natgillin/translations-raw huggingface dataset:
af en offentlig låneinstitution til lavindkomstfamilier for at øge fødselstallet, må henregnes til de sociale fordele, som forordningen af 15. oktober 19684) sikrer en ensartet anvendelse af.
In another judgment3the Court held that interest­free loans granted on childbirth by a credit institution incorporated under public law to families with a low income with a view to stimulating the birth rate must be included among the social security benefits in respect of which the Regulation of 15 October 19684 guarantees equality of treatment.
I de forenede sager 62 og 63/81s) har Domstolen fastslået, at det ikke er i overensstemmelse med fællesskabsretten, såfremt et værtsland, der er medlem af EF, anvender sin lovgivning om social sikring på en EF-borger, der optræder som tjenesteyder, når denne allerede er undergivet en tilsvarende lovgivning i sit eget land, og når
In Joined Cases 62 and 63/8P the Court held that a host Member State infringes Community law if it applies its social security legislation to a Commu­nity national providing services where that person is already subject to similar legislation in his country of origin and that legislation also covers the benefits
4) EFT L 257 af 19.10.1968; jf. forordningens artikel 7, stk. 2. 5) EF-Domstolen, 3.2.1982 (Seco, m.fl./EVI, sag 62 og 63/81), Sml. 1982, s. 223.
4 OJ L 257, 19.10.1968; see Article 7(2) of the Regulation.
321 denne lovgivning endog omfatter de præsterede ydelser i værtslandet. Dette ville være en skjult forskelsbehandling, eftersom den virksomhed, der præsterer tjenesteydelserne, ville blive pålagt dobbelte sociale udgifter, uden at nogen beskyttelsesværdig interesse kan begrunde en sådan foranstaltning.
INTERPRETATION & APPLICATION OF SUBSTANTIVE RULES OF COMMUNITY LAW 317 provided in the host country. This would constitute indirect discrimination, since the undertaking providing the services would be subject to a double social security burden without there being any interest worthy of protection to justify such a measure. 862.
Domstolen præciserede i dommen2), hvad en medlems stat kan forlange af en bydende, der er bosat i en anden medlemsstat, som bevis for hæderlighed og faglig dygtighed.
In its judgment2the Court specified what a Member State may require of a tenderer established in another Member State by way of proof of his good standing and qualifications.
Den fastslog ligeledes forpligtelsen til at give en bydende, hvis bud forekommer unormalt lave, underretning herom, inden der træffes beslutning om tildeling af kontrakten.
It also stated that a tenderer whose tender is abnormally low must be informed before a decision is taken as to the award of the contract.
Ligebehandling af mænd og kvinder
Equal treatment of male and female workers
Sag 12/813) gav Domstolen lejlighed til at fastholde den vide fortolkning, der skal anlægges af begrebet løn, hvortil det ved traktatens artikel 119 fastsatte princip om ligebehandling er knyttet4). Domstolen udtaler, at dette begreb omfatter særlige jernbanebefordringsgoder, som en arbejdsgiver endog uden at være kontraktmæssigt forpligtet hertil yder sine tidligere ansatte og deres forsørgelsesberettigede familiemedlemmer efter pensioneringen.
Case 12/813gave the Court an opportunity to reaffirm the broad interpre­tation which must be applied to the concept of pay, which is bound up with the principle of equality affirmed in Article 119 of the Treaty.4The Court stated that 'pay' includes special benefits connected with travel by rail which an em­ployer, although not bound to do so by contract, grants its former employees or their dependants after their retirement.
Det er i strid med traktatens artikel 119 kun at yde de mandlige tidligere ansatte disse særlige goder.
The grant of such special benefits solely in the case of former male employees infringes Article 119 of the Treaty.
Sag 19/81s) omhandlede en ordning vedrørende frivillig fratræden før tiden, hvorefter en arbejdstager, som inden for de sidste fem år inden den normale pensionsalder fratræder sin stilling, har mulighed for i en begrænset periode at opnå visse ydelser.
