natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Dette kriterium har dog visse ulemper: en tilbagegang af samme omfang er ikke ensbetydende med, at problemerne er af saane art og intensitet.
However, this criterion has certain disadvantages: the -evel of decline does not mean that the kind and intensity of the -Jleas- are the saae.
En faldende beskæftigelse i industrien kan have vidt forskellige årsager og afspejle 1) en udvikling henimod postindustrielle produktionsstrukturer, 2) konjunkturudsvingninger, 3) særlige brancheproblemer og/eller 4) en generel tilbagegang i beskæftigelsestallet.
Contracting industrial employment may have various causes and may reflect (a) a shift to post-industrial production structures, (b) cyclical fluctuations, (c) specific branch problems and/or (d) a general contraction in the labour force.
Styrken af problemerne i forbindelse med en tilbagegang afhænger sluttelig af, hvor stor vægt industrien som helhed har i en region, og hvorvidt den pågældende region er i stand til at absorbere tilpasningsprocessen. - Tages alle disse elementer i betragtning, fremstår den aktuelle arbejdsmarkedssituation i regionerne, målt ved den samlede arbejdsleshed, som neglekriteriet for konstatering af probiemintensiteten.
The intensity of the problems associated with decline depends finally on industp relative share in a region and on how far the region is able to cope :h the adjustment processes. If all these arguments are taken in account, it is clear that the respective labour market situations of the regions, measured in terms of overall unemployment, are the key criterion in assessing problem intensity.
Arbejdslesheden er et udtryk for den hidtidige samlede udvikling i en region og den deraf felgende aktuelle situation.
The current level of unemployment reflects the outcome of trends in the regional labour market.
(36) Store dele af Nordtyskland, Nederlandene, Danmark, Provence-Alpes-Côte d'Azur, Lazio (Rom) og Sydengland.
Large parts of northern Germany, the Netherlands, Denmark, Ile-de-France, Provence-Alpes-C6te d'Azur, Lazio (Rome) and southern England.
I betragtning af uensartetheden i Fællesskabet, hvilket her vil sige de store forskelle i industrialiseringsgrad og arbejdsleshed medlemsstaterne imellem, dækker begrebet "industriområder, der er i tilbagegang" dog ikke alle regioner, der af og til sammenfattes under denne betegnelse.
However, given the diverse nature of the Community (i.e. in this case the wide differences in industrialization and unemployment between Member States), the term "declining industrial regions" does not cover all regions which are sometimes subsumed under that term.
Det skyldes navnlig to forhold: 1 ) En i national sammenhæng hej arbejdslesheds- eller industrialiseringsgrad i en region kan på fællesskabsplan ligge under de fastlagte tærskelværdier. 2) Der tales til tider også om tilbagegang i industriregioner, når der sker en indskrænkning inden for specielle sektorer, uanset hvor hej industrialiseringsgraden i regionen er.
There are two basic reasons for this: (a) what is regarded at national level as a high level of unemployment or industrialization in a region may not reach the common thresholds to be specified at Community level; (b) decline in industrial regions is also sometimes taken to include the situation where particular sectors contract, independently of the level of industrialization in the region.
På den baggrund kan det være relevant også at tage hensyn til den sektorbestemte metode, der blev anvendt i forbindelse med de kvotafrie programmer for årene 1980-1985 efter den gamle EFRU-forordning.
These observations lead to the conclusion that the sectoral approach of the 1980-85 non-quota programmes under the old ERDF Regulation would prove * useful supplement.
Disse programmer definerede de bererte områder ud fra problemsektorerne stål, skibsbygning samt tekstil og beklædning.
Those programmes defined the areas covered by reference to the problem sectors steel, shipbuilding and textiles and clothing.
Et område kunne kun komme i betragtning, såfremt felgende fem betingelser var opfyldt samtidig: 1) den pågældende branche skulle tegne sig for et vist antal beskæftigede; 2) beskæftigelsesnedgangen i branchen i én mellemlang referenceperiode skulle ligge over fællesskabsgennemsnittet; 3) branchen skulle udgere en betydelig andel af industrisektoren som helhed; 4) det sammensatte indeks for den region (niveau II), i hvilken området (niveau III) var beliggende, måtte ikke overskride en bestemt tærskelværdi, og 5) området skulle i princippet være omfattet af den nationale regionalpolitik (resultat jf. bilag, kort 2.2.3-B.4).
