natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Visse medlemsstater bestræbte sig gennem deres nationale bestemmelser dog på at fremme visse bedrifttyper ved direkte at oprette eller ved at gøre det lettere at oprette bedrifter, der opfyldte visse præcise normer, bl.a. med hensyn til unge landbrugeres etablering.
Some Member States, however, endeavoured through their national legislation to encourage certain types of farm, by establishing or facilitating the establishment of holdings which satisfied specific standards, particularly in the case of young farmers setting up.
I 1964, da man oprettede EUGFL, udviklingssektionen, overtog EF delvis medlemsstaternes rolle.
In 1964, with the creation of the EAGGF Guarantee Section, the Community took over some of the work done by the Member States.
I første omgang gik bestræbelserne ud på at fremme aktionerne til forbedring af produktions-, afsætnings- og forarbejdningsstrukturerne for landbrugsprodukter gennem investeringsstøtte. På denne måde blev der ydet EF-støtte til visse foranstaltninger vedrørende forbedring af landdistrikter, dræning og jordfordeling.
Initially, the aim was to facilitate schemes to improve production, marketing and processing structures for agricultural policies by subsidizing investments.
Først i 1972 blev der med strukturdirektivernes vedtagelse for alvor iværksat bestræbelser for at modernisere landbrugsbedrifterne, samtidig med at der blev indført foranstaltninger vedrørende ophør og omskoling.
Only in 1972, with the adoption of the socio-structural directives was an attempt made to modernize farms, encourage retirement and promote retraining.
Disse foranstaltninger, som blev truffet efter den massive afvandring fra landbruget, blev udarbejdet for hele EF, selv om der var tale om specifikke behov på grund af forskellen mellem de enkelte EF-områder.
These measures, which followed a massive exodus of farmers from the countryside, applied uniformly to all parts of the Community, with the result that needs could not always be met, given the diversity of circumstances.
På grund af de beskedne bevillinger, der var afsat til strukturformål, fik disse foranstaltninger kun en begrænset virkning, især i områderne med de færreste ressourcer, hvor det ellers var mest tiltrængt at gennem føre foranstaltningerne.
Moreover, since only limited funds were allocated for structural purposes, the measures had insufficient impact, particularly in the least-favoured regions where they were most needed.
Fra 1978 og frem blev der indført nye interventioner, der nu gennemføres som regionalprogrammer, og som supplerer strukturdirektiverne og åbner nye muligheder
Since 1978 new and more appropriate measures, implemented in the form of regional programmes, have been adopted to supplement the socio-structural directives
TABEL M Ugunstigt stillede områder - Direktiv 75/268/EØF
Lessfavoured areas as defined in Directive 75/268/EEC
Ugunstigt stillede områder
Lessfavoured areas
Total ULA i ugunstigt stillede områder (1000 ha)
Total UAA in Member State (1000 ha)
Andelen af ULA i ugunstigt stillede omrader af det samlede ULA(%)
Total UAA in lessfavoured areas (1000 ha)
Bjergomrader
Mountain areas
Andre ugunstigt stillede omrader
Lessfavoured areas other than mountain areas
Nederlandene Belgien Luxembourg Det forenede Kongerige Irland Danmark Grækenland
Italia Nederland Belgique/België Luxembourg United Kingdom Ireland Danmark Ellas
EUR 10 i alt
Total EUR 10
TYVE ÅRS EF-LANDBRUG for at fremme strukturtilpasningen og modernisere infrastrukturerne m.v. i landdistrikterne. strikterne.
TWENTY YEARS OF EUROPEAN AGRICULTURE and to offer new incentives for structural change and the modernization of rural facilities.
En oversigt over strukturforanstaltningerne i tidsrummet 1966-1986 viser endvidere, at myndighederne, både i medlemsstaterne og på EF-niveau, har tendens til at lægge vægten på foranstaltninger vedrørende forbedring af afsætnings- og forarbejdningsstrukturerne, således at produkternes forarbejdning undertiden privilegeres på bekostning af frembringelsesvilkårene.
A review of the structural measures implemented over the period 1966-86 also reveals that both national and Community authorities have tended to emphasize the improvement of processing and marketing structures, thus giving priority to the product and the processing thereof rather than to the circumstances in which it is grown.
Således er der indrømmet fortrinsstilling til foranstaltninger vedrørende udvidelse af eksisterende anlæg m.v. eller opførelse af nye anlæg inden for føde- og fodervareindustrien.
Preference has been given, for example, to the expansion and renewal of facilities in the food-processing industry.
