natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Asbest anvendes også i forskellige typer procesudstyr i levnedsmiddelindustrien på grund af sine særlige egenskaber. Eksempler er bremse­ og koblingsbelægninger i fordampere og centri­fuger, pakninger omkring roterende aksler i pumper, rørflangepakninger og ovne, hvor dåser lakeres og flasker steriliseres.
Asbestos is also used in different types of processing equipment in the food industry because of its speoial properties.
Kontaminering af føden sker ikke alene gennem direkte kontakt, men også og især gennem overførsel af afslidte fibre.
Contamination of the food occurs not only by direct contact but also, and especially, through transfer of abraded fibres.
Selv ved drikkevarer er der stadig ingen entydige beviser på, at filtre indeholdende asbest er en væsentlig kilde til denne kontamine­ring.
Even with beverages there is still no unequivocal evidence to identify asbestos-containing filters as a significant source of this contamination.
Da asbest også anvendes som byggemateriale og til vedligeholdelse, kan dette være en anden kilde til kontaminering, men kun i tilfælde af, at der udvises utilstrækkelig omhu.
Because asbestos is also used as building material and in maintenance operations, this may be another source of contamination but only in cases where insufficient care is being exercised.
Den sidste og somme tider mest betydelige kilde til kontaminering er drikkevand.
The last, and sometimes most important, source of contamination is drinking water.
Vand og levnedsmidler kan kontamineres med asbest, som uundgåeligt udledes i miljøet fra naturligt forekommende asbestmineraler eller som resultat af den længe etablerede anvendelse af asbestcementrør til den offentlige vandforsyning, hvor anvendelse af 10­15$ asbest styrker rørledningerne betyde­ligt.
Water, and food, may be contaminated with asbestos inevitably released into the environment from naturally-occurring asbestos minerals or as a result of the long established use of asbestos—cement pipes for public water supplies, where the incorporation of 10—15$ asbestos considerably strengthens the piping.
Ingen helt velegnede alternative materialer til anvendelse i fremstillingen af hoved­rørledninger er indtil nu udviklet.
No entirely suitable alternative material for use in the manufacture of mains pipes has so far been developed.
ASBESTNIVEAU I DRIKKEVARER, VAND OG LEVNEDSMIDLER
THE LEVELS OF ASBESTOS REPORTED IN BEVERAGES, WATER AND FOOD
Det er velkendt og accepteret, at asbest har ugunstige virkninger, når det indåndes.
It is well known and accepted that asbestos has adverse effects when inhaled.
Nicholson og Pundsack (lO) refererer til NAPCA­målinger i 49 byer.i De forenede Stater.
Nicholson and Pundsack (lO) refer to NAPCA measurements in 49 cities in the USA.
Disse afslørede, at 87$ af resultaterne lå mellem 3 6OO ­ l8 000 fibre/m .
These revealed that 87$ of the results were between 3 6OO — 18 000 fibres/πΗ.
For New York fandtes et gennemsnit på 65 000 fibre/m .
For New York a mean of 65 000 fibres/ nH was established.
Rickards (il) fandt forskellige steder i Det forenede Kongerige 36O ­3 600 fibre/m .
Rickards (il) found at different places in the UK 360 - 3 6OO fibres/nw.
Ud over indåndingen af luftbåret asbest er mennesket udsat gennem indtagelse af levnedsmidler og drikkevarer, som indeholder asbestfibre, og det er interessant at sammen­ligne disse tal fra indånding med dêm, som er fundet for vand og' drikkevarer.
In addition to inhalation of airborn asbestos, human exposure can occur through consumption of foods and beverages containing asbestos fibres and it is of interest to compare the figures by inhalation with those found in water and beverages.
Det bér imidler­tid først påpeges, at de opnåede analyseresultater fra de forskellige forfattere er vanskelige at sammenligne ikke alene på grund af forskelle i analysemetoder, men også i konverteringen af masse til anvendte fibre .
It should, however first be pointed out that analytical results obtained by different authors are different to compare not only because of differences in the methods of analysis but also in the conversion factor mass to number of fibres used*.
