natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den 22. juli 1982 vedtog Kommissionen i henhold til traktatens artikel 93, stk. 2, en beslutning, hvori den konstaterede, at den belgiske regerings støtte til en virksomhed inden for papirindustrien i form af tilskud og lån var forenelig med det i) Dom af 12.7.1984 (Hydrolherm Gerätebau GmbH/Compact, sag 170/83). 2) EFT L173 af 30.6.1983.
In a Decision adopted pursuant to Article 93(2) of the Treaty on 22 July 1982, the Commission took the view that aid in the form of grants and loans given by Belgium to a firm in the paper industry was compatible with the common market, because it was granted towards an investment programme intended to restructure the firm, but that an injection of capital by the public authorities, whose main effect was to rescue the firm from a difficult financial situation, constituted aid incompatible with Article 92.
IV-2 fælles marked i det omfang støtten havde til formål at fremme gennemførelsen af et investeringsprogram, der tog sigte på omstrukturering af virksomheden.
COMMUNITY LAW authorities could constitute State aid incompatible with the common market.
Den fandt således, at støtte, uanset under hvilken form den ydes — det være sig som lån eller kapitalindskud i virksomheder — var omfattet af forbudet i artikel 92, når de deri fastsatte betingelser var opfyldt.
Whether they took the form of loans or of holdings, State aids were caught by the ban in Article 92 once the criteria it laid down were met.
Domstolen annullerede ikke desto mindre Kommissionens beslutning, da den fandt, at beslutningen var selvmodsigende på en række punkter, og at Kommissionen ikke i behørigt omfang havde redegjort for, hvorfor den pågældende omstruktureringsproces — der var både af industriel og finansiel art — krævede en så skarp sondring mellem virkningerne af den støtte, der var tildelt i form afgunstige lån, og virkningen af den støtte, der var tildelt i form af indskud af ansvarlig kapital.
But the Court nevertheless annulled the Commission's decision because of contradictions it contained and because the Commission had not properly explained why the restructuring operation, which was both industrial and financial in scope, called for such a clear-cut distinction between the effect of the aid granted in the form of favourable loans and the effect of the acquisition of a holding.
I sag 84/822) blev det fastslået, at Kommissionen har ubetinget pligt til i henhold til EØF-traktatens artikel 93, stk. 3, at iværksætte den i artikel 92, stk. 2, omhandlede procedure, når den konstaterer, at der er alvorlig tvivl, om en foreslået statsstøtteordning er forenelig med det fælles marked.
Federal Republic of Germany ν Commission]establishes the absolute nature of the requirement (resulting from Article 93(3) of the EEC Treaty) that the Commission open the procedure envisaged by Article 93(2) once it estab­lishes that there are serious doubts about the compatibility with the common market of a proposed scheme of State aids.
Da Kommissionen ikke havde opfyldt denne forpligtelse, tilsidesatte Domstolen Kommissionens beslutning af 18. november 1981, hvori der blev givet tilladelse til iværksættelse af omstruktureringsforanstaltninger inden for den belgiske tekstilindustri.
The Commission's failure to do so in this case resulted in the Court's annulment of the Commission's Decision of 18 November 1981 authorizing a restructuring scheme for the Belgian textile industry.
Fri bevægelighed for personer, sociale bestemmelser samt kapitalbevægelser
Free movement of persons, social provisions and movement of capital
Domstolen afsagde den 31. januar en meget vigtig dom i to præjudicielle sager, der var forelagt af Tribunale di Genova3).
On 31 January the Court delivered a very important judgment in response to two references for a preliminary ruling made by the Genoa District Court.2
2) Dom af 20.3.1984 (Forbundsrepublikken Tyskland/Kommissionen, sag 84/82).
They pleaded that the restrictions imposed by the Italian exchange control legislation were incompatible with Community law, notably with Article 106 of the EEC Treaty.
) Dom af 31.1.1984 (Luisi/Ministero del Tesoro og Carbone/Ministero del Tesoro, de forenede sager 286/82 og 26/83).
Case 84/82. Joined Cases 286/82 Luisi ν Ministero del Tesoro and 26/83 Carbone ν Ministero del Tesoro.
Dommen, der blev afsagt af Domstolen den 31. januar, er navnlig interessant der ved, at det her var første gang, Domstolen udtrykkeligt anerkendte, at fri udveksling af tjenesteydelser i henhold til traktatens artikel 59 også omfatter ret til for modtagere af tjenesteydelser frit at begive sig til en anden medlemsstat for dér at modtage en ydelse, uden at blive mødt med restriktioner af den ene eller anden art.
