natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det er da også, hvad der er sket indtil nu, og det, man kan se, når man følger arbejdet i de rådgivende udvalg for uddannelse, som skal omtales i det følgende.
This is indeed what has been done so far, as witness the work of the Advisory Committees on training, which we shall be discussing later.
Rådet har f.eks. vedtaget »læge«- og »sygepleje«—direktiverne, og de rådgivende uddannelsesudvalg for disse fag har på deres dagsorden nogle uddannelsesspørgsmål, der går videre med analysen langt ud over at fastslå de minimumskriterier, som kræves ifølge direktiverne.
In their work on the directives issued by the Council on doctors and nurses, for instance, the Advisory Committees on training for these professions analysed aspects of training which went far beyond the scope of setting minimum criteria for the purposes of the directives.
I endnu højere grad end uddannelsen er det overholdelsen af etiske regler, som er et af de væsentlige kendetegn for det liberale erhverv.
Adherence to a code of practice is an essential characteristic of the professional practitioner, even more important than the training that he has received.
Disse danner grundlaget for det, som uden tvivl er dets mest værdifulde bidrag til samfundet: opretholdelsen af et personligt forhold mellem erhvervets udøver og dennes klient.
It is the foundation of what is probably his most valuable contribution to society: the main tenance of a direct relationship between him and his client.
De etiske regler kan betragtes som etikken anvendt på erhvervets rettigheder og forpligtelser.
A code of practice may be regarded as the embodiment of ethics as applied to the rights and obligations of a profession.
De medfører en disciplin, som på sin side lægger vægt på de sanktioner, der følger af misligholdelse af forpligtelserne.
It calls for discipline in which the accent is placed on the sanctions attracted by unprofessional conduct.
Som bekendt kan disse etiske regler fremgå af en kodeks, der er opstillet ved lov eller udarbejdet af en offentligretlig faglig organisation, eller endelig være resultatet af en overenskomst, som frit er indgået af erhvervets udøvere.
Such codes of practice may, as we know, be laid down by law, they may be drawn up by professional associations incorporated under public law, or they may be the result of a consensus freely arrived at by the members of a profession.
I de fleste tilfælde er den offentligretlige faglige organisation, når en s$dan findes, vogter af gennemførelsen af de etiske regler, uden at den altid er kilden til disse.
As a general rule, where there is a professional association incorporated under public law, it is the body responsible for applying the code of practice, although it may not always be the originator.
Det, som bør understreges, er, at udøverne af liberale erhverv lægger meget stor vægt på, at deres etiske regler er et resultat af selve erhvervets frit udtrykte vilje.
The point to be stressed is that the professions are adamant that their codes of practice should be the accurate reflection of the freely expressed will of their members.
Men også her spiller udviklingen ind.
Here again, however, we find the influence of social change.
Ofte er de etiske og disciplinære regler udarbejdet på et tidspunkt, da det liberale erhverv havde et helt andet ansigt end i dag og indgik i en helt anden social sammenhæng.
The code of practice and disciplinary rules of many a profession were drawn up at a time when its public image and the social context were very different from what they are today.
Vægten er lagt på pligterne over for klienten og kollegaen.
Such codes place the accent of duty towards clients and colleagues.
Der tales mere om frihed end om retfærdighed.
They refer more frequently to freedom than to justice.
Pligterne over for samfundet er ikke så tydeligt udtrykt.
Duties towards society are less explicitly formulated.
Dette bør ikke misforstås. Der er ikke tale om at beskylde udøverne af liberale erhverv for at mangle samfundssind eller for ikke at bekymre sig om de dårligst stillede.
To avoid all possible misunderstanding, it should be made clear that there is no intention here of accusing the professions of lacking a sense of social duty or concern for the circumstances of the disadvantaged.
Det tjener til disse erhvervs ære, at de tæller et flertal af udøvere, som ikke har haft brug for nogen kodeks for at kunne bevise deres uselviskhed, offervilje og generøsitet. Det er ikke det, det drejer sig om.
It is to the credit of the professions that the majority of their members have had no need of the promptings of a code to display self-sacrifice, devotion to duty and generosity.