Cunningham og Pontefract (l2) var de første, som påviste, at drikkevand var kontamineret med asbestfibre. Et gennemsnit på 5 x 10 fibre/l blev fundet.
Cunningham and Pontefract (12) were the first who showed that drinking water was contaminated with asbestos fibres., A mean of 5 χ 10° fibres/l was found.
Nicholson (l3) fandt i Duluth, USA 20 ­ 75 χ 10° amphibole fibre/l. Disse resultater blev bekræfter af Cook et al. (14).
Nicholson (l3) found in Duluth, USA, 20 to 75 χ 10 amphibole fibres/l.
I henhold til resultater offentliggjort af U.S. Environmental Protection Agency (l6) indeholdt 9 ud af 70 drikkevandsprøver mere end 5 x 1θ5 fibre/l, af hvilke 5 indeholdt mere end 106 fibre/l. Badami og Rickards (17) fandt 72 000 fibre/l i Det forenedp Kongerige og Elzinga et al (l8) fandt i Nederlandene 111 000 fibre/l.
According to results published by the U.S. EnvironmentalJProtection Agency (l6) nine out of 70 samples of drinking water accounted for more than 5 χ 10 fibres/l of which five had more than 10° fibres/l. Badami and Rickards (17) found 72 000 fibres/l in the U.K. and Elzinga et al (l8) in the Netherlands found 111 000 fibres/l.
Komiteen har fået, kan antallet af fibre i drikkevarer være af Famme størrelsesorden som i vand varierende fra 0,6 ­ 24 χ 10° fibre/l. Maurer og Coors (9) tvivlede på mange af de reFultater, pom blev an­givet for øl.
Levels for beer had been reported as varying from 1.1 - 6.6 χ 10° fibres/l, for gin 13 7 24 χ 10° fibres/l, port and sherry 2 - 4.I 1 10° fibres/l and for vermouth 1.8 - 11.7 x 106 fibres/l.
Niveauet for øl er blevet angivet som 1,1 ­ 6,6 χ 10 fibre/l, for gin 13 ­ r 24 χ 10 fibre/l, for portvin og sherry 2 ­ 4,1 χ 10 fibre/l og for vermouth 1..8 ­ 11,7 x 10 fibre/l. Skønt Maurer og Coors' metode havde begrænset mulighed for at Fikre absolut fiber­identifikation, fandt de asbestiignende fibre i en størrelsesorden på 104 mindre end tidligere angivet.
Although Maurer and Coors' method was limited in its ability to assure absolute fibre-identification, they found levels of asbestos-like fibres of the order of 1θ4 less than previously reported.
De fleste af de mærker, de undersøgte, indeholdt mindre end 1 000 asbestlignende fibre pr. liter.
Most of the brands examined contained less than 1 000 asbestos­like fibres per litre.
De konkluderede, at beholderne åbenbart bidrager med mange af fibrene.
They conclude that containers apparently contribute many of the fibres.
AFbeFtinde­ holdende filtre bevirker ikke nødvendigvis store mængder asbest i øl.
Asbestos-containing filters do not necessarily contribute large quantities of asbestos asbestos to beer.
Maurers konklusion Ftem­mer meget godt overens med Bielings (8),. som konkluderede, at produkter produceret med asbest­indeholdende filtre har asbestfiberkoncentrationer i samme størrelsesorden eller endog lavere end de produkter, som produceres uden asbestfiltre.
Maurer's conclusion agrees very well with that of Bielig (8) who came to to conclusion that products produced with asbestos—containing filters have concentrations of asbestos fibres similar or even lower than those products produced without asbestos filters.
I hele denne rapport antages, at 10 fibre vejer 2,8 χ 10 ' gram, hvilket betyder, at 10~ £ (= l^ug) er lig 36 χ Kr fibre.
Throughout this report is is assumed that 10 fibres weigh 2.8 χ 10~^ which means that 10 (a l_ug) equals 36 χ lOpfibres.
I litteraturen varierer vægten af 10 fibre mellem 1,3 x IO"6 g og 1,7 x 10­9 g.
In the literature the weight of 10 fibres varies between 1.3 x 10~° to 1.7 χ 10~y.
