natgillin/translations-raw huggingface dataset:
De øvrige tredjelande indtager almindeligvis en positiv - eller dog åben - holding over for Fællesskaberne, men visse af dem forstår ikke altid klart deres virkemåder, og de har også vanskeligt ved atforstå, at de ønsker at hævde en international identitet, der er forskellig fra deres medlemsstaters.
The attitude of other nonmember countries to the Community is generally positive or at least open, but some of them do not understand clearly how it works and they some times have difficulty in understanding that it wishes to establish an international personality separate from that of its Member States.
Dette har i forbindelse med de østeuropæiske landes vægring ofte hindret Fællesskaber ne i at komme til at deltage i arbejdet i visse internationale organisationer eller konferencer samt i de multilaterale akter eller aftaler, der udarbejdes på disse.
This factor, combined with the opposition of the East European countries has often worked against participation by the Community in the work of certain international or ganizations or conferences and in the multilateral instruments or agreements worked out on such occasions.
Alt dette er på sin vis baggrunden for dette værk, der er udarbejdet under Kommissionens auspicier af Jean Groux og Philippe Manin under titlen: »De europæiske Fælles skaber i den internationale retsorden«.
This is, in a way, the background to the study by Mr Jean Groux and Mr Philippe Manin on 'The European Communities in the international order'published under the au spices of the Commission.
Bogen tjener til at udfylde et tomrum.
It will fill a gap.
Fællesskabernes internationale beføjelser og virke har ganske vist været undersøgt af mange, men de har næsten alle beskæftiget sig med Fællesskabernes »interne« stilling indenfor organisationen.
There are already many studies on the international powers and activities of the Community but almost all are concerned exclusively with how those powers and activities are related to the 'internal order'of the organization.
Detforeliggende værk omhandler problemet set udefra - under en folkeretlig synsvinkel.
This study approaches the problem from the outside, from the standpoint of international law.
I værket redegøres der udfra dette synspunkt for de mange spørgsmål, der har skullet og fortsat skal finde deres løsning under forhandlinger med tredjelande, for at Fællesskaberne kan finde deres plads inden for normerne og systemerne i den folkeret, der er skabt af og for stater, der teknisk og politisk er dårligtforberedt på at optage andre par ter i deres midte, så meget mere som Fællesskaberne klart adskiller sig fra de klassiske internationale organisationer.
From that standpoint, it discusses many questions which have been solved-and remain to be solved-by negotiation with nonmember countries, in order to fit the Community into the rules and machinery of an international order which was framed by and for States and is ill-suited technically and politically to admit other entities, and particular ly the Community which differs clearly from traditional international organizations.
Forfatternes værk, der erfrugten af et stort arbejde og deres betydelige erfaringer, skulle således imødekomme forventningerne hos alle, jurister og andre, der ønsker en dybt gående udredning og detaljerede oplysninger om dette komplicerede emne.
This study by Mr Groux and Mr Manin which is the product of a great deal of work and experience should, therefore, meet the needs of everyone, whether or not members of the legal profession, who wishes to have an in-depth account of and detailed information on this complex subject.
FØRSTE DEL: FÆLLESSKABERNES INDTRÆDEN I INTERNATIONALE FORBINDELSER
PART ONE: ENTRY OF THE EUROPEAN COMMUNITIES INTO INTERNATIONAL RELA­TIONS
KAPITEL I - FÆLLESSKABERNE OG INTERNATIONAL ANERKENDELSE
THE COMMUNITIES AND INTERNATIONAL RECOGNITION
Afsnit 1: Staternes anerkendelse aj'De europæiske Fællesskaber A. Forholdene i forbindelse med anerkendelse eller nægtelse af anerkendelse af Fællesskaberne
Section 1 : Recognition 'of the European Communities A - Practice as regards recognition or nonrecognition of the Communities
B. Følgerneaf nægtelse af anerkendelse af Fællesskaberne 1.
Β - Consequences of nonrecognition of the Communities 1.
