natgillin/translations-raw huggingface dataset:
På Det Europæiske Råds møde i Madrid i juni 1989 fastsattes de overordnede principper: en fælles valuta, der skal gennemføres i flere faser, hvor den første skulle begynde 1. juli 1990, og parallelisme mellem valutapolitik og økonomisk politik.
In June 1989 the Madrid European Council defined the objectives in broad terms: the Community was to embark on a process comprising several stages, the first of which was to begin on 1 July 1990, and culminating in the introduction of a single currency. Monetary and economic progress would go hand in hand.
ne og skal lede den monetære politik for de lande, derharopfyldt betingelserne for over gang til tredje fase.
The Bank will be independent of national governments and will manage the monetary policies of the Member States that have progressed to Stage III.
De lande, der i begyndelsen står udenfor, tilslutter sig, efterhånden som deres økonomi tillader det. I henhold til traktaten skal ecuen indføres som fæl les valuta hurtigt etterden uigenkaldelige fastlåsning af pariteterne.
Member States outside the currency union will join as soon as their economic performance permits.
Ved protokol 1er knyttet til traktaten forbeholder Det Forenede Kongerige og Danmark sig ret ti I ikke at gå over ti I tredje fase, selv om det skulle opfylde betingelserne (opting outklausulen).
Under protocols to the Treaty, the United Kingdom and Denmark reserve the right to opt out of Stage III even if they meet the economic performance criteria.
Danmark har efter en folkeafstemning erklæret, at landet ikke agter at deltage.
Following a referendum Denmark stated that it did not intend to take part.
Det Europæiske Monetære Institut (EMI) oprettedes. Det fik til opgave at styrke samordningen af landenes monetære poli tik, styrke ecuens rolle og forberede oprettelsen af Den Europæiske Centralbank i tredje fase.
A European Monetary Institute (EMI) was set up in Frankfurt to strengthen the coordination of Member States' monetary policies, promote the use of the ecu and prepare the ground for the creation of a European Central Bank in Stage III.
Den tredje fase begynder tidligst 1. januar 1997 og senest 1. januar 1999.1 1996 skal EF-landenes finansministre på grundlag af be retninger fra Kommissionen og EMI afgøre, hvilke medlemsstater der opfylder betingelserne for at gå over til den fælles valuta.
Stage III will begin on 1 January 1997 at the earliest and 1 January 1999 at the latest.
Hvis mindst otte lande gør det, kan Det Europæiske Råd med kvalificeret flertal vedtage, at de pågældende kan gå over til tredje fase.
In 1996 the Member States' Finance Ministers will decide, on the basis of reports from the Commission and the EMI, which Member States meet the conditions for adoption of a single currency.
Hvis der ikke tages en sådan beslutning, sker over gangen automatisk den 1. januar 1999 for de lande, der opfylder traktatens betingelserom konvergens, uanset hvor mange lande det drejer sig om.
If eight or more States qualify, the European Council may decide by a qualified majority to al low them to proceed to Stage III.
Ved indledningen af den tredje fase oprettes Den Europæiske Centralbank (ECB), og nogle måneder senere fastlåses pariteterne uigenkaldeligt mellem de deltagende valutaer. Den skal være uafhængig af regeringer
If no decision is taken, the countries meeting the convergence criteria, ir respective of the number, will automatically progress to Stage III on 1 January 1999.
Kriterierne for overgang til tredje fase er følgende:
The criteria for moving to Stage III are as follows:
• Gældsætning: Det offentliges gæld må ikke overstige 60% af BNI, hvis den bevæger sig i retning af dette niveau.
• the national currency must not have been devalued for two years and must have remained within the 2.25% fluctuation margin provided for by the EMS.
• Prisstabilitet: Inflationstakten må ikke være mere end 1,5% større end gennemsnittet for de tre lande, der har den laveste inflation.
•the inflation rate must be within 1.5 percentage points of the average rate of the three States with the lowest inflation;
• Rentesatser: De langfristede rentesatser må ikke afvige mere end 2% fra gennemsnitssatsen forde tre lande, der harde laveste satser.
• the long-term interest rate must be within 2 percentage points of the average rate of the three States with the lowest interest rates;
At indføre en fælles møntenhed inden ud gangen af århundredet er et af EU's store mål.
The introduction of a single currency by the end of the century is the Community's most ambitious goal yet.
Målet kan ikke nås uden vanskeligheder, og det forudsætter en stærk politisk vilje hos de pågældende medlemsstater.
There are bound to be setbacks along the way which will test the political will of the Member States.
• Underskud: Underskuddet på de offentlige budgetterskai være tæt på eller under 3% af BNI.
