natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Først og fremmest har den fastsatte varighed af aftalerne en tendens til at blive kortere af meget forståelige grunde (forsigtighed). Arbejdsgiverne er tilbageholdende med at forpligte sig ud over et meget kort tidsrum på grund af uroen på valutamarkederne, og lønmodtagerne er bange for ikke at opnå til-
[b rhat ertent are tbere tro labour narkets ln Europe, one that irpaot€cted, organized, privil.lgeil, the other rlth unstable cuplo5mentp nogua^rantees and. lower rages; antl above aLL, to ybet ertent are tbey eeparateilty real barricrs ? llbe riae in lnnigratlon and, nore geaorally, thc cntry ofnfi strata of eoolety lnto tbe rage-earning category (especially nrrel rorkere,ae in ha,nce antl ltaly) bas certainly fosteneil thie ctiEtinction.
strækkelig beskyttelse.
UnaploSnent gtrikes uaoqually, as it has alwaye done.
Overalt, hvor forhandlingerne forholdsvis let kan genoptages, er dette fænomen næsten en selvfølga Ydertilfældet synes at være Forbundsrepublikken Tyskland, hvor der har været meget få ændringer bortset fra i 1969.
A oouatry like ftaly aleo bae a subgta.ntial nrnber (perheps aearly tno niLlion) hone rorkerg or rorkc:rg ln ea irreguJ.ar poeitioa not covcred \r collective a6reeoents. lllre lar (19?3) protcotlng theo ie ilifficult to sppty.
Hvor mindre bindende løsninger er mulige, benytter man sig i højere grad af denne mulighed ("arbejdsgiverhenstillinger" i Frankrig).
Laetlyr perbape it is basioally the gane clifference whlcb Dakes the cligtancebetween the large and.neiliun acal.e undertakinge anit the oall und.ertakingeev€! rialer.
Desuden benytter man sig, når det er muligt, af mere uofficielle og mindre forpligtende forhandlinger og af løsere virksomhedsaftaler snarere end officielle overenskomster - kort sagt arrangementer, der ikke kræver parternes formelle tilslutning.
In the foroer, opLoynent can be controlleil irttb aone anoccse bythe workE councils anil before the public authorities. lIlre latter ueually roainouteide thie control. lfore generaLly, sonetlnee the benefitB of e oolleotivea6reoent are regerved onJ.y to the former group antl when conpetitioa beooneekoensr one fiatle gevcral cäsee, ln lbance, Italy a,nil Belgiun for erapllel rheretbe Inoryprotectedf geoton gaiue ground becauec it inposes f,erer constrainte.
Det hævdes ofte, at den har en accelerende virkning, og erfaringerne i Storbritannien med shop steward'ernes principielt supplerende, men i virkeligheden uafhængige intervention synes at bekræfte dette.
Nowhere has it been ehown that thege sp€cificneaaurea prod.uced.e nassive increase. in temporary work. ff there ie an;r trendin that di.rection it is causecl more by the whole bocly of reg:u.lating nachiner5r,whether 1ega1 or contractual, than by epecific Deaaures. llhe public authoritiestand enployersr inmigration policies have dove nore to create this problen thanthe social protection neasules.
Dette fortjener imidlertid en nøjere undersøgelse, idet andre iagttagelser tyder på det modsatte. Små forskydninger i dyrtidsreguleringen (en forskydning der øges med inflationsraten), som f.eks. ikke indplaceringsbestemte forhøjelser, kunne medføre en dæmpning af inflationen.
So it woulcl be poiatless to blame the privileges of existing employees.
Det står tilbage at bevise den universelle rækkevidde af tesen om "strukturbetinget inflation" i det mindste for så vidt angår lønforhandlingerne.
1.1.5.3 llhe two gid.es of industry ancl enpLoynent policy
Det synes erfaringerne fra Belgien at vise, og der viser sig her - men fænomenet findes også i andre lande -en stigende afstand og måske en stigende spænding mellem små og store virksomheder.
Particularly in the that the undertakingsr policies long ternr, theee are important are sociaLly acbi-evenents.
Forpligtelsen til at overholde en national mindsteløn bliver især formålstjenlig i tilfælde af kraftig in flation, fordi der er risiko for, at de årsager, som har frem kaldt de lave lønninger i visse sektorer eller i visse grupper også medfører en langsommere og vanskeligere regulering af de samme lønninger i forhold til stigningen i leveomkostningerne.