Case 19/8121 concerned a voluntary early retirement scheme which enabled a worker who left his employment during the five years preceding the normal retirement age to receive, for a limited period, certain benefits.
I denne sag rejstes spørgsmålet, om det er foreneligt med fællesskabsretten, at den alder, der kræves for at få adgang til denne ordning, er forskellig for mænd og for kvinder.
This case raised the question of the compatibility with Community law of the fact that the age required for access to the scheme was not the same for men as for women.
Domstolen fastslår først, at problemet, der ikke vedrører selve de præsterede ydelser, men derimod betingelserne for at få adgang til ordningen, ikke skal løses på grundlag af artikel 119 og direktivet af 19. februar 19756) (75/117/EØF), men derimod på grundlag af direktivet af 9. februar 19767) (76/207/EØF).
The Court held firstly that the question, not of the benefits provided as such, but of the conditions of access to the scheme, was governed, not by Article 119 and the Directive of 19 February 1975ft(75/117/EEC), but by the Directive of 9 Feb­ruary 19767(76/207/EEC).
Den bemærker iøvrigt, at de forskellige aldersgrænser for den frivillige fratræden kun afspejler forskellene i de lovbestemte aldersgrænser for opnåelse af pension, og at disse forskelle, som det
It also observed that the difference in the ages pre­scribed for voluntary redundancy merely reflected the differences in retirement ages provided by law, which, as Article 7 of the Directive indicates, is not contrary to Community law.
4) Jf. tidligere EF-Domstolen, 25.5.1971 (Defrenne, sag 80/70), Sml. 1971, s. 451. 5) EF-Domstolen, 16.2.1982 (Burton/British Railways Board, 19/81), Sml. 1982, s. 555.
4 See also Case 80/70 Defrenne ν Belgian Slate [1971] ECR 445.
FÆLLESSKABSRETTEN
318 COMMUNITY LAW
I sag 61/81') har Domstolen statueret, at den britiske Equal Pay Aet fra 1970 er i strid med direktivet at 19. februar 19752), idet den begrænser retten til at kræve lige løn for arbejde af samme værdi til de tilfælde, hvor arbejdsgiveren har indført et fagligt klassifikationssystem.
In Case 61/81' the Court held that the United Kingdom's Equal Pay Act 1970, by limiting the situations where equal pay could be claimed for work of equal value to those in respect of which a job classification scheme had been introduced by the employer, was in breach of the Directive of 19 February 1975.2In the view of the Court the possibility of imputing equal value to differ­ent work must not be dependent upon the willingness of the employer.
Ifølge Domstolen bør muligheden for at tillægge et arbejde samme værdi som et andet ikke afhænge af arbejdsgiverens gode vilje; medlemsstaten skal udpege en myndighed med kompetence til at afgøre spørgsmålet om, hvorvidt et arbejde har samme værdi som et andet.
The Member States must endow an authority with the requisite powers to decide whether work has the same value as other work.
I forbindelse med visse indførsler til en medlemsstat af grammofonplader fra Portugal, som indehaveren af ophavsrettighederne i denne medlemsstat anså for ulovlige under påberåbelse af den nationale lovgivning vedrørende ophavsrettigheder, blev Domstolen i sag 270/803) anmodet om at tage stilling til rækkevidden og virkningen af to bestemmelser i overenskomsten om fri samhandel mellem EØF og Portugal. Det drejede sig om artikel 14 (afskaffelse af kvantitative importrestriktioner og foranstaltninger med tilsvarende virkning) og artikel 23 (overenskomsten er ikke til hinder for forbud, som er begrundet i hensyn til bl.a. beskyttelsen af industriel og kommerciel ejendomsret).
