natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I april 1989 afsluttede dette udvalg sit arbejde med den såkaldte »Delors-rapport«, der i detaljer afstak betingelserne for oprettelsen af en Økonomisk og Monetær Union og fastsatte en plan i tre etaper til dens gen nemforelse.
The first stage was set to begin on I July 1990 and the deadline was successfully met. From that date all restrictions on currency and capital movements between the Member States (with only a very few exceptions) were done away with.
Rapporten blev vedtaget af statsog regeringscheferne i juni 1989 og tjente som grundlag for de fremtidige initiativer.
Closer coordination and common supervision of the Member States' economic policies was introduced and cooperation between the central banks was strengthened in the Committee of Governors of the Central Banks.
Planmæssig gennemførelse af første etape af Den Økonomiske og Monetære Union
The start of the second stage
Derudover er ecuen den ene ste regningsenhed, der anvendes i EF-organernes budgetter samt ved fastsættelse og opkrævning af specifik told, afgif ter, restitutioner og øvrige betalinger inden for Fællesskabet.
In private transactions the ecu offers businesses, workers, and the ordinary citizen protection against sudden fluctuations in exchange rates.
På det private område beskytter ecuen virksomheder, arbejdstagere og EU-borgere mod overraskende valutakursudsvingninger.
For banking purposes it already operates as a fully fledged Euro-currency, being used for private and business savings and overdrafts, especially by small and medium-sized firms and independent operators.
Den er allerede i dag i bankverdenen en fuldgyldig Euro-valuta, når den anvendes af små og mellemstore virksomheder og håndværksvirksomheder i forbindelse med private eller forretningsmæssige indskud eller kassekreditter. sekreditter.
The hope is that ultimately people will be able to use the ecu in any Member State as an acceptable alternative to the national currency.
Det blev fastsat, at første etape skulle påbegyndes den 1. juli 1990, og dette tidspunkt blev også overholdt.
Under the Treaty on European Union, 1 January 1994 was set as the date for the start of the second stage.
Med begyndelsen af første etape blev på få undtagelser nær alle restriktioner i penge- og kapitalbevægelser ne mellem medlemsstaterne fjernet.
At the same time the Treaty laid the legal foundations for the final stage of economic and monetary union.
Overgangen til anden etape af Den Økonomiske og Monetære Union
But this goal is still a long way off, and economic and monetary policies will have to grow much closer before it becomes a practical proposition.
Allerede inden år 2000 skal unionsborgerne ifølge de store forventninger, der stilles til oprettelsen af Den Økonomiske og Monetære Union, kunne betale deres indkøb med pengesedler og mønter lydende på ecu som europæisk valuta.
Nevertheless, by the year 2000 it is widely hoped that progress towards economic and monetary union will make it possible for Union citizens to use ecu notes and coins as a European currency to pay for their purchases.
Vejen til Den Økonomiske og Monetære Union
The road to economic and monetary union
EF's stats- og regeringschefer tog i juni 1988 et nyt skridt i retning af Den Økonomiske og Monetære Union i forbindelse med oprettelsen af det indre marked.
The principal goal in the second stage is to secure broad convergence between the economic policies of the Member States.
De nedsatte et udvalg bestående af højtstående eksperter, der under forsæde af Kommissionens formand, Jacques Delors, skulle undersøge midlerne til og mulighederne for en etapevis virkeliggørelse af Den Økonomiske og Monetære Union.
To this end the European Council formulated economic policy guidelines and the Member States were required to submit 'mediumterm convergence programmes' setting out all the economic policy measures planned to ensure their full participation in the final stage of economic and monetary union, with
I anden etape gælder det især om at etablere en vidtgående konvergens mellem med lemsstaternes økonomiske politik.
In June 1988 the Heads of State or Government launched a renewed initiativefor economic and monetary union as part of the programme for completion of the single market.
Med henblik herpå har Det Europæiske Råd for muleret nogle retningslinjer for den økono miske politik, som forpligter hver medlemsstat til at forelægge et konvergensprogram på mellemlangt sigt, indeholdende alle de økonomiske foranstaltninger, der sikrer en ubegrænset medvirken i sidste etape af Den Økonomiske og Monetære Union.
At their request a high-level committee of experts chaired by Commission President Jacques Delors met to consider ways and means of achieving this objective.