The outstanding feature of the judgment delivered by the Court of Justice is that, for the first time, the Court explicitly acknowledges that freedom to provide services within the meaning of Article 59 of the Treaty includes the freedom for persons to visit another Member State in order to receive a service there without being subject to any restrictions whatever.
Efter at have løst dette vigtige problem på grund af en fortolkning af artikel 59 fastslog Domstolen uden større vanskelighed, idet den henviste til EØF-traktatens artikel 106, stk. 1, at pengeoverførsler, som foretages af personer, der modtager tjenesteydelser, som f.eks. turister, samt af personer, der modtager lægebehandling, eller som foretager studie- eller forretningsrejser, automatisk må betragtes som liberaliseret efter udløbet af overgangsperioden på samme måde som de tjeneste ydelser, betalingerne vedrører.
Once the major obstacle of interpreting Article 59 was overcome, the Court had no difficulty in finding that, by virtue of Article 106(1) of the Treaty, transfers of money made by recipients of services such as tourists, persons receiving medical treatment and persons travelling for the purpose of education or business are automatically liberalized from the end of the transitional period in the same way as the services to which they relate.
Sådanne valutaoverførsler må nemlig anses for betaling af tjenesteydelser og ikke kapitalbevægelser (som stadig i dag er underkastet restriktioner) '), og dette endog uanset om der er tale om overførsel af rede penge i form af pengesedler.
Such transfers constitute payments for services and not movements of capital (which are still subject to restrictions), ' even where they are effected by means of the physical transfer of banknotes.
Domstolen præciserede, at medlemsstaterne fortsat har ret til at kontrollere, om de valutaoverførsler, der angives at være bestemt til betaling af liberaliserede tjeneste ydelser fra andre medlemsstater, reelt er af en sådan karakter og ikke blot en camoufleret kapitaltransaktion, der er ulovlig.
The Court was careful to point out that, in so far as it might be used by unauthorized movements of capital, the liberalization of payments relating to trade in services remains subject to the power of the Member States to impose controls on the nature and reality of transactions.
Sag 237/83 ') vedrørte spørgsmålet, om en belgisk statsborger, som var ansat i et selskab, der formidlede midlertidig beskæftigelse, og som havde hjemsted i Frankrig, fortsat kunne være omfattet af den franske sociale sikringsordning, me dens han var udsendt til et tredjeland for dér at udføre en arbejdsopgave.
In Prodest Sari ν Caisse primaire d'assurance maladie de Paris2the question arose whether an employee of Belgian nationality working for a temporary employment undertaking whose registered office was situated in France could retain affiliation to the French social security scheme during a period of employment spent in a nonmember country.
Domstolen havde i en tidligere dom2) fastslået, at princippet om forbud mod en i nationalitet begrundet forskelsbehandling — i relation til arbejdskraftens frie bevægelighed — skal lægges til grund ved bedømmelse af ethvert retsforhold, for så vidt dette, enten på grund af stedet for dets stiftelse eller på grund af stedet for dets virkninger, kan lokaliseres til Fællesskabets territorium.
It had been held in a previous judgment3that the principle of non-discrimination based on national­ity, in regard to the free movement of workers, applies to all legal relationships which can be located within the territory of the Community by reason either of the place where they are entered into or the place where they take effect.
2) Dom af 12.2.1974 (Walrave/Union Cycliste internationale, sag 36/74) Sml. 1974, s. 1405. 3) Dom af 12.7.1984 (Castelli/Office national des pensions pour travailleurs salariés, sag 261/83).
Case 36/74 V/alrave ν Union Cycliste Internationale (1974] ECR 1405.
FORTOLKNING OG ANVENDELSE AF FÆLLESSKABSRETTENS MATERIELLE REGLER
After restating its well­established definition of social advantage,4the Court
327 begrebet social fordel ') og fandt, at denne definition også omfattede en i en med lemsstats lovgivning hjemlet garanteret mindsteindkomst til ældre, og at ydelsen af en sådan social fordel til en vandrende arbejdstagers slægtninge i opstigende linje ikke kunne være afhængig af, om der bestod en overenskomst om gensidighed mellem den pågældende medlemsstat og den medlemsstat, hvori slægtningen var statsborger.
I held that that definition included the income guaranteed to old persons under the law of a Member State and that the grant of that social advantage to the dependent relatives in the ascending line of a migrant worker could not be conditional on the existence of a reciprocal agreement between the Member State in question and the Member State of which such relative is a national.