Vi beskæftiger os ikke her med personlige egenskaber som godhed og højsind. Det går ud på at blive klar over, om de etiske regler har et afsnit, som for erhvervets udøvere, indivi duelt og som medlemmer af et samfund, fremhæver deres virksomheds sociale di mensioner.
This is not the issue at hand, which is not concerned with the personal virtues of kindness and generosity, but with the question of whether or not codes of practice contain sections reminding members individually and as members of a community of the social dimension of their work.
Vi vil heller ikke påstå, at der ikke er sket noget i denne retning i løbet af de sidste år: det ville være at underkende virkeligheden. Det drejer sig kun om spørgsmålet om, hvorvidt det ville være formålstjenligt at indføre en nytænkning med hensyn til de etiske regler, for at man systematisk kan tilføre dem denne sociale dimension.
Nor is it claimed that nothing has been done along these lines in recent years, since this would be ignoring the facts.
Dette behøver en nærmere forklaring: en ajourføring af de etiske regler synes at være nødvendig af to hovedgrunde og altså i to retninger:
To be more precise, two factors in particular seem to call for an updating of codes of practice, with changes corresponding to each of these factors:
Dens gavnlige sider vil afhænge af den brug, mennesket gør af den.
Whether or not it ultimately proves to be beneficial will depend on the uses to which it is put.
Det er på dette punkt, de etiske regler kan komme ind i billedet.
This is where codes of practice can come in.
— Udviklingen i vore samfund og i tænkemåderne skaber nye behov; den medfører således, at der opstår nye forpligtelser.
- Social developments and changes in attitudes give rise to new needs and therefore create new duties.
Udøverne af de liberale erhverv beklager sig med rette over den illoyale konkurrence, der ofte påføres dem af statens forvaltninger, der tilbyder »offentlige tjenester«, som er billigere end det liberale erhvervs tjenesteydelser, men man synes at glemme, at en betydelig del af de virkelige omkostninger ved denne offentlige tjenesteydelse afholdes af staten, dvs. betales af skatteyderen.
Members of the professions rightly complain that government agencies often compete with them unfairly, offering 'public services' which they claim are cheaper than those of the professions, but ostensibly forgetting that a substantial proportion of the real costs of these public services is borne by the State, in other words paid for by the taxpayer.
Men er de liberale erhverv altid tilstrækkelig op mærksomme på disse nye behov, der opstår som følge af vore samfunds komplicerede struktur, og for hvilke de er bedst placeret til selv at organisere den passende »betjening af offentligheden«?
But are the professions always sufficiently attentive to these new needs arising out of the complexity of modern society, to cater for which they are in the best position to organize appropriate 'services to the public'?
Burde de etiske regler ikke i højere grad forberede erhvervets udøver, individuelt eller som medlem af et samfund, til at imødekomme disse nye behov på en bedre måde?
Should not codes of practice be doing more to prepare members of the professions, individually or as members of a community, to anticipate these new needs?
En sammenligning mellem de nationale forhold, lovgivningerne og sædvanerne er en enestående lejlighed til at gå i gang med en sådan fornyelse.
Comparison of conditions in different countries, their laws and customs, provides an exceptional opportunity to undertake such a process of renewal.
Det er afgjort et yderst kompliceret arbejde.
The task is admittedly an extremely complex one.
Lad os først nævne, at der ikke kan være tale om at ensrette det, som tværtimod bør forblive i overensstemmelse med nationernes særlige temperament.
Let it be made clear from the outset that there can be no question of standardizing those aspects which must be allowed to remain true to national temperaments.
Dermed være det sagt, at harmoniseringen her kun kan tage sigte på de vigtigste og mest almindelige forskrifter.
Harmonization in this area must be confined to the most important and most general precepts.
Men naturligvis støder man på en endnu større vanskelighed.
But of course there is a greater difficulty to be contended with.
De etiske regler for et erhverv vil, særlig hvis man udvikler dem i deres sociale dimension, være en del af etikken for det samfund, hvor dette erhverv udøves.
A profession's code of practice, especially when the implications of its social dimension are taken into account, is part of the ethos of the society in which that profession functions.
Har vore vestlige samfund endnu fælles kriterier, som kan tjene til opbygningen af en samfundsmoral?
Do our western societies still have enough standards in common to form the basis of a system of social ethics?
Hvis spørgsmålet stilles så enkelt, vil man kunne tvivle om svaret.
