natgillin/translations-raw huggingface dataset:
På grund af den rumænske regerings manglende overholdelse af sine menneskerettighedsforpligtelser blev Rådet og Kommissionen den 24. april '') enige om at indstille forhandlingerne om en aftale om handel og kommercielt og økonomisk sam arbejde med Rumænien. I tilknytning til de hårde begivenheder den 16. og 17. december i Timisoara, som blev fordømt af udenrigsministrene forsamlet i Det Europæiske Politiske Samarbejde7). besluttede Kommissionen den 21. december at yde en ha stehjælp på 1 mio. ECU til fordel for befolkningen i Rumænien.
Because of the Romanian Government's failure to honour its undertakings on human rights, the Council and the Commission decided on 24 April to suspend negotiations for a trade and commercial and economic cooperation agreement with Romania.3Following the brutal suppression of demonstrations in Timisoara on 16 and 17 December, condemned by the Foreign Ministers at a political cooperation meeting,4the Commission decided on 21 December to provide ECU 1 million in emergency aid for the people of Romania.
Udviklingen i situationen tillader bevillinger til mere vigtig hjælp og optagelse af samarbejde med dette land6).
As the situation developed, more aid was granted and cooperation with Romania was resumed.3
De tragiske begivenheder i Kina foranledigede Fællesskabet til at vedtage en række forholdsregler, herunder en midlertidig afbrydelse af kontakter på højt niveau, og til at beslutte af fortsætte med at følge udviklingen i landet8).
Following the tragic events in China, the Community took certain steps, including the suspension of high-level contacts, and decided that attention must continue to be paid to developments in China.5
Parlamentet vedtog i januar9) en beslutning om menneskerettighederne i ver den og EF's menneskerettighedspolitik i 1987-1988, hvori der fremsættes en række forslag om at styrke EF's rolle i dette spørgsmål på det institutionelle område og i for bindelse med relationerne med tredjelande.
In January Parliament adopted a resolution on human rights in the world and Community policy on human rights for the year 1987/88,6which included a number of proposals to strengthen the Community's role in this field, both in institutional terms and in relations with nonmember countries.
Det vedtog desuden en række beslutninger, hvori det giver udtryk for sin bekymring over for overtrædelserne af menneskerettighederne overalt i verden.
Parliament also passed many specific resolutions demonstrating its concern at human rights violations all over the world.
Arti kelen omhandler forskelsbehandling, den enkeltes grundlæggende rettigheder, borger lige og politiske samt økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder.
The article covers non-discriminatory treatment, fundamental personal rights, civil and political rights and also economic, social and cultural rights.
I en dom afsagt den 11. maj ') fastslog EF-Domstolen for første gang, at en af Revisionsretlen truffen afgørelse kunne tages til påkendelse på grundlag af EØF-Traktatens artikel 173.
In Maurissen and Union syndicale v Court of Auditorsxthe Court of Justice for the first time held admissible an action based on Article 173 of the Treaty against an act of the Court of Auditors.
Domstolen fastslog således, at parterne ikke har dispositionsret med hensyn til klagefrister.
It ruled that such time-limits are a matter of public policy and the parties cannot fix them to suit themselves.
Dom stolen fastslog desforuden, at hvis en afgørelse er blevet behørigt notificeret i henhold til Traktaten i og med, at den er blevet meddelt til vedkommende adressat, således at denne har kunnet få kendskab hertil, så er det op til den part, der påberåber sig, at et søgsmål er anlagt for sent, at bevise på hvilket tidspunkt afgørelsen er blevet med delt 3).
It also pointed out that, while a decision is duly notified within the meaning of the Treaty as soon as it is communicated to the addressee and the latter is able to acquaint himself with it, it is for the party claiming that an application is out of time to prove the date on which the decision was notified.3
La Fédération de l'industrie de l'huilerie de la CEE (Fediol) havde - på basis af forordning (EØF) nr. 2641/844) - anlagt sag med påstand om annulation af en kom- missionsafgørelse, hvori der blev givet afslag på en anmodning om iværksættelse af en
In Seed Crushers' and Oil Processors' Federation (Fediol) v Commission4 the applicant sought annulment of a Commission decision rejecting a request for examination of allegedly illicit commercial practices on the part of Argentina in regard to the export of soya bean meal on the basis of Regulation (EEC)
EFT L 252 af 20.9.1984 ; Attende Almindelige Beretning, nr. 620.
Joined Cases 193 and 194/87: OJ C 149, 16.6.1989. Case 294/83 [1986] ECR 1339.
