natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For Domstolens vedkommende afhænger skønnet derimod af en fortolkning af denne ret og som følge heraf af fællesskabsdommerens beføjelser.
The Court went so far as to state that the question of direct applicability depends on the interpretation of Commun ity law itself, and is therefore within the jurisdiction of the Community court.
Iler forenes således tankerne om fællesskabsdommerens enhed, ensartethed og endog dens forrang.
Hence the three themes of the unity, uniformity and even the supremacy of Community law are interlinked.
Denne »fællesskabeliggørelse« af den direkte virkning konkretiserer sig først og fremmest med hensyn til de vilkår, hvorunder den opstår, men den udstrækkes også til lidt efter lidt at omfatte fastlæggelsen af dens virkninger, selv om den hér støder på grænser, der følger af staternes institutionelle autonomi.
The Community foundation which is thus set under the direct effect concept can be seen in the conditions which must be met for the concept to apply, but it can also help to determine its consequences, though here there are limits as a result of the institutional autonomy doctrine.
Dom af 1.2.1972, sag 49/71. (Hagen), se note 8.
327, especially at p. 354.
Betingelserne for den direkte virkning
The conditions for direct effect
Som et fællesskabsretligt begreb fastlægges den direkte virkning af Domstolen på grundlag af kriterier, der udelukkende er fællesskabsretlige, og som svarer til Fællesska­bets struktur og er tilpasset dets mål.
Direct effect is a Community concept defined by the Court on the basis solely of Community criteria reflecting the structure and objectives of the Community.
Førend man skildrer udviklingen i retspraksis med hensyn til betingelser, som en norm skal opfylde for at skabe direkte virkning, må man fremhæve originaliteten ved de fortolkningsprincipper. som benyttes af Domstolen.
Before retracing the development of the cases determining the conditions which a rule must satisfy if it is to have direct effect, we must first stress the originality of the canons of interpretation applied by the Court of Justice.
Selvom disse principper ikke er særegne ved fastlæggelsen af fællesskabsrettens direkte virkning, kommer de her til udtryk med ganske særlig styrke.
While they are not in fact restricted to the direct effect of Community law. they are expressed with considerable clarity in that context.
En undersøgelse af retspraksis viser, at Domstolen fortrinsvis i sin fortolkning anvender formålsbetragtnin­ger og systematiske overvejelser på bekostning af en metode, der strengt holder sig til teksten eller viljen bag denne. Dette valg er direkte forbundet med de integrerende traktaters særlige karakter.
It can be seen from the cases that the Court's reasoning prefers the ideological, systematic approach rather than the strictly­literal approach based on the intention of the legislative.
I sin dom i sag 26/62l83) lader Domstolen sig således ikke standse af argumenter, som er udviklet af de forskellige stater, og hvorefter parternes erklærede vilje og ordlyden af de bestemmelser, der skal fortolkes, skulle sige, at staterne med udelukkelse af borgerne var de eneste, der havde pligter.
In Case 26/62183the Court does not confine itself to considering the arguments of certain Member States to the effect that the avowed will of the parties and the terms of the provision which was to be interpreted showed that the obligation created thereby was incumbent solely on the Member States and not on individuals.
Fremfor straks at give sig i kast med det foreliggende tilfælde foretrækker dommerne at basere teorien om den umiddelbare anvendelighed på en samlet fortolkning af Fællesskabernes retsor­den184). Domstolen forkaster endvidere de tidligere fremsatte indvendinger, idet den fastslår, at de rettigheder, som private nyder «... opstår ikke blot når de udtrykkeligt er indrømmet i traktaten, men også. når traktaten pålægger private såvel som medlemssta­ter og Fællesskabets institutioner entydige forpligtelser«.
Rather than dealing immediately with the case in issue, the Court preferred to set the theory of direct effect within the context of a general Community legal order.184It then proceeded to remove the objections already raised by stating that rights enjoyed by individuals arise not only where they are expressly granted by the Treaty, but also by reason of obligations which the Treaty imposes in a clearly defined way upon individuals as well as upon the Member States and upon the institu­tions of the Community.
Hvem en bestemmelse er rettet til, er således ikke noget afgørende kriterium for dens virkninger i intern ret.
The identity of the person to whom a provision is addressed is accordingly not the decisive criterion for judging the effects in internal law.