To be eligible, an area had to satisfy all the following five conditions: (1) the industrial branch in question had to have * specified minimum workforce; (2) job losse* in the branch over a medium-term reference period had to exceed the Community average; (3) the branch had to have an important share in the Industrial sector generally; (4) the synthetic index figure for the region (level XI) in which the area (level III) was situated had not to exceed a given threshold, and (5) the area had in principle to be covered by national regional policy (for details, see annexed Map 2.2.3-B.4).
Man kan i bredeste forstand tale om industriområder, der er i tilbagegang, når industrialiseringsgraden og arbejdslesheden overskrider visse tærskelværdier, f.eks. fællesskabsgennemsnittet. - I 1985 var ca. 17% af alle erhvervsaktive beskæftiget i industriområder med en arbejdsleshed over gennemsnittet (38).
Broadly, declining industrial regions are those in which the degree of industrialization and unemployment exceed certain threshold values, for example the Community average. Industrial regions with above-average unemployment employed some 17X of the employed labour force in 1985.
For disse områder er det karakteristisk, at indkomstniveauet ligger nær ved eller over fælles skabsgennemsnittet, men at udviklingen som feige af tab af arbejds pladser i industrien og utilstrækkelig beskæftigelsesfremgang i andre sektorer har medfert en forholdsvis stor arbejdsleshed.
These regions have income levels near or above the Community average but they have above-average unemployment because of job losses in industry and an insufficient increase in employment in the other sectors.
(37) Den nejagtige afgrænsning afhænger tillige af de tærskelværdier, der fastlægges for industrialiseringsgraden og arbejdslesheden.
The precise boundaries depend on the thresholds laid down for the degree of industrialization and unemployment.
Kortet viser de regioner med en industrialiseringsgrad over gennemsnittet, der i 1985 havde en arbejdsleshed over fællesskabsgennemsnittet.
The map shows the regions with an above-average level of industrialization in which unemployment exceeded the Community average in 1985.
Ved indplaceringen af de bererte områder er der for arbejdsleshedens vedkommende taget hensyn til de mindre niveau Ill-regioner.
For the purpose of classifying the areas concerned, the smaller level III regions were used for unemployment. 38This figure falls if the threshold for unemployment is raised above the
(38) Dette tal falder, hvis tærskelværdien for arbejdslesheden sættes hejere end fællesskabsgennemsnittet.
Commmunity average. With unemployment at 13.
Ved en arbejdsleshed på mindst 13% ville kun områder med i alt 8 1/4% af de beskæftigede i Fællesskabet være omfattet.
OX or higher, only regions accounting together for 8 1/4% of the Community's employed labour force would be covered.
(industribeskaftigelsesandel og arbejdsløshed over
INDUSTRIAL REGIONS AND UNEMPLnV* < \T (Share of industrial employment and unemployment higl
EF­gennemsnittet)
Community average)
41 - disse regioner er allerede omfattet af de kvotafrie fællesskabsprogrammer. grammer.
- 41 are already covered by non-quota
For så vidt angår områder, som ikke samtidig opfylder begge neglekriterier, men som dog har betydelige problemer på grund af udviklingen i visse kriseramte brancher, kan man anvende en metode svarende til den, der blev fulgt i forbindelse med de kvotafrie EFRU- programmer i årene 1980-1985.
In order to cover areas which, while they do not fulfil both key criteria simultaneously, nevertheless have serious problems in particular crisis sectors, the approach pursued for the non-quota ERDF programmes adopted between 1980 and 1985, or a comparable one, commends itself.
Derved bliver det muligt at medtage områder, som præges af kriseramte brancher, men som ikke har en industrialiseringsgrad over gennemsnittet, og/eller som har en arbejdsleshed over gennemsnittet set i national sammenhæng, men ikke i fællesskabssammenhæng.
Such an approach makes it possible to take account of areas with sectors in difficulty where the level of industrialization is not above average and/or where unemployment does not exceed the Community average but is high in national terms.
I alle medlemsstater og næsten alle regioner i Fællesskabet er det karakteristisk for produktionens og beskæftigelsens sektormæssige fordeling, at servicesektoren har langt den sterste vægt, og land brugssektoren den mindste.
The current.sectoral composition of production and employment in all Member States and almost all Community regions is characterized by the fact that the service sector has by far the U-gest share and the agricultural sector the smallest.
I Fællesskabet som helhed er i dag ca. 56% af de erhvervsaktive beskæftiget i servicesektoren, 35% i industrien og kun knap 9% i landbruget.
Of the Community's total employed labour force, some 56X currently work in the service sector, 35X in industry and only just under 9% in agriculture.
