natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kortet udstedes efter en undersøgelse af vedkommendes økonomiske situation, idet den normale indtægt før skat lægges til grund ( i 1978 havde således ægtepar med en indtægt på 37,50 IRL om ugen eller derunder ret til medlemskab af GMS).
The card is issued after a means' test based on normal pre-tax income (e.g. in 1978 a married couple with an income of not more than IRL 37.50 per week is eligible for membership of the GMS).
Ved udgangen af 1977 havde næsten 39% af den samlede befolkning ret til ydelser i henhold til GMS.
At the end of 1977 almost 39% of the total population were in receipt of benefits under the GMS.
Der er store regionale forskelle i dækningsgrad, idet der er stor dækning i den vestlige del af landet og mindre dækning i den østlige del.
There are large regional variations in coverage with high levels of cover in the west and lower rates in the east.
Således omfattes i alt 87% af befolkningen af den irske sygesikringsordnings to kategorier med ret til almindelig lægehjælp eller til visse former for lægehjælp.
Thus, in total, 87% of the population are included in the full and limited eligibility categories of Irish health care system.
Dette vil blive væsentligt ændret fra den 6. april 1979 i henhold til en ordning, som sundhedsministeren bekendtgjorde den 26. juli 1978.
This pattern of coverage will be radically changed from 6 April 1979 in accordance with arrangements announced by the Minister for Health on 26 July 1978.
Ifølge denne ordning vil befolkningen blive inddelt i tre kategorier.
Under these arrangements the population will be divided into three eligibility categories.
Kategori I vil komme til at omfatte dem, der under den nuværende ordning har ret til almindelig lægehjælp.
Category I will comprise those who now have full eligibility.
Der sker ingen ændringer i deres ret til lægehjælp m.v.
No change is proposed in their entitlement to health services.
Kategori II vil komme til at omfatte dem, der ikke omfattes af kategori I, og som har en årlig indtægt på mindre end 5 000 IRL.
Category II will comprise persons other than those in Class I with annual incomes less than IRL 5 000.
Denne kategori svarer stort set til den nuværende kategori med ret til visse former for lægehjælp.
This class corresponds broadly to the present limited eligibility category.
Medlemmer af denne kategori vil få ret til vederlagsfrit at nyde godt af de former for sygehusbehandling på fællesstue, hvortil der for øjeblikket er adgang for personer med "ret til visse former for lægehjælp", idet de dog selv skal betale de honorarer, der opkræves af sygehusets læger. De vil endvidere få ret til ambulatorisk undersøgelse og behandling hos speciallæge, foretaget på offentlige sygehuse; patienten betaler selv honoraret til de konsulterede læger; de vil endelig kunne få godtgørelse for en del af ud gifterne til ordineret medicin.
Persons in it will be entitled to the existing range of 'limited eligibility' services at public ward level free of charge except for the charges to be made by hospital consultants, They will also be entitled to specialist diagnostic and treatment services on an outpatient basis in public hospitals:, the patients being responsible for payments to the consultants; also, refund of part of the cost of prescribed médecines.
Samtidig med indførelsen af disse ordninger vil den nuværende betalingsordning, hvorefter bidragene til sygesikringen er ens for alle, blive afløst af en ordning med indtægtsbestemte bidrag.
These arrangements will be accompanied by the replacement of the present system of a flat rate health contribution by a system of earnings' related health contributions.
Alle lønmodtagere bliver bidragspligtige, med undtagelse af indehavere af "lægekortet" og personer, der modtager visse sociale bistandsydelser.
All income earners will be liable to pay the contributions with the exception of medical card holders and persons in receipt of certain social welfare benefits.
Bidraget vil komme til at udgøre 1% af indtægten op til en indtægtsgrænse, der for 1979 vil blive fastsat til 5 000 IRL om året.
The rate of contribution will be 1% of income up to a 'ceiling' which will be IRL 5 000 a year in 1979.
Mere end 500 000 dækkes ved privat sygeforsikring, tegnet i det organ der har monopol på dette område, nemlig "Voluntary Health Insurance Board".
Over 500 000 people covered by private health care insurance provided by the monopoly, Voluntary Health Insurance Board.
Ifølge officielle skøn steg den andel af BNP, der anvendes til sundheds- og sygepleje i Irland, fra 3,6% i 1966 til 4,7% i 1971 og til 6,5% i 1975, mens den faldt til 6,08% i 1977.
According to official estimates the percentage of GNP spent on health care in Ireland grew from 3.6% in 1966, to 4.7% in 1971, to 6.5% in 1975 and dropped to 6.08% in 1977.