V-l undersøgelse af, om Argentina udøvede uretmæssig handelspraksis i forbindelse med eksport af sojaskrå. Domstolen ') afviste sagsøgerens påstand om, at den ovennævnte praksis var uforenelig med visse bestemmelser i GATT-aftalen.
No 2641/84.l The Court dismissed the action, which was based on the incompatibility of such practices with certain provisions of the General Agree­ment on Tariffs and Trade.
Domstolen konkluderede endvidere, at den havde kompetence til at undersøge, om visse former for han delspraksis var i strid met GATT-reglernc.
The Court thus asserted its jurisdiction to examine whether certain commercial practices were contrary to GATT rules.
Dolmstolcn støttede sin kompetence på, at den anfægtede retsakt kun fastslog, at den pågældende praksis ikke var i strid med GATT-bestemmelserne. og at grundforordningen definerede »uretmæssig handelspraksis« som værende enhver adfærd fra et tredjelands side, som i international han del er uforenelig enten med folkeretten eller med almindeligt anerkendte regler.
The Court claimed jurisdiction on the ground that the decision challenged restricted itself to stating that the practices in question were not contrary to the General Agreement, and the basic Regulation defined as illicit commercial practices any practices attributable to a third country in international trade which were incompatible either with international law or with generally accepted rules.
Dom stolen fandt, at GATT-bestemmelserne indgår som en del af folkeretten, hvortil der henvistes, og at de i øvrigt har et indhold, der hver gang skal præciseres ved for tolkning med henblik på deres anvendelse.
The Court held that the GATT provisions form part of the rules of international law referred to and have a content of their own which has to be specified each time by interpretation with a view to their application.
Ved kendelse af 31. juli2) præciserede Domstolen, hvilke betingelser der skulle være opfyldt for at tage en begæring om udsættelse af gennemførelsen af en negativ administrativ afgørelse til påkendelse.
By its order in MS ν Commission1the Court set out the conditions for the admissibility of an application for suspension of enforcement of a negative administrative decision.
Domstolen fastslog, at en sådan begæring ikke kunne behandles som en hastesag, da en midlertidig suspension af en negativ af gørelse ikke kan ændre sagsøgerens situation.
The Court held that such an application does not fall within the framework of the procedure for dealing with interim measures, since the provisional suspension of a negative decision cannot affect the applicant's situation.
Generelle fællesskabsretlige principper
General principles of Community law
I den såkaldte Binder-sag3) fastslog Domstolen, at de fællesskabsretlige toldbestemmelser, der skal offentliggøres i EFT. udgør den eneste positive ret på området, hvilken enhver formodes at kende.
In Binder^ the Court ruled that the Community tariff rules, which are required to be published in the Official Journal, constitute the only law on the subject, a law which everyone is presumed to know.
Domstolen fastslog endvidere, at princippet om fællesskabsrettens forrang også finder anvendelse på nationale bestemmelser, der ikke har nogen bindende karakter.
It also asserted that the primacy of Community law must be maintained even in relation to acts of national law which are not of a binding nature.
Domstolen således henholde sig til de forfatningsretlige traditioner, der er fælles for medlemsstaterne, hvilket indebærer, at man ikke i Fællesskabet kan acceptere foran-
to the effect that fundamental rights are an integral part of the general principles of law, of which the Court must ensure the observance.
') Dom af 22.6.1989 (Fediol/Kommissionen, sag 70/87); EFT C 183 af 20.7.1989. :) Kendelse af 31.7.1989 (M.S./Kommissionen, sagerne 206/89 og 206/89R): EFT C 225 af
In ensuring that such rights are safeguarded, it is bound to draw on the constitutional traditions common to the Member States, so that no measures can be accepted in the Community which are incompatible with the fundamental rights recognized in
407 staltninger, der er i strid med medlemsstaternes grundlæggende rettigheder.
Page 407
Dom stolen fastslog i den forbindelse, at de af medlemsstaterne tiltrådte internationale konventioner om beskyttelse af menneskerettigheder ligeledes kan give vigtige ret ningslinjer for, hvad der også skal anses for gældende fællesskabsret.
405 those States. The Court emphasized that the international instruments concern­ing the protection of human rights to which the Member States have acceded can also furnish indications which must be taken into account in Community law.
Men en række af de af Domstolen anerkendte grundlæggende rettigheder, og herunder navnlig ejendomsretten og retten til at udøve erhvervsmæssig virksomhed betragtes ikke som absolutte prærogativer, og udøvelsen af disse rettigheder kan derfor ifølge Domstolen underkastes visse begrænsninger, når der er tale om fælles markedsordninger.
