natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det Forenede Kongerige (74 %), Portugal (73,5 %) og Belgien (73 %) er både de lande, hvor tilslutningen til dette mål er mindst, og dem, der har flest »ved ikke«svar (mellem 7 % og 9,6 %). De øvrige lande ligger for deres vedkommende omkring det europæiske gennemsnit (Spanien, Irland, Italien, Luxembourg og Østrig).
Sweden (with 68.1%), Italy (68.4%) and Belgium (69.8%) are in line with the Community average, while the largest majorities are in Denmark, the Netherlands, Portugal, Spain, Luxembourg, France and Greece: the numbers calling for a closer democratic relationship range from 70.5% of Danes to 83.8% of Greeks.
Det skal bemærkes, at de lande, hvor opinionen er mest mobiliseret omkring dette spørgsmål, er de mest overbeviste modstandere af indførelsen af et dobbelt »statsborgerskab«.
The countries in favour of European citizenship are the Union's 'Latin' countries, including France and Ireland. In fact Ireland is the country most in favour of the proposal, with 63% of citizens approving it.
Den Europæiske Unions aktionsmuligheder
Encouraging the defence of human rights
-» På vej mod et europæisk »statsborgerskab«?
The countries in the northern and central parts of the European Union are the most opposed to setting up European citizenship, with Denmark very clearly in the lead (70% of Danes reject the proposal), followed by Austria, Sweden and Germany.
Denne holdning synes at gøre sig gældende i stort set samme grad i alle medlemsstater.
The leaders are the Netherlands (with 88.4%), Sweden (87.6%), Denmark (87.5%) and Finland (86%), followed by France (85.6%) and Greece (85%).
Den ringe forskel mellem det europæiske gennemsnit (64 %) og de borgere, der er de varmeste tilhængere af en sådan udvikling (71 % i Irland), afspejler en meget ensartet holdning fra EU-borgerne til dette spørgsmål.
These countries are also the most motivated, with a 'don't know' rate of between 1.4 and 4.5%.
De lande, der er mindst gunstigt stemt over for denne kompetenceoverførsel, er Sverige (50 %), Portugal (52,8 %), Østrig (54,6 %), Belgien (55,4 %) og Luxembourg (56,8 %).
In Luxembourg the vote is 40% on each side of the argument, while in Finland and the Netherlands the Yes votes only just scrape a majority.
Selv om mere end 70 % af de adspurgte anser det for afgørende vigtigt, at Den Europæiske Union nærmer sig borgerne, behøver dette mål ikke nødvendigvis at munde ud i oprettelsen af et europæisk »statsborgerskab«, som ville komme oven i den enkelte EU-borgers nationale statsborgerskab.
The United Kingdom (74%), Portugal (73.5%) and Belgium (73%) are the countries least in favour of making this issue a priority, and at the same time the least motivated, with a 'don't know' rate of between 7 and 9.6%.
I gennemsnit går kun 49 % af de adspurgte ind for dette dobbelte »statsborgerskab« mod 37 %, der er imod.
The other countries — Spain, Ireland, Italy, Luxembourg and Austria — are in line with the Community average.
Belgien og Det Forenede Kongerige er de eneste lande, der ligger meget tæt på dette gennemsnit.
An interesting fact is that the countries where public opinion is most motivated on this issue are also the staunchest opponents of double citizenship.
-» Oprettelse af en europæisk regering med ansvar over for Parlamentet stort flertal af modstandere: 70 % i Sverige og 82 % i Danmark.
-► Wider responsibilities for the European Union
Europæernes bekymringer
There is virtual unanimity on this proposal.
En sådan udvikling af de europæiske institutioner får tilslutning fra 58 % af Europas borgere, mens 20 % er imod og 22 % endnu ikke har taget stilling til dette spørgsmål.
The narrow gap between the European average (64%) and the percentage of citizens most in favour of such a development (71% in Ireland) is a sign of how similar reactions are, throughout Europe, to this question.