Udgifternes_art
Expenditure_characteristics
Tabel i viser udgifterne for den del af det irske sundhedsvæsen, der finansieres af det offentlige, opdelt efter forvaltningsmyndighed og udgiftsposter.
In table 1 the expenditure characteristics, by spending authority and type, of that part of the Irish healthcare system which is provided by the government is set out.
Sundhedsnævnene, der finansierer de offentlige sygehuse, den almindelige lægehjælpsordning samt andre former for virksomhed, er det organ, der forvalter flest midler.
The Health Boards, which finance public hospitals, the GMS and other functions constitute the major spending agency.
Den største udgiftspost er sygehusbehandling: man må huske på, at mere end 60% af befolkningen ikke modtager offentlige ydelser i for bindelse med den primære sundhedspleje (dvs. behandling hos alment praktiserende læge).
The major type of expenditure is hospital care: it is to be remembered that over 60% of the population get no primary care benefits (i.e. general practitioner service) from the government service.
Det offentliges udgifter til sundhedsvæsenet steg i 1977 med 0,48% i faste priser.
Public expenditure on health services in 1977 grew by 0.48% in real terms.
I perioden 1974-76 holdt udgiftsniveauet sig konstant.
During the period 1974-76 expenditure was static.
I året februar 1976 - februar 1977 blev den frivillige sygeforsikring anmodet om godtgørelser på i alt næsten 11 mio IRL.
Voluntary Health Insurance claims for the year to end February 1977 was almost IRL 11 million.
Hvor mange private midler, der anvendes til sund hedspleje, vides ikke.
The amount of private expenditure on health care is not known.
Det må dog utivivlsomt være et ret væsentligt beløb, da størsteparten af befolkningen ikke har nogen dækning for udgifterne i forbindelse med primær sundhedspleje, og da 15% af befolkningen (i almindelighed de mest velstående) ikke er med i nogen af de to medlemskategorier, og således ikke har ret til ydelser.
It is clearly quite substantial as the majority of the population have no primary care cover and 15% of the population (generally the most affluent) are outside the limited and full eligibility categories.
Det offentliges udgifter fordelt på forvaltningsmyndigheder og udgiftsposter 1977
Public expenditure by spending authority and type 1977
Udgifter fordelt på forvaltningsmyndigheder
(a) Expenditure by spending authority
Frivillige sygehuse
Health boards Voluntary hospitals
Udgiftsposter
General hospital care
Sygehusbehandling af sindslidende og psykisk handicappede
Psychiatric and mental hancicap hospital care
Almen medicin og den almindelige lægehjælpsordning (herunder hjemmesygepleje, øjenlægebehandling, tandpleje, behandling af øresygdomme og udgifter til lægemidler)
General medicine and the general practitioner service (including home nursing services, opthalmic, dental, aural services & drug costs) 45 492 65 074
+) Tallet vedrørende almindelig sygehusbehandling omfatter alle udgifter til sygehusbehandling undtagen behandling af sindslidende og psykisk handicappede.
The figure given for General hospital care includes all expenditure on hospital care except psychiatric and mental hospital care.
Der foreligger en udspecificering af dette tal.
The breakdown of the figure is available.
19 743 IRL af det samlede beløb kan tilskrives sygehuse for langtidsindlæggelse.
IRL 19 743 million of the total is attributable to long-stay hospitals.
De 39% af befolkningen, der er medlemmer af den almindelige lægehjælpsordning (GMS), kan opnå en lang række ydelser i forbindelse med sygdom m.v.
The 30% of the population who are card holding members of the General Medical Service (GMS) get a wide range of health care benefits.
Medlemmer kan anmode om at blive optaget som patient hos enhver alment praktiserende læge, der har indgået aftale med sundhedsnævnet om at yde almen lægehjælp.
The card holder can apply for entry to the list of any physician who has agreed with the Health Board to provide general practice services.
Når den alment praktiserende læge først har godkendt medlemmet, har dette ret til de samme ydelser som private patienter, der selv betaler honorar.
Once accepted by the physician the card holder is elegible for the same services as provided for private feepaying patients.
I den vestlige del af landet driver de fleste læger solopraksis, men i den østlige del er gruppepraksis mere almindelig.
Most doctors in the west practice alone, but in the east group practices are more common.
Lægekortet dækker udgifterne til samtlige ordinerede lægemidler, der fremstilles af apotekere, som er til sluttet GMS.
The card covers the cost of all prescribed pharmaceutical products made up by pharmacists who are members of the GMS.
Medlemmet har ret til gratis ambulatorisk behandling samt syge husbehandling på fællesstue.
The card holder is eligible for free outpatient and inpatient care, provided the latter is in a public ward.