However, the fundamental rights recognized by the Court, particularly the right of property and the freedom to carry on an occupation, cannot be regarded as absolute prerogatives, and consequently certain restrictions on the exercise of these rights may be imposed in the context of a common organization of the market.
Sådan ne begrænsninger kan kun accepteres, når det er nødvendigt af hensyn til gennem førelsen af Fællesskabets generelle mål, og de må ikke gøre indgreb i selve substansen i de tilsikrede rettigheder.
These restrictions must be based on objectives of general interest pursued by the Community and must not affect the substance of the rights guaranteed.
I anledning af to søgsmål, der blev anlagt mod Kommissionen, og som vedrørte konkurrenceretlige spørgsmål '), afsagde Domstolen en vigtig dom vedrørende række vidden af princippet om boligens ukrænkelighed i relation til fællesskabsretten.
In two actions brought against the Commission relating to competition law,1the Court delivered an important judgment concerning the extent of the right of inviolability of the home in Community law.
Dom stolen fastslog, at princippet om boligens ukrænkelighed, når der er tale om fysiske personer, også gælder inden for Fællesskabets retsorden, idet der her er tale om en ret tighed, der er fælles for samtlige medlemsstater.
The Court emphasized that the right of natural persons to inviolability of the home must be recognized in the Community legal order as a principle common to the Member States.
De forskellige nationale retsordener er derimod meget divergerende med hensyn til, i hvilket omfang virksomheders for retningslokaler også anses for beskyttet.
On the other hand, the national legal systems show considerable divergences as regards the nature and degree of protection of firms' business premises.
Ifølge Domstolen kan artikel 8 i Den Europælske Konvention til Beskyttelse af Menneskerettigheder og Grundlæggende Fri hedsrettigheder ikke bringes i anvendelse i det foreliggende tilfælde, da beskyttelsesgenstanden i denne artikel vedrører menneskets personlige frihed til at udfolde sig, så ledes at den ikke kan udvides til også at omfatte forretningslokaler - i hvert fald ikke så længe EF-Domstolen endnu ikke har udviklet nogen retspraksis med hensyn til menneskerettigheder i så henseende.
In the Court's view, Article 8 of the European Convention on Human Rights and Fundamental Freedoms does not apply in this case, since the subject matter of the protection afforded by that Article is the personal freedom of the individual and thus it cannot be extended to business premises in the absence of any decision on this point by the European Court of Human Rights.
Domstolskontrol og medlemsstaternes opfydelse af deres forpligtelser
Judicial review and fulfilment by the Member States of their obligations
Som led i en præjudiciel sag2) om en italiensk ordning vedrørende offentlige bygge- og anlægsarbejder afsagde Domstolen en dom, der indeholder meget vigtige præciseringer med hensyn til EF-direktivers direkte virkning over for staternes myndigheder.
In Costanzo ν City of Milan,2which concerned the Italian rules on public works contracts, the Court laid down some very important points concerning the direct effect of Community directives in relation to State authori­ties.
Domstolen fastslog således, at forpligtelser, der følger af direktivbestemmelser, binder alle medlemsstaternes myndigheder. Domstolen statuerede, at når de betingelser, som Domstolen i sin praksis har opstillet for privates adgang til at påbe-
The Court stated that the obligations arising from such provisions are imposed on all the authorities of the Member States.
I henhold til denne praksis har de administrative forvaltningsorganer direkte pligt til at overholde selv endnu ikke gennem førte direktiver.
COMMUNITY LAW trations the obligation to observe directives even when they have not been incorporated into national law.
I en dom afsagt den 21. september ') fik Domstolen for første gang anledning til at præcisere rækkevidden af Traktatens artikel 5 i relation til spørgsmålet om hen holdsvis Fællesskabets og medlemsstaternes sanktionsbefojelser.
In Case 68/88 Commission ν Greecexthe Court for the first time spelled out the scope of Article 5 of the Treaty in relation to the power of the Community and the Member States to impose sanctions.
Domstolen fastslog, at når fællesskabsreglerne ikke indeholder nogen specifik bestemmelse vedrørende de sanktioner, der kan pålægges i tilfælde af overtrædelse, har medlemsstaterne i hen hold til Traktatens artikel 5 pligt til at træffe enhver foranstaltning, der kan sikre, at Fællesskabsretten håndhæves effektivt.
The Court held that, where Community rules do not include any specific provision providing for a sanction in case of infringement, Article 5 imposes on the Member States the obligation to take all appropriate steps to ensure the effectiveness of Community law.