And when the trend ie very bad, it greatly reduc€s the chanoes ofconeensus. llhere is a wide gap between the objectives of t}.e 1976 bargainingca^npaign in ftaly and the results achieved : job and investnent cont:rol, ner€often reducecl sinply to the obligation to disclose infornation. The publicauthorities have the nain power of overall actlon on enplo;ment.
Frankrig og Luxembourg), har stigningen i inflationen ofte givet anledning til, at denne anvendes som pressionsmiddel til at forhøje lavtlønnen (både af presserende årsager, fordi det te er mere acceptabelt under disse omstændigheder, og fordi det er en kompensation for visse ofre).
They influencetl legislatioa,governnent poIl-cy and negotiation. llhe conciLiation agreement of AWust 1976in Denmark closely involved both Parllanent and. the tro sides of intlustry ina decislon relating to wage restrainte andl action to pronote empl,oynent (nainlyby giving gubeidieg for specific cesee). llltre tripartite national conferenoein Luxenbourg in 19?7 was of the same kind.
Således er SMIC (den indeksregulerede mindsteløn med indbygget reallønsforbedring) i Frankrig siden den blev revideret i 1970 regelmæssigt steget mere end leveomkostningerne (det gælder stadig, selv under den ordning om løntilbageholdenhed, der er kendt under navnet "Barre-planen").
On several occaoions the [etherla^ncle Governnent has eetileal iesues by Law. Iu hance, youth employuent meaaurestrere d.ecideil jointly by governnent and empLoyers, uhile the unions remainedrather reserved or crltioal.
Mere bemærkelsesværdigt er det, at mindstelønnen i Danmark den 24. marts 1977 blev forhøjet til 29 kroner i timen.
criticisr neasures announced €erly in 1977 ia aB in tb6 ceae of tovcrment
For nogle af de lande, som endnu ikke havde truffet sådanne foranstaltninger, har den accelererende inflation og beskæftigelseskris en givet anledning hertil.
Belgiun anil the clecieioue of the DaniEh Parlianent it 1975 a^ntt19?6.
I Nederlandene, hvor en sådan ordning gennemførtes ved lov i 1968 (men efter udtalelse fra Stichting van de Arbeid og fra Sociaal-Economische Raad), re guleres den månedlige mindstebetaling efter pris- og lønudviklingen.
Ibebut nore often it inposes goverrment sonetinee pla,ys the role of arbitretor; as a tmporary evi1.
Virkningen af denne foranstaltning synes at være betydelig, idet antallet af deraf omfattede lønmodtagere er blevet fordoblet fra 1971 til 1974.
!!be Eane probleun arieee, in nore acute forn, with wages policy.
Ved landsdækkende arbejdsoverenskomst af marts 1975 (afløst af en "arrêté royal" af oktober) gennemførte Belgien en pristalsreguleret månedlig mindstebetaling.
horever. lfbere it le1.1.4)tthetwosideeofboth in organiziag tbis llhere is one road that dleserves to bc erploredr possible to establish at third Labour networkr (cf induetry coulil perhaps bave a epecial part to play a^nd ilefining its linits ard objectives.
Visse lande ønsker ikke sådanne ordninger.
Deternination of wages and sala,ries
I Stor britannien og Irland for eksempel frygter fagforeningerne såvel som arbejdsgiverne, at forhandlingerne mister deres indhold, og at man erstatter dem med bureaukratiske eller politiske (eller begge) mekanismer.
Ttre rising rete of inflation which occuped in all tbe countriee in the19?Og rade it neoessarSr to re-examiae or review the nachinery for deterninlngnagea antl ealariee. lllbe eame problos aroee ever;ruherer thor:gh tbey varled inurgency according to the econoqy coacerned (espccially according to tbe ehereof exporte in tbe natlonal pro < tuot), to eector (rhether or not protectecl fronconpetition) and accordirg to natloael tradltioaa (the Federal Republic of Gernar5r has gootl reaoon to fear galloping inflation even Eore tban othere).Fron 1974 on tbig rae joined by the problemg a^rising fron a high Ievel ofuneoployuent. lfbe eo-oalled rstagflatiour is a nonster whlcb the econonlstehave not yet nanageil to tane, and tbe apecialiste in inclustrial relationseven lesg. p1.on thie point of vleu it ca,n be sai < [ that a radically ner kind re are only to realize
I Storbritannien har Wage Councils kontrol med de ugunstigt stillede sektorer.