Effektiv detektering og overvågning af asbest i fødevarer og miljøet kræver en sorteringsmetode, som kan detektere overdrevne mængder af asbest med rimelig nøjag­tighed, f.eks. direkte undersøgelse af filtrater ved anvendelse af elektronptereomikropkopi sammen med energidispersiv røntgenanalyse.
For the effeotive detection and monitoring of asbestos in food and the environment, a screening method is required which can detect excessive quantities . of asbestos with reasonable certainty, for example the direct examination of filtrates using scanning electron microscopy together with Energy Dispersive X­ray Analysis.
Et resumé og en beskrivelse af de vigtigste frem­gangsmåder findes i bilaget og i Zielhuis' udmærkede redegørelse (3).
A summary and description.of the more important procedures is contained in the Annex and in the excellent review by Zielhuis (3).
DAGLIG PÅVIRKNING AF ASBEST FRA LEVNEDSMIDLER OG VAND
DAILY EXPOSURE TO ASBESTOS FROM FOOD AND WATER
Cunninghams resultater (12), nemlig at drikkevand og drikkevarer også indeholder asbestfibre, blev genstand for stor opmærksomhed.
The findings of Cunningham (12) that drinking water and beverages also contain asbestos fibres drew much attention.
Af denne undersøgelse blev det klart, at luftbåret asbest kun udgør en del af den samlede asbestmængde i miljøet.
From that study it became clear that airborne asbestos represents only a portion of the total environmental asbestos load.
Beregninger over det mulige antal varierer meget, og konklusioner om dets betydning er derfor vanskelige at drage.
The calculated range of possible levels is very large and, consequently, conclusions, as to its significance are difficult to draw.
De generelt meget lave niveauer gør analyse vanskelig, tidkrævende og dyr.
The very low levels generally found make analysis difficult, time consuming and expensive.
Mangelen på pålidelige analy­semetoder for faste levnedsmidler gør det umuligt at vurdere denne kildes bidrag.
The absence of reliable methods for analysis of solidfood makes it impossible to estimate the contribution from this source.
Forud­sætter man, at det daglige væskeforbrug er 2,5 1, vil den daglige eksponering sandsynligvis variere mellem 2,5 χ 10° og 2,5 χ IO4 fibre (3,6 χ ΙΟ6 til 3,6 χ Kr fibre/kg kropsvægt).
Assuming the average daily fluid consumption to be 2.5 1, the daily exposure may vary from 250 χ 10° to 2.5 χ 1θ4 fibres (3.6 χ 10° to 3.6 χ 10' fibres/kg body weight).
Til sammenligning vil en erhvervsmæssig udsat arbejder indånde et mange gange større antal fibre. Yderligere viser nu disponible data, at skønt der somme tider rapporteres mange fibre i vand og drikkevarer, er disse for det meste under 10 mikrometer i længde.
For comparison, an industrially exposed person would ingest daily a number of fibres greater by several magnitudes.
Den maksimale indtagelse fra vand og drikkevarer er således sandsynligvis meget mindre end erhvervsmæssigt udsatte personers indtagelse.
The maximum level of ingestion from water and beverages is thus likely to be very much less than that of occupationally exposed persons.
Komiteen er blevet underrettet om, at Kommissionens tjeneste­grene har startet forsendelsen af en komplet oversigt over brugen af asbest med henblik på at identificere de væsentligste kilder til asbestforurening.
The Committee has been informed that the Commission Services have embarked on the preparation of a complete inventory of the uses of asbestos to assist in identifying the major souroes of asbestos contamination of the environment.
Komiteen byder dette forsøg på at klarlægge situationen velkommen.
The Committee welcomes this attempt to clarify the situation.
ASBEST SOM SUNDHEDSRISIKO I LEVNEDSMIDLER OG DRIKKEVARER
ASBESTOS AS HEALTH HAZARD IN FOOD AND DRINK
Det ser ud til, at mange af de indåndede asbestfibre senere optages efter ophostning fra lungerne, og det er blevet anslået, at mængden kunne være omkring 50$ af indåndet asbest.
It appears that many of the inhaled asbestos fibres are ultimately ingested after clearance from the lungs and it has been estimated that the amount could be about 50$ of inhaled asbestos.