• the national budget deficit must be below 3% of GNP;
Men ordningen har dog gjort det muligt for EU med jævne mellemrum at tale med én stemme i internationale forsamlinger (FN) og at arbejde sig hen imod en fælles udenrigs­politik.
Nevertheless, EPC has often made it possible for the Member States to adopt a common position within international organizations, such as the United Nations, and has proved useful in ensuring a consistent approach to foreign policy.
LU, der er blevet til ud fra ønsket om fred og forsoning, har ikke siden afslutningen på Anden Verdenskrig forsøgt at gøre sig gæl­dende i resten af verden på andre måderend ved afvise, hvordan problemer kan løses på fredelig vis.
Γ eace and reconciliation are central to the process of European integration. Not once since the end of the Second World War has Europe sought to impose its ideas on the rest of the world, other than by setting an exam­ple of how to solve problems by negotiation.
Efterhånden som EU's økono­miske og handelsmæssige betydning er vok­set, har der vist sig behov for dets evne til at skabe forlig og ligevægt i verden.
However, with its emergence as an important economic and trading power, the European Union is increasingly called upon to act as a mediator and a stabilizing force in world affairs.
De ændringer, der er sket i det geopolitiske landskab på det europæiske kontinent siden 1989, med Warszawa­pagtens opløsning, foreningen af de to Tysklande og opsplitnin­gen af Sovjetunionen samtidig med en op­blussen af nationalistiske spændinger, som har ført ti I borgerkrig i Jugoslavien og landets opløsning, harfået medlemsstaterne til at fo­retage et kvalitativt spring i det politiske sam­arbejde.
Given the geopolitical changes that have shaken Europe since 1989 — the collapse of the Warsaw Pact, the unification of Germany and the disintegration of the Soviet Union, combined with the resurgence of nationalist tensions, civil war and the break-up of Yugoslavia — the Member States decided to makea majormove on political cooperation.
Med traktaten om Den Europæiske Union oprettes en politisk union baseret på en fælles udenrigs­ og sikkerhedspolitik, der har følgende mål:
The Treaty on European Union forms the basis of a political union built around a com­mon foreign and security policy. The objec­tives, to quote the Treaty, are as follows:
• »beskyttelse af Unionens fælles værdier, grundlæggende interesser og uafhængighed
• to safeguard the common values, fun­damental interests and independence of the Union;
Da Det Europæiske Forsvarsfællesskab (EDC) led nederlag den 30. august 1954, slut­tede Forbundsrepublikken Tyskland og Ita­lien sig til Den Vesteuropæiske Union (Vest­unionen, WEU), der blev oprettet i 1948 af Frankrig, Storbritannien, Belgien, Nederlan­dene og Luxembourg på grundlag af en for­svarsaftale om gensidig hjælp og politisk hø­ring.
When the plans for a European Defence Community (EDO failed in 1954, the Federal Republic of Germany and Italy were invited to join the Western European Union (WEU), established by Belgium, France, Luxem­bourg, the Netherlands and the United Kingdom in 1948 for purposes of collective self-defence.
Men det er inden for NATO­samarbej­det, at Vesteuropa gennem mere end fyrre år har beskyttet sin sikkerhed i nært samarbejde med USA og Canada.
For more than 40 years, however, it was through NATO, in close alliance with the United States of America and Canada, that Western Europe guaranteed its own security.
• styrkelse af Unionensogdens medlemssta­ters sikkerhed i alle henseender
• to strengthen the security of the Union and its Member States in all ways;
• bevarelse af freden og styrkelse af den in­ternationale sikkerhed (...)
• to preserve peace and strengthen interna­tional security;
Det Politiske Samarbejde, der
• to promote international cooperation;
• udvikling og befæstelse af demokratiet og retsstatsprincippet samt respekten for men­neskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder«.
It was not until the Single European Act that European Political Cooperation (EPC) was given formal recognition.
■Cr ir ir tr ir især tog sigte på gensidig høring og koordinering, blev varetaget af Det Europæiske Råd og udenrigsministrene og inddrog kun i begrænset omfang de andre EF­institu­tioner, Parlamentet og Kommissionen.
EPC was seen essentially as a forum for mutual consulta­tion and coordination at in­tergovernmental level and was therefore the responsibility of the European Council and the Foreign Ministers, the Com­munity institutions such as the Commission and Par­liament being only in­directly involved.
Med Maastricht­traktaten oprettes en Union, hvis »grundlag er De Europæiske Fællesska­ber samt den politik og det samarbejde, som indføres ved denne traktat« (art. A).