With reference to the importation into a Member State of gramophone records from Portugal, against which the proprietor of the copyright in the Member State concerned invoked the national law on copyright, the Court was asked to give a ruling in Case 270/803 on the scope and effect of two provisions of the freetrade Agreement between the EEC and Portugal: Article 14 (removal of quantitative restrictions and measures having an equivalent effect) and Arti­cle 23 (the Agreement does not preclude prohibitions which are justified on the ground of the protection of industrial and commercial property).
Ifølge Domstolen skal disse to bestemmelser, der indgår i en overenskomst om fri samhandel, ikke nødvendigvis fortolkes på samme måde som artikel 30 og 36 i traktaten om oprettelse af EØF.
The Court held that there are no grounds for interpreting those two provisions, inserted in a freetrade agreement, in the same way as Articles 30 and 36 of the EEC Treaty.
En rettighedsindehavers eller hans licenstageres håndhævelse af den ophavsret, der af lovgivningen i en medlemsstat er beskyttet over for import og salg af grammofonplader, som lovligt er fremstillit og bragt i omsætning i Portugal af rettighedshaverens licenstagere der, har hjemmel i overenskomstens artikel 23, og udgør derfor ikke en sådan restriktion for handelen, som er forbudt ved artikel 14 i denne overenskomst; sådan håndhævelse udgør ikke et middel til vilkårlig forskelsbehandling eller en skjult begrænsning af samhandelen mellem EØF og Portugal som omhandlet i artikel 23.
The enforcement by the proprietor or by persons entitled under him of copyrights protected by the law of a Member State against the importa­tion and marketing of gramophone records lawfully manufactured and placed on the market in Portugal by licensees of the proprietor is justified under Arti­cle 23 and therefore does not constitute a restriction on trade such as is prohib­ited by Article 14; such enforcement does not constitute a means of arbitrary discrimination or a disguised restriction on trade between the Community and Portugal within the meaning of Article 23.
Domstolen fandt, at det i betragtning af dens udtalelser vedrørende overenskomstens rækkevidde ikke var nødvendigt at besvare spørgsmålet om, hvorvidt disse bestemmelser kan påberåbes af private ved domstolene.
The Court held that, in view of the replies given concerning the scope of the Agreement, it was unnecessary to reply to the question whether it can be relied upon in legal proceedings by individuals.
') EF-Domstolen, 6.7.1982 (Kommissionen/Det forenede Kongerige). 2) EFT L45 af 19.2.1975. 3) EF-Domstolen, 9.2.1982 (Polydor/Harlequin, sag 270/81), Sml. 1982, s. 329.
1 Commission ν United Kingdom. 2OJ L45, 19.2.1975.
Domstolen fandt'), at denne bestemmelse, der har samme funktion som EØF-traktatens artikel 95, er umiddelbart anvendelig i betragtning af, at den indgår i et sæt af bestemmelser, der har til formål at forberede Grækenlands indtræden i Fællesskabet.
INTERPRETATION & APPLICATION OF SUBSTANTIVE RULES OF COMMUNITY LAW 319 Treaty, had direct effect, since it formed part of a group of provisions designed to prepare for Greece's entry into the Community.
I forbindelse med ordningen for ydelse af denatureringspræmier for sukker, bestemt til foder til bier, tiltrådte Domstolen, at præmiemodtageren er ansvarlig, såfremt en kontraherende tredjemand anvender sukkeret i strid med formålet2).
With regard to the granting of premiums for the denaturing of sugar for use as feed for bees, the Court reaffirmed that the recipient of such a premium is liable for any use of the denatured sugar by third parties for any other pur­pose.'
I sag 204/803) har Domstolen fastslået, at en national bestemmelse, hvorefter drikkevarer, der sælges under betegnelsen »aperitif på basis af vin«, skal indeholde mindst 80% almindelig vin af sædvanlig handelsmæssig kvalitet og have et alkoholindhold på mindst 10%, ikke er i strid med Fællesskabets lovgivning vedrørende vin.