Private kan erhverve individuelle rettigheder, selvom det ikke udtrykkeligt siges, at en fællesskabs­bestemmelse er rettet til dem.
Individual rights may be created for private citizens even if they are not expressly declared to be the addressees of a Community provision.
Dette, at »medlemsstaterne... er gjort til subjekter for forpligtelsen (til ikke forskelsbe­handling), medfører ikke. at borgerne ikke kan drage fordel heraf«, fastslår Domstolen.
'The fact that ... it is the Member States who are made the subject of the ... obligation does not imply that their nationals cannot benefit from this obligation.' The accent is on the nature of the obligation rather than on the words used to define it.!85
531. og dom af 16.7.1966, sag 57/65 (Liitticke). Sml.
See, among others, Case 6/64 Costa [1964] ECR 1143; Case 57/65 Liitticke ν Hauptzollamt Sarrelouis [1966] ECR 293.
virkning af de akter, der er rettet til staterne, af syne.
general scheme of the Treaty.
Dommen i sag 33/70 tilslutter sig den foregående afgørelse. »I den henseende«, bemærker Domstolen, »er ikke alene den pågældende retsakts form. men også dens indhold og funktion i traktatens ordning relevant«187). Under udvikling af disse principper har Domstolen i adskillige domme, begyndende med dommen i Van Duynsagen IHK), tillagt direktiver umiddelbar anvendelighed.
In Case 33/70 the Court went on to hold that it was necessary to consider not only the form of the relevant instrument but also its substance and its function within the general scheme of the Treaty.187On the basis of these prin­ciples it then confirmed, in a series of cases beginning with van Duyn,188that even directives have direct effect.
Domstolen har konstant fastholdt, at »det ville være uforeneligt med den bindende virkning, som artikel 189 tillægger direktivet, principielt at udelukke, at den forpligtelse, som det pålægger. ...kan påberåbes af de berørte parter«, og at »det må ... i hvert enkelt tilfælde undersøges, hvorvidt den omhandlede bestemmelses art, opbygning og ordvalg gør den egnet til at have umiddelbar virkning i forholdet mellem medlemsstaterne og disses retsundergivne«IK9).
It has constantly held that it would be incompatible with the binding effect attached to the directive by Article 189 if private citizens could not rely upon the obligation which the directive imposes and that in each case consideration must be given to the question whether the nature, the scheme and the terms of the relevant provision are such as to have direct effect in relations with the Member States and with private citizens.189
Man kunne således tro. at disse løsninger ville blive accepteret af de nationale domstole.
It might have been thought that this would be accepted by the national courts, and yet on 22 December 1978, in the case οι Ministre de l'Intérieur ν Cohn­Bendit,19° the French
Conseil d'Etat i Frankrig har dog i en dom af 22. december 1978, Indenrigsministe-ren/Cohn-Bendit ''"'), fundet, at det »klart« fremgår af artikel 189 i EØF-traktaten. at et direktiv ikke i noget tilfælde har direkte virkning, hvor klart bestemmelserne i det end måtte være formuleret.
Conseil d'État held that it was 'clear' from Article 189 of the EEC Treaty that a directive could in no circumstances have direct effect, however clearly its provisions were drafted.
Fra og med disse afgørelser har Domstolen i sin praksis resolut orienteret sig mod en udstrækkelse af området for fællesskabsrettens direkte virkning.
Proceeding from these decisions the Court's cases have moved resolutely towards extending the scope of the direct effect of Community law.
Derimod har den tilsyneladende indtaget en mere restriktiv, endog konservativ holdning, når talen har været om egnetheden af bestemmelser i aftaler, der er bindende for Fællesskaberne, til at afføde direkte virkning.
On the other hand, it seems to have taken a more restrictive, and even conservative, attitude towards the ability of international agreements binding on the Communities to produce direct effects.
Herom vidner dommene i de forenede sager 21-24/72l91) og endvidere sag 85/75, selv om Domstolen i dette tilfælde anerkender den direkte virkning afen bestemmelse i Yaounde-konventionen ).
Examples can be found in Cases 21 to 24/72,191and even in Case 85/75, though in this latter case the Court recognized that a particular provision of the Convention of Yaoundé
Retspraksis vedrørende betingelserne for direkte virkning er skabt lidt efter lidt.
The body of case­law on the conditions required for direct effect has been built up gradually.