Den 12. juli afsagde Domstolen en meget vigtig dom i relation til etablerings friheden2).
On 12 July the Court delivered a very important judgment on freedom of establishment.5The case was referred by the French Court of Cassation, which was hearing an action between the Ordre des Avocats au Barreau de Paris and Mr O. Klopp, a member of the Düsseldorf Bar.
Sagen var blevet forelagt af Frankrigs Cour de Cassation, for hvilken
The latter, who had all the French academic qualifications required to practise in France, had applied to
Ligebehandling af kvinder og mænd
Equal treatment for men and women
I en dom, der blev afsagt den 20. marts i de forenede sager 75 og 117/82 ') nåede Domstolen til den konklusion, at den i Vedtægten for tjenestemænd ved De europæiske Fællesskaber fastsatte artikel 79, hvorefter reglerne om efterladtepen­sion til en overlevende ægtefælle er forskellige (i henseende til vilkårene for pen­sionens ydelse og dens størrelse), alt efter om den pågældende ægtefælle er en mand eller en kvinde, ikke finder anvendelse, da bestemmelsen er i strid med princippet om kønnenes ligestilling — et princip, som Domstolen tidligere har fastslået, udgør en af de grundrettigheder, hvis overholdelse det påhviler den at sikre.
In Razzouk and Beydoun ν Commission the Court held that Article 79 of the Staff Regulations of Officials of the European Communities, which distinguishes between widows and widowers for purposes of survivor's pension entitlement, is inapplicable; in the view of the Court this difference breaches the principle of equal treatment between the sexes, which, the judgment confirms, forms part of those fundamental rights of which the Court has a duty to ensure the observance. *
Dommene, der blev afsagt i sagerne 14/83
The judgments in Von Colson and Kamann ' and Harz ν
), indeholder vigtige elementer til fortolkning af direktiv nr. 76/207 af 9. februar 1976 om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse og arbejdsvilkår4), idet den her tog stilling til karakteren og omfanget af de sanktioner, som den nationale lovgiver skal fastsætte, dersom princippet om ligebehandling tilsidesæt­tes.
Tradax2are important to the interpretation of the equal treatment Directive of 1976 3on the question of the nature and gravity of the sanctions provided for by national law where the principle of equal treatment is not respected.
Domstolen fastslog, at de nationale lovgivningsmyndigheder ganske vist har en vis skønsmargen, men at sanktionerne dog skal være effektive og således ikke blot må være af rent symbolsk karakter.
The Court held that national legislatures have a measure of discretion here; but said that sanctions must be effective, and cannot be purely nominal.
De henvisende domstole stillede derudover det spørgsmål, om en privat kan påberåbe sig direktivet direkte med henblik på at få fastsat en bestemt erstatning, hvilket Domstolen dog besvarede benægtende, idet den udtalte, at bestemmelserne i direktivet i så henseende ikke indebar en tilstræk­kelig præcis forpligtelse.
The courts referring the questions had also asked whether an individual could rely on the Directive in order to obtain specific compensation; the Court said no, as the Directive did not include any unconditional and sufficiently precise obligation to that effect.
I en dom, afsagt i sag 184/835), fastslog Domstolen, at nationale regler — hvorefter mødre efter udløbet af en barselsorlov har mulighed for at opnå en yder­ligere orlov, indtil barnet er fyldt seks måneder, og hvorunder moderen oppebærer en ydelse af det offentlige, svarende til sin nettoløn, men dog begrænset til et mak­simumsbeløb — ikke var uforenelig med ovennævnte direktiv nr. 76/207 af 9. februar 19764) om ligebehandling af mænd og kvinder navnlig i henseende til arbejdsvilkår.
In Hofmann ν Barmer Ersatzkasse4the Court held that national rules restricting to the mother entitlement to additional leave, following maternity leave, until the child reaches the age of six months, during which leave the person concerned continues to receive her net pay from the State, subject to a ceiling, is not incompatible with the abovementioned Directive.
Domstolen var nemlig af den opfattelse, at det pågældende direktiv ikke har til formål at regulere interne familiespørgsmål eller fordelingen af ansvaret mellem forældrene.
3The Directive was not intended to deal with matters of family organization or to change the sharing of responsibilities between man and woman.
En sådan supplerende orlov kan derfor lovligt forbeholdes moderen, med udelukkelse af alle andre end denne, da kun moderen kan udsættes for uønsket pres med hensyn til at genoptage sit arbejde for tidligt.
Accordingly, leave of that kind may be lawfully reserved to mothers, to the exclusion of any other person, having regard to the fact that only the mother can be subject to undesirable pressures to resume her work prematurely.