The Court held in Case 204/802that a national measure requiring a be­verage sold as an 'aperitif with a wine base' to contain at least 80% of genuine common beverage wine of merchantable quality and to have a natural alcoholic strength of not less than 10° is not incompatible with Community wine legisla­tion.
I sag 217/814) har Domstolen bekræftet sin hidtidige retspraksis5), hvorefter anvendelsen af fællesskabsbestemmelserne vedrørende eksportrestitutioner henhører under de i forbindelse hermed udpegede nationale myndigheder, og hvorefter Kommissionen ikke har nogen kompetence til at træffe afgørelse vedrørende fortolkningen af disse bestemmelser, men alene har mulighed for at give udtryk for sin opfattelse, som imidlertid ikke er bindende for de nationale myndigheder.
In Case 217/813the Court confirmed its earlier decision4to the effect that the application of the Community provisions on export refunds is a matter for the national bodies appointed for this purpose, and that the Commission has no power to take decisions on the interpretation of those provisions but can merely express its opinion, which is not binding on the national authorities.
Domstolen afviste derfor at behandle et erstatningssøgsmål, der var anlagt af en eksportør for at opnå erstatning for de tab, han havde lidt som følge af, at Kommissionen skulle have pålagt det franske interventionsorgan at anvende en fejlagtig fortolkning af en forordning.
Conse­quently, the Court dismissed as inadmissible an action for damages by a trader seeking compensation for the loss he had suffered by reason of the conduct of the Commission in allegedly imposing on the French intervention body an erro­neous interpretation of a regulation.
I sag 233/816) har Domstolen udtalt sig om fortolkningen af fællesskabsrettens nærmere regler for støtte til skummetmælk, der anvendes til fremstilling af foder, idet den giver medlemsstaterne mulighed for at pålægge virksomhederne at betale omkostningerne ved kontrollen med denne støtte.
In Case 233/815the Court interpreted the Community rules on granting aid for skimmed milk processed into animal feedingstuffs as leaving the Mem­ber States free to impose charges for carrying out inspections in connection with the grant of such aid.
Men Domstolen stiller dog den betingelse, at de beløb, virksomheden skal betale, svarer til de normale omkostninger ved en sådan kontrol, og at de ikke er af en sådan størrelse, at de kan afholde virksomhederne fra at foretage de transaktioner, som støtten netop skal søge at fremme7).
According to the Court, such charges must, how­ever, represent the normal cost of inspections of that nature and must not be so great as to be liable to deter undertakings from carrying on the activities which the aid is intended to encourage.6
7) Se også EF-Domstolen, 30.11.1978 (Bussone/det italienske landbrugsministerium, sag 31/78), Sml.
" See also Case 31/78 Bussane ν Italian Ministry for Agriculture [1978] ECR 2429.
Sagsøgeren havde som led i en erstatningssag bl.a. anfægtet gyldigheden af artikel 9, stk. 3, i denne forordning, som fastsætter, at der ved udførsel af varen til en anden medlemsstat skal opkræves et beløb svarende til slagtepræmien, der i øvrigt udelukkende ydes i Det forenede Kongerige.
The applicant had, in an action for damages, challenged the validity of Article 9(3) of the Regulation, which provides for the recovery, when a product is exported to another Member State, of a variable slaughter premium granted solely in the United Kingdom.
Domstolen fandt, at der ikke var tale om en afgift med tilsvarende virkning som told, og at hverken ydelsen eller genopkrævningen af denne præmie var udtryk for en for skelsbehandling, der er forbudt i henhold til traktaten.
The Court stated that the recovery of the premium did not constitute a charge having an effect equivalent to a customs duty and that the grant of the premium and its recovery did not constitute discrimination of the kind prohibited by the Treaty.
Den anerkendte endvidere, at der ved udarbejdelsen af den fælles landbrugspolitik i vid udstrækning tages hensyn til naturlige og strukturelle forskelle inden for Fællesskabet.