Foranstaltningerne har betydet et effektivt bidrag til føde- og fodervaresektorens rationalisering, men de har ofte til skyndet til udvikling af visse produktioner, som på ingen måde er blevet anset som prioriterede, og de har ikke nødvendigvis tilskyndet landbrugerne til at forbedre den økonomiske forvaltning af bedrifterne.
Although such measures have made an effective contribution towards the rationalization of the food sector, they have often encouraged the development of certain types of production without reference to any guidelines and without necessarily providing any incentive for farmers to improve the economic management of their holdings.
De ugunstigt stillede områder
The lessfavoured regions
Den uensartede strukturelle og økonomiske situation, der fortsat præger land bruget i EF, selv om der har eksisteret en fælles landbrugsordning i tyve år, er et væsentligt politisk problem.
Twenty years on, the structural and economic diversity of European agriculture emerges as a key political factor.
Ministerrådet vedtog i 1975 et direktiv om landbrug i bjergområder og i visse ugunstigt stillede områder, idet man erkendte den sociale rolle landbruget spillede, ligesom man erkendte de strukturelle og naturbetingede forskelle mellem de forskellige land brugsområder og de vanskeligheder, der i visse områder gjorde sig gældende med hensyn til at tilpasse sig de forhold, som EF-markedet repræsenterede.
In 1975, acknowledging the social role of agriculture, the structural and natural differ ences between the various farming regions and the difficulties faced by certain areas in adjusting to the situation created by the opening-up of markets, the Council of Ministers adopted a directive on mountain and hill farming and farming in certain lessfavoured areas.
En sådan foranstaltning var udtryk for Fællesskabets forståelse af, at landbruget i disse områder ikke kunne opretholdes under de givne konkurrencevilkår.
In adopting this directive, the Community recognized that farmers in the areas concerned were unable to produce on competitive terms.
Der måtte findes en løsning, der lå i forlængelse af de hidtidige nationale foranstaltninger, som skulle udbygges på grundlag af en EF-solidaritet og ved indførelse af en specifik politik, der omfattede støtte til forbedringsarbejder i disse områder og udligningsgodtgørelser, som kunne mildne konsekvenserne af vedvarende ulemper såsom højdebeliggenhed, landskabsrelief og problemer på grund af vinter- eller tørkeforhold.
There was a need to ensure the continuity of the national measures already in force and to strengthen them by involving the collective responsibility of the Community and by introducing a specific policy whereby aid would be granted to develop the areas in question and compensatory allowances to alleviate the consequences of permanent handicaps such as high altitude, steep slopes, long winters or lack of rainfall.
Indførelsen af en politik for de ugunstigt stillede områder må betragtes som en meget væsentlig ændring, da der herved er indført en skelnen mellem forskellige områder i Fællesskabet, ligesom det er gjort muligt at forskelsbehandle efter de enkelte områders forudsætninger.
The introduction of a policy for the lessfavoured areas marked a very important change, for it drew a distinction between the various regions of the Community and made it possible to treat each region according to its potential.
Ved den første afgrænsning af de ugunstigt stillede områder i perioden 19751983 blev 31% af EF's udnyttede landbrugsareal klassificeret i denne kategori.
Under the original classification adopted between 1975 and 1983, 31% of the utilized agricultural area in the Community was listed as less favoured.
Ved en ny afgrænsning i 1986 øgedes andelen af det udnyttede landbrugsareal, der er klassificeret som ugunstigt stillede områder, til 48%.
In 1986 a new classification was introduced, raising to 48% the percentage of the utilized agricultural area falling into this category.
De ugunstigt stillede områder kan deles op i to grupper :
There are in fact two types of lessfavoured area:
- bjergområder defineret efter højde eller relief, der udgør 14,8% af det samlede udnyttede landbrugsareal
(i) the mountain and hill regions, defined in terms of altitude or gradient, accounting for 14.8% of the total utilized agricultural area;
- områder, der har naturbetingede ulemper, og som trues af affolkning; disse udgør 33,2% af det samlede udnyttede landbrugsareal (se tabel M).
(ii) the regions suffering natural handicaps and threatened by depopulation, account ing for 33.2% of the total utilized agricultural area (see Table M).
I disse områder repræsenterer landbruget et yderst vanskeligt problem, idet det pågældende landbrug som produktivt erhverv ikke kan klare sig i konkurrencen med de områder, hvor vilkårene er bedre, men det bidrager trods alt med en ikke ubetydelig del til det regionale bruttonationalprodukt.
