natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Produktivitet (pr. beskæftiget person) Arbejdsløshed (i % af den erhvervsaktive befolkning) Realløn pr. capita
GDP in volume Inflations (GDP prices) Productivity (per employed person) Unemployment (as % of the active population) Real per capita wages
Kilde: G D II. Dok.
Source: DG II.
') Som generaldirektøren for Zenith Radio (USA), John Nevin, siger: »Når først produktionen er automatiseret, er det ligegyldigt, om arbejdskraften koster 25 cents eller 3 dollars i timen«. (ECONOMIA nr. 38, november 1977, s. 37).
In today's Community not only does growth remain low at 3.4% over the period 1976-79, but unemployment is becoming worse.
Kriserne: Årsager og konsekvenser — Hvad står på spil for Europa ?
Some 40% of the 6 million unemployed in the EEC are under 25.
— Inflationen blev bremset i 1978 (6,9%) i forhold til 1975 (13,4%), men den synes at stige igen i 1979 og er endda nået til lande som Tyskland og Benelux, der hidtil har haft inflationsrater på under 5%. I 1980 var den i EF på cirka 14%.
Moreover, though inflation slowed in 1978 (6.9%) compared with 1975 (13.4%), it accelerated again in 1979 and 1980 (14%).
— Stigningen i produktiviteten kan ikke opretholdes. Den faldt fra 4,3% om året i gennemsnit pr. beskæftiget i tiden 1960-1973 til 2,2% i 1974-1980.
Productivity growth is still low, falling from 4.3% per year on average per employed person during the period 1960-73 to 2.2% over the period 1974-78.
Konklusionen er, at den ringe produktivitet ikke forhindrer, at beskæftigelsen falder, og at den høje arbejdsløshed ikke bremser inflationen.
This low growth of productivity has not prevented rising unemployment, and high unemployment has not prevented inflation.
Dette er i strid med den alt for berømte Philipp-relation '), som mange landes økonomiske politik bygger på via den »stop and go«-strategi, der kun har forværret situationen.
This phenomenon undermines the Phillips relationship1which still encourages many political economists to advocate the 'Stop-Go' policies which have only discouraged investment in our longterm productive capacity.
Resultatet er, at produktionsudstyret forældes, og konkurrenceevnen forringes.
In the re cent past, the expansion of productive capacities and the introduction of technical innovations played a motor role in growth.
Hvordan skal man komme ud af den onde cirkel »recession-inflation-arbejdsløshed«?
How can one escape from the vicious circle of recession, inflation and unemployment?
Det økonomiske kaos er mindst lige så alvorligt som det kaos, vi oplever på energiområdet.
This economic disarray is as bad as our experience in the energy field.
Kommissionens økonomiske eksperter understreger det således: »For så vidt angår stigningen i BNP udtrykt i mængde, ligger det årlige gennemsnit for perioden 1976-1979 med 3,4% langt under de 4,5-5%, der blev anset for at være et minimum ved programmets vedtagelse.
The average annual GDP growth rate over the period 1976-79 was 3.4%, considerably below the 4.5 to 5% which used to be regarded as a minimum in the programme set by the EEC Commission.
Denne stigning på 3,4% for perioden 1976-1979 er meget nær det pessimistiske tal på 3,3%, som den gruppe eksperter, der undersøgte de økonomiske perspektiver på mellemlang sigt, fremkom med i december 1975, og som på det tidspunkt blev for-
This rate of 3.4% over the period 1976-79 is very near the pessimistic variant of 3.3% which the study group on medium-term economic prospects presented in December 1975 and which was rejected at that time as being socially and politically intolerable.1
Den omvendte relation mellem tallet for ændringerne i pengelonnen og arbejdsløshedstallet, det vil sige, hvis man som Keynes vurderer inflationen ud fra omkostningsniveauet mellem arbejdslosheden og inflationen.
The inverse relation between the rate of change in money wages and the level of un employment, i.e., from a Keynesian viewpoint of cost-inflation between the level of un employment and inflation. See DG 11/119/79, Problèmes généraux de la perspective à moyen terme 1979-83 et quelques implications.
Den gamle og den nye verden kastet som værende socialt og politisk helt uacceptabelt«.1).
Full employment and productivity: More jobs are saved with the new technologies
De modstridende krav
Contradictory imperatives
— Et socialt krav om beskæftigelse: kravet om at sikre en tilstræk kelig stor del af den erhvervsaktive befolkning beskæftigelse for ikke at forværre de sociale spændinger og for at imødekomme legitime ønsker.
In the present and in the future Europe must attempt to reconcile in creasingly contradictory requirements.