For erhvervsmæssigt udsatte individer er dette sandsynligvis den væsentlige kilde til optagelse af asbest.
In occupationally exposed individuals this is likely to be a major source of ingested asbestos.
Adskillige rapporter har vist en sammenhæng mellem erhvervsmæssig udsættelse for asbest, hovedsagelig gennem indånding, og sand øget forekomst af kræft i mave­tarmkanalen.
Several reports have shown an association between occupational exposure to asbestos mainly by inhalation, and a true increased incidence of cancer of the gastro­intestinal tract.
Man bør imidlertid huske på, at nedsvælgning af spyt ikke er det eneste transportsystem.
It should be borne in mind, however, that swallowing the sputum is not the only transport system.
Transport via blod­ eller lymfebaner fra lungerne er et sandsynligt alternativ.
Transport via blood or lymphstream from the lungs is a likely alternative.
I en undersøgelse ved­rørende individer, som ikke erhvervsmæssigt er udsat (19), fandt Doniach en sammenhæng mellem et stort antal asbestfibre i lungesektionerne og et tilsyneladende for stort antal mavekræft­tilfælde hos mænd og brystkræfttilfælde hos kvinder, men ikke unormale bronchiale carcinomer hos noget køn. Disse observationer er vanskelige at fortolke.
In a study on not­occupationally exposed people (19) Doniach found a high incidence of asbestos bodies in lung sections correlated with an apparent excess of stomach cancer in males and breast cancer in females but no excess bronchial carcinoma in either sex.
Bignov og Bader har også rap­porteret om indåndet asbest og kræft (20).
Bignon and Bader have also reported on ingested asbestos and cancer (20).
Ud fra synspunktet offentlig sundhed var Pontefracts (2l) artikel af endnu større betydning.
From the public health point of view the publication of Pontefract (21) was important.
Han viste, at asbestfibre kunne vandre gennem mave­tarmkanalvæggen ind i blodbanen og koncen­trere sig i forskellige væv.
It showed that asbestos fibres could migrate through the gastrointestinal wall into the blood stream and concentrate in various tissues.
Disse resultater er imidlertid ikke blevet bekræftet af andre, skønt mangel på klare beviser for gennemtrængning måske kun genspejler utilstrækkeligheden af detektionsmetoderne for asbestfibre i væv (22, 23).
These results, however, have not been confirmed by others, although failure to find clear evidence of penetration may only reflect déficiences in the detection methodology for asbestos fibres in tissues (22, 23).
Det er interessant, at Gross overhovedet ikke har kunnet vise gennemtrængning af fibre gennem tarmvæggen i en undersøgelse, som dog varede 21 måneder.
It is of interest that no penetration of fibres through the gut wall could be demonstrated by Gross et al in a 21 months long study.
Artiklen præsenterer disse samlede resultater fra tre laboratorier, og der blev ikke fundet tegn på kræftinduktion eller fremme af nogen art læsion (22).
The paper presents the joint results of three laboratories and no evidence of tumour induction or of promotion of any kind of lesions was found (22).
Dyrefodrings­forsøg for at undersøge carcinogenicitet for nedsvælget asbest har i almindelighed givet nega­tive resultater.
Animal feeding studies to investigate the carcinogenicity of ingested asbestos have generally yielded negative results.
Bolton og Davis (24) undersøgte virkningen af nedsvælgningen af asbest i laboratorierotter ved at fodre dem med en diæt, suppleret med en asbest/margarineblanding i op til et år.
Bolton and Davis (24) examined the effects of ingestion of asbestos in laboratory rats by feeding a diet supplemented with an asbestos/margarine mixture for up to 1 year.
Der blev ikke fundet tegn på tilbageholdelse af asbest i tarmen og ej heller tegn på cellegennemtrængning eller skade på indvoldsslimhinderne i nogen af de undersøgte dyr.
No evidence of asbestos retention was fouM within the gut or signs of cell penetration or damage to the intestinal muoosa in any of the animals tested.
Direkte indsprøjtning af asbest gennem mavevæggen i rotter fremkaldte spredning af fibre til andet væv, men tildeling i foder eller gennem tvangsfodring gjorde det ikke.