The position of farming in such areas is a particularly delicate problem since, as a productive activity, it cannot compete with farming in regions where conditions are more favourable, although it does represent a substantial percentage of gross domestic product at regional level.
Man må ikke glemme, at der i Grækenland, Italien og i mindre omfang Frankrig er sammenfald mellem ugunstigt stillede områder og områder, hvor landbrugsproduktionen tegner sig for en betydelig procentdel af det regionale bruttonationalprodukt.
In Greece, Italy, Ireland and to a lesser extent France, the lessfavoured areas coincide with the areas where agricultural production accounts for a large percentage of regional GDP.
I disse områder er bruttonationalproduktet per capita og produktiviteten pr. erhvervs aktiv i landbruget temmelig lille, selv om landbruget er en væsentlig virksomhed, der undertiden udgør over 10% af de pågældende regioners svage økonomi.
In such areas the per capita GDP and the productivity per person engaged in agriculture are relatively low but since farming sometimes represents over 10% of the economy in depressed regions, it is still an important factor.
I de ugunstigt stillede tyske, belgiske og britiske områder er problemet et andet, idet landbruget kun indgår med 2-4% i det regionale bruttonationalprodukt. Der er dog fortsat temmelig mange beskæftigede med en generelt utilstrækkelig produktivitet, undtagen i Det forenede Kongerige.
In the lessfavoured areas of Germany, Belgium and the United Kingdom, the problem is different: farming accounts for only a small percentage (between 2% and 4%) of the gross regional product but the farming population is fairly numerous and their productivity is usually low, except in the United Kingdom.
En kraftig indskrænkning af landbrugsvirksomheder ville således indebære sociale og beskæftigelsesmæssige konsekvenser, mens følgerne for den regionale økonomi ville blive knap så alvorlige.
The decline of agriculture would have consequences for the social fabric and for employment, although the impact on the regional economy would be less serious.
Regionale forskelle
Regional differences
Tre faktorer, nemlig jordarealet pr. erhvervsaktiv i landbruget, arbejdsproduktiviteten og landbrugets bidrag til bruttonationalproduktet, kan give et indtryk af forskellene i situationen i landbruget (diagram 9, 10 og 11).
The disparities within Community agriculture may be measured by three yardsticks: the land available per person engaged in agriculture, the productivity of the labour force and the contribution made by farming to the gross domestic product (see Graphs 9, 10 and 11).
Den gennemsnitlige produktivitet pr. arbejdsenhed på nationalt plan varierede i 1983 fra 1 til 4 mellem Grækenland og Nederlandene.
At national level, the ratio between the average productivity per work unit in Greece and that in the Netherlands is 1:4.
På regionalt plan er udsvingene endnu større (1 til 10), hvis man f.eks. sammenligner de mindst udviklede områder i Grækenland og polder-området i Nederlandene.
At regional level, the differences are even wider, the ratio between the least prosperous regions of Greece and the Dutch Polders being 1:10.
Det er klart, at disse gennemsnit også dækker over betydelige forskelle mellem bedrifterne inden for de enkelte områder.
These averages also conceal substantial differences between one farm and another within each region.
BESKAEFTIGET I 1982
KEY UAA/AWU
Kilde: Eurostat — Landbrugsregnskaber
Source: Eurostat — Economie accounts for agriculture
LANDBRUGETS ANDEL AF DET REGIONALE BNP I 1982
AGRICULTURE AS A % OF REGIONAL GDP IN 1982 ι s- o ti m c
^3 fra 2 til 4
Page 52
! 2 fra 6 til 8 over 8
LABOUR PRODUCTIVITY IN 1982 m ζ
Det samme gør sig gældende med produktionsfaktoren jord, idet landbrugerne i middelhavsområdet i gennemsnit har fire gange så lidt jord som landbrugerne omkring Paris.
The same applies to the availability of land, since the Mediterranean farmer has on average four times less land than the farmer in the Parisian Basin.
Selv om faktoren jorddisponibilitet, på grund af de forskellige produktionsvilkår, opdræt uden jordtilliggende og intensive afgrøder på små arealer, ikke kan være den eneste årsag til de økonomiske forskelle, skal det dog noteres, at de områder, hvor landbrugsarealet pr. beskæftiget er mindst, også er de områder, hvor produktiviteten er lavest, hvilket gælder alle middelhavsområder, og omvendt opnås der generelt de bedste økonomiske resultater i de områder, hvor produktionsfaktoren jord er mindre knap.
Given the diversity of production methods (intensive stockfarming, intensive cropping of small areas), the availability of land is not in itself the cause of economic disparities, but in fact the regions with the smallest area of farmland per labour unit are also those where the level of productivity is lowest (this is true of all the Mediterranean regions) whereas, conversely, the profitability of farms is usually highest in those areas where more land is available.