Dette er resultatet af en langvarig udviklingsproces, der har været i gang i alle medlemsstater og regioner i en årrække, men som er begyndt på forskellige tidspunkter, og som derfor ikke er lige langt fremskreden alle steder.
This is the result of a development process which has been in progress for a long time in all Member States and regions but which began at different times and is therefore at differing stages of advancement.
I betragtning af denne situation ville det ikke være særlig hensigtsmæssigt at definere landbrugsregioner som regioner, i hvilke landbruget er den sterste produktionssektor.
Given this basic situation, there would be little sense in defining agricultural regions as areas in which agriculture is the biggest production sector.
Sådanne regioner findes næsten ikke mere (40).
Such regions have virtually ceased to exist*.
I princippet kunne landbrugsregionerne afgranses på basis af produktions- og beskæftigelsesandele.
Agricultural.regions might in theory be defined on the,basis of production or employment shares.
En sektors produktionsandel er dog mindre velegnet til klarlæggelse af specifikke regionale problemer, da den bestemmes af såvel beskæftigelsesandelen som produktivitetsniveauet.
However, production shares are less suited as a measure of special regional problem situations, since they are determined by employment shares and productivity levels.
Mens en hej beskæftigelsesandel i landbrugssektoren er et tegn på mulige strukturelle svagheder, er en hej produktivitet et tegn i modsat retning. I betragtning af den langsigtede omstruktureringsproces kan derfor alene beskæftigelseskriteriet siges at have en klar signalfunktion.
While a high share of agricultural employ ant is a possible sign of structural weakness, high productivity points in the opposite direction.
Beskæftigelsen i landbruget tegner sig for meget varierende andele fra region til region (jf. bilag, tabel 2.2.3-C.1).
The share of agricultural employment varies widely between the regions (see annexed Table 2.2.3-C.1).
Hvis man definerer landbrugsregioner som regioner, i hvilke andelen af erhvervsaktive i landbruget ligger mere end 5ø% over fællesskabs gennemsnittet (over 13 1/2% af de erhvervsaktive i en region), frem kommer der en gruppe, som omfatter ca. en tredjedel af Fællesskabets regioner, i hvilke 23% af alle erhvervssaktive, men 58% af dem, der er beskæftiget i landbruget, . lever (jf. kort 2.2.3-C). Denne gruppe omfatter de græske regioner med undtagelse af regionerne omkring Athen,
If agri ;ural regions are defined as those in which the share of the agricultural workforce is more than half as much again as the Community average (i.e. more than 13.5X of persons employed in the region), this gives a group composed of approximately a third of the regions in the Community - regions which account for 23X of the total employed labour force but for 58X of those working in agriculture (see Hap 2.2.3-C).
(39) Se bilag 2.2.3-C, som indeholder mere detaljerede oplysninger. (40) Kun i en spansk region (Galicia) og seks af ni græske regioner (Thráki, Anatolia, Kreta, Ipiros, Peloponnes og Thessalia) er landbruget fortsat den produktionssektor, der tegner sig for den hejeste beskæftigelsesandel. andel.
This group comprises the Greek regions (with the exception of Athens), the Hezzogiorno and the region Trentino-Alto Adige, Portugal, most of the Spanish regions (with the exception of the four most developed regions), south-west France, Ireland and Lower Bavaria.
Når landbrugsregionerne sammenlignes med de evrige regioner og fællesskabsgennemsnittet (jf. bilag, tabel 2.2.3-C.3)', kan der ses en række påfaldende forskelle:
If we compare agricultural regions with the other regions and the Community average (see annexed Table 2.2.3-C.3), a number of striking differences emerge:
- I landbrugssektoren i landbrugsregionerne er produktiviteten pr. arbejdsenhed og hektar samt bedriftssterrelse betydeligt mindre end i de evrige regioner.
- In the agricultural sector of the agricultural regions productivity per work unit and hectare an- the size of holdings are considerably less than in the other regions.
- Den socioekonomiske situation i landbrugsregionerne som helhed er betydeligt dårligere end i de evrige regioner; dette gælder alle disponible indikatorer, BNP pr. indbygger og pr. beskæftiget, arbejdslesheden generelt og ligeledes blandt unge og kvinder.
- The socioeconomic situation of the agricultural region* generally is considerably worse than that of the other regions; this applies to all available indicators (GOP per head and per person employed, unemployment generally and also among the young and women).
Dertil kommer i mange tilfælde problemet med underbeskæftigelse i landbruget.
In many cases, there is also the problem of underemployment in agriculture.
Andelen af erhvervsaktive i industrien Qg i servicesektoren er meget lavere end i de evrige regioner.