Domstolen udtalte afslutningsvis, at direktiv nr. 76/207 ikke pålægger medlemsstaterne pligt til alternativt at give faderen ret til en sådan orlov, selv om forældrene indbyrdes måtte have truffet aftale herom.
Lastly, the Court held that Directive 76/207/EEC does not impose on Member States the requirement that they shall, as an alternative, allow such leave to be granted to the father, even where the parents assent thereto.
Den fælles landbrugspolitik samt fiskeri
Common agricultural policy and fisheries
Domstolen erklærede nemlig, at gyldigheden af en udligningsafgift (fastsat ved en kommissionsforordning) ved indførsel til Belgien, Forbundsrepublikken Tyskland, Luxembourg og Nederlandene af ethanol, fremstillet i Frankrig af landbrugsprodukter, ikke kunne anfægtes, blot fordi forordningen var udstedt med hjemmel i EØF-traktatens artikel 46.
In St Nikolaus Brennerei the Court ruled that Article 46 of the EEC Treaty may be applicable even after the expiry of the transitional period.
Denne artikel kan således stadig anvendes efter udløbet af overgangsperioden, men kun med hensyn til produkter, som endnu ikke er reguleret ved en fælles markedsordning.
5It held that a countervailing charge (fixed by a Commission regulation) on imports of
Fællesskabet kan kun påberåbe sig en enekompetence, dersom fællesskabsreglerne regulerer det pågældende forhold.
Council Directive 76/207/EEC (OJ L 39, 14.2.1976). Case 184/83.
I det omfang, der ikke er fastsat fællesskabsbestemmelser for ost, kan en medlemsstat ensidigt — med henblik på at fremme salget af ost og osteprodukter — udstede regler, der fastsætter kvalitetskravene til ost fremstillet på det indenlandske mar- i) Dom af 21.2.1984 (St. Nikolaus Brennerei/Hauptzollamt Krefeld, sag 337/82). 2) Dom af 7.2.1984 (Jongeneel Kaas BV m.fl./l) den nederlandske stat; 2) Stichting Centraal Orgaan Zui- velkontrole, sag 237/82).
Case 337/82 St Nikolaus Brennerei ν HZA Krefeld.
IV-2 ked, og som forbyder fremstilling af andre oste end dem. der udtømmende er opregnet.
French ethyl alcohol of agricultural origin into four other Member States (Belgium, Netherlands, Luxembourg and the Federal Republic of Germany) cannot be challenged simply because the regulation introducing it is based on Article 46.
En medlemsstat kan ligeledes under visse betingelser og med henblik på den indenlandske produktion fastsætte regler om tvungen anvendelse af mærker, kendetegn eller kontroldokumenter, forudsat at der ikke sondres mellem ost, der er bestemt til det indenlandske marked, og ost, der er bestemt til eksport.
Under certain conditions a Member State may also adopt, in respect of domestic products, rules on the mandatory use of names, signs or control documents, provided that no distinction is made according to whether the cheese is intended for the domestic market or for export.
Endvidere har medlemsstaterne ret til at pålægge osteproducenter at være tilsluttet et kontrol organ, forudsat at det pågældende organs formål er i overensstemmelse med fællesskabsretten, og at retten til at markedsføre, videresælge, importere, eksportere eller — med henblik på eksport — tilbyde osteprodukter ikke udelukkende er for beholdt personer, der er tilsluttet organet.
Cheese producers may be required to belong to a supervisory agency provided that the objectives of the agency are consistent with Community law and that the marketing, resale, import, export or sale for export of cheese products are not exclusively reserved to persons belonging to the agency.
Dommen, der blev afsagt i de forenede sager 47 og 48/83 '), følger mere eller mindre samme princip. Til forskel fra forordningen om den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter indeholder forordning nr. 2777/75 om den fælles markedsordning for fjerkræ2) udtrykkeligt en bestemmelse om kompetence for Fællesskabet.
The judgment delivered in Joined Cases 47 and 48/83 is along much the same lines.2In contrast to the Regulation on milk, the Regulation on the common organization of the market in poultrymeat (2777/75) expressly pro­vides for Community powers,3but no specific measures had been adopted in exercise of those powers.