Dette første krav prioriteres endnu højere, fordi arbejdsløsheden især rammer de unge (40% af de arbejdsløse er under 25 år), og i perioden 1975-1985 vil for EF som helhed den del af befolkningen, der er i den arbejdsduelige alder, vokse tre gange så hurtigt som i de forudgående år ( + 0,8% i 1975-1985 mod 0,25% i 1955-1975).
First, the social need for employment: to extend employment to a sufficiently large part of the active population in order to meet legitimate aspirations and to defuse social tensions.
Dette vil fortsætte indtil 1985.
This first requirement becomes even more pressing since unemployment affects mostly the young.
Først da vil nedgangen i fødselstallet begynde at få virk ning for den erhvervsaktive befolkning — og det vil skabe andre problemer.
Moreover, in the period 1975-85, the EEC population of working age will increase by an annual 0.8%, or three times more rapidly than the 0.25% growth from 1955-1975.
Denne åbning over for udlandet, som er nødvendig for at klare betalingsbalanceproblemerne, forudsætter, at Europa er konkurrencedygtigt.
This opening-up to the outside makes competitiveness vital.
Hvis det ikke sker, kan Europa risikere at blive overhalet af USA og Japan og samtidig indhentet af nogle af udviklingslandene og østlandene.
Otherwise Europe will be outstripped by the United States and Japan, and also caught up by certain LDC and the Eastern bloc countries.
— Et krav om ny teknologi: forbedringen af produktiviteten og val get af specialisering bør styres og støttes af teknologien.
Fourthly, the improvement of productivity requires technological innovation. The choice of specialization must also be sustained by technology.
Da Europa ikke har de andre konkurrencemæssige fordele (lave lønninger, råvarer), er det nødt til at udvikle de teknologisk avancerede sektorer, som ofte er arbejdskraftbesparende.
Europe does not have low wages or raw materials. It must necessarily develop the high-technology sectors which, without rapid growth, might save more labour than they use.
— Et politisk krav om sammenhæng og samordning mellem de forskellige europæiske lande for at undgå, at landenes industri politik og forsknings- og udviklingsaktiviteter strider mod
Concerted action between the various European countries is also needed to avoid incompatibilities between their industrial policies, and their R & D. Furthermore, if Europe wishes to expand in fields like aerospace and telecommunications, it will also need closer cooperation.
) Jf. DG II/l 19/79-FR, »Problèmes généraux de la perspective à moyen terme — 1979-1983«.
In reality, of course, there are apparent, if not real, contradictions between these priorities.
De politiske og økonomiske valg afhænger af, hvordan man prioriterer de forskellige krav.
The apparent contradiction between rising productivity and employment
Den udbredte opfattelse
Matouk's theory
Jean Matouk fremlægger denne modsætning humoristisk i form af en læresætning: »Beskæftigelsen afhænger af væksten.
Jean Matouk presents this apparent contradiction in the form of a theory: 'Employment is linked to growth.
Væksten afhænger af balancen over for udlandet.
Growth is linked to the exter nal balance.
Balancen afhænger af en tilpasning af vor industri« ').
The external balance is linked to the adaptation of our in dustry'.1
Man kunne hertil føje en følgeslutning: tilpasningen af vor industri afhænger af en forbedring af produktiviteten og nedlæggelse af et antal arbejdspladser.
One could add a corollary: the adaptation of industry takes place through rising productivity and the destruction of some jobs.
Konklusionen er: beskæftigelse på lang sigt forudsætter nedlæggelse af arbejdspladser på kort sigt, og i en tid med arbejdsløshed strider det klart mod de sociale ønsker og mål.
The conclusion is that longterm employment can only be assured through the destruction of short-term employment. In a period of high unemployment, this is evidently contrary to social aspirations.
Denne konklusion er naturligvis noget forhastet.
This conclusion is naturally somewhat too hasty.
Problemet må behandles mere seriøst med angivelse af visse taloplysninger.
A quantitative and more detailed ex amination is required.
Ringe vækst og høj produktivitet = tab af arbejdspladser
The loss of jobs
Den gamle og den nye verden duktiviteten er større end væksten, kan det kun forværre arbejds løsheden under forudsætning af, at arbejdstiden er uændret.
With low growth, a slowdown in productivity-increases per employed person implies, other things being equal, a reduction in employment of about half a million persons at Community level.2Thus it appears that when the increase in productivity is higher than the rate of growth unemployment can only worsen, on the assumption that working hours remain the same.
For udsætningen for større produktivitet er ændret teknologi — og derfra til at hævde, at teknologien skaber arbejdsløshed, er der kun et lille skridt.
