natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Åbning af kollokviet for kontaktgruppen af lærere i samtidshistorie om »det økonomiske opsving og Rom-traktaterne«: uddrag af taler af understatssekretær Cattanei på vegne af Giulio Andreotti, republikken Italiens udenrigsminister — Rom, 25. marts 1987
Opening of the Symposium organized by the Liaison Group of Professors of Contemporary History on 'The revitalization of Europe and the Treaties of Rome ' : extracts from speech made on behalf of Mr Giulio Andreotti, Minister for Foreign Affairs, by Mr Francesco Cattanei, State Secretary for Foreign Affairs of Italy, in Rome on 25 March
Erklæring vedtaget af aktionskomitéen for Europa den 24. marts 1987
Declaration adopted by the Action Committee for Europe at its meeting of 23 and 24 March in Rome
Særudgave af Eurobarometer i anledning af trediveårsdagen for undertegnelsen af Rom-traktaten
Special edition of Eurobarometer for the 30th anniversary of the signing of the Treaties of Rome
Det er kun få begivenheder, der så klart har vist styrken af denne politiske identitet som drøftelserne for nylig mellem Fællesskabet og Comecon-staterne.
ly than the recent discussions between the Community and the Comecon States.
Uddrag af talerne under højtideligholdelsen af trediveårsdagen for under tegnelsen af Rom-traktaten den 25. marts 1987 i Capitol i Rom
Extracts from speeches made at the formal celebration of the 30th anniversary of the signing of the Treaties of Rome, on the Capitol on 25 March 1987
En eventuel oprettelse af forbindelser mellem Fællesskabet og Comecon bør støttes i vidt omfang, men vi bør ikke glemme, at disse to organisationer er af vidt forskellig beskaffenhed.
The possible establishment of relations be tween the Community and Comecon is broadly to be encouraged, but never let us forget that the nature of the two organizations is quite different.
Comecon er inspireret af Sovjetunionen.
Comecon is inspired by the Soviet Union.
Fællesskabet er inspireret af Den europæiske Union.
The Community is inspired by European Union.
Omend vi anerkender de betydelige frem skridt, der er gjort i løbet af denne generation, er det også vor pligt at gøre den næste generation endnu mere betydningsfuld og endnu mere kreativ.
While we acknowledge the great progress made in this generation, it is also our duty to make the next generation even more remarkable. Let us make the next generation even more creative.
Lad os skabe Europa!
Let us, indeed, create Europe.
De østeuropæiske landes økonomier plan lægges centralt.
The economies of Eastern Europe are centrally planned.
I almindelighed følger de vesteuropæske landes økonomier udviklingen på det frie marked.
In general, the economies of Western Europe are guided by the free market.
Comecon's økonomiske og politiske principper står i diametral modsætning til Romtraktatens principper, hvis trediveårsdag vi fejrer i dag.
The economic and political principles of Comecon are diametrically opposed to those of the Treaty of Rome, whose anniversary we are celebrating today.
Men tredive år, hvad er det i virkeligheden?
Thirty years is hardly any time at all.
Mine venner, vi er knap nok startet!
My friends, we have hardly even started.
Men det er vor opgave at gøre forretninger!
But we are in the business of doing business.
Comecon har en økonomisk interesse i at anerkende Fællesskabet.
It is in Comecon's economic interest to recognize the Community.
De østeuropæiske lande har brug for kapital og for økonomisk samarbejde med Vesten.
Eastern European countries need capital and they need economic cooperation with the West.
Vi ved i dag, at Europa har pas seret denne korsvej, og at det nu gør store og energiske fremskridt ad denne vej.
To day we know that Europe has passed the crossroads, and is now striding firmly on the path of progress.
For at sige det rent ud: Gorbatjov har brug for denne samhandel med Vesten.
If we are going to be down-to-earth about it : the fact is, Gorbachev needs the trade.
Com-econ-organisationen bør vide, at den befinder sig på den forkerte side af den klassiske kapitalistiske ligning: Comecon befinder sig på sælgers marked, og samtidig er den nødt til at købe.
Comecon should know that it is on the wrong side of the classical capitalist equation: Comecon is in a seller's market, and it has to buy.
Men hvad er det for fremskridt, vi ønsker?
But what kind of progress do we want?
Europæerne har ikke altid været enige om de mål, der skal nås, og ej heller har de altid været enige om de midler, der skulle tages i anvendelse.
Europeans have not always agreed on the aims and objectives. They have not always agreed on the means.