Nægtelse af anerkendelse og aftaleforhold 2.
Nonrecognition and contractual relationships 2.
Nægtelse af anerkendelse og »autonome foranstaltninger«
Nonrecognition and 'autonomous measures'
Afsnit 2: Fællesskabernes anerkendelse af andre retssubjekter
Section 2: Recognition'by'the European Communities
KAPITEL II - FÆLLESSKABERNES INTERNATIONALE REPRÆSENTATION
THE INTERNATIONAL REPRESENTATION OF THE COMMUNITIES
Midlerne til etablering af faste forbindelser: problemet vedrorende Fællesskabernes »gesandtskabsret«
Section 1: Permanent contacts: the problem of the Communilies"right of legation'
A. Staternes repræsentation ved Fællesskaberne: Den »passive« gesandtskabsret 1.
A - Representation of States to the Communities: the 'passive' right of legation 1.
Medlemsstaternes repræsentation 2.
Representation of Member States 2.
Tredjelandes repræsentation a) Missionens funktion b) Betingelser for oprettelse af en mission
(b) Conditions for the establishment of a mission Β - Representation of the Community to States: the 'active' right of legation
Repræsentation hos medlemsstaterne 2.
Representation in Member States 2.
Repræsentation hos tredjelande
Representation to nonmember States
Afsnit 2: Midler til etablering af »ad hoc« -forbindelser
Section 2: 'Adhoc'contacts
KAPITEL III - DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS ADGANG TIL OG DELTAGELSE I IN TERNATIONALE ORGANISATIONERS ARBEJDER OG KONFERENCER
THE EUROPEAN COMMUNITIES' ACCESS TO, AND PARTICIPATION IN, THE WORK OF INTERNATIONAL ORGANIZATIONS AND CONFER­ENCES
Afsnit I: Det principielle spørgsmål
Section I: The question of principle
Afsnit 2: De nærmere regler om Fællesskabernes deltagelse i arbejdet i internationale organisationers og konferencers besluttende organer
Section 2: Ways and means for the participation of the Communities in the work of the deliberative organs of international organizations and conferences
A. Fuldstændig nægtelse af anerkendelse som medlem
A - Nonrecognition of the status of full member
Enkeltheder vedrørende observatørstatus Fællesskabets delegation Fællesskabets repræsentanters ret til at være til stede og tage ordet Ret til at fremsætte forslag og ændringsforslag Spørgsmålet om stemmeret Særlige tilfælde OECD GATT Verdensfødevarerådet
- Aspects of observer status - Community delegation - Right of Community representatives to attend and speak - Right to table proposals and amendments - The question of the right to vote - Special cases: OECD, GATT, World Food Council
Afsnit 3:
Section 3: Compatibility of the Communities' status in international organizations and conferences with the requirements of their 'constitution '
ANDEN DEL: DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS DELTAGELSE I INTERNATIONALE AFTALER OG ANDRE RETSAKTER
PART TWO : PARTICIPATION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES IN INTERNAT­IONAL AGREEMENTS AND OTHER LEGAL INSTRUMENTS
KAPITEL I - DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS DELTAGELSE I INTERNATIONALE AFTALER
PARTICIPATION OF THE EUROPEAN COMMUNITIES IN INTERNA­TIONALAGREEMENTS
B. Praksis verørende »rene EF-aftaler« og »blandede aftaler« 1. Multilaterale aftaler 2.
Β - Practice of'Community'and'mixed'agreements 1.
Bilaterale aftaler - Bilaterale »rene EF-aftaler« • Aftaler indgået af EØF • Aftaler indgået af EKSF • Aftaler indgået af Euratom - Bilaterale »blandede aftaler«
Bilateral agreements - 'Community'bilateral agreements • Agreements concluded by the EEC • Agreements concluded by the ECSC • Agreements concluded by the EAEC (Euratom)
C. Fordele og ulemper for tredjelande ved »rene EF-aftaler« og »blandede aftaler« 1.
'mixed' agreement 1.