It also held that account may be taken, in developing the common agricultural policy, of natural and structural differences in the Community.
Sag 245/813) vedrører Kommissionens forordning af 25. maj 19784), hvorved udstedelsen af importlicenser for svampekonserves suspenderess), dog ikke for så vidt angår varer med oprindelse i tredjelande, som af Kommissionen godkendes som værende i stand til at sikre, at deres udførsel til Fællesskabet ikke overstiger en vis mængde, som kan godkendes af Kommissionen.
Case 245/812concerned the Commission Regulation of 25 May 19783sus­pending the issue of import licences for preserved mushrooms4except in the case of products originating in non­member countries which the Commission accepts as being able to ensure that their exports to the Community do not exceed a level agreed by the Commission.
I henhold til forordningen gælder denne undtagelse for Den kinesiske Folkerepublik, hvormed Fællesskabet har indgået en handelsaftale.
The People's Republic of China, with which the Community had concluded a trade agreement, qualified for exemp­tion under the Regulation.
Gyldigheden af denne forordning er blevet anfægtet af en importør, der har gjort gældende, at han på grund af den bratte ændring af den hidtil førte politik er blevet forhindret i at forsyne sig med svampekonserves fra Taiwan og Sydkorea og således er blevet ringere stillet i forhold til konkurrenter, som importerede fra Den kinesiske Folkerepublik.
The validity of the Regulation was challenged by an importer, who argued that, because of the sudden change in the policy previ­ously applied, he was prevented from obtaining supplies of preserved mush­rooms from Taiwan and South Korea and was thus placed at a disadvantage in relation to competitors who imported preserved mushrooms from the People's Republic of China.
Domstolen statuerede, at den pågældende forordning var gyldig.
The Court confirmed the validity of the Regulation.
Domstolen fastslog, at fællesskabsinstitutionerne råder over en skønsbeføjelse inden for handelspolitikken og at der ikke består nogen forpligtelse for Fællesskabet til i handelen med tredjelande at indrømme dem lige behandling i alle henseender, at Fællesskabet, såfremt tredjelandene ikke accepterer en frivillig begrænsning af deres eksport, er berettiget til om nødvendigt at anvende en beskyttelsesklausul, og at den med Den kinesiske Folkerepublik indgåede handelsaftale var af en sådan karakter, at den over for de erhvervsdrivende kunne indicere en omlægning af den fælles handelspolitik.
The Court held that the Community institutions enjoy a discretionary power in relation to commercial policy and that the Community is under no obligation to accord equal treatment in every respect to non­member countries. It also held that the Commission is justified in applying, if necessary, a safeguard clause granting exemption to non­member countries which agree to the voluntary re­striction of their exports, and that the trade agreement with the People's Re­public of China was of such a nature as to warn traders of an imminent change in the common commercial policy.
Dom stolen afviste således sagsøgerens påstande vedrørende en påstået krænkelse af principperne om ikke-diskriminering, proportionalitet og berettigede forventninger.
It thus dismissed the applicant's objections based on an alleged infringement of the principles of non­discrimination, pro­portionality and legitimate expectations.
Inden for fiskerisektoren har Domstolen') fulgt sin hidtidige retspraksis ved rørende medlemsstaternes muligheder for at opretholde tekniske foranstaltninger til bevarelse af fiskeressourcerne.
The Court reaffirmed' its earlier judgments concerning the right of Mem­ber States to retain technical measures for the conservation of fishery re­sources.
I samme dom har Domstolen ligeledes fulgt sin hidtidige retspraksis vedrørende forordningers tilbagevirkende kraft.
In the same judgment the Court also reaffirmed its earlier decisions on the retroactive effect of Regulations.
Vedrørende de individuelle beslutninger, ved hvilke de enkelte virksomheder i jern- og stålindustrien fik meddelelse om deres produktionskvoter i henhold til den generelle beslutning af 31. oktober 1980 (2794/80/EKSF)2), hvorved kvotaordningen oprettedes, har Domstolen afsagt seks domme3). Alle disse søgsmål førte til frifindelse.