EU-borgerne giver udtryk for ængstelse med hensyn til visse forhold, der kan give anledning til en fornemmelse af et demokratisk underskud i Den Europæiske Unions daglige virke.
takes the average view, with 54.5% for, while the other Member States fall into three groups.
Borgerne i Portugal, Sverige, Det Forenede Kongerige og Østrig er både dem, der er mindst overbevist om det hensigtsmæssige i at gennemføre en sådan reform og dem, der er mindst mobiliseret omkring dette spørgsmål.
There are majorities in favour of an elected government in France (with 58%), Belgium (58.1%), Ireland (60.2%), Greece (63.4%) and Italy (70%).
De lande, der er de varmeste tilhængere af en europæisk regering, er Nederlandene (75,8 %), Italien (70 %), Grækenland (66,6 %), Frankrig (63,8 %) og Spanien (63,7 %).
In the Netherlands, the United Kingdom, Finland, Luxembourg and Portugal, there are still more in favour than against, but the votes in favour never reach 50% and in some cases opponents of the idea are almost as numerous, particularly in Portugal, where there are 41% for and 38% against.
Endelig ligger Belgien (59,7%), Luxembourg (57,5 %) og Tyskland (57 %) tæt på det europæiske gennemsnit.
There is opposition to an elected European government in Austria, though the majority is a relatively small one (45% against, with 37% in favour), while in Sweden and Denmark opponents greatly outnumber the rest, with 70% of Swedes and 82% of Danes against the idea.
- > Valg af en europæisk regering Hvert land i Den Europæiske Union har mulighed for at tilføre den europæiske integration sin egen dynamik.
The countries least in favour of a transfer of powers are Sweden (with 50%), Portugal (52.8%), Austria (54.6%), Belgium (55.4%) and Luxembourg (56.8%).
Imidlertid er de flertal, der kan aflæses, meget ringe, og med hensyn til spørgsmålets to aspekter afspejler det europæiske gennemsnit kun ufuldstændigt de forskellige medlemsstaters profil.
-· Establishment of a European government answerable to Parliament
EU-borgerne, hvoraf et stort flertal er tilhængere af indførelsen af en europæisk regering, er imidlertid mere forbeholdne med hensyn til en eventuel udpegelse af en sådan ved almindelige valg: 54 % (med 31 % imod) mener, at det er nødvendigt at afholde et sådant valg.
Europe's citizens say there are certain risks which worry them and might give rise to a feeling that there is a 'democracy gap' in the day-to-day running of the European Union.
Selv om EU-borgerne i gennemsnit er mere afklarede (45 %) end ængstelige (41 %), kan man konstatere, at styrkeforholdet mellem afklarede og ængstelige i tretten medlemsstater er omvendt.
Fifty-eight per cent of those questioned are in favour of the European institutions developing in this direction, compared with 20% against and 22% who have not made up their minds.
Tilhængerne af et sådant valg findes i Frankrig (58 %), Belgien (58,1 %), Irland (60,2 %), Grækenland (63,4 %) og Italien (70 %).
-» A loss of power by the smaller Member States
I Spanien, Italien, Luxembourg, Det Forenede Kongerige, Belgien og Frankrig er forskellen mellem de to holdninger meget ringe, og antallet af ængstelige når aldrig op på over 50 %.
Portugal, Sweden, the United Kingdom and Austria are the countries where people are least persuaded that such a reform would be a good idea — and the countries with the highest number of'don't know' replies.
I Nederlandene, Det Forenede Kongerige, Finland, Luxembourg og Portugal er der et flertal for valg af en europæisk regering, som dog aldrig når op på 50%, og tilhængerne må eventuelt affinde sig med, at der er stort set lige så mange modstandere.
The countries most in favour are the Netherlands (75.8%), Italy (70%), Greece (66.6%), France (63.8%) and Spain (63.7%).
Det er f.eks. tilfældet i Portugal (41 % mod 38 %).