Fra et politisk synspunkt 2. Fra et retligt synspunkt
Political aspect 2.
Afsnit 2: Fællesskabernes ret til at være part i internationale aftaler
Section 2: The Communities'right to be party to international agreements
A. Tredjelandes anerkendelse af denne ret B. Oppositionen fra de østeuropæiske lande C. Andre vanskeligheder
A - Recognition of this right by nonmember countries Β - Opposition from Eastern European countries C - Other difficulties
Afsnit 3: De nærmere regler om åbning af adgang for De europæiske Fællesskaber til deltagelse i in ternationale aftaler
Section 3: Terms on which the European Communities can participate in international agreements
A. Formuleringen af bestemmelsen om Fællesskabets deltagelse B. Undertegnelse eller tiltrædelse
A - Formulation of the Community participation clause Β - Signature or accession
Afsnit 4: Nærmere vedrørende Fællesskabernes erhvervelse af status som kontraherende part i en in ternational aftale
Section 4: Ways in which the Communities can acquire the status of a contracting party to an interna­tional agreement
A. Obligatorisk fælles deltagelse fra Fællesskabets og medlemsstaternes side i internationale aftaler
A - Compulsory joint participation by the Community and its Member States in international agree­ments
B. Fællesskabets meddelelse om de områder inden for en international aftale, på hvilke det er kompe tent
Β - Notification by the Community of matters in an international agreement for which it is compe­tent
Afsnit 5: Fællesskabets deltagelse i institutioner, der har til opgave at gen nemføre og administrere in ternationale aftaler, hvori Fællesskabet er part
Section 5: Community participation in institutions responsible for the implementation and supervision of the international agreements to which it is parly
A. Grundregler for deltagelsen
A - Principle of participation
B. De nærmere regler vedrørende deltagelsen 1.
Β - Terms and conditions of participation 1.
Tilhørsforhold til de forskellige organer 2.
Membership of the various bodies 2.
KAPITEL II - DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS DELTAGELSE I ANDRE INTERNATIONALE RETSAKTER END TRAKTATER
PARTICIPATION BY THE EUROPEAN COMMUNITIES IN ACTS AND DECISIONS OF INTERNATIONAL LAW OTHER THAN TREATIES
Afsnit 1: De europæiske Fællesskabers deltagelse i udarbejdelsen og vedtagelsen af de internationale organisationers og konferencers retsakter
Section 1: Participation of the European Communities in the drafting and adoption of acts and decsions of international organizations and conferences
A. Fællesskabsrettens krav B. Løsningerne i praksis
A - Requirements of Community Law Β - Solutions in practice
Afsnit 2: De europæiske Fællesskabers deltagelse i gennemførelsen af de internationale organisationers og konferencers retsakter
Section 2: Participation by the European Communities in the implementation of acts and decisions of
B. Retsakter vedtaget af internationale organisationer og konferencer, hvoraf Fællesskaberne ikke er medlem
94 94 95 international organizations and conferences A - Acts and decisions of organizations and conferences of which the Communities are members Β - Acts and decisions oforganizations and conferences of which the Communities are not members
TREDJE DEL: DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABER OG ANVENDELSEN AF FOLKERETSREGLER REGLER
PART THREE : THE EUROPEAN COMMUNITIES AND THE APPLICATION OF INTER­NATIONAL LAW ·
105 106 108 b) Særlige tilfælde: EØFT artikel 233 og Euratomt artikel 202 2.
107 108 110 entered into by a Member State 1. Agreement between Member States (a) The obligation not to conclude or to end an incompatible agreement concluded between Member States (b) Special case: Article 233 of the EEC Treaty and Article 202 of the EAEC Treaty 2.
