very vague witb rega,r{ to their povdra.llbey eneure conplia^nce witb the agreoent anal rltb custon ancl practice a,nd negotiate tbe neoceea,:qr ohangcs.
I et selskab med flere virksomheder kan forsamlingen af virksomhedsudvalg (combine) have meget store beføjelser.
Ehoir nargln of action. nag lncreaB€d Wtbe periodte of rage restraint iluring whiob looal arrangenents (on peSment or productivi.ty) acquired nore signtftoance.
Forskellen i forhold til England er imidlertid omfanget af fagforeningsapparatets kontrol.
The neeting of the conbined connitteeg raay be veryinportant in a conpany with several establishnents.
Denne praksis er blevet generelt udbredt med aktiv støtte fra fagfor eningerne.
So delegates are both fu1l union metnbers (electeil and very autononous in their relations with the unions.
Lønmodtagerne vælger i små grupper på tredive eller fyrre (i princippet homogene for produktionen, men med nogen smidighed i denne definition alt efter om det drejer sig om arbejdere eller funktionærer), (alle stemmer, hvad enten de er medlemmer af fagforeningen eller ej) en grupperepræsentant uden fagforeningsetiket (ofte på "blank stemmeseddel").
Ilre ilelegate (ti1lid.smand.) in Denmark is cloger to a shop steiüarcl thanto a Vertrauensratn, in spite. of his titLe. lle regresents the r,mion but ig also the spokesrnan for the employees vis-ä-vls the managenent and takespart in conpanJr negotiations where necessary. fn nertium and. large-scal.eunclertakings, the clelegates neet in committee under a general tlel-egate.
Han kan afsættes, dersom der fremsættes ønske herom.
The clifference from the British exercized by the union nachine.
Alle repræsentanterne danner et fabriksråd (consiglio di fabbrica), der praktisk taget har elimineret alle de gamle interne udvalg.
"It'e 1968-1970 strikes in ftaly brought a new institution, the workerdelegates (clelegati operai) appointed clirectly by the body of employees of a prod.uction unit, and. this systen has becone general, with the activesupport of the unions.
Rådet er en enhed, valgt direkte af de ansatte, og betragtes af fagforeningerne som virksomhedens faglige repræsentation.
In smal1 groups of thirty or forty ernployees (inprinciple homogeneous by procluction unit but in fact grouped on a noreflexible basis in tbe case of naintenance staff or white-coI1ar enpLoyees) the employees (who all have a vote, union nenbers or not) elect a groupilelegate, with no special union ticket (often on a blank ticket).
Det har udstrakte beføjelser.
He can be removed. at any tine.
Selv om systemet ikke helt erstatter de tidligere in stitutioner, anvendes det nu i størstedelen af industrien, både i den sydlige og nordlige del af landet.
The body of del.egates forns the works'.council (conslslio di fabbrica)wbi.ch has practically taken over fron the former lnternal conmissions. rtis unitary antl direct],y elected by all the staff; neverthetesg the unloneregard it as the uni.on representative in the unclertaking, ft has extensive consults ttlangOfi
Men den opbremsning af den faglige enhed, som det synes at have igangsat, gøre en for bindelse mellem bedriftsrådet og de lokale råd (hvor der kun sidder fagforeningsfolk) vanskelig.
It nore strikes, inthe sign. the company a6reenent. generalassembly,Infact, powers to negotiate, call ltsconstituentsfrequentlyofdel-egatesareunionized,
De seneste tendenser har ført til, at rådenes "udøvende magt" er blevet styrket, og at der sidder repræsentanter, som er foreslået eller udpeget af fagforeningerne, samt at rækkevidden og omfanget af møderne og de direkte konsultationer er mindsket.
Although the systen has not conpletely replacecl existing institutions,it now covers rnost of the ind.ustries in the south and the nortb. theweakening of union unity which it seemed to have brought about nakes thöliaison between the works council and the 1ocal conmittees (which only haveunion members) more rtifficult. llhe recent trend has been to strengthen therexecutiveroftheconnittees,toincorpoeateinthenrepresentativesproposed. or appointed by the unions, and to reduce the te::ms of Teferenceand. scale of the rneetings and. direct consultations.
Også på denne måde træder deres dobbelte natur (valgt af alle og faglig underafdeling) tydeligere frem.
This also brings outtheir ctual nature more clearly (elected by all and. acting as a basic union section).
De er dog ikke desto mindre en nyskabelse, og de har i høj grad bidraget til, at de italienske fagforeninger forstår, hvad der sker "på gulvet", og kan omsætte det i handling.
eolution noro porr€r to tranglatö thle iato aotion.
Det er en original løsning på et problem, der mere eller mindre opstår for alle de europæiske fagforeninger.
The syetcm ie an origlnal to a problem whlch facee all tbe Etropean unions to sone extent.
Skulle man tro, at dette fremstød nedefra, som udviklingen af fagforeningernes tilstedeværelse i virksomheden er et svar på, var snævert forbundet med konjunkturerne i 1969-1973 (navnlig med beskæftigelsessituationen), og at den nu er en del af fortiden?
Ca,u one Eöe aqJr close linke betreen thie grase roots novcnentr which wasangrercd by the etrengthenlng of the union presence in tbe rurdertakingr andtbe 1969-19?3 econonic trenil (especlally the employment eituation) ?