When the question is put in such stark terms, the answer may not seem self-evident.
Men kan man alligevel ikke bag dette store kaos, vi kender, skelne visse reaktioner, som måske medvirker til at gøre menneskene mere bevidste om visse værdier: men neskeværdigheden, hensynet til miljø og økologi, stræben efter et liv, som i mindre grad beherskes af produktionens og forbrugets bud, et stigende hensyn til de mindst begunstigede osv. De etiske regler for de liberale erhverv burde på en måde genspejle sådanne reaktioner.
But, when we look beyond the great confusion of modern times, can we not discern certain reactions which are perhaps helping to make the human conscience more receptive to certain values: the dignity of man, concern for the environment and ecology, aspirations for a life less dominated by the dictates of production and consumption, greater concern for the least advantaged? Professional codes of practice should in a certain sense reflect these reactions.
Det liberale erhverv ville derigennem styrke sin rolle.
This would enhance the role of the professions.
En sådan »harmonisering« ville uden tvivl være en udmærket lejlighed til endnu en gang at bekræfte det, som er specielt europæisk.
Such 'harmonization' would undoubtedly afford a very fine opportunity for reaffirming that which is specifically European.
Vi vil i de etiske regler fremhæve tre principper, som forekommer os at være blandt de vigtigste: selvstændighed, ansvar og tavshedspligt.
Three of the most important principles of professional conduct — independence, responsibility and professional secrecy — are examined below.
a) Selvstændighed
(a) Independence
Et af de karakteristiske træk ved det liberale erhverv er selvstændigheden. Udøveren af et liberalt erhverv er hverken afhængig af en privat virksomhedsleder eller af en offentlig myndighed.
Independence is one of the characteristic features of the professions, whose members are answerable neither to the head of a private enterprise nor to any government agency.
Set fra et erhvervssynspunkt ville man sige: »Han er sin egen herre«.
This situation, seen from their viewpoint, clearly makes them 'their own masters'.
Men det, der naturligvis er vigtigt, er den garanti, denne selvstændighed giver klienten. Denne ved, at det menneske, han henvender sig til, vil varetage hans interesser uden først at være forpligtet til at tage hensyn til direktiver fra anden side.
But the really important aspect is of course the guarantee that this independence affords the client, who knows that the man with whom he is dealing will look after his interests without first having to comply with directives from elsewhere.
uafhængig af en »arbejdsgiver« af hvilken art, det måtte være, er han derimod i stigende grad afhængig dels af en økonomisk og social sammenhæng og de ordninger, som dette indebærer, dels af den videnskabelige og tekniske udvikling.
However, this independence is not what it was not so long ago. First of all, while the professional is still independent of any 'boss', his activities are becoming increasingly dependent on his socio-economic environment and the rules by which it is ordered, and also on conditions determined by scientific and technical progress.
Hvad mere er: udviklingen har medført en stærk forøgelse af den indbyrdes afhængighed; indbyrdes afhængighed mellem de forskellige discipliner på det faglige handlingsplan og er hvervenes indbyrdes afhængighed på det sociale og politiske handlingsplan.
Moreover, interdependence has greatly increased with the passage of time: interdependence of the various disciplines that may be involved in a single professional service and interdependence of the professions in social and political action.
Mange udøvere af liberale erhverv har både status som selvstændige og som lønnede overordnede funktionærer.
Many members of the professions are simultaneously independent and salaried.
Endelig er der et stort antal lønnede overordnede funktionærer, der udøver deres virksomhed på et område, som tidligere var forbeholdt udøvere af liberale erhverv, men som alligevel går stærkt ind for kravet om en selvstændighed, der forbliver noget virkeligt og væsenligt, f. eks. for hospitalslægen.
That is, many of them are employees working in fields which were formerly the exclusive preserve of selfemployed practitioners, but nevertheless vigorously defend their independence, which is still real and essential. Hospital doctors are a good example.
Desuden skal det bemærkes, at der i selvstændighedstrangen ligger andre følelser end den at være frit stillet over for en myndighed, af hvilken art den end er; den kan også dække over en vis egocentricitet, som giver sig udtryk i, at man kun dårligt kan finde sig i at være forpligtet over for omverdenen.