Vi skal ikke gå ud fra, at de gode ideer accepteres overalt, og ej heller, at dårlige ideer altid vil blive afvist.
We must not assume that good ideas will find universal acceptance, nor that bad ideas will always be rejected.
Lad os med alle de midler, der er mulige gå ind i økonomisk samarbejde, men lad os deltage som beslutsomme partnere i forretningsforhandlinger og ikke som aktører i et politisk show, hvor man fedter for hinanden.
By all means, let us engage in economic co operation : but let us participate as partners in a hard-nosed business deal, and not as actors in mutual political flattery.
Der er tider — det var for eksempel tilfældet for fem år siden — hvor optimismen kan være falsk, hvor ægte tvivl og endda frygt kan kuldkaste de mest grundfæstede planer og true med at ødelægge tilliden til fremtiden. den.
There are times—I could suggest five years ago, for instance—when optimism can be false, when genuine doubt, even fear, can disrupt the best-laid plans and threaten to demolish confidence in the future.
På det institutionelle plan er vi ligeledes vidner til en opmuntrende udvikling.
Ladies and gentlemen, another encouraging development is happening on the institutional front.
Vi ved, at Europa har overlevet den første bølge af tvivl.
We know that Europe has survived its first wave of doubt.
Europa har stået prøven godt, og det fremstår stærkere og bedre herefter.
It has survived it well, and it has emerged stronger and better from the test.
Siden indførelsen af de direkte valg har det været vanskeligt at hindre Europa-Parlamentets fremskridt på det institutionelle plan.
The institutional progress of the European Parliament has been difficult to resist since the introduction of direct elections.
Der er nogle særlige grunde, der bestyrker mit håb og gør mig mere tillidsfuld, end det var tilfældet for knap fem år siden.
There are particular reasons why I am much more hopeful and much more confident than I was just a few years ago.
Altiero Spinelli har selv bemærket — og jeg er fuldstændig enig med ham heri — at det ikke er diplomaterne, der skaber Den europæiske Union, men et direkte valgt Europa-Parlament.
Altiero Spinelli himself noted—and I agree entirely with this—that European Union will not be brought about by diplomats, but by directly electing a European Parliament.
Europa er ved at blive — nogle siger, at det allerede er blevet — en politisk supermagt på verdensplan.
Europe is becoming—some would say, has already become—a political superpower in world affairs.
Det europæiske politiske samarbejde er ikke blot et tomt ord — det er en struktur og en virkelighed. Det er Europas stemme i verden, og denne stemme taler med styrke og tillid om fred.
European political cooperation is not just a phrase—it is a structure and a reality.
Europa-Parlamentet vil fortsat lade sig in spirere af de ideer, der er nedfældet i Spinellis forslag til en traktat for Den europæiske Union.
There are few events which have shown the strength of this political identity more clear
Det er ikke blot op til regeringerne at træffe afgørelse om Europas kommende politiske struktur. Mange af de praktiske ideer og planer, som vi nu drøfter i Europa-Parlamentet, er også tredive år gamle eller mere.
I see this exercise as a preparatory exercise.
Heri rejses der nogle afgørende spørgsmål, som vil bestemme Fællesskabets fremtid.
compete with the United States of America.
Det er det, vi taler om nu, i forbindelse med behovet for at gen nemføre det indre marked inden 1992.
We talk about this now in the context of the need to complete the internal market by 1992.
Det må lykkes for os, hvis vi skal konkurrere med Japan.
We need to succeed if we are to compete with Japan.
Jeg betregter kun denne proces som en ind ledende fase.
We will expect more in the way of an institutional result than we were able to gain from the Single Act.
Europa-Parlamentet er ved at forberede et nyt initiativ for Den europæiske Union, et fremstød, som jeg fuldt ud går ind for.
The European Parliament is about representing people or it is nothing.
Vi kan forvente flere resultater på institutionelt plan, end vi kunne opnå gennem Den fælles Akt.
I am proud to represent the people of Europe on this honourable and memorable day.
I sin tiltrædelsestale understregede Jean Monnet, formand for Den Høje Myndighed, Det europæiske Kul- og Stålfællesskabs karakter af et forbund, og han henledte op mærksomheden på behovet for en direkte fælles anvendelse af love og afgifter.
The inaugural speech of Jean Monnet as President of the High Authority underlined the federal character of the European Coal and Steel Community, and drew attention to the need for the common application of direct laws and taxes.
Det er det problem, vi undersøger i øjeblikket i for bindelse med den årlige budgetforhandling, under behandlingen af Delors-pakken og drøftelserne om Fællesskabets finansiering i fremtiden.