Medlemsstaterne, der ganske vist selv kan vælge, hvilke sanktioner der skal gælde, skal bl.a. sikre, at overtrædelse af fælles skabsretten pålægges sanktioner på de samme materielle og formelle betingelser som dem, der gælder ved overtrædelse af national lovgivning af samme art og betydning, således at sanktionerne for overtrædelse af EF-lovgivningen er effektive, står i rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning.
The Member States, although they have a certain choice of sanctions, must ensure that infringements of Community law are subject to sanctions on conditions, both of substance and of procedure, analogous with those applicable to infringements of national law of a similar nature and importance, which in any case confer on the sanction an effective, proportionate and dissuasive character.
Kommissionens kontrol med anvendelsen af fællesskabsretten førte til, at den indledte 664 overtrædelsesprocedurer mod 567 i 1988 og 572 i 1987 samt afgav 178 begrundede udtalelser mod 227 i 1988.
In monitoring the application of Community law the Commission initiated the infringement procedure in 664 cases (567 in 1988 and 572 in 1987) and sent 178 reasoned opinions (227 in 1988).
Kommissionens virksomhed førte til 97 sagsanlæg ved Domstolen mod 73 i 1988 og 61 i 1987.
Proceedings were brought before the Court in 97 cases (73 in 1988 and 61 in 1987).
Man konstaterer således en kraftig stigning i antallet af indledte overtrædelsesprocedurer og sagsanlæg ved Domstolen tillige med et fald i antallet af begrundede udtalelser, som er det samme som i 1987.
There was a considerable increase, then, in the number of procedures initiated and of Court actions, but a reduction in the number of reasoned opinions (down to the 1987 level).
Blandt sagsanlæggene skyldes 61 tilfælde manglende overholdelse eller ukorrekt anvendelse af direktiver.
Of the cases brought before the Court, 61 concerned the non-implementation or incorrect implementation of directives.
I størstedelen af de resterende 36 tilfælde var der tale om over trædelse af EØF-Traktatens artikel 9, 30 og 95, som danner grundlag for varers frie bevægelighed, der er et grundlæggende element i det indre marked.
Most of the other 36 cases concerned infringements of Articles 9, 30 or 95 of the EEC Treaty, the basic provisions relating to free movement of goods, an essential element in the completion of the internal market.
Sagernes fordeling på de enkelte lande var som følger: Frankrig 8 (hvoraf 3 vedrørte direktiver), Forbundsrepublikken Tyskland 4 (hvoraf 3 vedrørte direktiver), Grækenland 10 (hvoraf 5 vedrørte direktiver), Belgien 14 (hvoraf 10 vedrørte direktiver), Irland 2 (udelukkende vedrørende direktiver), Italien 36 (hvoraf 26 vedrørte direktiver), Nederlandene 5 (hvoraf 2 vedrørte direktiver), Danmark 1 (vedrørende et direktiv), Spanien 5 (hvoraf 3 vedrørte direktiver), Luxembourg 6 (hvoraf 5 vedrørte di rektiver), Det Forenede Kongerige 5 (hvoraf 2 vedrørte direktiver) og Portugal 1 (vedrørende et direktiv).
To take each country separately, the Commission brought proceedings before the Court against Italy on 36 occasions (26 concerning directives), against Belgium on 14 (10 concerning directives), against Greece on 10 (5 concerning directives), against France on 8 (3 concerning directives), against Luxembourg on 6 (5 concerning directives), against the Netherlands, Spain and the United Kingdom on 5 each (2, 3 and 2 respectively concerning directives), against Germany on 4 (3 concerning directives), against Ireland twice (both concerning directives) and against Denmark and Portugal once each (both concerning directives).
GENERELLE SPØRGSMÅL 409
Page 409
Domstolen afsagde 26 domme i sager indbragt i medfør af artikel 169 og dømte i 21 tilfælde medlemsstaterne for tilsidesættelse af deres forpligtelser i henhold til EF-retten.
The Court delivered 26 judgments in cases brought under Article 169, censuring Member States for failure to fulfil their obligations under Community law in 21 cases.
I løbet af året blev der slettet 50 sager af Domstolens retsregister, fordi med lemsstaterne rettede sig efter EF-retten under sagsbehandlingen.
In the course of the year, 50 cases were removed from the Court register because the Member States concerned had conformed to Community legislation in the mean time.
Yderligere oplysninger om medlemsstaternes anvendelse af traktatbestemmelserne findes i den syvende årsberetning til Parlamentet om Kommissionens kontrol med fællesskabsrettens anvendelse.
Fuller information will be given in the seventh annual report to Parliament on Commission monitoring of the application of Community law.