Sygehusbehandling kan foregå på ethvert sygehus under sundhedsnævnet eller ethvert andet anerkendt sygehus.
Hospital care can be provided in any Health Board hospital or any other approved hospital.
Alle medlemmer, især de ældre, kan modtage hjemmesygepleje.
Home nursing services are available for all card holders, particularly the elderly.
Teoretisk har medlemmerne ret til gratis tandpleje, men i praksis kan denne form for pleje i mange tilfælde ikke ydes på grund af mangel på tandlæger. Øjenlægebehandling er gratis, men
In theory free dental care is available, but in practice such care is often absent due to a shortage of dentists.
w¿ ventelisterne er undertiden lange.
Opthalmic services are available free of charge, but waiting lists are sometimes long.
Vordende mødre, der er i besiddelse af lægekortet, har ret til forskellige former for undersøgelser og behandling.
The expectant mother with a medical card is entitled to a full range of care.
Af andre ydelser kan nævnes høreapparater, hjælpemidler for gangbesværede, rullestole, fodpleje samt befordringstilskud til den syge og besøgende slægtninge.
Other benefits including hearing aids, walking aids, wheelchairs, a chiropody service and travel allowances for the ill and visiting relatives.
Patienter i kategorien med ret til visse former for lægehjælp får ingen ydelser fra det offentlige ved behandling hos alment praktiserende læger.
Those with limited eligibility status get no general practitioner benefits from the government schemes.
De har ret til gratis sygehusbehandling på fællesstue og gratis ambulatorisk behandling, såfremt de henvises af en læge.
They are eligible for free inpatient hospital treatment in a public ward and free out patient treatment if the patient is referred by a doctor.
Denne gruppe patienter kan kun lade sig indlægge på sygehuse, der hører ind under eller er anerkendt af et sundhedsnævn.
The hospital used by this group of patients must be a Health Board or a Board approved institution.
Vælger sådanne patienter at lade sig behandle på et privat eller delvis privat sygehus, godtgøres kun en del af de hermed forbundne udgifter.
Those people who opt for private or semi-private hospital treatment get only part of the cost of such care.
Resten må patienten betale, enten af sin egen lomme eller ved hjælp af ydelser, der opnås gennem den frivillige sygeforsikringsordning.
This balance must be paid by the patient or with benefits derived from the membership of the Voluntary Health Insurance Scheme.
Patienter i denne kategori er delvis dækket med hensyn til udgifter til lægemidler, og der ydes gratis behandling og undersøgelser i forbindelse med moderskab og spædbørn.
The costs of pharmaceutical products are covered in part for those in the Limited Eligibility Scheme and free maternity and infant welfare benefits are provided.
Den frivillige sygeforsikringsordning kan tilbyde to hovedtyper af forsikringer: en forsikring til dækning af sygehusudgifter og en anden til dækning af udgifter, der ikke vedrører sygehusbehandling.
The Voluntary Health Insurance scheme offers two main types of policy: a policy for hospital costs and an optional policy to cover non-hospital bills.
Sidstnævnte koster 3 IRL om året, men der er en "selvrisiko" på 25 IRL om året (35 IRL for familier).
The latter costs IRL 3 per year but there is a deductible amount of IRL 25 per year (IRL 35 for a family).
For øjeblikket har kun 180 000 ud af 500 000, der dækkes af den frivillige sygeforsikringsordning, sidstnævnte forsikringstype.
At present only 18 000 of the 500 000 covered by VHI have the latter type of policy.
Den øvrige del af den befolkningsgruppe, der ikke dækkes af den almindelige lægehjælpsordning, betaler af deres egne lomme sådanne udgifter, der ikke vedrører sygehusbehandling.
The rest of the population not covered by the GMS pay for non-hospital care out of their own resources.
Dette afsnit vedrører antallet og fordelingen af læger og sygehussengepladser samt prisen på disse faktorer.
This section is concerned with the quantity, price and distribution of doctors and hospital beds.
Disse statistiske oplysninger giver kun et ufuldstændigt billede af de forhåndenværende ressourcer samt anvendelsen heraf i Irland, men de belyser en række væsentlige sundhedspolitiske emner af lignende karakter som dem, der findes i andre medlemsstater i Fællesskabet.
These statistics give only a partial picture of resource stocks and flows in Ireland but they highlight some important policv issues whose character is similar to those existing in other members countries of the EEC.
Tabel 2 viser forskellige enkeltheder vedrørende lægebestanden i 1966 og 1971.
Table 2 shows the details of the doctor stock in 1966 and 1971.
Den samlede bestand voksede fra 104 læger pr. 100 000 indbyggere i 1966 til 120 i 1971.