Belgium (59.7%), Luxembourg (57.5%) and Germany (57%) are in line with the Community average.
Danmark, Finland, Grækenland, Irland, Nederlandene, Portugal og Sverige har til gengæld en mere afklaret holdning, idet disse landes borgere frygter de små EU-landes tab af indflydelse.
But there is a risk that this power will not be exercised in a balanced manner, and in particular there are fears that the smaller Member States stand to lose from having less influence over the course of European Union policy.
Bortset fra Nederlandene må man konstatere, at disse lande
Nearly half of Europe's citizens think this is likely to happen, but an almost equal percentage is not afraid of such a development.
Frygter De de store medlemsstaters indflydelse?
Are you concerned about the influence of the larger Member States?
- > Overdreven centralisme > geografisk ligger fjernest fra det europæiske beslutningscenter. Det bemærkes endvidere, at der i denne gruppe befinder sig fem lande, hvor opinionen er mere mobiliseret omkring dette spørgsmål, nemlig Danmark, Finland, Grækenland, Nederlandene og Sverige. I øvrigt er disse fem lande sammen med Det Forenede Kongerige de lande, der er mest overbevist om, at de vil miste indflydelse. EU-institutionerne udfører et vigtigt arbejde med fastsættelse af regler og normer på megetB forskellige områder.
While, on average, people in Europe are unconcerned (45%) rather than worried (41%), in 13 of the Member States the balance is the other way round.
Denne væsentlige del af deres kompetenceudøvelse kan give indtryk af en overdreven centralisering af den politiske magt på europæisk plan, specielt fordi visse medlemsstater samtidig bestræber sig på at decentralisere deres institutioner og myndigheder.
Only in Germany and, to a lesser extent, Austria do reactions run completely counter to those in the other Member States, with the unconcerned outnumbering the worried, by a very large margin in Germany (67.5% as gainst 19.2%).
-» De store medlemsstaters indflydelse
Even in Germany, 50.7% of people are sure it will happen.
Opinionen i EU-medlemsstaterne frygter den indflydelse, som de største lande kan udøve ved at diktere, hvordan europæisk politik skal se ud alt efter deres interesser.
In Spain, Italy, Luxembourg, the United Kingdom, Belgium and France, the gap between the two schools of thought is very narrow, with never more than 50% of respondents saying they are worried.
Denne bekymring deles af ca. 56 % af EU-borgerne, mens 32 % indtager en modsat holdning.
In Denmark, Finland, Greece, Ireland, the Netherlands, Portugal and Sweden, on the other hand, views are much more clear­cut: people there are afraid that the smaller Member States will lose power.
12 % har ikke noget svar på spørgsmålet.
An interesting fact is that this group includes the five countries where people are most motivated to give an answer to the question: Denmark, Finland, Greece, the Netherlands and Sweden.
Opinionen i EU-medlemsstaterne er delt mellem accept (42 %) og bekymring (40 %) med hensyn til denne mulige overdrevne centralisme.
Opinion in Europe is split between unconcern (42%) and anxiety (40%) as to what may be a tendency to overcentralize.
Den er samtidig ret usikker. Tæt ved én ud af fem tager nemlig ikke stilling til dette spørgsmål.
There are also signs that people have a great deal of difficulty making up their minds, with nearly one out of five citizen§£* expressing no view at all.
Denne tøven er mere udbredt i tre lande (Spanien, Luxembourg og Belgien), hvor ca. 3 ud af 10 ikke svarer på spørgsmålet.
This is particularly marked in three countries (Spain, Luxembourg and Belgium), where nearly 3 out of 10 citizens do not answer the question.
Denne frygt er ganske udbredt i hele Den Europæiske Union bortset fra Tyskland.
-» The influence of the larger Member States
Østrig og Belgien ligger tættest på det europæiske gennemsnit.
Public opinion in Europe is wary of the influence the larger countries can exert by dictating the course of European policy to suit their own interests.