Således har der kunnet ske om ikke en ændring, så dog en præcisering af de kriterier. som Domstolen benytter ved afgørelsen af. om en fællesskabsregel er direkte anvende lig.
Thus the criteria used by the Court to determine whether a particular Com­munity rule is directly applicable have tended to change, or at least to become clearer.
Jeg skal herefter søge at skildre hovedlinjerne i denne udvikling.
Let us now consider the development of these principles over the years.
Oprindelig tillagde Domstolen i van Gend en Loos-sagen ) det en vis vægt. at den pågældende bestemmelse pålægger en undladelsesforpligtelse.
Initially, in van Gend en Loos,193the Court attaches considerable importance to the fact that the provision in issue imposes a negative obligation.
Domstolen understregede ligeledes, at der var tale om et klart og ubetinget forbud, for til slut at betone, at «... der ... ikke til denne forpligtelse (knytter sig) noget forbehold fra stålernes side om, at dens
It stresses that the prohibition is 'clear and unconditional' and that it is not 'qualified by any reservation on the part of the State, which would make its implementation conditional upon a positive legislative measure enacted under national law'.
1974. s. 650 f. og J. Rideau, bemærkninger lil Domstolens dom. (jfr. note 191). 21-24 72.
650; J. Rideau, note on the judgment of the Court of Justice in Cases 21 to 24/72, CDE, 1973, p.
CDE 1973. s. 477 f.. særligt s. 481-482.
477, at pp. 481­482.
Alt i alt er en bestemmelse, der giver udtryk for en klar. præcis og ubetinget forpligtelse, der ikke forudsætter nogen gennemførelsesforanstaltning fra hverken fællesskabsinstitutionernes eller staternes side. egnet til at skabe direkte virkning.
unconditional obligation requiring no implementing measures by the Community insti­tutions or by the Member States is capable of producing direct effects.
Senere fastslår Domstolen, at mellemkommende gennemførelsesforanstaltninger, derer truffet enten af en fællesskabsinstitution eller af nationale myndigheder eller af begge i forening, ikke i sig selv er til hinder for. at en fællesskabsnorm får direkte virkning.
Subsequently, the Court has had occasion to specify that the intervention of implement­ing measures taken by a Community institution, by a national authority or by both still do not deprive a Community rule of direct effect. The crucial question is whether or not the relevant authorities are exercising a discretionary power.the scope of the rule it had laid down. in. among others.195
Domstolen betonede endnu engang rækkevidden af sin praksis, navnlig i Revners-sagen, der blev afsagt på grundlag af artikel 52 i EØF-traktatenl95). Ved at betragte reglen om national behandling som »en af Fællesskabets fundamentale retsregler« finder Domstolen, at denne regel »som henvisning til alle de lovbestemmelser, der faktisk anvendes af etableringslandet over for dettes egne statsborgere. ... som følge af sin natur (er) egnet til at kunne påberåbes umiddelbart af alle andre medlemsstaters statsborgere«.
I94The Court later clarified the Revners case196relating to Article 52 of the EEC Treaty.
Kort sagt er eksistensen af »modtagelsesstrukturer«, der gør det muligt at gennemføre den i traktaten krævede ligestilling, afgørende for denne bestemmelses direkte virkning.
The existence of'reception facilities' enabling the equal treat­ment required by the Treaty to be given in practice determines the direct effect of this provision.
Iværksættelsen af en almindelig plan og udstedelsen af direktiver som omhandlet i traktaten kan ikke ved overgangsperiodens udløb fratage artikel 52 dens direkte virkning.
Article 52 cannot be deprived of its direct effect after the end of the transi­tional period by the existence of a general programme and directives provided for by the Treaty.
Anerkendelsen af direkte virkning synes ikke mere blot at være et spørgsmål om at tillægge denne eller hin bestemmelse i traktaten eller retsakter inden for den afledte ret en særlig karakter; den fremtræder nu som en sanktion, der er rettet mod forsinkelse med hensyn til deres gennemførelse ).
The recognition of direct effect does not consist solely of acknowledging that this or that prohibition of the Treaty or of secondary legislation has a particular status but also of penalizing delays in their implementation.
Den direkte virkning bidrager således til at øge fællesskabsrettens effektivitet.
The direct effect rule thus helps to increase the effectiveness of Community law.