The total stock rose from 104 doctors per 100 000 population in 1966, to 120 in 1971.
I 1977 var der 120 pr. 100 000 indbyggere.
In 1977 it was 120 per 100 000 population.
For øjeblikket producerer de lægevidenskabelige fakulteter i Irland årligt 470-480 nye kandidater.
At present the Irish medical schools are producing annually 470 to 480 new graduates.
Hidtil er op til 70% heraf udvandret.
In the past up to 70% of this output emigrated.
Den irske lægeforening har foreslået, at der i 1977 skulle optages 30% færre studerende på lægestudiet.
The Irish Medical Association proposed a reduction in the medical school intake of 30% in 1977.
To af de fire lægevidenskabelige fakulteter er gået med til at nedskære antallet af optagne studerende med 15% i 1979, og de to andre fakulteter vil muligvis gøre ligeså.
Two of the four medical schools have agreed to cut their intake by 15% in 1979 and it is possible that the other two schools will emulate them.
Fordelingen af læger i Irland
The distribution of doctors in Ireland^
Antallet af sengepladser til behandling af akutte tilfælde var i 1974 6,1 pr. 1 000 indbyggere og der var 5,2 sengepladser til psykiatrisk behandling pr. 1 000 indbyggere.
The distribution of hospital beds in Ireland 1974 1
Tabel 2 og 3 viser den regionale fordeling af læger og sygehussengepladser i Irland.
Eastern Midland Mid-Western North-Eastern North-Western South-Eastern South West
04 stillinger.
Hospital beds
Fordelingen af sygehussengepladser i Irland 1974
The stock of acute beds in 1974 was 6.1 per 1 000 population and there were 5.2 per 1 000 psychiatric beds.
Sengepladser til behandling af
The average length of stay for acute care in public hospitals in 1975 it was 11.3 days and in Voluntary Hospitals it was 11.3 days.
Alment praktiserende læger under den almindelige lægehjælpsordning betales af sundhedsnævnene på grundlag af aftaler om et vist honorar pr. patient.
General practitioners in the GMS are paid by the Health Boards on a basis of fee per patient contract.
Sygehuslæger, ansat af sundhedsnævnene, modtager løn.
Hospital doctors employed by the Health Boards are paid a salary.
Læger, der arbejder i frivillige sygehuse, får betaling pr. ydelse for arbejde i ambulatoriske afdelinger og betales efter en "pulje"-ordning ved behandling af indlagte patienter (der indbetales til puljen et beløb pr. dag for hver offentligt forsikret patient, der behandles på sygehuset.
Those doctors working in the Voluntary hospitals are paid on a sessional basis for outpatient clinics and under a 'pool' system for in-patients (pool payments are payments per day for each public patient treated in the hospital.
Der opstår således for hvert sygehus en pulje, der fordeles mellem lægerne på grundlag af en intern aftale).
The 'pool' of these payments for each hospital is divided between the consultants on a basis agreed
Sygehuslæger kan arbejde på deltid på sygehuse under sundhedsnævnene og drive privat praksis ved siden af.
- 65 - amongst themselves). Hospital doctors can work part time in Health Board hospitals and practise privately.
Finansiering af sygehuse
Hospital_fees
Sygehusene under sundhedsnævnene finansieres via de almindelige skatter på grundlag af et fastlagt budget.
Health Board hospitals are financed out of general taxation on a budget basis.
De frivillige sygehuse blev tidligere betalt med et fast beløb pr. dag pr. patient, men betales nu på grundlag af et fastlagt budget.
The Voluntary Hospitals uspd to be paid on a daily fee basis but now they are paid on a budget basis.
G. SUNDHEDS- OG SYGEPLEJE I ITALIEN
HEALTH CARE IN ITALY
G.I. UDVIKLING OG ADMINISTRATIV OPBYGNING
G.I. EVOLUTION AND ADMINISTRATIVE STRUCTURE
Den første landsdækkende lov, der vedrørte finansiering og tilrettelæggelse af sundheds- og sygeplejen i Italien, blev vedtaget i 1943.
The first national law to affect the finance and provision of health care in Italy was enacted in 1943.
Denne lovgivning blev revideret og udvidet i 1962 og 1974.
This legislation was revised and expanded in 1962 and 1974.
Den tidligere ordning, der blev forvaltet af 200 sygekasser, og som i begrænset omfang dækkede det meste af befolkningen, er ved at blive erstattet af et fuldt udbygget nationalt sundhedsvæsen.
The old health care scheme, provided by 200 sickness funds and giving limited during coverage to most of the population is being replaced with a comprehensive national health service.