Et eksempel herpå er Skotland, hvor der er ekstensivt opdræt, men hvor produktiviteten pr. beskæftiget er forholdsvis tilfredsstillende. Et andet eksempel er området omkring Paris, med en korndyrkning, der er meget mekaniseret og meget konkurrencedygtig. cedygtig.
This is the case in Scotland, where extensive stockfarming is practised, but the productivity per work unit is quite satisfactory, and in the Parisian Basin, where cerealgrowing is highly mechanized and very competitive.
Inddelingen af områder efter produktivitet pr. beskæftiget indebærer, at områder, hvor de naturbetingede forhold ikke er ens, og hvor der er forskellige strukturer, kommer i samme kategori.
When the productivity per work unit is taken as the criterion, areas which do not have the same farming structures or natural conditions may find themselves in the same category.
F.eks Danmark, Schleswig-Holstein, Nederlandene, England, bortset fra Nordengland og Cornwall, samt området omkring Paris i samme kategori.
For example, Denmark, Schleswig-Holstein, the Netherlands, England (except the North and Cornwall) and the Parisian Basin would all be in the same category.
Dette viser, at forhold som udviklingspolernes nærhed, infrastrukturerne i området, rationaliseringen af produktionsmetoderne, produktionsintensiveringen samt bedrifternes specialisering har spillet og spiller fortsat en afgørende rolle for landbrugets udvikling, der er snævert forbundet med de regionale problemer.
This proves that factors such as the proximity of development areas, the provision of local facilities, the rationalization of methods, the intensification of production and farm specialization have played, and will continue to play, a key role in the develop ment of agriculture, which is still very closely dependent on regional circumstances.
Mod et moderne landbrug
Progress towards modern farming
Efter nu at have set på udviklingen og de vigtigste forandringer i landbruget i løbet af de sidste tyve år kan man spørge, om udviklingen og forandringerne resulterer i et moderne erhverv, som er velintegreret i den økonomiske udvikling.
Having traced the development and the major changes which farming has seen over the past 20 years, one to ask whether the process will end with a modern agricultural sector properly integrated into the economy.
Meget ofte stiller man det traditionelle, selvforsynende og ekstensive landbrug op over for det højproduktive landbrug, der anvender højtudviklet teknik, idet man så giver sidstnævnte form for landbrug betegnelsen moderne.
A distinction is often made between agriculture of the traditional, self-sufficient and extensive type and agriculture of the technically sophisticated, production-oriented type, the latter being described as 'modern'.
Vil man anvende en mere nøjagtig definition, kan man sige, at et moderne landbrug er et landbrug, der på optimal vis udnytter produktionsfaktorerne, herunder visse naturbetingede faktorer, for på grundlag af jord eller dyr at opnå den mest rentable produktion.
A more exact definition would be that 'modern agriculture' makes optimum use of the factors of production, including certain natural factors, to achieve the most economic yield from the soil, plants or livestock used.
Har udviklingen og forandringerne i EF's landbrug i løbet af de sidste tyve år skabt en virksomhed, der er velintegreret i økonomien som helhed og - for at citere Sicco Mansholt fra Stresa-konferencen - » der kan opfylde sin fremtidige rolle « ?
Have the changes undergone by European farming over the past 20 years in fact led to the proper integration of the sector into the economy as a whole and is farming now, in the words of Mr Mansholt at the Conference of Stresa, '... equal to the task which it will have to perform in the future'?
Nu som tidligere afhænger den optimale udnyttelse af produktionsfaktorerne først og fremmest af landbrugernes dømmekraft, og et godt kriterium for at afgøre, om der er tale om moderne landbrug, vil være at vurdere, hvilken betydning landbrugernes erhvervsuddannelse tillægges, og især at sammenligne den med uddannelsen for tyve år siden.
As in the past, judicious continuation of the factors of production depends mainly on the shrewdness of the farmer as a businessman and one good criterion for modernity would be the importance attached to agricultural training, particularly as compared with 20 years ago.
Desværre råder man ikke over et brugbart sammenligningsgrundlag, og det er ikke muligt at lave en udtømmende oversigt over uddannelsessituationen indenfor landbruget.
Unfortunately the basic data for a comparison are lacking and it is not possible to draw up an exhaustive table showing the situation as regards training in Community agriculture.