Just beginning of crieis its Eociel occuned in 1974 Brrcl that consequences.
Indførelse af indeksregulering af lønnin gerne er en direkte reaktion på inflationen.
Ithe bargaining unit ca,u beregioral (pref,qrably, in the Fctleral Republlo of Ger,narV) or Datlonal (eroept Ia the leileral Republic of G e 1 m anJr r the tcnttency has been to incresse tbenationel bargaining porere) or botb.
Der er stadig uenighed om denne foranstaltning i dag. Er den i modstrid med en sund pengepolitik? Bevirker den at inflationen bremses eller accelereres?
I'be ilifference fron the unra'I practicüsfounrt in ltorth lnerica and Japan ia, striking.
Nogle lande har allerede længe haft en generel pris talsregulering af lønningerne (Belgien siden 1950 samt Luxembourg), I Italien er dette princip ligeledes ved en hovedoverenskomst vedtaget for hele industrien og handelen (det gælder ligeledes for den offentlige sektor), og beregningsmetoderne er blevet re-
llbe role of, the confeileratione (the inteptrade orga,nizations of ilploJreoB or empl-oyera) ie nuoh nore varled. In ever^5rcase they have at tbe ver"5r leastco-or.illnatlng reeponsibllitlogi tbey attupt to lay ilonn tbe 1rrles of plaüt t7
I Irland er der gennem visse landsdækkende aftaler blevet indført mere eller mindre automatiske og mere eller mindre komplette justeringer i forhold til udviklingen i leveomkostningerne på grund af en manglende reel indeksregulering.
In tbe Netherlantls, the confederati.ons, neeting in private 1nthe Lebour Foundation or a public organj.zation like the Econoni.c anrt Sooial Comittee, have long been reeponsible for declcting on wage increages andel-eo for eupervising and endorsing the branch decieions.
I Frankrig var denne praksis først forbudt ved lov, senere blev den dog tolereret, og mange under tiden indirekte, undertiden direkte former for indeksregulering er blevet almindelige, navnlig i den offentlige sektor, men de er langt fra generelle.
In spite of theeclipse of tlre rages policy in the 1)6os, they were quite prepared to returnto tbeir traditional roLe when the crisie cane. fn Irelantl nationa} (ieiater-trade) a€reernents rere nöt unknorrn even boforo the crisis. fn Belgium,finallyr although the joint branch conmittees are autononous; the confederations,particularly in the context of intertrade negotiations rhich link up yith therork of the NationaL lndustrial Council, exchange tbeir views a^nd also nalcesocial p).anning agreenents which become the basiE of a consietent policy ancleettl.e a goocl nuraber of iesues at nationaL inctustrlal conventiong.
Endelig er Forbundsrepublikken Tyskland et særtilfælde, fordi enhver klausul om indeksregulering i en kollektiv over enskomst på forhånd skal godkendes af Forbundsbanken.
The British ruc cloee not have the sane porrera, but of necessity it playecla d.ecisive role tluring the yeare, of wbich there bave been nan;r elnce 1)QJ,when Britieh governments endeavourecl with varyir8 degreee of euccess toeetablish an incones policy and introduce wage reetraints.
Hele den offentlige mening, på såvel lønmodtagernes og fagfor eningernes som arbejdsgivernes side, er absolut imod indeksregulering. lering.
In ltaly, the traditionelnethocl of confederal bargaining hae regained inportance in recent years as shownby the confederal agreements of 1975 on nage and ealary protection ancl the eliding sca1e.
I sidstnævnte tilfælde er de anvendte metoder langt fra identiske.
llhe reply variee greatly accorcling to country.
Nogle af dem begrænser sig til at anvende en streng overensstemmelse mellem satserne for lønningerne og leve omkostningerne (Belgien). Med forbehold af, at sidstnævnte ud regnes korrekt (det har man i Belgien sørget for ved at lade arbejdsmarkedets parter deltage i udarbejdelsen af prisindekset), er denne indeksregulering socialt set neutral.