Især pris stabilitet og sunde offentlige finanser er centralt placeret i disse programmer. Medlemsstater, hvis økonomiske politik bringer målet for Den Økonomiske og Monetære Union i fare, får en henstilling fra Ministerrådet om, at de skal bringe den på rette kurs igen.
In April 1989 the committee completed its work and published the Delors Report, setting out in detail the conditions that had to be met in order to establish economic and monetary union and proposing a three-stage plan for its achievement.
Ved vejs ende: Den Økonomiske og Monetære Union
It alone will have the right to authorize the issue of notes and coins in the Community.
Da der i sidste etape skal oprettes en uafhængig Europæisk Centralbank, skal de EU-med-lemsstater, hvis centralbanker stadig modtager instrukser fra staten, i anden etape indlede det lovgivningsmæssige forarbejde, der skal gøre deres penge- og valutapolitiske myndigheder uafhængige.
the main focus being price stability and sound public finances. Member States whose economic policies jeopardize the prospects of achieving economic and monetary union can be placed under pressure to fall back into line through recommendations issued by the Council of Ministers.
En uafhængig Europæisk Centralbank (ECB) kommer til at være centralt placeret i Den Økonomiske og Monetære Union.
At the same time the ECB forms the cornerstone of a European System of Central Banks (ESCB) comprising the ECB itself and the central banks of the Member States.
Den skal styre pengemængden i den europæiske valuta »ecu« og have ansvaret for denne valutas stabilitet, ligesom de nationale centralbanker har det i dag. Den får eneret til at tillade udstedelse af pengesedler og mønter i Fællesskabet.
The ESCB's tasks are to define and implement the monetary policy of the Community, to hold and manage the official foreign reserves of the Member States and to promote the smooth operation of payment systems in the Community.
Ved indledningen af anden etape oprettedes som forløber for Den Europæiske Centralbank Det Europæiske Monetære Institut (EMI) med sæde i Frankfurt am Main.
In addition, at the start of the second stage the European Monetary Institute (EMI) was established as a forerunner of the European Central Bank, with its seat in Frankfurt-on-Main.
Tredje etape af Den Økonomiske og Monetære Union
The third stage
Inden overgangen til tredje etape skal medlemsstaterne i slutningen af 1996 »op til studentereksamen« for at få konstateret, hvem der opfylder de meget strenge konvergens kriterier, der kræves for at blive medlem af det fælles monetære område.
Before embarking on the third stage, the Member States face a tough test at the end of 1996 to determine which of them fulfil the very strict convergence criteria laid down for participation in a single currency.
Gennemførelsen af Den Økonomiske og Monetære Union bliver først besluttet af Det Europæiske Råd, når flertallet af medlems staterne opfylder disse krav.
Only if a majority meets those criteria may the European Council decide that economic and monetary union should start.
Hvis der er færre, udskydes gennemførelsen af Den Økonomiske og Monetære Union til den 1. januar 1 999. På det tidspunkt kommer under alle omstændigheder de medlemsstater, der opfylder konvergenskriterierne, med i den fælles valuta.
If the majority does not fulfil the conditions, then the start of economic and monetary union is automatically put back to 1 January 1999, on which date those Member States that do satisfy the criteria are due to adopt a single currency come what may.
Der gælder imidlertid særlige regler for Storbritannien og Danmark.
However, special arrangements apply for the United Kingdom and Denmark: the United Kingdom has reserved the right to opt out, while Denmark has clearly ruled out its participation in a single currency.
Mens Storbritannien stadig holder muligheden åben for at forlade valutasamarbejdet (»optingout«), har Danmark allerede sagt klart nej.
At the heart of the economic and monetary union will be an independent European Central Bank (ECB), which will manage the money supply of the European currency (the ecu) and, like the national central banks
■ DE FÆLLES POLITIKKER
Main lines of the CAP
Landbrugspolitikken
The common agricultural policy
Principperne for den fælles landbrugspolitik blev fastlagt på landbrugskonferencen i Stresa i Italien i juli 1958 umiddelbart efter EØF­trak­tatens ikrafttræden.
The main lines of the common agricultural policy were laid down immediately following the entry into force of the EEC Treaty at a specially convened conference held at Stresa (Italy) in July 1958.
De beror hovedsagelig på følgende tre grundsætninger:
They are essentially based on three fundamental principles:
Landbruget indtager en særstilling i EU's politik. Det er en del af grundlaget for Fællesskabet.
Agriculture, as one of the 'foundations of the Community', plays a key role in EU policy.