Article A of the Maastricht Treaty establishes a Union 'founded on the European Com­munities, supplemented by the policies and forms of cooperation established by this Treaty'.
• Det Europæiske Råd er stadig den højeste myndighed, som i enighed fastlægger de overordnede retningslinjer for udenrigspoli­tikken, men man har indført princippet om fælles aktioner, der forpligter De Femten.
This means that Community and in­tergovernmental procedures will exist side by side in a single institutional framework.
Gennemførelsesbestemmelserne for de fæl les aktioner kan vedtages med kvalificeret flertal.
During a transitional period most decisions on foreign and defence policy will be in tergovernmental.
udforme det udenrigspolitiske og militære samarbejde.
Many questions remain to be answered about arrangements for diplomatic and military cooperation.
• Den fælles udenrigsog sikkerhedspolitik skal med tiden kunne føre til et fælles forsvar.
• The common foreign and security policy could lead in time to 'common defence'.
Men begrebet »et fælles forsvar« er udtryk for be stræbelserne hen imod en virkelig union, der også omfatter den strategiske og militære dimension.
But the notion of 'common defence' does point to a desire to create a full-blown Union with a strategic and military dimension.
• Ved at EU »anmoder Den Vesteuropæiske Union, der udgør en integrerende del af ud viklingen af Den Europæiske Union, om at udarbejde og iværksætte de af Unionens af gørelser og aktioner, der har indvirkning på forsvarsområdet«, erderskabten forbindelse til den eneste europæiske organisation, der har kompetence på forsvarsområdet. I 1990 sluttede Spanien og Portugal sig til Vestunionen, der har en Forsamling på 108 medlem mer, der mødes i Paris, samt et Ministerråd, hvis sekretariat har sæde i Bruxelles.
• By requesting the Western European Union, seen as an integral part of the future Union, to 'elaborate and implement decisions and actions of the Union which have defence implications', the Fifteen are forging links with the only European organization with a defence role.
Den 9. maj 1994 gav Vestunionen ni lande i Centralog Østeuropa status som »associerede«; her aftegner sig måske mod øst konturerne af Den Europæiske Union i det 21. århundrede, og der markeres en umiddelbar solidaritet på sikkerhedsområdet mellem Unionen og dens nærmeste naboer i Centraleuropa. europa.
On 9 May 1994 the WEU granted associate partner status to nine countries in Central and Eastern Europe, thus drawing the poten
Den europæiske stabilitetspagt, der blev un derskrevet den 21. marts 1995 i Paris, er Den Europæiske Unions første vigtige bidrag til udformningen af nye si kkerhedsstruktu rer for fremtidens Europa.
The Pact on Stability in Europe, signed in Paris on 21 March 1995, is the first crucial contribution made by the European Union to the building of security in the new Europe.
BORGERNES EUROPA ir ^ ir ir ir
A PEOPLE'S EUROPE ir * ir
Den nuværende krise i landbruget skyldes netop, at der sættes spørgsmålstegn ved en politik, som på én gang skal klare de store omkostninger ved en struk turelt betinget overproduktion og presset fra den internationale kon kurrence.
In­deed, the current controversy about agriculture centres on the future of a policy which is faced with the problem of costly overproduction and pressure from international competition.
Næsten samtlige udgifter på EU-budgettet, der tilsammen udgør mere end 80 mia. ECU i 1995, går til foranstaltninger, der berører folks hverdag.
The vast bulk of expenditure in the Union's budget, which was in excess of ECU 80 billion in 1995, goes on measures which have a bearing on everyday life.
Den europæiske integration er opstået på baggrund afgrundlæggernes politiske visioner, der først og fremmest gik ud på at skabe vilkår, der skulle gøre det umuligt atter at opleve de krige landene imellem, der havde hærget Europa.
The main concern of the founding fathers, whose political vision launched the process, was to make it im­possible for Europe to tear it­self apart in yet another fratri­cidal war.
Men for at støbe et solidt og effektivt fundament valgte EU's pionerer den pragmatiske indfaldsvinkel, nemlig de håndgribelige samarbejdsområder, som f.eks. kul og stål, det fælles marked samt land brugs- og konkurrencepolitikken.
But the pioneers who actually built the Com­munity wanted to lay the foundations of a robust, effective institutional structure and there­fore took a more prag­matic approach, concen­trating on coal and steel, the common market, agriculture and competition.
Men det oprindelige mål var aldrig nået, hvis ikke EF-institutionerne til stadighed havdearbejdet hen imod det.
But the truth is that the grand design would have come to nothing without the unfailing sup­port and political will of the institutions.