Sargaining at tbe levelof the undertaki.ng exists in Derunark, especially a,nong und.ertakings wbich donot belong to the employerer association; in the Ferteral Republio of oernanJr i.t exists for the aane reasone and also because the unions are atteurpting totake over this donain, which has been reeerv€cl nainlJr to the internala€?e€nent€ (Vereinbgrungen) of the works council (Betri€bsrat).
Men i andre til fælde indeholder indeksreguleringsmekanismen et degressivt element, der gør, at dens anvendelse, samtidig med at gennemsnittet af lønningerne er i overensstemmelse mee leveomkostningerne, bevirker en degressiv forhøjelse for lønningerne i forhold til deres sats.
The noststriking development ie probably that in the uK where the activitlee of theehop stewards have gradualLy created. a eecond bargaining level, which haebecome the nain one, as shoxn ln the Donovan report.
I Italien og i Danmark, der har et meget beslægtet system, udløser et points forhøjelse af prisindekset en bestemt
Ihe tenclency in Italyie the sane; there the great wave of etrikes in the hot auturnn of 1969etrengthenecl the tnencl towards bargaining within the unilertalcing, whlch thenacteil ag much nore than rnerei.y a relay of the branch in question.
forhøjelse af alle lønninger (dette beløb fastsættes i det store og hele til 1$ af den gennemsnitlige løn eller normallønnen).
apDli63 in hance, tut tbere thc trcrd la oonfineil nore to large uilertakirgaantl glves an tuportant place to the qulto unofficlal cction of tbe rcrksoouncll.
Justeringerne virker således udjævnende, og jo hurtigere inflationen sker, jo større bliver denne virkning.
A ginilar trenit acrgnd in tbe f,etherla,nds, eepcolally In thc 19608tend in Ee1giun.
Som følge af et sammenbrud i forhand lingerne mellem hovedorganisationerne, der bl.a. vedrørte dette spørgsmål, ophævede den belgiske regering i 1976 for ni måneder (lov af 30. marts) indeksreguleringen for den del af lønningerne, der lå over 40 000 belgiske francs om måneden (denne beslutning blev ikke videreført i 1977).
Ectrcea tho tm 1g a rboleralage of cryrsteoesfuon erapla,rJr gpv€rnncnt actioa via the public soctor toconcertcd action a^ndeuthorita,rian declaions, fron pdrioilic lutenrention tonetliuo-term p1annin6, fron the iletcrnlnation Of niDinun nagee to aid for tbelege-favoureil oategorles or tbc proDotlon of bargalnlrg.
I Italien bortfaldt ved lov af oktober 1976 for lønninger mellem 6 og 8 millioner lire om året halv delen af stigningerne som følge af indeksreguleringen og for løn ninger over 8 millioner hele stigningen.
tfe shall neturn later to the nature of the agreoeate anived at ia thcgenaya.
De beløb, som lønmodtagerne ikke fik udbetalt, skulle i form af fordringer, der kunne generhverves senere, indbetales til kreditindtitutter for små og mellemstore virksomheder.
For the nonent re sball neroly notc tbc iliffcrencce betrecn oountti€ovhere the agrcoents bave a fixeil teln (eg the Fetteral Rcpublic of Ocrnany,Demark) a^nitthose uherc tbey tlo not (hancc, tbe IlK, altbough the lattcria teniting tonartla fircrl-tero a6reocnte).
I april 1977 blev der fjernet visse elementer fra prisindekset, hvilket har ført til, at stigningen er blevet bremset.
EYcn Eor€ itrportant le tbeilifferenoe bctreen oou:rtriee where the agleeuent cannot be cöntecteal onoeit bag been slgneil (Fcilerel Republic of Oemary, Ilennark, fetherlands) andtboec at the other ertreoe where the bargaining cen begin aSain at enJr nouent anil on argr subJcot (trbanoe, the ItK anrd nor ltaly).
I Danmark besluttede folketinget i 1976, at der kun måtte udbetales én ensartet dyrtidsportion om året, og at nummer to dyrtidsportion, hvis den, som det var sandsynligt, blev udløst af prisudviklingen, skulle indbetales til Arbejdsmarkedets Tillægspension.