Den altovervejende del af fæl­lesskabsretten vedrører landbrugsområdet, og mere end halvdelen af fællesskabsbudgettet går til landbruget.
It accounts for by far the largest proportion of EU legislation and more than half of expenditure under the budget.
— Markedets enhed
Unity of the market
Inden oprettelsen af EØF havde næsten hver eneste medlemsstat sine egne markedsordninger til beskyttelse af landbruget.
Before the founding of the EEC nearly all the Member States had their own market arrangements to protect agriculture.
Som led i opret­telsen af et fælles marked for landbrugsvarer skulle disse nationale markedsordninger erstattes af fælles markedsordninger.
In setting up a common market for agricultural products these national arrangements had to be replaced by common, uniform market systems.
Kun denne markedsenhed kunne forhindre for­drejninger af konkurrencevilkårene til skade for landbrugerne i bestemte lande, bestem­te regioner eller til skade for bestemte produkter.
This was the only way to ensure a unified market and prevent competitive distortions to the disadvantage of farmers in certain countries or regions and those concentrating on specific products.
Efterhånden blev der indført europæiske markedsordninger for næsten 98% af alle landbrugsvarerne.
Gradually, European market organizations were established covering almost 98% of all agricultural products.
Endvidere indtager landbruget en særstilling som produktionsgren, fordi det er afhængigt af faktorer som vejr, jordens beskaffenhed og sygdomme, som mennesket ikke har større indflydelse på.
Second, agriculture is a special case among productive sectors, since it is dependent on factors beyond man's control - such as climate, soil and disease.
Det fører hyp­pigt til stærke svingninger i høstudbytterne og påvirker dermed også landbrugernes ind­komster.
Major fluctuations in harvests clue to these factors inevitably affect farm incomes.
Disse må være rimelige, således at det sikres, at det europæiske familiebrug, der er en forudsætning for selvforsyningen, holdes i gang, og det hindres, at den på bedrifterne medhjælpende familie flytter fra landet og ind til byerne.
But incomes must be high enough to secure the survival of the family-run farms that guarantee self-sufficiency and to prevent the small farmers from leaving the land.
Landbrugspolitikken er i den henseende på en gang indkomstpo­litik, beskæftigelsespolitik, strukturpolitik, regionalpolitik samt befolknings­ og bosæt­telsespolitik.
In this respect agricultural policy also plays the parts of incomes policy, employment policy, structural policy, regional policy, and population policy.
Princippet om fællesskabspræference tager helt bevidst sigte mod at foretrække land­brugsvarer fra Fællesskabet frem for landbrugsvarer indført fra tredjelande.
The principle of Community preference deliberately seeks to promote Community farm products over imports and plays a crucial role in guaranteeing European farmers a livelihood.
Uden denne beskyttelse havde mange landbrugere for længst opgivet deres livsvigtige arbejde, der er så absolut nødvendigt for det opdyrkede land, for at påtage sig et mere indbringende
Without this protection many farmers would have given up farming long ago, abandoning the countryside for better paid and easier work
I betragtning af den enorme betydning, som landbruget har for den samlede EU­befolknings almenvel, måtte der også optages regler om oprettelse af et fælles landbrugsmarked og mar­kedsordninger herfor i den oprindelige EØF­traktat.
In view of the fundamental importance of agriculture for the general well-being of the people of the Community as a whole, the EEC Treaty had to include rules on the establishment and organization of a common agricultural market.
For at muliggøre en forsigtig indbyrdes tilnærmelse af de traditionelle nationale sty­ringsmekanismer indeholder traktaten dog kun meget bredt formulerede rammebestem­melser.
However, these were couched in very broad terms so as to permit the existing national control mechanisms to be brought into line gradually.
De fælles markedsordninger og behageligt arbejde i industrien.
The common market organizations in industry.
Denne sikre eksistens kan trues ved import fra lande, hvor der produceres billigere, eller hvor staten støtter landbrugerne i vid udstrækning.
The main threat is posed by imports from countries where production is cheaper or where farming receives largescale State support.
Med henblik herpå sker der en kunstig fordyrelse af landbrugsvarer fra tredjelande, når de indfores til Fællesskabet, idet de pålægges et særligt gebyr, landbrugsafgiften, hvorved prisen bliver den samme som på det indre marked.
To ensure that agricultural products from outside the Community cannot be sold at below the prices fixed for Community products a special 'levy' is charged when they are imported, raising their price to the level of the Community price.