Domstolen tillægger ikke bestemmelser i traktaten direkte virkning, blot fordi de pålægger en forpligtelse, der ikke går uden for rammerne af forholdet mellem medlemsstaterne og Fællesskabet, som tilfældet er med artikel 93. stk. 1 og 2. og 102197), eller når der er tale om en pligt til at handle, som med hensyn til gennemførelse eller retsvirkninger er uafhængig af nogen form for indgriben fra EF-institutionernes side. idet disse tillægger staterne et skøn, som er egnet til helt eller delvis at udelukke den direkte virkning, samt hjemler sanktioner fra de nationale domsmyndigheders side 198), eller bestemmelser, hvis gennemførelse ifølge deres eget indhold er betinget af iværksættelse afen særlig procedure, der rummer et vist skøn for en fællesskabsinstitution, således som det er tilfældet med artikel 92 i EØF-traktaten ''''').
The Court denies direct effect either to Treaty provisions which impose an obligation confined strictly to relations between the Member States and the Community, as is the case of Article 93(1) and (2) and Article 102,I97or in the case of a positive obligation, whose implementation and effects are independent of any intervention by the Commu­nity institutions, to provisions giving the Member States a discretionary power which wholly or partly excludes direct effect and enforcement by the national courts.198or to provisions whose implementation is subject to a special procedure conferring some dis­cretionary power on a Community institution, as is the case with Article 92 of the EEC Treaty. '"
For så vidt angår den afledte ret anvender Domstolen samme kriterier som på traktatbestemmelserne.
The Court applies the same rules to secondary legislation as to the primary sources.
Denne fremgangsmåde har gjort det muligt for Domstolen at
In Politi101the Court held that 'by reason of their nature and their function in the system of the sources of Community law, regulations have direct effect and are as such capable of creating individual rights which national courts must
Dom af 21.6.1974. sag 2/74 (Revners). Sml.
Case 2/74 Revners [1974] ECR 631, cited at footnote 171 above.
1974.s.631 i. note 171. _BAR_t > 7) Se ud over Revners-dommen sagerne 148/78. (Ratti), se note 148. og 10279 (Kommissionen/Belgien), se note 147.
In additions to Revners, see also Case 148/78 Ratti, cited at footnote 148 above and Case 102/79.
'"*) Dom al 15.7.1964. sag 6/64 (Costa/ENEL), jfr. note 1. _BAR_l,t') Se dommene i sagerne 13/68 og 43/71. note 195 og 27.
Case 6/64 Costa ν ENEL, cited at footnote 1 above. Case 13/68, cited at footnote 195 above, and Case 43/71. cited at footnote 27 above.
Andre har fundet, at hvis en forordning gør sin virkning afhængig af en betingelse, kan dens bestemmelser ikke anvendes direkte, eller med andre ord, at de krav. som stilles af Domstolen med hensyn til samtlige bestemmelser i den originære ret og de øvrige retsakter inden for den afledte ret, skulle anvendes på en sådan forordning2
Others have concluded that where a regulation provides that its effects are subject to a condition, its provisions cannot be directly applicable, which means that the requirements imposed by the Court as regards the Community's primary law and the other forms of secondary legislation apply likewise to the regulation.203V.J. Louis states in connection with the Leonesio judgment that national implementing rules do not form part of the definition of the rights of the individual.
I modsat fald ville den umiddelbare anvendelighed af bestemmelserne i fællesskabsretten blive gjort afhængig af vedtagelsen af sådanne normer 2
Otherwise the direct effect of Community provisions would be sus pended upon the adoption of such rules.204
C. Betydningen af den direkte virkning
C. The implications of the direct effect of Community law
Fællesskabsretten må som integrerende bestanddel af gældende ret i medlemssta terne endvidere kunne udfolde sine virkninger fuldt ud i disse.
Having been integrated into the legal orders of the Member States of the Community, Community law must still be allowed to produce its full effects there.
Disse virkninger er særdeles vidtgående, således som det så fremragende er påvist af retspræsident Lecourt i følgende udtalelse: »Hvad er direkte virkning?
And these effects are indeed of the broadest kind, as Mr Lecourt, past president of the Court of Justice, has so excellently described it: 'What do we mean by direct effect?
Det er enhvers ret til ved sit lands domstol at kræve anvendelse af Fællesskabernes traktater, forordninger, direktiver eller beslutninger. Det er den nationale dommers pligt at anvende disse bestemmelser, uanset hvilken lovgivning der gælder i det land. hvorunder han hører.