The cause of productivity gains is most frequently technological change, and from there the statement that technology creates unemployment is only one step, all too frequently taken.
Alt for mange er tilbøjelige til at drage denne slutning. ning.
In reality, the 1960s showed exactly the contrary.
Tresserne beviste det modsatte, fordi det teknologiske fremskridt skabte beskæftigelse, og faldet i omkostningerne resulterede i større markeder, øgede indkomster og efterspørgsel, så stigningen i BNP udtrykt i mængde (4,6% om året fra 1960 til 1973) oversteg stigningen i produktiviteten (i gennemsnit 4,3% for Fællesskabet i samme periode).
Technological progress created employment, reduced costs, and expanded markets, revenue and demand, so that the growth of the GDP in volume, at 4.6% per year from 1960 to 1973, was greater than that of productivity at 4.3% on average over the same period in the Community.
Nu går tendensen i den modsatte retning. Produktiviteten stiger hurtigere end BNP udtrykt i mængde (henholdsvis 2,29% og 2,0% om året i tiden 1973-1978).
Today the trend in the Community is reversed, with productivity increasing more rapidly than GDP (respectively 2.2% per year and 2% per year over the period 1973-78).
I kraft af definitionen på produktivitet har det kun kunnet lade sig gøre på bekostning af beskæftigelsen.
By the very definition of productivity, this can only take place at the expense of employment.
Presset fra konkurrencen fra udlandet synes at tvinge Europa til at forsøge at opnå større produktivitet. I tilfælde af lav vækst vil dette nødvendigvis forøge arbejdsløsheden.
The need to maintain ex ternal competitiveness seems to condemn Europe to a course of raising productivity and this, under the hypothesis of low growth, necessarily implies more unemployment.
Løsninger- ne i en periode med lav vækst
Some solutions in a period of low growth
Hvordan skal man få bugt med modsætningen mellem produktivitet og beskæftigelse, nu da en tilbagevenden til høj vækst synes mindre og mindre sandsynlig? Der er flere veje at gå:
How can one escape from the contradiction between productivity and employment other than by a return, which seems less and less probable,
— Man kan skabe en mere beskæftigelsesfremmende vækst.
One possibility is to encourage more labour-intensive growth.
Den seneste udvikling i USA er et godt eksempel: »Fra begyndelsen af 1977 til udgangen af 1978 steg det samlede antal arbejds pladser i Europa med mindre end 100 000.
The recent development of the United States may set an example.
I samme periode skabtes i USA fire millioner nye deltidsstillinger og 700 000 fuldtidsarbejdspladser for at styrke de kollektive funktioner på lokalt plan.
From the beginning of 1977 to the end of 1978 the total number of jobs in Europe increased by less than 100 000, while the USA created 4 million new part-time jobs and 700 000 jobs to provide better collective services at local level.
Ved et tilbageblik overrasker det at kunne konstatere, at USA fra 1960 til 1975 frembragte 15 millioner nye arbejdspladser, mens EF-landene ikke engang nåede tre millioner, selv om væksten i USA stort set i hele dette tidsrum var mindre end i Europa« ').
Looking further back, one is struck by the fact that the USA created 15 million new jobs from 1960 to 1975, whereas the EEC countries created only 3 million.
— Lavere produktivitet i Europa (+ 1,6% årligt fra 1974 til 1978 mod 2,2%).
American labour productivity increased by 1.6% per year from 1974 to 1978, as against 2.2% in the EEC.
— En fordelingspolitik til fordel for arbejdskraftkrævende akti viteter og overførsel af energikrævende aktiviteter til Den tredje Verden.
Wage increases in the United States were less rapid than in Europe, at 2% per year as against 3.2% over the period 1974 to 1978.
Kriserne: Årsager og konsekvenser — Hvad står på spil for Europa ?
We should point out, nevertheless, that the rate of unemployment in the United States remains high, being 5.8% of the actual population in April 1979, or 6 million unemployed, an equivalent number to that in the Community (see Le Monde, 31 May 79).
— Mindre lønstigninger end i Europa ( + 2,0% mod 3,2% mellem 1974 og 1978).
Since 1974, however, American employment has increased by 11.6%.
— Mindre beskyttelse af beskæftigelsen, hvilket kan synes paradoksalt.
(If the number of jobs had increased by the same percentage in France, there would be 2.5 million more jobs, or twice as many vacancies as un employed).