De lande, hvor denne bekymring er mest udbredt, er Irland (59,8 %), Frankrig (64,5 %), Finland (65,2 %), Det Forenede Kongerige (67,1 %), Danmark (70,5 %), Nederlandene (73,9 %), Grækenland (74,6 %) og Sverige (hele 77,1 %).
Some 56% of Europe's citizens share this fear, compared with 32% who do not. Twelve per cent do not know.
I tre lande er der stort set ingen frygt for en overdreven centralisme. Dette gælder især Tyskland og Østrig, hvor mellem 50,2 % (Østrig) og 57,4 % (Tyskland) af borgerne hævder, at de ikke frygter en sådan udvikling.
Three countries are, all in all, unconcerned, starting with Germany and Austria, where between 50.2% of people (in Austria) and 57.4% (in Germany) say they have no fears on this score.
Denne holdning deles endvidere af 47 % af italienerne, men i dette land må man samtidig tage hensyn til, at en betragtelig del af borgerne ikke har noget svar på dette spørgsmål (26 %).
In Italy, too, 47% of people are unconcerned, though there are also a lot of people in that country (26%) who cannot give an answer to the question.
I fire andre lande, nemlig Spanien (49,7 %), Luxembourg (49,5 %), Italien (50,4 %) og Portugal (52,3 %), er ængstelsen, omend den stadig er fremherskende, imidlertid lavere end gennemsnittet.
The most concerned countries are Ireland (59.8%), France (64.5%), Finland (65.2%), the United Kingdom (67.1%), Denmark (70.5%), the Netherlands (73.9%), Greece (74.6%) and Sweden (77.1%), in that order.
I Grækenland, Irland og Frankrig deles denne bekymring af 47-50 % af borgerne.
Concern is higher than the Community average in eight countries.
I Nederlandene, Danmark, Finland, Sverige og Det Forenede Kongerige udgør 58-66 % af borgerne et stort flertal af bekymrede.
In Greece, Ireland and France, 47 to 50% of ordinary people are worried, while in the Netherlands, Denmark, Finland, Sweden and the United Kingdom there are sizeable majorities, between 58 and 66%, of people who are concerned.
Endelig har Tyskland endnu en gang en anden holdning end sine partnere, idet ængstelsen, der ligger på 56 % i gennemsnit hos EU-borgerne, kun deles af 39,4 % tyskere mod 48,7 %, der mener det modsatte.
In four other countries — Spain (with 49.7%), Luxembourg (49.5%), Italy (50.4%) and Portugal (52.3%) — a sense of concern predominates but is still lower than the European average.
Alt i alt gør de samme tendenser sig gældende for EU som helhed i forhold til gennemsnittet, når man spørger borgerne om sandsynligheden for en sådan øget centralisme.
Looking at the overall picture, the same trends are at work in all 15 countries in relation to the average when citizens are asked if they think greater centralization is likely to occur.
At forlige miljø og økonomisk udvikling i Europa sektorbestemte fremgangsmåde opfyldte et uopsætteligt behov.
Reconciling environment and economic development
Olieforurening af Atlanterhavskysterne eller Shetlandsøerne, sur nedbør eller reaktor­eksplosionen pa Tjernobyl og radioaktivt nedfald ...
es off the Atlantic coasts or the Shetland Isles, acid rain or the explosion of a reactor at Chernobyl and radioactive fallout ... .
Disse katastrofer har i bemærkelsesværdig grad vækket europæernes bevidsthedsfølelse, og de bliver stadig mere opmærksomme på miljø­problemerne.
These catastrophes have served spectacularly to bring matters to the attention of Europeans, who are becoming ever more sensitive to environmental problems.
Det blev med den europæiske fælles akt, som blev vedtaget i 1986, at miljøet fik sin plads i traktaten.
It was with the Single European Act, adopted in 1986, that the environment found its place in the Treaty.
Fællesakten blev senere suppleret med Maastricht­traktaten, der netop tydeligt præciserede, at miljøet blev en fællesskabspolitik.