I dag er de fleste af målene i traktaterne nået. Inden for EU findes ikke længere de told mæssige, beskatningsmæssige og andre lovgivningsmæssige begrænsninger for borger nes udfoldelsesmuligheder samt kapitalens og tjenesteydelsernes frie bevægelighed.
Most of the goals set by the Treaties have been achieved: there are no longer any customs or tax barriers or regulations restric­ting the activities of individuals or the free movement of services and capital.
Uden altid at gøre os det klart nyder vi alle i dagligdagen godt af de fordele, det indre marked fører med sig: et varieret vareudbud, en prisstabiliserende konkurrence, forbruger- og miljøbeskyttelse samt harmoniserede normer og standarder, hvor niveauet søges lagt så højt som muligt.
We may not be aware of it, but we all benefit on a daily basis from the emergent single market: access to a wide range of goods; competition which helps to keep prices down; policies to protect the consumer and the environment; and standards usually harmonized at the highest level.
Desuden modtager befolkningen i Fælles skabets randområder støtte fra strukturfondene, bl.a. Den Europæiske Fond for Regional udvikling.
People living on the periphery of the Com­munity also benefit from the Structural Funds, in particular the European Regional Development Fund.
Ikke mindst landbrugerne har gennem de sidste 20 år nydt godt af støtten fra EUGFL (Den Europæiske Udviklings-og Garantifond for Landbruget).
And the price-support mechanisms financed for the last 20 years by the European Agricultural Guidance and Guarantee Fund have been of enormous
7 bejdstagere og deres familier sikret samme rettigheder som værtslandets egne borgere med hensyn til sociale goder, erhvervsuddannelse samt beskatning.
Member State. Furthermore, migrant workers and their dependants are entitled to welfare benefits, vocational training and equal treatment in the matter of taxation and social rights under Articles 48 and 51 of the EC Treaty.
Med undtagelse af de områder, hvor det offentlige er enerådende (f.eks. politi, hær og udenrigsanliggender), skal alle EU-borgere have adgang til at arbejde inden for sundhed, undervisning og of fentligeerhvervsvirksomheder.
With the ex ception of areas regarded as an intrinsic part of the State (for instance, the police force, the army and the diplomatic corps), public sector jobs, such as jobs in the health service, education and public corporations, could be opened up to all Union nationals.
Hvad er mere oplagt, end at en engelsk »teacher« bl i ver an sat til at undervise i engelsk i Rom, elleraten ung, universitetsuddannet franskmand prøver at blive ansat inden for Belgiens offen ti ige administration?
It would make perfect sense, after all, for children in Rome to be taught English by a British teacher or for a young French graduate to apply for a post in the Belgian civil service.
Direktivet omfatter alle videregående ud dannelser af mindst 3 års varighed, og det bygger på princippet om gensidig tillid til ud dannelsessystemerne.
This covers all diplomas issued aftera university course lasting three years or more and is based on the Member States' mutual trust in each other's educational systems.
Med tre direktiver fra juni 1990 blev opholdsretten udvidet til også at omfatte studerende, pensionister og andre ikke-erhvervsaktive, og i Maastricht traktaten slås denne ret fast i afsnittet om unionsborgerskab.
Three directives adopted in June 1990 extended the right of residence to students, pensioners and individuals, employed or not, with sufficient resources to support themselves. This right was written into the section of the Maastricht Treaty on citizenship of the Union.
Borgernes Europa, der var emnet for Adonni-no-rapporten i 1985, som var blevet til på foranledning af Det Europæiske Råd i Fontainebleau, har taget et stort skridt fremad med beslutningen i Maastricht om, at enhver unionsborger, der har bopæl i en medlemsstat, hvor han ikke er statsborger, har stemmeret og er valgbar ved kommunalvalg og valg til Europa-Parlamentet.
The process of constructing a people's Europe began in 1985 with the publication of the Adonnino Report, commissioned by the Fontainebleau European Council. The decision taken in Maastricht to allow every citizen residing in a Member State other than his own to vote and stand in municipal and European elections marks the beginning of a new phase.
Og påstanden om, at unionsborgerskabet afrunder og styrker statsborgerskabet, er så ny og provokerende, at den rejser spørgsmål, som det er op til politikerne at svare på.
The argument that European citizenship complements and enhances national citizenship is a novel one and raises questions which politicians will have to address.
Borgernes Europa foregriber et politisk Europa, som endnu ikke ligger fast på alle områder.
A people's Europe is merely a foretaste of political union.
Hvilke fælles værdier og mål har indbyggerne i en europæisk union, som må ske inden udgangen af århundredet harmere end 20 medlemsstater efter den næste udvidelsesrunde?