Siden 1974 er beskæftigelsen i USA steget med 11,6%')· Hvis den beskæftigede del af den erhvervsaktive befolkning i Frankrig f. eks. var vokset med samme procenttal, ville landet nu have omkring 2,5 millioner nye arbejdspladser, rundt regnet det dobbelte af det antal erhvervsaktive, der i dag søger beskæfti gelse. 2)
These jobs are naturally fragile, and the current recession in the United States is already causing much more dramatic job redundancies than in Europe.
Disse nye arbejdspladser er naturligvis ret sårbare.
Another difference is that the Community is much less protectionist than the United States.
En recession i USA ville uden tvivl medføre langt mere omfattende afskedigelser end i Europa.
The average level of customs duties in the EEC is lower than that of the United States or Japan.
Alligevel bør Europa tage ved lære af det amerikanske eksempel, fordi det også har et enormt marked (260 millioner indbyggere), som aftager næsten 90% af produktionen (eksportens andel i BNP er 8% for USA og 12% for Europa, hvis man ikke medregner den interne samhandel, der udgør 50% af EF-lande-nes eksport).
Nevertheless, Europe might draw some lessons from the American ex perience since the EEC is also an immense market of 260 million inhabitants which absorbs nearly 90% of its own production.
Den store forskel ligger i, at Europa ikke har nogen egentlig europæisk industri, og at de nationale industrier konkur rerer nådeløst.
The ratio of ex ports to GDP is 8% for the United States and 12% for Europe, if one ex cludes trade between the Community countries.
Man kan udvikle en dobbelt økonomi (J. Delors) med en sektor, der er udsat for international konkurrence, og en anden, der er beskyttet, og som producerer nye tjenesteydelser på og uden for markedet.
One possibility is to encourage what J. Delors calls a 'dual economy'.
Det sidste punkt vedrører spørgsmålet om »the informal economy«3), som siden krisen har taget et bemærkelsesværdigt opsving i Storbritannien og Italien.
One sector is exposed to international competition and another is protected producing new services of either a marketed or non-marketed kind.
Går vi i retning af en udvidelse af måneskinsøkonomien, eller er der ved at udvikles en »informal economy«?
One European response may be the 'informal economy',2which
Hvis det sker, er det efter andre regler end i den officielle økonomi. nomi.
Taxation and legal protection for workers certainly encourage moonlighting, or do-it-yourself.
Udviklingen af en uofficiel økonomi indebærer et afgørende problem for beskæftigelsen i det almindelige erhvervsliv.
The informal economy poses a basic problem for employment in the for mal economy.
Efter spørgslen efter tjenesteydelser vil ikke stige i samme takt som tidligere.
The demand for services will not increase at the same rate as in the past.
Det betyder, at der skabes færre jobs i de sektorer, som man regner med skal kunne absorbere den beskæftigelse, der frigøres i sekundære sektorer som følge af de tekniske frem skridt.
There will not be the same number of jobs created in ser vices which until now have absorbed the employees released from manufacturing as a result of technical progress.
— Man kan — som fagbevægelsen foreslår — nedsætte arbejdstiden.
Another possibility is to reduce working hours, as the trade unions propose.
Denne udvej støder på flere vanskeligheder:
But this route encounters several difficulties.
— Virksomhedernes konkurrenceevne må ikke forringes, og derfor må en arbejdstidsforkortelse ledsages af øget produktivitet og en vis lønnedgang.
First, the competitiveness of companies must not be reduced. As a consequence, any cut in working hours, without a cut in wages, must be accompanied by offsetting gains in productivity.
— Arbejdstidsnedsættelsen skal ske på grundlag af den årlige arbejdstid, så hvert land og hver virksomhed kan vælge den model, der synes mest hensigtsmæssig (længere ferier, 36 timer ugentlig arbejdstid osv.).
If cuts in working hours are to produce more jobs, they must be accompanied by cuts in wages.
— På grund af den gensidige afhængighed bør beslutningen træffes på europæisk plan.
Secondly, the reduction must be envisaged within the total annual duration of work.
— Vi skal vende tilbage til både dette spørgsmål og til det foregående (informal economy).
Thirdly, if the competitiveness of companies is reduced, any decision would have to be taken at a European level, because of the in terdependence of all the EEC economies.
Den gensidige afhængighed
The constraint of interdependence
Paradoksalt nok er den gensidige afhængighed årsagen til, at krisen rammer alle lande, ligesom at den øger afhængigheden.
Paradoxically, interdependence explains why the crisis has spread, but the crisis has also accentuated interdependence.
Åbningen over for udlandet gør de europæiske lande mere følsomme i inter national sammenhæng og forstærker behovet for en samordning på fællesskabsplan, men den gør også sammenholdet mere skrøbeligt.
Openness to external trade makes European countries more sensitive to the international en vironment, and reinforces the need for concerted community action. But it also makes cohesion increasingly fragile.