Concerning the individual decisions setting production quotas for steel firms under the general Decision of 31 October 1980 (2794/80/ECSC)2establish­
FÆLLESSKABSRETTEN
322 COMMUNITY LAW
Hvad angår dokumentation vedrørende fællesskabsretten, er indkodningen og udvidelsen af CELEX-systemet sket i snævert samarbejde med alle EF-institutionerne og de dertil knyttede organer.
In the field of documentation on Community law, the input and expansion of the Celex system continued in close collaboration with all the Community institutions and like bodies.
Antallet af oplagrede dokumenter, der kan konsulteres direkte via terminal var ved udgangen af 1982 på over 57 000.
By the end of 1982 the number of documents stored and directly accessible on visual display units exceeded 57 000.
CELEX er forbundet med telekommunikationsnettet Euronet, og offentligheden har adgang til systemet via »værtsdatamaten« EURIS.
Celex is linked to the Euronet telecommunications network and accessible to the public through the Euris host.
Der er ved udgangen af 1982 abonnenter i 13 europæiske lande, herunder de 10 medlemlande.
By the end of 1982 subscribers in 13 countries, including the 10 Member States, had been connected.
Blandt abonnenterne er der bl.a. ministerier, halvoffentlige organer, parlamenter, advokatkontorer, større handels- og industriforetagender, forskningscentre, universiteter og læreanstalter.
They include government departments, semi-official bodies, parliaments, law offices, industrial and commercial concerns, and university research and teaching establishments.
Den tyske og den engelske version af CELEX blev udarbejdet i løbet af 1981 og 1982.
The German and English versions of the Celex files were created progressively during 1981 and 1982.
Den engelske base høstede stor succes, da den blev præsenteret i juni 1982 i Brighton ved kongressen i den britiske forening »Society for Computer and Law«, der finder sted hvert andert år.
The English version made a successful appearance at the biennial Conference of the Society for Computers and Law held in Brighton in July 1982.
Den 1. februar 1983 vil offentligheden få andgang til disse to baser, som vil blive udnyttet på kommerciel basis fra samme dato.
The general opening and commercial use of these two data bases is planned for 1 February 1983.
Den tredje udgave af registret over gældende fællesskabsret, der udarbejdes ved hjælp af CELEX-systemet en gang årligt, blev i december udgivet på seks EF-sprog.
The third edition of the Register of Current Community Legal Instruments, compiled with the help of the Celex system and revised annually, was published in December in six Community languages.
Den første udgave på græsk udkommer i begyndelsen af 1983.
A first Greek version will appear early in 1983.
Der er fra og med den tredje udgave indført en procedure for ajourføring fra den ene udgave til den næste.
A procedure for updating between editions has been set up, and applied to the third edition.
Kronologisk oversigt
The year in brief1
Leo Tindemans, formand for Rådet, forelægger Parlamentet det belgiske formandskabs program.
New President of Council, Mr Tindemans, presents Parliament with Belgium's programme for six-month term in Council chair.
Rådet beslutter, at de midler, der er afsat til Polen, skal anvendes til en ren humanitær aktion (i form af gavebistand) til fordel for den polske befolkning.
Council decides that funds earmarked for Poland will be used for purely humanitarian aid (in the form of gifts) to Polish people.
Det økonomiske og sociale Udvalg vedtager direktivforslaget vedrørende information og høring af arbejdstagerne i virksomhe- der med kompleks, i særdeleshed multinational struktur.
Economic and Social Committee endorses proposal for Di rective on procedures for informing and consulting employees of undertakings with complex structures, in particular transnational undertakings.
Den italienske regering beslutter at ophæve deponeringsord- ningen i forbindelse med valutaindlændinges køb af fremmed valuta.
Italian authorities discontinue deposit scheme for foreign currency purchases made by residents.