It remains to be seen what common values and collective ambitions the people of Europe will share in a Union which may well number more than 20 members by the end of the century.
Det kulturelle aspekt i EU bør gå forud for økonomien og bidrage til, at der opstår en fælles bevidsthed.
The feel ing of belonging to a single entity, of sharing a common destiny, cannot be created artificially.
Når politikontrollen ved grænserne mellem de lande, der har underskrevet Schengen-aftalen (som alle EU-lande gradvis ventes at tilslutte sig), ophæves, vil bevidst heden om at tilhøre et fælles område blive øget.
And the abolition of border checks in the Schengen area (which will eventually in clude all Member States) will strengthen the feeling among Europeans that they share a common home.
»Vi sammenslutter ikke stater, vi forener men nesker« ), udtalte Jean Monnet i 1952.
'We are not forming coalitions between States, but union among people', said Jean Monnet in a speech in Washington in 1952.
Gennem disse programmer har næsten 60 000 unge fået stipendier til at studere i et andet EU-land.
Thanks to these programmes almost 60 000 young people have received grants to study in another Community country.
Man har vedtaget som mål sætning, at 10 % af en årgang skal have mulighed for at tilbringe det meste af et studieår i et andet EU-land, men det forudsætter, at der afsættes flere EU-midlertil uddannelsespolitikken.
The target is to enable 10% of any year's intake to spend one academic year at a university in another Member State. If this target is to be reached, more Community funds will have to be made available.
De nye programmer, SOCRATES, LEONARDO og Ungdom for Europa, vil an tagelig betyde yderligere et skub i den rigtige retning.
The new programmes, Socrates, Leonardo and Youth for Europe III, should help here.
Det d i rekte va I g ti I Europa-Parlamentet har si den 1979 skabt en mere direkte forbindelse mellem unionsprocessen og befolkningens politiske holdninger.
The introduction of direct elections to the European Parliament in 1979 helped to legitimize the integration process by creating a direct link with the will of the people.
Men EU kan kun blive mere demokratisk, hvis Europa-Parlamentet får større indflydelse, hvis borgerne engagerersig mere i politiske foreninger og grupperinger, og hvis der oprettes egentlige europæiske partier.
The Community lacks democratic accountability. Parliament must be given a greater role to play; individuals must be more closely in volved through associations and political organizations; and genuinely European par ties must be formed.
Selv om EU er en realitet i hverdagen, er unionsborgerskabet endnu kun i sin vorden.
This list alone makes it quite clearthat, while Europe may bea reality, European citizenship is stiil in its infancy.
Borgernes Europa har kun lige set dagens lys. Der er behov for flere elementer, der kan symbolisere EU-borgernes samhørighed, som f.eks.
A people's Europe has a long way to go.
EU-passet, der blev indført i 1985, Beethovens »Hymne til Glæden« og flaget (en cirkel bestående af 12 gyldne stjerner på blå baggrund).Fra 1996 udstedes der i EU's medlemsstater et EU-kørekort.
We have a European passport (in use since 1985), a European anthem (Beethoven's 'Ode to Joy') and a flag (a circle of twelve gold stars on a blue background).
Hvornår ser vi et EU-oIympiadehold og militær eller civil tjeneste i tværnationale enheder?
A European driving licence is due to be issued in the Member States from 1996.
Beslutningen i Maastricht om en fælles valuta senest i 1999 vil få en afgørende psykolo
And will it be long before we have European Olympic teams, or military or community service in multinational units?
Med den fælles erklæring i Luxembourg (9. april 1984) understregede ministrene fra EF-og EFTA-landene (Finland, Island, Liechtenstein, Norge, Schweiz, Sverige og Østrig) for første gang nødvendigheden af, at der oprettes et Europæisk Økonomisk Samarbejdsområde (EØS) mellem de to organisationer.
In signing the Luxembourg Joint Declaration in April 1984, ministers representing the Member States of the Community and others representing the EFTA countries, i.e. Austria, Finland, Iceland, Norway, Sweden, Switzerland and Liechtenstein, recognized for the first time that there was a need for a European Economic Area (EEA) encompassing the two organizations.
På det verdensøkonomiske topmøde i Paris (juli 1989) besluttede G7-landegruppen (de vigtigste industrialiserede lande) at give Eu ropa-Kommissionen mandat ti I at koordinere det økonomiske hjælpeprogram for Polen og Ungarn.
At the Group of Seven Summit in Paris in July 1989 the leading industrialized nations asked the Commission to coordinate the planned programme of economic aid for Poland and Hungary (PHARE).