Aftaler mellem medlemsstater og tredjelande a) EØFT artikel 234 b) Euratomt artikel 105 B. Uforenelighed mellem en tidligere mellem medlemsstater og tredjelande indgået aftale og en aftale indgået af Fællesskaberne 1.
Agreements between Member States and nonmember States (a) Article 234 of the EEC Treaty (b) Article 105 of the EAEC Treaty Β - Incompatibility between a previous agreement concluded between Member States and nonmember States and an agreement concluded by the Communities 1.
EF-Domstolens praksis: Forkastelse af »successionsbegrebet« 2. Tilfælde af tvist mellem Fællesskabet og et tredjeland
Case-law of the Court of Justice of the European Communities: rejection of'succession' 2.
C. Uforenelighed mellem en aftale indgået af Fællesskabet og en senere aftale indgået af en medlemsstat med et tredjeland
Hypothetical dispute between the Community and a nonmember State C - Incomatibility between a Community agreement and a subsequent agreement concluded bet­ween a Member State and a nonmember State
A. En aftale indgået af Fællesskabet er en integrerende bestanddel af fællesskabsretten B. Anvendelsen af det "monistiske" princip på Fællesskabernes aftaler C. Aftalens placering inden for systemet af retskilder D. Aftalen kan påberåbes ved domstolene
A - Community agreements, integral part of Community law Β - Application of'monism'to Community agreements C - Position of the agreement in the hierarchy of sources D - Right to invoke agreements as grounds for legal action
Afsnit 3: Fællesskabernes beføjelser og aftalers ugyldighed
Section 3: Community powers and nullity of agreements
Afsint 4: Medlemsstaternes gen nemførelse af Fællesskabernes aftaler
Section 4: Implementation ofCommunity agreements by Member States
Afsnit 5: Fællesskabernes søgsmål med henblik på suspension eller ophævelse af en aftale
Section 5: Grounds claimed by the Communities for the suspension or abrogation of an agreement
B. »Klausulen om det geografiske anvendelsesområde« i Fællesskabernes internationale aftaler 1.
Β - The'territorial clause'in Community international agreements 1.
Retsvirkninger i forhold til stater, der har indgået internationale aftaler med De europæiske Fæl lesskaberom senere udvidelse af disse til nye medlemsstater a) Princippet om udvidelsen af gyldigheden af aftaler ti 1 nye medlemsstater
Extension ofCommunity international agreements to the western sectors of Berlin
135 135 b) Automatisk udvidelse eller genforhandling? c) Sondringen mellem »rene EF-aftaler« og »blandede aftaler«
135 135 international agreements with the European Communities (a) Principle of the extension of agreements to the new Member States
KAPITEL II - FÆLLESSKABERNE OG DET FOLKERETLIGE ANSVAR
CHAPTER II -
Afsnit I: Fællesskabernes »passive« ansvar A. Ansvar gøres gældende uden hensvisning til en aftale
Section I: 'Passive'liability of the Communities A - Liability without reference to the implementation of an agreement
B. Ansvar gøres gældende under henvisning til en aftale 1. Rene EF-aftaler 2. »Blandede aftaler«
Β - Liability with reference to the implementation of an agreement 1.
Afsnit 2: Fællesskabernes »aktive« ansvar
Section 2: 'Active' Community liability
KAPITEL III - FÆLLESSKABERNE OG FREDELIG BILÆGGELSE AF TVISTER
CHAPTER III -
Afsnit I: De forskellige former for bilæggelsesprocedurer. der er omhandlet i Fællesskabernes aftaler
THE COMMUNITIES AND THE PEACEFUL SETTLEMENT OF DISPUTES
A. Parternes handlefrihed og »institutionaliseret forhandling« B. Bilæggelse vedet ¡aftalen indført organ C. Bilæggelse ved voldgift D. Bilæggelse ved fast domstol E. Bilæggelse ved særlig procedure indført ved en almindelig multilateral aftale F. Bilæggelse vedet fællesskabsorgan
E - Settlement under a specific procedure laid down ina multilateral general agreement F - Settlement by a Community institution
Afsnit 2: Problemer i forbindelse med anvendelsen over for Fællesskaberne af procedurer til fredelig bilæggelse af tvister
Section 2: Problems raised by the application to the Communities of procedures for the peaceful settle­ment of disputes
De europæiske Fællesskabers (') udvikling i forhold til tredjelande rejser bestandig og i stigende grad problemet om deres placering i den internationale retsorden.