Selv om der er meget, der tyder på, at der er tale om en ny tendens i retning af centralisering, fører de problemer, der er af størst interesse (sikring af beskæftigelsen på stedet og arbejdsvilkår), til, at man drager de modsatte konklusioner. Der er mange grunde til, at fagforeningerne lægger stadig større vægt på deres tilstedeværelse og deres aktion i virksomheden.
Although narqr thlngg point to a neu teadency towards centratizatlon, thc.iegucs whicb arouse nosi lnteregt (on-the-job proteotlon, working coudltiona)rere not econonic and euggest thc opposite. llthere are na,ny roasons whJr theunioae attach increasing lnportance to their positiop.r-ancl activities in thcuadertaking.
Ikke alene er hovedorganisationerne i visse lande fortsat meget stærke i forhold til de fagforbund (eller fag foreninger) , der hører ind under dem, men deres beføjelser har snarere haft tendens til at blive større.
In sone countrice, not only have the confederations r€lnained very powerfirltoonpared rith the professional federationa (or professional aesociatigns orthe national trade unione) rhich they incorporate, but their powere bavetentlcd to increaEe.
I Nederlandene har krisen og genindførelsen af en ret autoritær indkomstpolitik som vi allerede har konstateret, gen oprettet hovedorganisationernes kontrol med de beslutninger, der træffes på brancheniveau (hovedaftale af 1973), og om ikke andet givet denne kontrol tilbage til regeringen.
In the Netherlanrtsr & s we noteil earlicr, the crigis anct the return to arather ilictatorial inconee policy bae put the confederations back ln controfof branch deoieions (19?3 central a4rement) anit then, for lack of othersolutions, placeit this control in the hanils of tbe governnent. In Belgiuntthe ilifficuLties cxperienced in intertrade pLanning (tbe gape between stronge^nd weak eectors, vulnerabLe antl protected sectors, as regande working houreor pay are too ride).Ied the governnent Lnj976 to rely on branch negotiations @t negotiationa-evra la the while keepiug thm under eupervlsion, In lreland, the as already nentioned, set up the nachinery for central absenoe of a single mployers confederation.
I Belgien bevirkede vanskelighederne med den tværfaglige rammeaftale i 1976 (der er for store uoverensstemmelser mellem stærke og svage, udsatte og beskyttede sektorer med hensyn til arbejdstid eller lønninger), at regeringen nærede tillid til brancheforhandlingerne, men sam tidig førte kontrol med dem. I Irland blev der ved hjælp af Employer-Labour Conference, som allerede er blevet omtalt, åbnet mulighed for forhandling på centralt niveau, selv om der ikke fandtes en central arbejdsgiverforening.
Although no ingtitutional cbangeg have ocouned in trbance the confederationsthere hsve inoreased their autbority. fhe branch federatione etil1 retaln nuohautonontrr in negotiations but the energence of new elaine and iseueg has putthe nain laitiative in the hantle of the confetlerations. lltre crlsis broughtan increased nee < [ for overall policiee. the eneuing political tlebate involvedthe nain sooial forcee of the country ancl as a result, within tbe trade uaionnovement, gave the confede ationo an adcled responsibility (even if only to affirm their neutrality like the Force Otrvriöre).
Uden at der er sket institutionelle ændringer, er hovedorganisationernes magt blevet forøget i Frankrig.
fn Dermark the 19?1 congregs ggve tho LO the right to nake col'lectivea6remente on tquestione of general. lntereet to all cnployeeet.
Naturligvis har industrifagforbundene fortsat en stor forhandlingsautonomi. Men fremkomsten af nye krav og nye problemer har givet hovedorganisationerne initiativet.
Althoug;htbe unions stllL pLay e naJor role in negotiations, the confederationgbave nade use of their new powers - for whloh the crigis gave tbem nanyopportunitics.
Krisen gør det mere nødvendigt med en global
the bra.nch organizations renain at the centre of the
I Italien har hovedorganisationerne, selv om branche organisationerne fortsat er centrum for den faglige organisation, fået mere magt.
union organization, the confed.erations have acquired more power.
Delvis fordi de ville genoptage kontrollen efter en periode med meget spredte initiativer, men især fordi de grund læggende tendenser skubbede på i den retning: udvidelse af målkravene til meget generelle problemer (skole, sundhed og bolig), den generelle økonomiske krise og beskæftigelseskris en. Derfor har de taget flere initiativer.
Partlythis is because they wanted to regain control after a period of veryfragmentedt action, but mainly it was in response to baeic trends. llhese incLudecl the ertension of the list of clains to very general iasues(schools, health, housing), the general econonic crisie ancl tbe enployn€ntcrisis. lhey have also enbarked. on corresponctingly wid.er-ecale action.
Vedtægtsmæssigt har de horisontale organisationer nu halvdelen af stemmerne på hovedorganisationernes kongresser i C.G.I.L. (de vertikale har flertal i C.I.S.L.).
B5r organizations (the vertical now have half organizations the votes in the CGfL are in a majority in etatute the horizontal confed.eral conferences the CISI).
Lad os erindre om, at problemet løses mellem bedriftsrådene, som er enhedsråd og valgt af alle, og zonerådene, der er forbeholdt fag foreningsmedlemmer.
It shoulcl be pointed out that there is a marked d.ifferencebetween the unitary works council electect by all antl the area councilsresetved to union netabers.