Domstolen udtalte, at så længe de i forordning nr. 2777/75 omtalte gennemførelsesforanstaltninger ikke er vedtaget, er det foreneligt med den pågældende forordning at indføre nationale forskrifter om kvalitetskrav og handelsnormer, hvis tilsidesættelse kan medføre disciplinærforanstaltninger, dog forudsat, at disse forskrifter er forenelige med formålet med den fælles markedsordning og anvendes således, at der ikke opstår nogen begrænsning af indførslen af fjerkrækød, der lovligt er frem stillet og bragt i handelen i overensstemmelse med de kvalitetskrav og handelsnormer, der gælder i de andre medlemsstater.
The Court held that, in a situation characterized by the absence of implementing measures provided for by Regulation No 2777/75, national provisions laying down marketing and quality standards for slaughtered poultry, which must be observed upon penalty of disciplinary sanctions, are compatible with that
FORTOLKNING OG ANVENDELSE AF FÆLLESSKABSRETTENS MATERIELLE REGLER
Regulation provided they are in keeping with the aim of the common organiza­tion of the market and applied in a way which does not restrict the importation of poultrymeat lawfully produced and marketed in accordance with the market­ing and quality standards in force in the other Member States.
Domstolen nægtede at tilsidesætte forordningen, idet den fandt, at Kom­missionen var beføjet til at indføre en sådan tillægsafgift som beskyttelsesforanstalt­ning i medfør af forordning nr 521/773), som hjemler en række mere restriktive foranstaltninger end opkrævning af den tillægsafgift — uden dog ligefrem udtryk­keligt at henvise til muligheden for en sådan afgift.
The Court refused to strike down the Regulation holding that Council Regulation No 521/775empowered the Commission to require such an additional amount as a protective measure; that Regulation makes provision for measures more restrictive than the requirement of an additional amount, although it does not explicitly refer to the possibility of a requirement of this kind.
I sag 97/83 (Melkunie)4) fastslog Domstolen, at nationale bestemmelser, hvorefter salg af produkter — skønt lovligt fremstillet og markedsført i eksportlan­det — er forbudt, fordi de ikke opfylder de mikrobiologiske krav, der stilles i ind­førselsmedlemsstaten, er en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvan­titativ restriktion i henhold til EØF­traktatens artikel 30.
In Melkunie6the Court accepted that national legislation prohibiting the marketing of goods lawfully produced and marketed in the country of expor­tation on the ground that they do not meet the microbiological requirements laid down in the Member State of importation constitutes a measure having an effect equivalent to a quantitative restriction within the meaning of Article 30 of the EEC Treaty.
Men Domstolen udtalte på den anden side, at nationale bestemmelser, hvorefter der i et pasteuriseret meje­riprodukt ikke må forefindes dyrkbare koliforme bakterier, og som har til formål at udelukke, at der i et sådant mejeriprodukt på forbrugstidspunktet findes et antal ikke­patogene mikroorganismer, som kan fremkalde en sundhedsrisiko hos de mest modtagelige forbrugere, og hvorved der med dette formål for øje fastsættes et mak­simalt antal for disse mikroorganismer på varens salgsdato, afhængig af den forrin­gelse, der finder sted i det tidsrum, som forløber fra varen sælges til den forbruges, kan anses for forenelige med EØF­traktatens artikel 36.
But it accepted that national legislation which does not allow active coliform bacteria to be present in a pasteurized milk product, and is aimed at excluding the presence in such a product, at the time of its
FÆLLESSKABSRETTEN lV-2 kende de økonomiske betragtninger, som Kommissionen havde lagt til grund for sin beslutning, der — som følge af en uforudseelig prisudvikling — skulle forhindre alvorlige forstyrrelser på olivenoliemarket, fordi meget store mængder af dette pro dukt til ekstremt lave priser var koncentreret på meget få virksomheder.
The Court did not accept the economic argument put forward by the Commission in justification of its decision, which had followed an unforeseeable movement in price levels and was intended to avoid serious disturbance on the olive-oil market as a result of the concentration of large quantities, at prices which were in reality absurdly low, in the hands of a very small number of operators. '
Ved dom af 6. december ') frifandt Domstolen Kommissionen i en sag. anlagt af en belgisk producent, der fremstillede foder til smågrise og fjerkræ, og som havde lidt tab som følge af, at mælkepulver fra interventionslagrene blev solgt ud til meget lave priser.
In Biovilac ν Commission2the Court rejected an application by a Belgian firm manufacturing feedingstuffs for piglets and poultry, which was suffering damage as a result of the sale at very low prices of milk powder held in intervention stocks.
Domstolen fandt, at denne særlige foranstaltning, der var iværksat af Kommissionen på grund af de betydelige overskudslagre, var berettiget.
The Court considered that these special measures, which the Commission had taken to clear surpluses, were justified.