The problem of the European Communities' place in the international legal order is be coming increasingly more important as the scale of their activities in the field of inter national relations increases.1
Folkeretten tillægger nemlig kun andre retssubjekter end stater en begrænset handle evne.
In practice, international law normally recognizes only limited legal capacity in any subject of international law which is not a State.
Hvis man ser bort fra visse særlige, marginale kategorier, gælder denne regel først og fremmest de internationale regeringsorganisationer, der er strukturer, der er skabt ved staternes vilje og stiftet ved traktater.
Setting aside a number of special marginal categories, this applies first and foremost to intergovernmental international organizations which are structures created by the decision of States by international treaty.
Man diskuterer således ikke længere spørgsmålet, om en organisation har ret til at indgå en traktat, der er nødvendig for opfyldelsen af dens opgaver, med en eller flere stater el ler andre internationale organisationer.
For example, the right is no longer disputed for an organization to conclude a treaty necessary for the performance of its duties, with one or more States or with other international organizations.
Det antages ligeledes, at en organisation kan rejse krav på internationalt plan, dvs. gøre et andet retssubjekt ansvarligt, når den har lidt skade (og omvendt selv gøres ansvarlig) (2).
It is also accepted that an organization can lodge an international claim, that is to say it can sue another subject of international law for damages (and conversely can be sued).2
Det står ligeledes fast, at organisationerne nyder privilegier og immuniteter, hvilket i denne henseende giver dem en retsstilling, der ligger meget nær staternes.
It is also established that organizations enjoy privileges and immunities which put them in much the same position as States in that respect.
Ingen vil dog hævde, at de internationale organisationer trods den rolle, de spiller i det internationale liv, i dag har samme status som stater.
However, in spite of their role in international life, no-one claims that international or ganizations currently have a legal status equal to that of a State.
(') De tre europæiske Fællesskaber, nemlig Det europæiske Kul - og Stålfællesskab (EKSF). Det europæiske okonomiskc Fællesskab (EØF) og Det europæiske Atomenergifællesskab (Euratom), er oprettet ved hver sin traktat, men danner efter »fusionen« i 1967 en organisatorisk enhed med fælles institutioner.
The three European Communities, the European Coal and Steel Community (ECSC), the European Economic Community (EEC) and the European Atomic Energy Community (EAEC or Euratom) were established by separate treaties, but have been organically united since their institutions were 'merged' in 1967.
Udtrykket »Fællesskaberne« betegner i dette værk disse tre organisationer.
In this study, the term 'Communities' refers to all three.
Særlig med hensyn til deres udenlandske forbindelser er retsgrundlaget ifølge de traktater, hvorved de er oprettet, imidlertid ikke det samme.
In the case-of foreign relations in particular, the legal foundations contained in the respective Treaties are not, in fact, the same for the three Communities.
På diplomatiets område har en organisation således ikke fuld gesandtskabsret i ordets fulde betydning, men alene visse mindre vidtgående rettigheder.
Thus, in the field of diplomatic relations, international organizations do not have the right to set up fully-fledged legations, but similar bodies of lesser rank.
Hvad angår traktatkompetencen, er det endnu ikke almindeligt antaget, at en international organisation kan deltage på anden måde end som observatør i de store diplomati ske konferencer, der har til formål at udarbejde de almindelige multilaterale traktater, der i dag danner en form for international lovgivning.