Direct injection of asbestos through the stomach wall of rats produced dissemination of fibres to other tissues but administration in the feed or by gavage did not.
Det er påvist, at intravenøs indsprøjtning af asbest har ført til udbredt spredning (Pontefract og Cummings, 25).
Intravenous injection of asbestos has been shown to lead to widespread dissemination (Pontefract and Cummings, 25).
Imidlertid er adskillige yderligere dyreundersøgelser på vej.
Thus most experimental studies in rats investigating the
eller 1$ asbest i en syntetisk diæt fra 3 timer til 12 dage, påviste passage af Chrysotil og chrycidolitfibre gennem mave-tarmkanalvæggen, idet der gennem anvendelse af transmissionselektronmikroskopi fandtes fibre i ductus thoraxicus' lymfevæske.
A recent study by Sebastian et al (27), in which small numbers of rats were given either single doses of asbestos by gavage or were fed 1$ asbestos in a synthetic diet for 3 hours to 12 days, claimed to have demonstrated the passage of chrysotile and crocidolite fibres across the gastrointestinal wall by the detection of fibres in the lymph fluid of the thoracic duct, using transmission electron microscopy.
Selv om resultaterne lider af metodiske usikkerheder, har andre studier (Lefevre et al) tilsyneladende vist passage af asbest gennem Peyers "plaques" til lymfesystemet (28, 29).
Although the results suffer from methodological uncertainties, other studies by Lefevre et al have apparently shown the passage of asbestos through Peyer's patches into the lymphatic system (28, 29)·
In vitro-undersøgelser på pattedyrs cellesystemer indbefattet slimhindeceller fra indvolde og åndedrætssystem viste, at crocidolit og Chrysotil har cytotoksiske effekter, men viete ikke tegn på aktiv cellegennemtrængning (30).
In vitro studies on mammalian cell systems, including intestinal and respiratory mucosal cells showed crocidolite and chrysotile to have cytotoxic effects but gave no evidence for active cell penetration (30).
I 1973 konkluderede FDA, at "vidnesbyrd vedrørende den mulige risiko fra nedsvælgning af asbestpartikler er modstridende og ufyldestgørende". Denne udtalelse blev bekræftet af JECFA (l8. møde) som følger: "Eksperimentelle undersøgelser af dyr har reproduceret påvirkningerne i lungen.
In 1973 the PDA concluded that "the evidence concerning the possible hazard from ingestion of asbestos particles is contradictory and inconclusive", this statement was confirmed by JECPA(l8öi meeting) as follows 'Experimental studies in animals have reproduced the effects in the lung.
De få undersøgelser vedrørende nedsvælgning af asbest i kroniske fodringsundersøgelser er indtil nu rapporteret negative".
Those few studies involving ingestion of asbestos in chronic feeding studies are so far reported as negative".
En yderligere drøftelse af emnet fik JECFA (22. møde) til at udtale: "I mangel af et entydigt bevis vedrørende nedsvælgning af asbestfibre i for bindelse med kræft gælder konklusioner og anbefalinger i den 8. rapport fra Komiteen vedrørende den mulige risiko for oral indtagelse af asbestfibre stadig".
Reconsideration of the subject led JECPA (22nd meeting) to state "In the absence of unequivocal evidence relating to the ingestion of asbestos fibres to cancer, the conclusions and recommendations in the eighteenth report of the Committee, concerning possible hazards from oral ingestion of asbestos fibres, are still valid".
Epidemiologiske undersøgelser i store populationer udsat for nedsvælget asbest fra drikkevand med et relativt stort antal fibre har ikke påvist et øget antal kræfttilfælde i mave—tarmkanalen (31, 32, 33).
Epidemiological studies in large populations exposed to ingested asbestos from drinking water with relatively high levels of fibres have shown no evidence of excess cancers in the gastrointestinal tract (31, 32, 33).
Hypotesen om, at det store antal indvoldskræfttilfælde i Japan skyldes asbestfibre fra poleret ris, er ikke bevist (34, 35, 36).
The suggestion that the high rate of intestinal cancer incidence in Japan was caused by asbestos fibres originating from polished rice has not been proven (34, 35» 36).