— Økonomisk solidaritet
Financial solidarity
Markedsordningerne er livsnodvendige for land bruget.
The market organizations are essential for the survival of agriculture, an industry that is especially vital in the industrialized countries.
En så vigtig erhvervsgren som land bruget kan især i de industrialiserede lande ikke overlades til det frie marked, hvor pris dannelsen sker ved udbud og eftersporgsel uden indgriben fra statens side. I markedskræfternes frie spil ville de priser, der kunne opnås, meget snart komme til at ligge under de høje produktionsomkostninger.
It cannot simply be left to the open market for prices to be determined purely by supply and demand without any form of State intervention, for if prices were dictated solely by the free play of market forces, they would very quickly prove insufficient to cover the high production costs involved.
Af den grund støttes og beskyttes landbruget af staten i alle industrilandene i verden.
For this reason agriculture in all the industrialized countries of the world is supported and protected by the State.
Ved markeds ordningerne fastlægges f.eks. mindstepriserne for landbrugsvarer på en sådan måde, at de næsten ikke påvirkes af udbud og efter spørgsel.
Under the market organizations, for example, the minimum prices for agricultural products are fixed so as to reduce the influence of supply and demand to negligible levels.
Således forhindres prisfald ved rigt høstudbytte såvel som prisstigninger ved knaphed.
This prevents price falls when harvests are plentiful and price increases when they are poor.
Overskud kan opkøbes af staten og oplagres, indtil de sælges, når der er brug for dem igen.
Surpluses are bought up and stored by the State, to be sold later when market conditions improve.
Den konkrete udformning af de europæiske markedsordninger adskiller sig fra produkt til produkt. Den rækker fra omfattende prisog interventionssystemer over systemer til beskyttelse udadtil og til simple støtteordninger og kvalitetskontrol.
Under the principle of financial solidarity the costs which the market organizations necessarily entail are borne jointly by all Member States.
Fondens Udviklingssektion tager sig af finansieringen af strukturforanstaltninger i landbrugs sektoren, mens Garantisektionen, der lægger beslag på langt de største pengemidler, finansierer udgifterne til de fælles markedsordninger. ninger.
The precise practical arrangements under the common market organizations vary from product to product, however, ranging from fully comprehensive price and intervention systems to import protection systems and even simply aid regulations and quality controls.
Problemet med overskud
The problem of surpluses
Disse grundlæggende principper for den fælles landbrugspolitik udgør den faste ramme, inden for hvilken de tidligere omtalte mål for EU-landbrugspolitikken skal gennem føres og dennes funktioner udnyttes.
This, then, is the basic theory underlying the common agricultural policy.
Der har imidlertid vist sig problemer ved omsætningen af disse principper til praksis.
It forms a coherent whole designed to fulfil the aims just described.
Fastsættelsen af priser uafhængigt af markedet fører til overproduktion af forskellige produkter, som EU og ikke landbrugerne på grund af afsætningsgarantien bærer den økonomiske risiko for.
Putting the theory into practice, on the other hand, has posed a number of problems. Sometimes the prices set were out of line with market conditions.
Dette er grunden til de store produktionsoverskud i form af de meget omtalte kød-, smør-, frugt- og grønsagsbjerge samt vin- og mælkesøerne.
This led to surpluses and, because of the Community's open-ended commitment to buy up products, it was the Community (rather than farmers) that had to foot the bill.
Denne overproduktion medfører betydelige udgifter til oplagring og afvikles til sidst i heldigste fald ved særlige salgsforanstaltninger eller for letfordærvelige varer ved
This in turn caused a build-up of large stocks — the much publicized beef, butter, fruit and vegetable mountains or the wine and milk lakes — involving massive storage costs.
Det skyldes forst og fremmest disse undtagelsesvise foranstaltninger, at den europæiske landbrugspolitik i stadigt stigende omfang er udsat for offentlig kritik.
Because of such operations the common agricultural policy came in for growing public criticism.
Det vil dog være forhastet at fordømme hele den europæiske landbrugspolitik på grund af denne uheldige ud vikling og disse skævheder og — som det af og til sker — på dette grundlag at drage betydningen af og formålet med den europæiske integration som helhed i tvivl.
However, it would be overhasty to condemn the entire policy simply because of these aberrations and shortcomings and from there, as sometimes happens, to call into question the utility and purpose of European integration in general.
Vanskelighederne i landbrugspolitikken skyldes nemlig mindre selve systemet end dets omsætning til praksis.