The proportions of industrial employment and service employment lag well behind those in the other regions.
- Inden for grupen af landbrugsregioner er situationen generelt så meget dårligere, som regionens landbrugskarakter er udpræget.
- Within the group of agricultural regions, the more marked the agricultural nature of a region, the worse its situation generally is.
Dette gælder alle variabler med undtgelse af den registrerede arbejdsleshed. hed.
This applies to all variables with the exception of recorded unemployment.
Ca. halvdelen af landbrugsregionerne i bredere forstand er regioner med en overvejende specialisering inden for middelhavsprodukter (41); disse regioner kaldes også middelhavsregioner (jf. bilag, kort 2.2.3-C.6).
ApproKimately half the agricultural regions as broadly defined are regions which specialize predominantly in Mediterranean products; these mrt referred to in short as Mediterranean regions (see annexed Map 2.2.3-C.6).
De har i vid udstrækning samme socioekonomiske og landbrugsstrukturelle karakteristika som landbrugsregionerne som helhed (jf. bilag, tabel 2.2.3-7).
In socioeconomic and agri-structural terms, they closely resemble the agricultural ' ons generally (see annexed Tables 2.2.3-C.7).
Samtidig med produktspecialiseringen er produktionen pr. hektar dog ret hej.
However, their product specialization is matched by a relatively high level of production per hectare.
Servicesektorens beskæf tigelsesandel afviger mindre kraftigt fra gennemsnittet for de evrige regioner, da turismen og offentlige forvaltningsenheder i flere middelhavsregioner spiller en betydelig rolle i beskæftigelsesmæssig henseende.
Their shares of service employment differ less sharply from the average for the other regions, since tourism and public administration employ a considerable number of people in a number of Mediterranean regions.
(41) Defineret som regioner, i hvilke over 50% af landbrugsproduktionen omfatter slutprodukterne grensager, frugt, tobak, hård hvede, vin, olivenolie samt mælk og ked fra får og geder.
Defined as regions in which more than SOX of agricultural end-products consist of vegetables, fruit, tobacco, durum wheat, wine, olive oil and milk and meat from goats and sheep.
Kun i 5 ud af de 26 således definerede middelhavsregioner er under 13,5% af de erhvervsaktive beskæf tiget i landbruget, således at disse regioner ikke falder ind under den ovenfor definerede bredere gruppe af landbrugsregioner. Dette gælder Baleareme, regionen Lazio (Rom), Athen, Provence-Alpes-Côte d'Azur og Korsika.
Only five of the 26 Mediterranean regions thus defined have less than 13.5% of their workforce in agriculture and are therefore not part of the group of agricultural regions defined above.
I 1975 blev der i den fælles landbrugspolitik indfort en særlig kategori af landbrugsområder, de såkaldte "bjergområder og andre ugunstigt stillede landbrugsregioner".
A special category of agricultural area, "mountain and hill areas and other lessfavoured agricultural areas", was brought within the ambit of the common agricultural policy in 1975.
Det drejer sig om områder, i hvilke naturbetingede og beliggenhedsmæssige forhold påvirker land brugsbedrifternes produktivitet og mulighederne for opnåelse af en rimelig indkomst, og som derfor også lider under et faldende befolk ningstal .
These are areas which have natural locational characteristics that hold back the productivity of agricultural holdings and limit the scope for earning an adequate income and which, as a result, also have to cope with a declining population.
Som ugunstigt stillede områder af denne art klassificeredes i 1983 4ø% af det udnyttede landbrugsareal i Fællesskabet (EUR-lø) (42).
In 1983, 40% of agricultural land-in the Community (EUR 10) was defined as being in such lessfavoured areas.
Disse områder tegnede Sig for ca. 40% af landbrugsbedrifterne og beskæfti gelsen i landbruget, for ca. 60% af græsgangs- og engarealerne i Fællesskabet, men for kun ca. 25% af malkekvægbestanden.
Around 40% of agricultural holdings and of the agricultural workforce were located there, with that workforce managing some 60% of meadow and pasture land in the Community but keeping only around 25% of the dairy herd.
Disse tal tal afspejler specialiseringen i de pågældende områder på ekstensivt mejeri-, kvæg- og fårebrug.
These figures indicate that these areas specialize in extensive dairy, cattle and sheep farming.
Andre arealudnyttelsesformer i disse områder, såsom dyrkning af korn, kartofler og roer samt planter til industriel forarbejdning, ligger derimod langt under fællesskabs gennemsnittet .
By contrast, other forms of agricultural activity requiring much land, such as cereal, potato and beet growing and the cultivation of plants for industrial processing, are far below the Community average in these areas.