Glearlyr tbe rragpsa8re@ents bave very ilifferent iuplioations in the two oasee.
Den italien ske løsning skal bidrage til investering og således til beskæftigelsen (der blev i Frankrig truffet beslutning om en særlig af gift i form af tvungen opsparing for de høje indkomster i 1976 med de samme målsætninger).
Dat it isrortb considerlng how tbc a4ente rcaot to lt ia negotlationsr regar{.leesof tbc conoerted effortr rhio[ lalr be naÄä atinatio4ll lävel.
1.2.3 - Udformningen_af en indkomstpolitik
information on thc subJect, five trerds
I snæver forstand er indkomstpolitik et indgreb fra det offentlige i indkomstdannelsen, der forsøger at være global og sammenhængende (og som regel retfærdig).
Althougb uo only heve partial aan be notcil.
Således er arbejdsmarkedets parter i flere belgiske af taler, der er truffet for nylig (maskinindustri, havnearbejdere), blevet enige om, enten slet ikke eller næsten ikke at lade løn ningerne stige og at indbetale det således "sparede" beløb i form af yderligere bidrag til erhvervets eksistenssikringsfond. Man fastlåser således til dels købekraften, og der frigøres arbejds pladser ved førtidspensionering.
Ftretlyl thc propoeoil iluratlon of agtoeuents te terding to broono--ghortcr for verlr un < leretendable reagong of cautloa. hployers are reluctant to comittboselvee for nore tban tbe ehort term in vi6ry of the uonetartrr instability.hployeee fear they nay not obtain gqfficient protection. [!ris tedency ragnoteil in the Unitcd Statee, rweraing thc prwioue tcndency to prolongoontracte.
Selv om der her ikke direkte er tale om særtilfælde, er det dog ikke normen.
It is 6vialent in hance, at both brancb and entcrprise lwel.
Den første virkning af en indkomstpolitik (og det er også en betingelse for dens heldige gennemførelse) er, at stedet for beslutningerne helt eller blot delvis flyttes fra fagforbundene til hovedorganisationerne, fra brancheniveau til det tværfaglige niveau.
fn all cages where it is easy to reopen negotiationel thls pbenonenon isalnost autonatic. llhe extreme case seeIrs to be tbe Federal Republtc of CernanJr where little change has occnned, apart fron the unexpected events of 1969.
Selv om det er de landsdækkende fagforeninger i Forbundsrepublikken, der har ansvaret for aftalerne, blev der ved en erklæring fra formanden for DGB, H.-O. Vetter, givet mulig hed for at udvise løntilbageholdenhed i 1976.
Deadlocks oir iesues where a6reement nuet be reached. are beconing tnore frequsnt and. exteneiongof tine nake no ctiff,erence.
Omvendt er det takket være hovedorganisationernes meget store magt, at der i Danmark og Nederlandene lettere har kunnet fastlægges globale målsætninger.
In cases where ternporery solutlona oaa be fountl,this i.s done more frequently (temployerer reconroendatj.onsr in trbance).
De landsdækkende aftaler (tværfaglige rammeaftaler) i Irland er allerede nævnt.
0nagainr rrhere possible, ths preference is for fess offlcial and less binctingnegotiations, fot d.ecleions which have been nore or less ful1y tllacussed andaccepted, rather than for agreemente - in bri.ef, for arrangemonts rhich clonot reguire the fornal agreenent of the parties.
Men denne centralisering af magten i arbejdsgiverog lønmodtagerorganisationer er som regel et svar på det offentliges indflydelse.
In Belgiurn, for instance, sone sectors(eg the banko) nade a gerioue effort to increage the lowest wa6ee in thatsector and wonents naEes.
Den ledsager en overgang fra toparts- til tre partsforhandlinger.
Certainly this often has an equalizing effect, torrhich we will return later.
Regeringen spiller en stor rolle i forbindelse med lønfastsættelsen, med større eller mindre vanskeligheder og med større eller mindre rækkevidde alt efter de nationale sædvaner (jf. 1.2.1).
It ghoulcl be pointecl out that historically aperiod of great inflaüion like the Firet lforlcl War hae the effect of seriouslyeroeling the hierarclgr of wages ancl ealaries, in eome casea pernanently.