We talk about this now, in the annual budget procedure, when dealing with the Delors package, and in the discussions about future financing.
Det er Europa-Parlamentets fornemste opgave at repræsentere folkene, for uden dem er det intet værd.
I know that a majority of the European people are in favour of greater unity.
Jeg er stolt af at kunne repræsentere Europas folk på denne minderige dag.
Indeed, they are in favour of European Union. They are patient, but they will not always be patient. tient.
Jeg ved, at et flertal blandt europæerne ønsker mere enhed.
The mid-1950s nearly saw the creation of the European Defence Community, ahead of the Treaty of Rome.
De er faktisk tilhængere af Den europæiske Union.
And this is being talked about now in the context of NATO.
De er tålmodige, men de vil ikke altid være tålmodige.
Discussions are taking place in other European contexts.
Til lykke med fødselsdagen, Europa! Og lad os nu forsøge at gennemføre Europas forene de Stater inden for de kommende tredive år.«
Happy birthday Europe, yes; and now let us get on with achieving the United States of Europe within the next 30 years.'
Måned for måned styrkes Europas selvtillid.
Europe is gaining in self-confidence month by month.
Og De kan mærke denne følelse, denne selv tillid her i Rom, den mest europæiske by, der findes.
And you can feel this spirit, this self-confidence, in Rome itself, that most European of all cities.
Igennem adskillige år har Ministerrådets rolle været et omstridt emne.
The role of the Council of Ministers has remained a matter of controversy for many years.
Leo Tindemans, formand for Rådet for De europæiske Fællesskaber
Power has of course been transferred from the Member States to the Community.
Hvad ønskede de, som underskrev traktaten i 1957?
What were they seeking, those men who in 1957 signed the Treaty?
Hvilke ønsker har vi, der er ansvarlige i dag?
What are we seeking, we here today who bear the responsibility?
Jeg tror snarere, at det ikke var Jean Monnets mening, at Ministerrådet skulle indtage en så dominerende stilling inden for de institutionelle rammer, som det er tilfældet i dag.
We had unquestionably pinned great faith in the first major attempt to amend or expand the Treaty of Rome, with 30 years experience behind us.
Ganske vist har Fællesskabet fået overdraget beføjelser fra medlemsstaterne, men det er kun Parlamentet, der på demokratisk vis kan stå til ansvar.
The early proceedings of the Dooge Committee were full of promise. But the Intergovernmental Conference got off to a more difficult start.
Vi havde utvivlsomt også forventet meget af det første store forsøg på at ændre eller supplere Rom-traktaten ud fra de erfaringer, vi har gjort i løbet af 30 år.
I repeat my view that European Union must be carried forward by the European Parliament acting in consultation and cooperation with the Council of Ministers.
Det er min opfattelse, og jeg vil gerne gentage den, at tanken om Den europæiske Union bør fremføres af Europa-Parlamentet i samråd og samarbejde med Ministerrådet.
As we celebrate the 30th anniversary of the Treaty of Rome, the Single Act has still unfortunately not come into force.
Starten med arbejdet i Dooge-udvalget var lovende.
We are learning more about this cooperation in our discussions about the implementation of the Single Act.
Vore drøftelser om gennemførelsen af Den fælles Akt giver os mulighed for at lære mere om dette samarbejde. Jeg ser med glæde, at
All these undeniably constitute a major advance on the present position.
De skridt, den mellemstatslige konference tog, var endnu vanskeligere.
It raises the key issues which will determine the future of the Community.
De kender resultatet: det fik benævnelsen »Den europæiske fælles Akt«.
Most of us had certainly hoped for more and felt twinges of disappointment because the Luxembourg decisions sometimes reflected a lack of European conviction.
Det første håndgribelige svar på vor dages europæiske udfordring.
But they were taken and are now waiting to be carried into effect.
Nu, hvor vi fejrer 30-års dagen for undertegnelsen af Romtraktaten, er Den fælles Akt desværre endnu ikke trådt i kraft.
The historians are already claiming that whatever Europe has done or has planned to do has been inspired by fear.
Men akten i sig selv er ikke tilstrækkelig.
The duress had to be great—and exerted from outside, of course—before any decisions were taken.
Selv uden Den fælles Akt er Fællesskabet nu tvunget til at træffe gennemgribende foran staltninger. De kender dem allerede.
So where do we find any intelligent European policy in the obvious absence of such pressures?
De kan sammenfattes i tre hovedområder: Fælles skabets finansielle midler, reform af land brugspolitikken, sammenhængen i Fælles skabet.