It should also be added that the desire to be able to work without any outside influence is not the only sentiment associated with the taste for independence, one element of which can sometimes be a certain egocentricity which is inimical to the obligations of community life.
Men i vort samfund af i dag kan klienten bedre betjenes af den udøver af et liberalt erhverv, som føler sig nært knyttet til samfundslivets realiteter, og som har forstået igennem et team work at sikre sig mulighed for et effektivt arbejde, samtidig med at han bevarer sin selvstændighed.
In today's society, however, the client may be better served by a practitioner who is close to social realities and, by working as a member of a team, has the means of effective action at his disposal but still retains his independence.
I de liberale erhvervs kredse kan man finde lidt forskellige holdninger til dette selv stændighedsbegreb.
Professional circles are divided into two schools of thought on the concept of independence.
Der er ingen tvivl om, at denne selvstændighed for alle er af afgørende betydning, men for nogle består en liberal erhvervsbevægelse kun i en gruppering af udøvere af liberale erhverv i snæver betydning, dvs. folk, der udøver et erhverv uden nogen form for arbejdskontrakt; andre er indstillet på i den samme bevægelse at optage alle udøvere af et erhverv, der indtil for nylig var et »liberalt« erhverv, men som nu arbejder som lønnede overordnede funktionærer og alligevel går stærkt ind for, at kravet om deres faglige selvstændighed respekteres.
Whereas independence is universally accorded the highest importance, there are those who consider that membership of a professional movement should be con fined to people who meet the strictest definition of the independence criterion and therefore practise without any contract of employment, while others believe that it should include all those professionally qualified people who, although they would have practised independently until recently, are employed on a salaried basis, but are none the less adamant in defence of their professional independence.
Det er vor opfattelse, at denne sidste holdning er den rigtige, fordi den giver det bredeste sociale grundlag for den virkelige faglige selvstændighed. Men det synes nødvendigt, at der drages konsekvenser heraf på de etiske reglers område.
The latter view seems the more realistic, because it ensures that true professional independence is given the broadest possible social base.
Nogle af de etiske forskrifter bør udvides til at gælde for alle udøvere af et fag, hvad enten det drejer sig om et liberalt eller lønnet erhverv; inden for disse grænser bør det faglige begreb have fortrinet for den status, under hvilken erhvervet udøves.
Some of the precepts contained in codes of practice should be extended so that they apply to all practitioners, whether selfemployed or salaried; from this viewpoint, the concept of the profes sion as such would outweigh notions concerned with the conditions under which it is practised.
Det er næppe nødvendigt at minde om, at det personlige ansvar i forbindelse med fagets udøvelse er et af de vigtigste grundlag for det liberale erhverv.
Personal responsibility is of course one of the cornerstones of professional practice.
Selvstændighed og ansvar er nært forbundet med hinanden; begge dele udgør en overordentlig høj »værdi« i en verden, hvor ansvaret er ved at udtyndes og ikke kan placeres et bestemt sted.
Independence and responsibility are closely bound up with each other; both are in valuable assets in a world in which responsibilities are being diluted to the point of becoming unidentifiable.
Ganske vist er enhver udøver af et erhverv ansvarlig for sin faglige virksomhed.
Every professional person is responsible for his professional actions, but if he is selfemployed his responsibility is of a specific nature since, in common with all other selfemployed persons and in contrast with his salaried colleagues, he is responsible not only for his professional actions, but also for actually creating his own 'business'.
Den særlige værdi af ansvaret hos udøveren af et liberalt erhverv, som han bærer lige så vel som alle »selvstændige«, og som på dette punkt adskiller ham fra den lønnede over ordnede funktionær, ligger deri, at han er ansvarlig ikke alene for sin faglige
He takes the initiative to set up an independent practice and alone bears the responsibility and risks involved.
Når det drejer sig om ansvaret i forbindelse med den faglige handling, gælder dette i fuldt omfang med hensyn til de etiske og disciplinære regler.
In terms of his code of practice and disciplinary rules, his responsibility for his professional conduct is total.
Hvad det civilretlige ansvar angår, er han naturligvis også ansvarlig, men for ham som for alle andre har udviklingen i forsikringsvæsenet medført, at følgerne af dette ansvar kan reduceres betydeligt; dette gælder også for det strafferetlige ansvar i det omfang, straffen består i betaling af et pengebeløb.