I Danmark var meningen med at vedtage en ad hoc-lov i 1975 naturligvis ikke at skabe nye regler.
The second. view i.s frequently nairrbained and. the British erperienoe of the intervention, in principLe supplementary but in fact ind"ependent, ofthe shop stewarde se€ne to confirn it.
I Italien standsede regeringen i april 1978 sit indgreb, der gik ud på at indefryse en del af stigningen for de højeste lønningers vedkommende; selv om den pålagde en ændring af leveomkostningsindekset, afskaffede den ikke det pristalsregulerede lønsystem.
It deserves nore detailed stuity, howeverlfor other observations suggeet the opposite : the snal1 gape in the adjustnentto the cost of living (gaps which wiclen with the rise of inflatlon) a.nd thenon-Linear wage increases couLd in fact elor Aonn tbe rate.
Men skønt disse ind greb støder på stærke reaktioner og ofte fører til tilbageskridt, er der så ikke en stærk tendens i denne retning?
Whether tbe theoryof rstructural i.nfLatlonr has argr universal application renai.ns to be proved,at least as regards wage ancl salary bargaining.
Den første metode, der af de fleste økonomer betragtes som allerhøjest en forløber for en reel indkomstpolitik, er imidlertid den metode, der anvendes i Forbundsrepublikken Tyskland.
fn countries wbich ha.il long since had a nininun wage (trtance, Luxeobourg,for erample), the rising rate of inflation often becane an opportunity toincreaee it as part of a policy to raise 1ow wages (because thie waE urgcntly necsssarJrr becauee such a policy is nore acceptable in such circunstancesa.nd ae a concessi.on for certain sacrifices).
De fælles drøftelser (Konzertierte Aktion), hvor repræsentanter for regeringen, arbejdsmarkedets parter, Forbundsbanken og eksperter i fællesskab behandler en rapport om den økonomiske situation og fremtidsudsigterne er kun orienterende.
For inFtance .in tbance the SHIC(ninirnrm wage) bas been increaeecl perioclically eince it wae reviered ln ltJOt antl at a faster rate than the rise in the coet of living (this was true evenuncler the wage reetraint syetem known as tbe rBarre ptant). üore epectacularly,the nininun guaranteecl wage in Dernark nas increaseil to Dkr 29 an hour on24 riarch 1977.
De har til formål at "få alle involverede parter til at samarbejde frivilligt med henblik på at kombinere stabilitet og udvikling på en hensigtsmæssig måde gennem en udveksling af informationer og me21 ninger vedrørende den økonomiske situation" '.
In certain countries which had not yet adoptetl auch provisionsr theaccelerated inflation ancl the employoent crisie becane en opportutity todo eo. The Nethertanits ditl it by 1aw (but on tbe advice of the Incluetrialltounclation antt the Econonic and Soclal Comittee) in 1958 anct inclexedl thenonthly ninimun according to prices and ra6es.
De respekterer så ledes fuldt ud arbejdsmarkedets parters selvstyre,. som fagfor eningerne og arbejdsgiverforeningerne vogter nøje.
Thie neaaule sesa to havehad considerable effect since tbe nunber of oployees covered bae aloubled'between 19'11 and 1974.
Når man imidlertid konstaterer, at Forbundsbanken og regeringen for 1977 har fastsat en gennemsnitlig lønforhøjelse, inklusive lønglidning på 7,5$ som det, der bedst er "i overens stemmelse med den samlede økonomiske situation og behovene på mellemlang sigt", og at Forbundsbanken har kritiseret visse af taler, fordi de overskrider denne sats, er man tilbøjelig til at tro, at krisen har fået regeringen til at vove springet, og at den er gået fra principerklæringer over til direktiver, selv om disse er globale og ikke sigter på noget bestemt erhverv.
In the IIKancl Irelanil, for example, unions a^nc[employers both fear that it would weakentbeir bargaining power anat that bureaucretlc or political nacbinery (or both)night cone to replace bargaining. In tbe IIK other inetitutlonal instnrnentslthe t{age Coulcils, look afüer the least-favoured eectors.
Er det en af grundene til, at der ikke mere føres denne form for drøftelse?
Althottgb they havebeen strongly critioized for their inefflcicncyr they have the ailvantage ofbeing in a kinil of bargaining poaition and perhaps paving the way for it.