Skønt der er tilstrækkelige beviser på, at erhvervsmæssigt udsatte personer er udsat for risiko fra indåndede og nedsvælgede asbestfibre, er der i øjeblikket ikke klare videnskabelige beviser på, at personer, som ikke er erhvervsmæssigt udsat for asbest, er udsat for risiko fra asbestfibre i luft, vand eller fødevarer eller andre mulige kilder for kontaminering.
Although there is convincing evidence that occupationally exposed persons are at risk from inhaled and ingested asbestos fibre^ there is at present no clear scientific evidence that persons not occupationally exposed to asbestos are at risk from asbestos fibres in air, water or food and other potential sources of contamination.
Et kategorisk svar på det spørgsmål, som er indeholdt i kommissoriet, er imidlertid ikke muligt, og forsigtighed får derfor Komiteen til at fremsætte et antal rekommandationer.
However, a categorical answer to the question implicit in the terms of reference is not possible and therefore prudence leads the Committee to make a number of recommendations.
Dyrefodringsforsøg til undersøgelse af nedsvælget asbestcarcinogenicitet har generelt givet negative resultater.
Animal feeding studies to investigate the carcinogenicity of ingested asbestos have generally yielded negative results.
Visse andre undersøgelser er imidlertid stadig i gang.
A number of other studies are, however, still in progress.
Der er ikke noget klart epidemiologisk bevis på øget optræden af kræft i mave-tarmkanalen, som skyldes asbest, i populationer, som ikke erhvervsmæssigt er udsat for asbest.
There is no clear epidemiological evidence of increased incidence of cancer of the gastrointestinal tract attributable to asbestos in non-occupationally exposed populations.
På den anden side er der heller ikke noget klart bevis på, at populationer, som ikke erhvervsmæssigt, men derimod gennem miljøet er udsat for asbest, er helt fri for risiko. Eftersom asbest eksisterer i miljøet fra naturlige og menneskeskabte kilder, ville det være urimeligt at kræve, at der ikke måtte findes reststoffer i fødevarer og vand. Man bør også holde sig for øje, at fibre, som eventuelt kunne erstatte asbest, kunne have lignende dimensioner og stivhed og give anledning til lig nende skadelige virkninger.
On the other hand, there is aleo no olear evidence that the exposure of the nonr-occupationally exposed population to asbestos in the environment is entirely free from hazard.
I betragtning af alt dette anbefaler Komiteen:
In view of all these considerations the Committee recommends:
Der er en generel tendens til - uden at tage hensyn til, at amphibolgruppemineralerne kan krystallisere enten i asbestform eller non-asbest form - at definere alle partikler fra sådanne mineraler som "asbest" udelukkende baseret på et 3:1 længde - breddeforhold (A).
19· Doniach I., Swettenham K.V., Hathorn M.K.S. (1975), Prevalence of asbestos bodies in a necropsy seriee in East London: association with disease, occupation and domiciliary address, Brit.J.Industr.Med·, 32, 16—30.
Alle teknikker har iboende instrumentbegrænsninger, som afhænger af prøvens morfologi, mængde og kemiske sammensætning.
29· Lefevre, Vanderhoff, Laissue and Joel (1978), Experimentia, ¿4, 120-121.
LM er imidlertid ofte anvendelig til et foreløbigt overblik over materialer, når man bestemmer den samlede koneentrations grad, idet det er underforstået, at der ikke kan opnås pålidelig identificering, og at kun fibre med en diameter over ca. 1 mikrometer kan detekteres.
However LM is often suited for a preliminary scan of materials when determining the overall degree of concentration, realizing that no reliable identification can be achieved and that only fibres with a diameter greater than approximately 1 micrometer can be detected.
Elektronmikroskopiteknikker har en meget bedre opløsningsevne end LM.
Electron microscopy techniques has a much better resolution than LMi
Både transmissionselektronmikroskopi (TEM) og elektronstereomikroskopi (SEM) anvendes til tælling og karakterisering af fibre.
Both transmission (TEM) and scanning (SEM) electron microscopy are applied to the problem of counting and characterizing fibres.