Sparsomme oplysninger fra Det europæiske Center til fremme af uddannelsen og udviklingen i Landbruget og Landdistrikterne (CEPFAR) og Det europæiske Center for udvikling af Erhvervsuddannelse (CEDEFOP) viser dog, at der er udfoldet omfattende bestræbelser på dette område især med hensyn til unge landbrugeres etablering, men i 1985 var kun knap 50% af de landbrugere, der stod for at skulle etablere sig, tilstrækkeligt uddannede til opgaven, og ifølge erhvervsorganisationerne var den uddannelse, de havde modtaget, i mange tilfælde utilstrækkelig.
According to fragmentary information from the European Training and Promotion Centre for Farming and Rural Life and from the European Centre for the Development of Vocational Training, considerable efforts have been made in this area, particularly as regards the setting up of young farmers, but in 1985 scarcely 50% of prospective farmers had been trained for the job and, according to the farming organizations, the training received was in many cases inadequate.
For at afhjælpe denne utilstrækkelighed er der blevet udarbejdet forskellige specialprogrammer for konsulentvirksomhed og udvikling i landbruget for de dårligst stillede områder, især middelhavsområderne.
To remedy these shortcomings, various special guidance and development programmes have been launched in the least-favoured regions, particularly in the Mediterranean areas.
Der kan således noteres et klart fremskridt på dette felt, selv om der fortsat er stor forskel mellem de bedst stillede områder, hvor man længe har haft et åbent øje for uddannelsesproblemet, og de mest tilbagestående områder.
No judgment can yet be passed on these programmes, which take time to set up, and there is still a substantial gap between the most backward areas and the richer areas, which have been aware of the training problem for some considerable time.
Det er endvidere interessant at bemærke tendenserne med hensyn til de midler, der anvendes til forskning og udvikling i landbruget. På dette felt fører de enkelte medlemsstater en politik, som repræsenterer en lang række løsninger: centrale forskningsinstitutter, universiteter, landbohøjskoler, private fonde, firmakonsulenter, brancheorganisationer, landbrugskamre, private firmaer osv.
Another useful criterion is the funding of agricultural research and develop ment.
Af de nationale bevillinger til forskning af udvikling tildeles der normalt landbruget en andel, som stort set svarer til det pågældende erhvervs økonomiske vægt; to tredjedele af forskningsudgifterne bæres af Tyskland, Frankrig og Det forenede Kongerige.
The funds allocated to agricultural research and development at national level usually reflect the economic importance of the farm sector, two-thirds of research expenditure being financed by Germany, France and the United Kingdom.
Sammenligner man de nationale bevillinger til landbrugsforskningen med de samlede offentlige udgifter til landbruget, synes Nederlandene at være den medlemsstat, der lægger størst vægt på at fremme forskningen, medens Irland og Italien tilsyneladende afsætter den laveste procentdel af deres landbrugsbudget til forskning.
A comparison between the funding of agricultural research and total government spending on agriculture reveals that the Netherlands attach the greatest value to research whereas in Ireland and Italy research receives the smallest percentage of the national agricultural budget.
Det kan konkluderes, at for EF som helhed synes sektoren for forskning og udvikling inden for landbruget at være i stand til at tilfredsstille landbrugets øjeblikkelige behov og give erhvervet mulighed for at drage fordel af de tekniske fremskridt.
In the Community as a whole agricultural research and development seem equal to the task of meeting farmers' immediate needs and enabling them to benefit from technical progress.
Hvad angår de produktionsfaktorer, der kan opgøres i tal, samt anvendelsen af energi, gødning, pesticider og maskiner, er det allerede blevet nævnt, at forbruget af rå- og hjælpestoffer mængdemæssigt er steget med 60% i de seneste tyve år i de seks oprindelige medlemsstater.
Lastly, as regards the quantifiable factors of production (use of energy, fertilizers, pesticides and machinery), it has already been mentioned that use of inputs in the six original Member States increased by 60% in terms of volume over a 20-year period.
I 1973 udgjorde værdien af forbruget af rå- og hjælpestoffer i De Seks og De Ti henholdsvis 35;9% og 37,3% af landbrugets samlede produktionsværdi. I 1984 ud gjorde det henholdsvis 44,8% og 45,1%.
In 1973, use of inputs represented 35.9% and 37.3% of the value of final agricultural production in the Six and the Ten respectively.
Med andre ord er landbrugets forarbejdningsfunktion blevet styrket og nået op på et meget højt niveau, hvilket generelt er udtryk for et stærkt avanceret teknisk stade.
That is to say, the processing function of agriculture has been on the increase and has now reached a very high level, which usually indicates the use of sophisticated techniques.