Denne udskiftningsproces er endnu ikke fuldt ud gennemført, hvilket yderligere gør det italienske sund hedsvæsen indviklet.
This process of replacement is incomplete and, as a result, the complexities of the Italian health care system are exacerbated.
Tre ministerier er involveret i styringen af det italienske sundhedsvæsen.
Three central government ministries are involved in the detailed running of the health service in Italy.
Sundhedsministeriet regulerer de decentraliserede administrative enheders tilrettelæggelse af sundheds- og sygeplejen (regioner, provinser og kommuner) og tildeler midler til de regionale myndigheder.
The Ministry of Health regulates the provision of health care by the decentralized government units (the regions, provinces and municipalities) and allocates finance to the Regional authorities.
Arbejds- og socialministeriet fører tilsyn med sygekasserne, der fortsat eksisterer; de fungerer som indbetalingskontorer og tilrettelægger i begrænset omfang sundheds- og sygepleje.
The Ministry of Labour and Social Welfare regulates the sickness funds, which continue to exist as the finance collecting agencies and, to a limited extent, providers of health care.
Ministeriet for offentlige arbejder kontrollerer finansieringen af nyt sygehusbyggeri, undtagen i den sydlige del af landet, hvor der er oprettet et særligt organ.
The Ministry of Public Works controls the (capital) finance of new hospital construction, except in the South where there is a special agency.
Størrelsen af statens tilskud til sundhedsvæsenet bestemmes ved forhandling mellem sundhedsministeriet og Rom-regeringens ministerier vedrørende økonomi (der er særskilte ministerier for udgifter (ministeriet for statskassen) og for finanser (finansministeriet)).
Government subsidies for health care are the product of the interaction of the Ministry of Health and the economic ministries of the Rome government (there are separate spending (Treasury Ministry) and financing ministries (Ministry of Finance)).
Det næste lag i den administrative pyramide er regionerne.
The next layer of government is the regions.
Ifølge principperne for det nationale sundhedsvæsen har der siden 1972 været 20 regioner, hvis befolkningstal varierer fra 100 000 til 8 millioner, og som har beføjelser til at vedtage og håndhæve love, forudsat at de ikke er i strid med for fatningen eller de af regeringen vedtagne "grundlæggende" love.
According to the principles of the scheme for the National Health Service since 1972 there have been 20 regions, varying in population size from 100 000 to 8 million, with the power to create and implement laws provided they do not contravene the Constitution or the 'fundamental' laws of central government.
På grundlag af tilskud fra regeringen finansierer regionerne (men tilrettelægger ikke) forebyggende sundhedstjeneste, skolelægeordning, vaccinationer og uddannelse af medicinsk hjælpepersonale, og de yder tilskud fra den nationale sygehus fond til lokale sygehuse.
The regions finance from central government subsidies (but do not provide) preventive
Der findes 94 provinser i Italien, og kun få af dem har ret megen politisk magt.
There are 94 provinces in Italy and few have much political power.
Provinsernes vigtigste funktion inden for sundhedssektoren er at sikre, at kommunerne er i stand til at sørge for sundhedsmæssig og social virksomhed samt pleje af sindslidende, at administrere sundhedsvæsenets laboratorier og at tage sig af arbejdsløse med tuberkulose.
The main health care function of the provinces is to insure that the municipalities are able to provide health and welfare services and to provide care for psychiatric patients, to manage the public health laboratories, and to care for the unemployed with TB.
På visse områder overlapper provinserne og kommunerne hinanden, men det kræver en ændring af forfatningen at afskaffe provinserne.
In some ways their role is duplicated by the municipalities but to eradicate the provinces requires a change in the constitution.
Kommunen er med hensyn til sundheds- og sygepleje den vigtigste administrative enhed under regeringsniveau.
The most important non-central level of government from the point of view of health care is the municipality.
De ca. 8 900 kommuner i Italien sørger for sygdomsforebyggelse (f. eks. vaccination, skolelægeordning (delvis finansieret af provinserne), klinikker med kommunalt ansatte læger (9 500 og jordemødre (3 000)).
There are about 8 900 municipalities in Italy and they deliver preventative services (e.g. vaccination, the school health services (financed in part by the provinces)), clinics for municipal doctors (9 500 and midwives 3 000).
De offentlige sygehuse er uafhængige offentlige organer, der ledes af en bestyrelse bestående af repræsentanter for de styrende organer i kommunerne, provinserne og regionerne i forhold til de politiske gruppers styrke i disse organer.
Public hospitals are independent public agencies which are governed by boards made up representatives of municipal provincial and regional government in accordance with the proportions of the political groups in these assemblies.