If that's true, then surely it is our bounden duty to change it so that the construction and eventual completion of Europe are not impeded.
Alle disse punkter udgør utvivlsomt et vigtigt frem skridt sammenlignet med den nuværende situation. tuation.
And what about that announcement of European Union itself—complete with deadline for achieving it?
Hvis vi kan være enige om at se en forbindelse mellem Den fælles Akt og de tre nævnte reformer og at gennemføre det hele på en måde, som ikke står tilbage for det, vore for gængere besluttede i 1957, ville fremtiden for den europæiske idé absolut se lys ud.
It is from our generation that that effort must come. We must not be—we must not allow ourselves to be—the generation of standstill or decline.
I denne ret mørke tid ville der så i det mindste være ét klart lys at få øje på.
Which means that we must be the generation of advance.
De fleste blandt os havde sikkert ønsket mere end som så.
The Single European Act must not meet the same fate as has befallen other grand de signs.
Og vi har følt en vis skuffelse, fordi den ånd, beslutningerne i Luxembourg er blevet truffet i, undertiden mindede om en manglende europæisk overbevisning. ning.
Nor must it lose its originality or its impact because of the way it is implemented.
Det kunne sikkert være muligt at opbygge Europa ved hjælp af fornuften.
The dawn of a future so full of promise must not be clouded by ponderous procedures and the dissipation of new potential.
Vi er udmærket klar over, hvad der er vort beste, vi er helt på det rene med, hvad vi kan gennem føre hver for sig, vi siger, hvad vi burde gøre i fællesskab, men når vi alle tolv står foran en beslutning, bliver det alligevel for vanskeligt at ofre for mange tanker på et sådant Europa.
Honest application of the Single Act, in its entirety, is our first real opportunity to meet the European challenge of our age.
Beslutningerne blev ikke desto mindre truffet, og de venter nu på at blive gennemført.
The historians will judge the mistakes and failings of the past.
Undertiden har de communiqueer, der er blevet offentliggjort efter afslutningen på de europæiske topmøder, givet grund til ironiske udtalelser.
But as we celebrate this 30th anniversary it is a fair question to ask whether those pioneers of the European idea were right to launch such ventures as the ECSC and the EEC.
Indholdet og formuleringen af disse communiqueer har ofte været genstand for uendelige drøftelser.
Of course, they were! They probably chose the only possible way of achieving anything at the time.
Har man f.eks. ikke bebudet oprettelsen af en økonomisk og monetær union inden udgangen af dette tiår?
My countryman Paul-Henri Spaak said here 30 years ago : " This time the men of the West have not lacked boldness and have not acted too late".
Har man ikke offentliggjort gennemførelsen af en såkaldt europæisk union, og har man ikke fastlagt den seneste dato for dens gen nemførelse?
The imperfections are there because the Member States—and for long there were only six of them—found it impossible to accept more.
Det må ikke ske, at Den europæiske fælles Akt får samme skæbne som andre vidtrækkende forslag.
The Community's weaknesses were those of its Member States.
Historikerne bekræfter allerede nu, at det, der er blevet gennemført på europæisk plan, kun har været udtænkt eller gennemført under indflydelse af frygt.
But the Act alone is not enough. Even with out it the Community must take drastic measures.
Der var behov for et betydeligt pres, udefra kommende pressioner, for at beslutningerne kunne træffes.
You all know what they are.
Hvor blev så den intelligente europæiske po litik af, når der manglede et sådant klart pres?
They can be summed up under three headings: the Community's financial resources; the re form of the common agricultural policy; Community cohesion. ...
Har vi ikke hørt den opfattelse, at den eksisterende europæiske ramme ikke egnede sig til nye initiativer?
The only regret we can now have is that in those epic days, we did not accomplish more, that we did not go further along the road to integration.
Det må heller ikke ske, at Den europæiske fælles Akt mister sin originalitet og slagkraft, når den gennemføres.
The problems that we must face today concern our future: our economic future, our monetary stability and our security. ...
Der forventes en sådan indsats af vor generation. Vi kan ikke tillade, at den er eller kan blive generationen med den europæiske stilstand, og ej heller den europæiske nedgangsperiodes generation.
If we could manage to link the Single Act with the three reforms I spoke of a few moments ago, and to bring the whole thing off with the panache of our forbears of 1957, then the future of the European idea would look a whole lot brighter.
Følgelig bør den være det europæiske fremskridts generation.
We would be able to see a gleaming light at the end of the tunnel at least. ...