Som feige af Fællesskabets udvidelse, men også en udvidelse af de områder, der i medlemsstaterne klassificeres som ugunstigt stillede, herer i dag ca. 50% af det udnyttede landbrugsareal til denne type.
As a result of the enlargement of the Commmunity but also following extension -•• ^»*eas classified as being "less-favoured" by Member States, some 50% of Und now falls into this category.
Ca. tre ud af fire borgere i det udvidede Fællesskab bor i dag i en af de næsten 240 "funktionelle byregioner" (FBR) med over 33ø øøø indbyggere.
Around three out of every four people in the enlarged Community today live in one of almost 240 "functional urban regions" (FURs), each of which has over 330 000 inhabitants.
Kun ca. halvdelen af disse byregioner har dog som kerne en storby med over 200 000 indbyggere.
However, only half or so of these regions have at their core a large town with a population of over 200 000.
Ca. hver anden indbygger i Fælles skabet bor i en af de 122 funktionelle byregioner med et udpræget sterre kerneområde (43).
Approximately every second Comr ity inhabitant lives in one of thes* 122 functional urban regions with a c ounced and fairly large core area .
Nedenstående bemærkninger vedrerer denne snævrere gruppe af byregioner.
It is this smaller group of urban n ns that is discussed below.
Det drejer sig gennemgående om komplicerede sociale og ekonomiske fænomener, mellem hvilke der er et betydeligt samspil, således at det er svært at sondre klart mellem årsager og virkniger; desuden findes der kun i begrænset omfang offentliggjort statistisk materiale for
Invariably, such regions are characterized by muIti-faceted social and economic circumstances that influence one another significantly, with the result that cause and effect are hard to distinguish clearly; in addition, only a limited amount of published statistical data is available on functionally defined urban regions.
(42) Afgrænsningen af disse områder sker på lokalt plan; socioekonomiske sammenligninger med andre regioner på fællesskabsplan er derfor i praksis ikke mulige. - Bilag 2.2.3-C indeholder en beskrivelse af udvælgelseskriterierne og metoderne til fastlæggelse af disse områder.
The boundaries of these areas are d' ,n at loc level; in practice, therefore, it is impossible to make sccio-economic comparisons with other regions in the Community. Annex 2.2.3-C describes the selection criteria and procedures applied in defining these areas.
Med hensyn til de felgende tal i teksten kan en sammenligning med tabellerne 2.2.3-C.9 og C.1ø være nyttig.
For the other statistics in the text, see in particular Tables 2.2.3-C.9 and C.10.
Fremstillingen af problemkomplekset må derfor forelebig begrænses til nogle generelle, men dog væsentlige aspekter.
Discussion of this matter must, therefore, be confined to some general but, none the less, fundamental aspects.
Den historiske byudviklingsproces har formet sig forskelligt i tidens leb (44).
The historical process of urbanization has become very differentiated over time, the following pattern being discernible.
Der kan således ses felgende menster: Byudviklingen med en stærk befolkningstilvækst i kerneområderne blev fulgt af en fase med eget vækst i omegnsområderne og befolkningstilbagegang i centrene.
Urbanization marked by strong population expansion in the core areas was followed by a period in which the population grew more rapidly in the surrounding areas and contracted in the centres.
Denne fase aflestes i mange tilfælde af en generel tilbage gang, både i storbyernes centre og i deres egnsområder.
In many cases, this then gave way to a general decline, both in urban centres and in surrounding areas.
Dette har været udviklingsmonsteret i mange byregioner i den nordlige del af Fællesskabet.
Such is the pattern of development of many urban regions in the northern part of the Community.
I de senere år har der desuden i enkelte tilfælde kunnet iagttages en tendens til fornyet byudvikling, men det kan endnu ikke siges, om dette bliver en mere generel og længerevarende tendens.
Recently, there have been signs of "re-urbanization* in isolated cases but it is not yet certain whether these herald a new trend.
Det afhænger også af, hvorledes de byer, der er i tilbagegang, formår at lese deres tilpasningsproblemer.
This will also depend on the extent to which declining urban regions manage to resolve their adjustment problems.
Storbyerne i de tilbagestående regioner i Fællesskabets sydlige og vestlige periferi befinder sig stadig i den tidlige fase med en fortsat stærkt voksende befolkning og de for dette udviklingsstadium karakteristiske problemer.
The large towns in the less developed regions at the southern and western peripheries of the Community are still in the earlier phase of development, with continuing rapid growth of their populations and. the problems this brings.