I sin dom af 24. januar ') fastslog Domstolen, at på fællesskabsrettens nuværende udviklingstrin og i mangel af harmoniserede bestemmelserom beskyttelse aï ejendomsretten til litterære og kunstneriske værker er EØF-Traktatens artikel 30 og 36 ikke til hinder for anvendelse af en medlemsstats lovgivning, hvorefter en producent af lydbærere i denne medlemsstat kan påberåbe sin eneret til fremstilling af eksemplarer og spredning af visse musikværker, som han har rettighederne til. for derved at få for budt salg aflydbærere med disse musikværker på denne medlemsstats område, når disse lydbærere er importeret fra en anden medlemsstat, hvor de lovligt er blevet bragt i omsætning uden indehaverens samtykke, og hvor producentens rettigheder til disse lydbærere havde været beskyttet i en vis periode, som i mellemtiden var ud løbet.
In EMI Electrola ν Patricia the Court ruled that in the present state of Community law and in the absence of harmonized laws on the protection of literary and artistic property, Articles 30 and 36 of the EEC Treaty must be interpreted as not precluding the application of legislation of a Member State which allows a producer of sound recordings in that Member State to rely on the exclusive rights of reproduction and distribution of certain musical works of which he is the owner in order to prohibit the sale, in the territory of that Member State, of sound recordings of the same musical works when those recordings are imported from another Member State in which they had been lawfully marketed, without the consent of the owner, and in which the producer of those recordings had enjoyed protection which has in the mean time expired.1
Ved dom afsagt den 2. februar2) fastslog Domstolen, at Forbundsrepublikken Tyskland havde tilsidesat sine forpligtelser efter EØF-Traktatens artikel 30 ved at for byde import og omsætning på tysk område af kødprodukter, der var importeret fra andre medlemsstater, men som ikke opfyldte forskrifterne i tysk lovgivning.
In Case 274/87 Commission ν Germany the Court held that, by prohibit­ing the importation and marketing in its territory of meat products from other Member States which did not conform to German legislation, Germany had failed to fulfil its obligations under Article 30 of the Treaty.
Denne dom ligger på linje med Domstolens faste retspraksis i sager om forbrugerbeskyttelse og loyal handelspraksis.
The judgment is in keeping with the Court's earlier rulings in matters of consumer protection and fair trading.
I overensstemmelse med sin hidtidige retspraksis 3) udtalte Domstolen i øvrigt, at medlemsstaterne har pligt til at afholde sig fra enhver ensidig foranstaltning, også selvom den pågældende foranstaltning støtter en fælles politik, når vedkommende foranstaltning er strid med princippet om frie varebevægelser og i øvrigt ikke er begrundet i hensyn, som er anerkendt af fællesskabsretten.
The Court followed previous decisions2in holding that Member States must refrain from taking any unilateral measure, even if it supports a common policy, which conflicts with the principle of the free movement of goods, unless it is justified by reasons recognized by Community law.3
') Dom af 23.2.1988 (Kommissionen/Frankrig, sag 216/84); EFT C 74 af 22.2.1988 og dom af 4.7.1988 (Drei Glocken GmbH og Kritzinger/USL Centro Sud og Provincia autonoma di Bolzano. sag 407/85): EFT C 215 af 1 7.8.1988.
Case 216/84 Commission ν France: OJ C 74, 22.2.1988; Case 407/85 Drei Glocken and Kritzinger ν USL Centro-Sud and Provincia Autonoma di Bolzano: OJ C 215, 17.8.1988. OJ C 62, 11.3.1989.
Ifølge den tyske lovgivning må en person, som ikke er apoteker, dyrlæge, lægemiddelproducent eller grossist, ikke importere lægemidler, selv ikke fra et ander EF-land.
409 veterinarian, pharmaceuticals trader or wholesaler can import medicinal prod­ucts, even from another Member State of the Community.
Domstolen ') fandt, at sådanne regler i realiteten var at betragte som foranstaltninger med til svarende virkning som kvantitative importrestriktioner, og at Traktatens artikel 30 således også finder anvendelse på varer indført af privatpersoner, selv om sådan ind førsel kun sker lejlighedsvis.
The Court held that such legislation amounts to a measure having an effect equivalent to a quantitative restriction on imports and that Article 30 of the Treaty also applies to importations by individuals even when these are occasional.
Domstolen fremhævede, at beskyttelsen af menneskers liv og sundhed er blandt de vigtigste hensyn, der tilgodeses af Traktatens artikel 36, men udtalte dog samtidig, at de foranstaltninger, der træffes med henblik på be skyttelsen heraf, skal være virkelig nødvendige.
While emphasizing that, of the interests safeguarded by Article 36, health and human life are of primary importance, the Court stated that measures intended to ensure their protection should be really necessary.