Det må ikke ske, at det, som kan betyde en lovende udvikling, løber ud i sandet og bremses i procedurespørgsmål og meget få konkrete ting, der næppe rummer nye muligheder. ligheder.
The Member States of the Community must now lay down the policies and foster the cooperation that will give more hope to Europeans, especially to our young people, and thus prepare a worthwhile future.
Det er op til historikerne at dømme om for tidens fejltagelser og mangler. Men i anledning af dette jubilæum kan vi med god
Europe could be built on a basis of intelligence.
En ærligt ment gennemførelse af Den europæiske fælles Akt i dens helhed.
A democracy that ceases to inspire hope has no such future. That is the sad truth.
grund stille os selv det spørgsmål: har den europæiske tankes pionerer handlet rigtigt ved at fremsætte initiativer som EKSF og EØF?
whose economic life is being international ized, and the impact of smaller-scale ventures is too weak to make any real mark.
Min landsmand Paul Henri Spaak sagde her for 30 år siden: »Denne gang har Vesteuropas mænd ikke manglet mod, og de har ikke handlet for sent«.
But that's no way in which to build a future.
Manglerne skyldes, at medlemsstaterne, som i lang tid bestod af seks lande, ikke kunne acceptere mere.
If we let them get the better of us, such feelings can sap our determination to face up to the difficulties in the way of attaining European Union.
Krigens sår var endnu ikke helet, vort kontinents økonomi levede stadig væk af bidrag udefra.
Europe remains a concept whose specific identity emerges from the convergence of a variety of elements.
Vestens politiske betydning havde aldrig været så svækket.
Clearly this range of cultural, political, economic and social values must be sustained by a structure that can bind Europeans together.
De forhold, den franske statsmand skulle arbejde under, var skuffende, vanskelige og deprimerende.
It must also be such as to allow all the positive elements gathered together under its protection to confirm its right to exist.
Fællesskabets svaghed var medlemsstaternes svaghed.
I would wish that our commemoration today might persuade us to take such an oath between ourselves— the Capitol oath.'
De problemer, som vi nu står overfor, vedrører vor fremtid : vor økonomiske frem tid, vor valutariske stabilitet og vor sikkerhed. hed.
' Although from time to time we hear doubts expressed about Europe's personality, to the effect that our cultures and our political customs are so diverse as to make Europe project the image of an abstract mosaic, devoid of meaning, these last three decades have in all truth proved the strength of our common European base.
Fædrene til Rom-traktaten forsatte denne indsats med den samme inspiration og i den samme ånd.
When Robert Schuman revealed his plan, times were no less hard than they are now.
Nu står det til Fællesskabets medlemsstater at fastlægge politikkerne og udvikle de samarbejdsformer, som giver mere håb til europæerne, især de unge.
The wounds of war had not yet healed. Europe's economy was still living on foreign infusions.
Det er på den måde, der arbejdes på en fremtid, som er besværet værd.
The political significance of the West had never been at such low ebb.
Romtraktatens grundlæggere har forstået dette engagement og har udvidet dets om fang.
The context in which Schuman had to work was disappointing, difficult and disheartening.
De har tilføjet nye hjørnestene og har udviklet det fundament for institutionerne, som vil være retningsgivende for den fælles skæbne.
And yet he never gave up, because he was, like others around him, convinced that the European idea was the emancipating force, that European unification was and would be the greatest and most exciting political crusade of the 20th century.
De overvejelser, der trænger sig på i dette øjeblik, hvor vi er samlet i Rom for at fejre den traktat, der blev afsluttet for 30 år siden, drejer sig da også om denne fælles europæiske skæbne, og om hvordan vi kan sikre, at den får et heldigt udfald.
The authors of the Treaty of Rome sustained this drive, with the same inspiration and in the same spirit. The preamble to the Treaty of Paris states clearly that the Heads of the future Member States were :
Hertil er den gensidige af hængighed blevet for stor i en verden, der bærer præg af en internationalisering af det økonomiske liv, og mindre ihærdige forsøg har overhovedet ingen gennemslagskraft.
And we have become convinced of the now self-evident truth that no country of Europe can alone shape its own destiny or underwrite its own future.
Pionerernes ambitioner har fortsat deres værdi. Europa er blevet et begreb, som man med en mangfoldighed af elementer kan sammenfatte som en særlig identitet.
We are a community, and we have a common destiny.
Det er således helt klart, at disse kulturelle, politiske økonomiske og sociale værdier må få en struktur, som kan forene europæerne.
The founding fathers of the Treaty of Rome understood this commitment and extended its scope.