We mean the right for every citizen to ask his courts to apply the Community Treaties, regulations, directives and decisions to him.
Det er overholdelsen af denne ret og denne pligt, ikke blot i retsforholdet mellem borgerne indbyrdes, men tillige i retsforholdet mellem borgerne og den medlemsstat, hvorunder de hører« 2U5).
We mean respect for this right and this obligation not only in relations between private citizens but also in relations between citizens and their Member State.'205
To væsentlige træk fremtræder her, nemlig at den direkte virkning gør det muligt at indføre Fællesskabets borgere direkte i fællesskabsretten (I) og i et vist omfang at gøre den nationale domstolsfunktion til et fællesskabsanliggende (II).
Hence there are two main themes: direct effect removes barriers between nationals of Community countries and Community law (I) and up to a point the national courts are endowed with Community functions (II).
I. Den direkte indførelse af borgerne i fællesskabsretten
I. Removal of barriers between nationals of Community countries and Community law
At gøre det muligt for fællesskabsretten direkte at nå frem til den enkelte borger er det endelige formål med den direkte virkning.
The ultimate aim of direct effect is to allow citizens of Community countries to be directly subject to Community law.
Retsforholdet mellem borgerne henføres således direkte under fællesskabsretten.
All intermediate stages in relations between the citizen and the law are thus removed.
Heraf følger fællesskabsrettens mange forskelli-
Hence the diversity of the internal effects of Com munity law.
2"") Dom af 22.3.1977. sag 68/76 (Steinike og Weinling) Sml. 1977. s. 595 L :i") Se note 27.
Whatever applies to directives can without doubt be extended to the whole of Community law.
ge virkninger i national ret. C.W.Α. Timmermanns har klart påvist dette for så vidt angår direktiver206).
received only gradually as attention has largely concentrated on its ability to engender
I øvrigt udtalte Domstolen allerede i dommen i sagen van Gend en Loos 208), at artikel 12 i traktaten »har umiddelbar virkning og medfører individuelle rettigheder...«, således at skabelsen af individuelle rettigheder kun synes at være én af de måder, hvorpå den direkte virkning viser sig.
* the Court of Justice had already held that Article 12 of the EEC Treaty produces direct effects and creates individual rights, the creation of individual rights being apparently no more than one of the manifestations of direct effect.
I videste betydning betegner direkte virkning samtlige de former, som anvendelsen af en fællesskabsnorm kan antage.
Direct effect in the broadest sense refers to all the forms which implementation of a Community rule can take.
I øvrigt gør Domstolen temmelig ofte brug af formuleringer, som bedre giver udtryk for fællesskabsrettens fulde virkning i de nationale retssystemer.
Indeed the Court often uses forms of words which are more expressive of the full range of internal effects of Community law.
Dette er således tilfældet, når Domstolen fastslår, at en norms direkte virkning giver borgerne »ret til at gøre bestemmelsen gældende ved domstole­ne« 2m). eller at den er »egnet til at kunne påberåbes af alle andre medlemsstaters statsborgere«21").
It has, for instance, held that direct effect gives individuals the right to rely on a provision in the courts209or that the provision may be pleaded direct in all Member States.
Sidstnævnte formulering har den fordel, at den samtidig sikrer fællesskabsnormen videst mulig udstrækning af dens virkninger i national ret og tilsikrer borgerne den mest udstrakte beskyttelse, som de kan forvente sig af fællesskabsretten.
21° Statements along the latter lines have the advantage of ensuring both that the fullest possible internal effects of Community law can be felt and that individuals are ensured the fullest possible protection.
Tegn på denne holdning viser sig endnu i sag 51/762"). hvor Domstolen konstaterer, at »i de tilfælde, hvor fællesskabsmyndighederne ved et direktiv har pålagt medlemsstater­ne en bestemt fremgangsmåde, ville den tilsigtede virkning af en sådan retsakt formindskes, såfremt de retsundergivne var forhindret i at påberåbe sig den under retssager og de nationale domstole i at tage den i betragtning som en del af fællesskabsretten«.
Evidence of this approach can be seen in Case 51/76,211where the Court held that 'where the Community authorities have, by directive, imposed on Member States the obligation to pursue a particular course of conduct, the useful effect of such an act would be weakened if individuals were prevented from relying on it before their national courts and if the latter were prevented from taking it into consideration as an element of Com munity law'.