As far as civil liability is concerned, the same holds true, except that for him, as for anyone else, the potential consequences of liability are mitigated by the increased availability of insurance: this also applies to criminal liability in so far as the penalty takes the form of a pecuniary sanction.
Dette er så meget mere rigtigt, som pligten til at tegne forsikring mod denne form for ansvar — et tegn på den udvikling, der er i gang — er en forpligtelse, som er ved at indgå i de etiske regler.
It is a sign of the times that insurance cover against the latter type of liability is beginning to be stipulated as an obligation in codes of practice.
Men der er i dag en helt ny side af ansvaret for udøveren af et liberalt erhverv.
The professional practitioner's responsibilities are taking on a new aspect.
Traditionelt var han ansvarlig for varetagelsen af sin klients interesser.
Traditionally, he was responsible for defending his client's interests.
For at sige det kort og lidt summarisk, var han fuldt ansvarlig for varetagelsen af disse interesser og krævede af sin klient, at denne havde tiltro til ham.
In a nutshell, he assumed complete responsibility and asked his client to put his trust in him.
I dag er denne varetagelse af klientens interesser naturligvis stadig hans væsentligste opgave og forudsætter altid tillid, men derudover påtager udøveren af det liberale erhverv sig et nyt ansvar, nemlig at informere sin klient og sætte denne i stand til at tage situationen i egne hænder og selv at påtage sig ansvaret.
Today, although defence of the client's interests of course remains the essential task and still implies confidence, the practitioner is assuming the additional responsibility of informing his client more fully and putting him in a position to take charge of his own circumstances and his own responsibilities.
Udøveren af det liberale erhverv er ikke mere den, som alene ved og alene foretager sig det, som han mener bør gøres; han er også den, der skal hjælpe klienten til at få sin egen identitet, sin egen handleevne og sin frihed.
The professional person is no longer the person in whom knowledge is vested and single-handedly takes such action as he considers appropriate: he is also the person who helps the client to recover his identity, his resources and his freedom.
Også på dette punkt må det siges, at de etiske regler, der i øvrigt udtrykker næsten det samme, i fremtiden bør gøre dette klart ud fra en helt anden indstilling.
Here again, codes of practice, while saying much the same as before, should express it from an entirely new standpoint.
c) Tavshedspligt
(c) Professional secrecy
Tavshedspligten er en af de sikreste garantier, som klienten forventer af udøveren af et liberalt erhverv.
Professional secrecy remains one of the most solid guarantees that clients expect from the professions.
Og denne garanti er i dag af endnu større betydning end hidtil på grund af de upersonlige og mere og mere administrative forhold, der gør sig gældende i de sociale forbindelser.
With social contacts becoming increasingly impersonal and bureau cratic in tone, the value of this guarantee is greater today than ever before.
Som enhver anden rigtigt udformet faglig regel skal tavshedspligten udelukkende virke i klientens interesse.
Like any other properly framed professional rule, professional secrecy is aimed exclusively at protecting the client's interests.
Dette er man tilbøjelig til at glemme i visse kredse.
This fact is sometimes overlooked in some quarters.
Når dette er sagt, må det indrømmes, at den tekniske udvikling undertiden gør det meget vanskeligt at overholde tavshedspligten fuldt ud.
This said, technical developments have made it extremely difficult to observe com plete professional secrecy in certain cases.
Det skal dog bemærkes, at når der er vilje til at overholde den, kan der i givet fald findes egnede administrative løsninger på spørgsmålet gennem en deling af hemmeligheden.
It is to be noted, however, that when the will to maintain secrecy exists, the appropriate administrative solutions, involving the sharing of a secret in certain cases, are found.
Det personlige forhold mellem udøveren af det liberale erhverv og hans klient er et af de væsentligste kendetegn for det liberale erhverv.
The direct relationship between the practitioner and his client is one of the essential features of professional practice.
Det får sin fulde værdi, når reglerne om selvstændighed, ansvar og tavshedspligt overholdes i fuldt omfang.
It is seen to full advantage when the rules on independence, responsibility and secrecy are fully observed.
Men også på dette punkt er der en udvikling i gang.
answered requirements.
Således er det ikke mere i dag.
Today, this is no longer the case.