Alle europæiske lande er i forskellig grad udsat for den inter nationale uro og mener, at de bedst selv kan finde de løsninger, der er mest hensigtsmæssige i relation til deres egne problemer.
Each European country is subject, in differing degrees, to international disturbances.
En oversigt over de optimale situationer for samtlige lande vil næppe svare til den optimale situation for et fast sammentømret fællesskab. Et eksempel: hvis alle EF-landene på samme tid udvikler en specialiseringsstrategi i retning af en bestemt aktivitet, der anses for særlig progressiv og fordelagtig, vil der ske overlapninger, som vil være skadelige for Fællesskabet som helhed.
The responses each country develops will be different, and the sum of policies which are optimal nationally has little chance of corresponding to a coherent com munity optimum.
Man må sammen med Jean Matouk erkende, »at valget i dag står mellem en åben holdning overfor omverdenen med de farer, dette fører med sig, men også med de muligheder, det giver, og en pro tektionisme, som, begrænset til det nationale plan, kun kan skabe utilfredshed hos forbrugerne, der må undvære visse importerede varer og tvinges til at ændre deres livsførelse radikalt — om ikke andet så for at spare på energien.
We must acknowledge, like Jean Matouk, 'that today the choice is between an attitude open to the world, with the risks which this entails, but also the opportunities which it offers, and a protectionism which, limited to the national level, can only lead to a failure to satisfy consumers who are deprived of some imported goods and obliged to change drastically their life-style, if only to reduce their consumption of energy.
En sådan ændring kan måske, selv om den kan synes vanskelig i øjeblikket, med tiden resultere i en livsform, der er bedre i overensstemmelse med det økologiske system, mere naturlig, og som bedre kan sikre menneskehedens muligheder for at overleve« ').
However, such a change, painful at the present time, might eventually lead to a life-style more harmonious with the ecosystem, more natural, and which ultimately guarantees more efficiently the survival of the species.'1
Uden nødvendigvis at gå så langt som til at sætte spørgsmålstegn ved vor livsform og den åbning, der er en nødvendig følge heraf, kunne det måske tænkes, at man hurtigt kunne genvinde en del af det indenlandske marked ved for eksempel i Europa at udvikle erstatningsvarer for udgiftskrævende import.
Without going so far as to question our life-style and the open economy which necessarily results from it, one might recover rapidly a part of the domestic market by developing import-substitutes on European soil. Many costly imports such as soya or building timber are not essential.
Kort sagt: vi må »stole mere på vore egne kræfter«, for den gensi dige afhængighed indebærer, at de svageste bliver mere afhængige end de stærkeste.
In sum, we need to rely more on our own strengths since interdependence increases the dependence of the weaker on the stronger.
Det må konstateres, at lav vækst, høj arbejdsløshed og inflation vedvarende har kunnet eksistere side om side til trods for en lang række konjunkturforbedrende foranstaltninger.
Inevitably, such a policy might require some extension of EEC protectionism.
Hvad står på spil for Europa?— De teknologiske perspektiver
The challenges for Europe and the technological prospects
Europa soger at forene tilsyneladende modstridende krav: gensi dig afhængighed og intern harmoni, forsøg på større produktivitet og oget beskæftigelse.
Europe is seeking to reconcile objectives which are in part contradictory, notably dependence on the outside world and internal harmony, rising productivity and employment.
Presset fra den udenlandske konkurrence synes at gøre det nødvendigt at opnå storre produktivitet.
The need for external competitiveness seems to require steadily increasing productivity which, on a hypothesis of low growth, necessarily implies more unemployment.
Under forudsætning af lav vækst betyder det storre arbejdsløshed — men dog utvivlsomt mindre, end hvis produktiviteten ikke sættes op.
That unemployment, however, will un doubtedly be less than the alternative: a deliberate brake on productivity growth, reducing competitiveness and creating balance of payments crises.
For ikke at øge arbejdslosheden må man mindske presset udefra, men samtidig styre uden om det skær, protektionismen udgør, og tage fat på at organisere samfundsøkonomien på en anden måde for at give plads for bedre livsformer.
If unemployment is not to increase we must tackle the external constraints without falling into the trap of systematic protectionism.
Den gamle og den nye verden eksempel soja og træ til bygningsformål.
The crises: The origins, consequences and challenges for Europe prepare for another socio-economic organization and other life styles.
Træ er den næststørste mangelvare i Fællesskabet efter olien.
There are many routes to be explored:
Europa bør søge en mere beskæftigelsesfremmende form for vækst.
— More self-reliance.