In the matter of contractual relations, it is still not generally accepted that an international organization may take part, except as an observer, in major diplomatic confer ences held to draft the general multilateral treaties which today constitute a kind of in ternational legislation.
Med hensyn til adgangen til deltagelse i selve traktaterne står denne ofte kun åben for de internationale organisationer ved procedurer, der tilkendegiver, at de tilhører en anden orden end staterne.
International organizations can often participate in the actual treaties only by way of procedures which distinguish them as not ranking as States.
De internationale organisationer, der udøver beføjelser på dette område, kan således ikke i fuld forstand blive parter i rumtraktaten af 27. januar 1967, men kan alene deponere en erklæring, i henhold til hvilken de er undergivet de rettigheder og forpligtelser, der er fastlagt ved samme traktat.
For example, international organizations with competence for space activities cannot be full parties to the Space Treaty of 27 January 1967 but can only deposit a declaration stating that they will be bound by the rights and obligations embodied in that treaty.
For så vidt angår de institutionelle forbindelser antages det almindeligvis ikke, at en in ternational organisation selv kan blive fuldt medlem af en anden organisation.
In the matter of relations between institutions, an international organization can rarely itself become a full member of another organization.
Den må i de fleste tilfælde nøjes med status som observatør.
In most cases, it has to be content with observer status.
Endelig gælder med hensyn til fredelig bilæggelse af tvister, at de internationale organisationer ikke har proceshabilitet ved den mellemfolkelige domstol, hvilket fremgår af bestemmelserne i domstolens statut.
Finally, as regards the peaceful settlement of disputes, international organizations can not bring a case before the International Court of Justice under the terms of the Court's statute.
Man kan med føje antage, at internationale organisationer kun har begrænset handleevne, idet de til syvende og sidst kun er retssubjekter, der er skabt ved staternes vilje.
It can very reasonably be accepted as normal that international organizations should have only limited capacity because they derive, after all, from the will of the States con cerned.
Ikke desto mindre kan den retsstilling, der er fastlagt ved international sædvaneret, vise sig stiv og uhensigtsmæssig, når den anvendes på en organisation som De europæiske Fællesskaber.
Nevertheless, status as defined by international custom can prove rigid or inappropriate when applied to a grouping such as the Communities.
Man kunne ganske vist hævde, at Fællesskaberne ikke henhører under denne kategori, fordi de er en organisation af særlig karakter.
It could, of course, be argued that the Communities do not come within this category because of their special nature.
Dette er blevet gjort af visse forfattere, der navnlig har lagt vægt på ordet »fællesskab« og på den omstændighed, at der i højere grad er tale om at samle folkene end staterne.
Some supporters of this view have emphasized the word 'Community' and the fact that it is a grouping of peoples as well as a grouping of States.
Som udgangspunkt er De europæiske Fællesskaber imidlertid internationale organisationer, da de er oprettet ved en traktat, der er indgået mellem stater, og har fået tillagt egne institutioner.
However, the Communities were set up by international treaty between States and vest ed with their own institutions, and are clearly ipsofacto international organizations.
Det synes i øvrigt utvivlsomt, at Fællesskaberne accepterer at blive regnet for internationale organisationer.
Moreover, there seems to be no doubt that they are prepared to see themselves as such.
Det er på dette grundlag, at de over for FN's generalsekretær frem sætter kommentarer til de forslag, der udarbejdes i folkeretskommissionen, når denne træffer beslutning om at forelægge ordlyden af bestemmelserne for de internationale or ganisationer med henblik på udtalelse (').
For example, it is as such that they have several times submitted comments to the Secretary-General of the United Nations on texts drafted by the International Law Commission (ILC) when that body decided to ask international organizations to comment on its drafts. '
(') Efter folkeretskommissionens praksis erdet FN og regeringsorgan isationerne, der opfordres til at sende observatører til FN's kodifikationskonferencer.
Under ILC practice, the organizations concerned are the UN and intergovernmental organizations which are invited to send observers to UN codifying conferences.