The Single Act was then complemented by the Maastricht Treaty, which clearly states that the environment will become Community policy.
Det understreges i adskillige artikler, at det er nødvendigt at kombinere fri samhandel med et højt miljøbeskyttelsesniveau for blandt andet at sikre »en forsigtig og rationel udnyttelse af naturressourcerne« og »beskyttelse af menneskers sundhed«.
Several articles in the Treaty now stress the need to combine free-trade objectives with a high level of environmental protection in order to ensure in particular 'prudent and rational utilization of natural resources' and 'protecting human health'.
Det erkendes således, at naturressourcerne er både grundlaget og grænserne for økonomisk udvikling.
It is thus accepted that natural resources constitute the basis and the limits of economic development.
Miljøproblemernes »regionale« eller globale dimension erkendes ligeledes i traktaten.
The 'regional' or planetary dimension of environmental problems is likewise recognized by the Treaty.
I 1986: vedtagelse af den europæiske fælles akt, det:
1986: adoption of the Single European Act, which:
• integrerer miljøet i Fællesskabets ondre sektorpolitikker november 1986 blev der udledt hen ved 30 t kemikalier i Rhinen efter en eksplosion på nogle anlæg i nærheden af Basel.
In November 1986 more than 30 tonnes of chemicals were spilt into the Rhine following an explosion in installations close to Basle.
De følgende dage nåede det forgiftede vand flodens tyske, franske og hollandske bredder og ødelagde på sin vej vandfauna og ­flora samt tvang Nederlandene til at finde andre forsyningskilder for deres drikkevand.
In the days that followed, the poisoned water reached the German, French and Dutch banks of the river, decimating the aquatic fauna and flora and forcing the Dutch to change their source of supply of drinking water.
Sådanne ulykker minder os regelmæssigt om, at forurening ikke kender til grænser, at der til gengæld er grænser for ukontrolleret økonomisk udvikling, og at global miljøbeskyttelse er den eneste udvej.
Such accidents regularly remind us that pollution knows no frontiers, that 'wild' economic development has its limits and what is at stake for the world if we do not protect the environment.
Miljøproblemernes tværnationale natur er en af grundene til, at de i Europa løses på fællesskabsplan.
The transnational dimension of environmental problems is one of the reasons which justify a Community approach to them in Europe.
Grænseoverskri­dende problemer kræver grænseoverskridende løsninger.
Problems without frontiers need solutions without frontiers.
Hvordan kan man så forene miljø og økonomisk udvikling7Hvad gør Den Europæiske Union på dette omrade, og hvad er udsigterne for at sætte ind pa længere sigt?
How, then, can we reconcile environment and economic development?
• giver miljøforanstaltninger et specifikt retsgrundlag
What is the European Union doing on the issue and what action is it going to take in the long term?
• stadfæster de fire principper for indsats: forebyggelse, indsats ved kilden, forureneren betaler og, endelig, nærhedsprincippet, der alene gælder for bestemmelser vedrørende miljøet
• integrates environment in the other Community polities; • gives environmental actions their own legal basis; • establishes the four principles of action: prevention, correction at source, 'polluter pays' principle and subsidiarity principle which appears just for provisions concerning the environment;
• indforer kvalificeret flertal for visse beslutninger, der træffes på miljøområdet i tilknytning til det indre marked.
> Environmental protection and economic development: towards a global strategy of the Union • introduces the qualified majority for certain environmental decision-making connected with the internal market.
> Miljøbeskyttelse og økonomisk udvikling: udvikling af en global strategi for Unionen I 1992: vedtagelse af Motistrkht-traktaten, der:
1992: adoption of the Maastricht Treaty:
• stadfæster miljøet som en egentlig fællesskabspolitik
• consolidation of environment as a true common policy;
• indfører »forsigtighedsprincippet« og målet »bæredygtig udvikling«
• introduction of the precautionary principle and of the objective of sustainable development;
• integrerer kravene til miljøbeskyttelse i udformningen og gennemførelsen of Fællesskabets andre sektorpolitikker
• integration of environmental protection requirements in the drafting and implementation of the other Community policies;
De første fællesskabsinitiativer pa miljøbeskyttelsesområdet gar tilbage til 1972.