The problems were due less to the system itself than to its implementation.
Her er der absolut behov for reformer.
Reform, then, had become essential.
Reformerne i 1984 og 1992
Reforms from 1984 to 1992
Det Europæiske Fællesskab skabte i 1962 et fælles marked for landbrugsvarer for at sikre europæernes levnedsmiddelforsyning.
In 1962 the European Community set up a single market for agricultural products to secure Europe's food supplies.
Målet med den fælles landbrugspolitik, nemlig at forsyne forbrugerne i EF med levnedsmidler til overkommelige priser og samtidig garantere landmændene en rimelig indkomst, blev i alt væsentligt nået.
The common agricultural policy (CAP) has largely succeeded in its aim of providing consumers in the EC with food at reasonable prices while ensuring a decent living for farmers.
Denne succes havde dog også sin pris, nemlig overskudsproduktion og stigende udgifter til landbrugspolitikken samtidig med stagnerende indkomster til landmændene.
But the down side to this achievement included growing surpluses and rising CAP costs, while farm incomes stagnated.
I lang tid var landbrugspolitikken den vigtigste fællesskabspolitik og lagde beslag på størstedelen af budgettet.
For many years the CAP was the main focus of EC activity, swallowing up the lion's share of the budget.
Fællesskabet kom ud af denne onde cirkel gennem en reform af den fælles landbrugspolitik i 1992.
In 1992 the Community sought to extricate itself from the impasse by reforming the CAP.
Uden at opgive grundprincipperne tager reformen sigte på afvikling af overskudsproduktionen, prissænkninger for forbrugerne og indkomststøtte til de landmænd, der har de laveste indtægter. Omstruktureringen og finansieringen belønner i fremtiden kvalitet i stedet for kvantitet.
Without abandoning the basic underlying principles, the reforms are aimed at cutting back surpluses, lowering prices to the consumer and boosting the incomes of the poorest farmers.
Programmer til skovrejsning og pleje af brakarealer er til fordel for beskyttelsen af landskabet.
Programmes are under way to replant woodland and tend land taken out of use, helping to protect the countryside.
Den fælles landbrugspolitiks andel af Den Europæiske Unions budget udgør i dag 49,3% mod 63,3% i 1988.
The CAP's share of the EU budget has now shrunk from 63.3% in 1988 to 49.3% today.
EU's Ministerråd forefog en gennemgribende omlægning af den fælles landbrugspolitik i maj/juni 1992.
In May/June 1992 the Council undertook a complete overhaul of the common agricultural policy, putting an end to eight years of vacillation as politicians and officials constantly sought new ways of controlling agricultural production to reduce the surpluses and rein in the spiralling costs, while at the same time taking account of the need to preserve the environment, safeguard farmers' incomes and protect the economic interesLs of rural areas.
Dermed blev der sat punktum for den uro, der havde varet siden 1984, da man på grund af de store overskud og de knappe pengemidler hele tiden søgte efter nye muligheder for en bedre udformning af landbrugsproduktionen, hvorved der samtidig skulle tages hensyn til miljøbeskyttelse, landbrugernes indtægtsforhold og erhvervslivets interesser i landområderne.
Those early reforms had involved more and more new measures to regulate the markets, such as milk quotas or guaranteed quantities and co-responsibility levies.
I forbindelse med denne begyndende reform blev der hele tiden besluttet nye foranstaltninger til regulering af markedet, som f.eks. mælkekvotesystemet eller stabiliseringsordningeme
In the structural sphere there had been action to promote reafforestation, rules to help protect certain environmentally threatened areas and incentives to encourage farmers to take land out of production (set-aside). All those measures,
— Indforelse af en fortidspensionsordning for ældre landbrugere, der opgiver deres landbrugsvirksomhed.
• Developing and promoting alternative crops, such as timber or fruit that is in short supply in the Community, and opening up new outlets for agricultural produce, especially in the industrial sector.
Derfor har Kommissionen i en principerklæring den 1. februar 1991 udtalt sig til fordel for en langt mere vidtrækkende revision af markeds mekanismerne og allerede samme år forelagt Rådet nogle forslag herom. Disse førte i 1992 til en gennemgribende omlægning af den fælles landbrugspolitik.
Consequently in a comprehensive discussion paper on 1 February 1991 the Commission advocated an even more farreaching reworking of the market mechanisms and later that year put detailed proposals before the Council, leading eventually to the major reforms of 1992.