The first Community initiatives in the field of environmental protection go back as far as 1972.
De sigtede mod at omsætte økonomisk fremgang til bedre livskvalitet, og det lykkedes Fællesskabet at udarbejde en omfattende politik på trods af et større handikap: Der var oprindeligt ingen bestemmelser i Rom­traktaten om indsats på miljøområdet.
They were intended to translate economic prosperity into an improvement in the quality of life, and the Community managed to work out a substantial policy in spite of a major handicap: there was no provision in the Treaty of Rome for it to act in the environmental field.
De trufne foranstaltninger hvilede således pa traktatens almene bestemmelser, der imidlertid krævede enstemmighed ved afstemning i Rådet, og derfor var af begrænset effektivitet.
• the adoption of decisions by a qualified majority becomes the rule (except for those concerning Member States' fiscal measures, town and country planning and energy supply!; limited efÄtiveness.
• opretter Samhørighedsfonden.
• setting up of the Cohesion Fund.
I programmet integreres miljødimensionen ligeledes i Unionens andre sektorpolitikker, navnlig:
• the complementary nature of financial instruments and legislative measures.
• fem nøgleområder, der har betydelig miljøpåvirkning: industrien, energisektoren, transport, landbrug og turisme
It likewise integrates the 'environment' dimension in all the other policies of the Union and is aimed in particular at:
• syv specifikke emner: klimaændringer, luftkvalitet, beskyttelse af natur og biodiversitet, forvaltning afvandressourcerne, bymiljøet, kystområder samt affaldshåndtering
• five key areas which have a major impact on the environment: industry, energy, transport, agriculture and tourism;
Fremgangsmåden, der fra starten var udelukkende »juridisk«, viste sig i årenes løb ofte ikke at være effektiv eller praktisk gennemførlig.
The initial approach, exclusively a 'legal' one, often proved in the course of time to be ineffective or impracticable.
Man blev så enige om, at det var nødvendigt at forenkle bestemmelserne og gøre dem mere sammen­hængende; man indrømmede, at visse problemer ikke ville kunne løses på denne ene måde, og at det var nødvendigt at udvide rækken af instrumenter.
It was therefore agreed that there was a need to simplify the rules and regulations, to make them more coherent; it was accepted that certain problems could not be regulated by this means only and the range of instruments should be enlarged.
Unionen indførte nye instrumenter: de såkaldte »horisontale« direktiver (vedrørende beskyttelse af luft, vand osv.), der regulerer aktiviteter, der har indvirkning på miljøet, samtidig med at medlems­staterne gives et vist råderum til at tilpasse dem til lokale forhold.
The Union provided itself with new instruments: so-called 'horizontal' directives (relating to air pollution, water pollution, etc.) for regulating activities which have an impact on the environment while leaving a degree of flexibility for the Member States to adapt them to local conditions.
De (em principper for Fællesskabets miljöpolitik:
The five principles of the Community's environment policy:
• tre følsomme områder, der kræver »risikostyring«: industrirelateret risiko, nuklear sikkerhed og strålingsbeskyttelse samt civilbeskyttelse og miljøberedskab.
• three sensitive areas involving 'risk management': industrial hazards, nuclear safety and radiological protection, civil protection and environmental emergencies.
• Forebyggelsesprincippet: Fællesskabet priviligerer foranstaltninger, der gør det muligt at undgå miljøskader, både fordi de koster mindre, og fordi nogle skader ikke kan udbedres.
• the principle of prevention: the Community now gives priority to measures which make it possible to avoid damage to the environment, since they represent a reduced financial outlay and since certain types of damage may prove irreparable;