natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Dette mål, at skabe en europæisk union, bekræftedes på topmøderne i december 13 73 i Kobenhavn og i december 1974 i Paris.
The objective of European Union was reaffirmed at the Summit Conferences held in Copenhagen in December 1973 and in Paris in December 1974.
Pã dette sidste møde aftalte regeringscheferne, at det ville være formålstjenligt, om de Ni snarest muligt enedes om en bestemt opfattelse af Den europæiske Union.
At the Paris meeting, the Heads of Government felt that the Nine should agree as soon as possible on an overall plan for European Union.
De anmodede Fællesskabets institutioner om at fremskynde forelæggelsen af deres beret­ninger (Supplement 5/75 og 9/75 — EF­Bull.) til et tidspunkt inden udgangen af første halvår af 1975.
The Community institutions were asked to present their reports (Supplements 5/75 and 9/75 — Bull. EC) by the middle rather than the end of 1975.
Samtidig enedes de om at anmode hr. Leo Tindemans, statsminister i kongeriget Belgien, om inden udgangen af 1975 at forelægge regeringscheferne en sammenfatten de rapport på grundlag af beretninger fra institutionerne og de horinger, som han ville foretage af regeringerne og kredse, der var repræsentative for den offentlige mening i Fællesskabet.
At the same time they agreed to invite Mr Leo Tindemans, the Prime Minister of the Kingdom of Belgium, to submit a comprehensive report to the Heads of Government, before the end of 1975, on the basis of the reports received from the institutions and of consultations which he was to have with the governments and with a wide range of public opinion in the Community
Under udførelsen af sin opgave har hr. Tindemans under besog i samtlige medlemssta ter haft drøftelser med ansvarlige regeringsrepræsentanter samt med et stort antal andre personer fra den politiske verden, fagforeningsverdenen samt fra faglige, universitets­ og pressekredse, af alle aldre og af enhver politisk observans.
In carrying out his assignment, Mr Tindemans visited all the Member States and talked with government leaders and many people of all ages and all leaning in the world of politics, the trade unions, industry, the universities and journalism.
Den rapport, som statsminister Tindemans forelagde Det europæiske Råd den 29. december 1975 og offentliggjorde den 27. januar 1976, forfølger et dobbelt mål:
The report which Mr Tindemans gave to the European Council on 29 December and published on 7 January pursues a dual objective:
— at definere et helhedsperspektiv, der kan tjene som ramme for en europæisk indsats ι medlemsstaterne inden for de nærmeste år;
(i) that of defining an overall approach providing a framework for relevant action in the member countries in coming years;
— tillige at pege på en række konkrete skridt, der skal tages samtidig i den retning, der antydes af dette helhedsperspektiv
(ii) that of pointing out at the same time a number of practical measures which must be adopted simultaneously in the various directions entailed by the overall approach.
Rapport fra hr. Leo Tindemans Belgiens premierminister til Det europæiske Råd
Report by Mr Leo Tindemans, Prime Minister of Belgium, to the European Council
Affattelsen af det brev, som hr. Leo Tindemans har tilstillet sine kolleger i Det europæiske Råd
Text of Mr Leo Tindemans' letter to his European Council colleagues leagues
Rapport om Den europæiske Union
Report on European Union
A. Europa af i dag B. Den europæiske Union ƒƒ. Europa i en verdenssammenhceng
A. Europe today B. European Union
A. Den økonomiske og monetære politik B. Politikken i enkelte sektorer C. Social- og regionalpolitik
A. Economic and monetary policy B. Sectoral policies C. Social and regional policies
A. Beskyttelse af rettigheder B. De ydre tegn på vor solidaritet
A. Protection of rights B. External signs of our solidarity
V. Styrkelse af institutionerne
V. Strengthening the institutions
Affattelsen af det brev, som hr. Leo Tindemans tilstillede sine kolleger i Det europæiske Råd den 29. december 1975
Text of Mr Leo Tindemans' letter to his European Council colleagues sent on 29 December 1975
Under den konference, der fandt sted i Paris den 10. og 11. december 1974 mellem statseller regeringscheferne i De europæiske Fællesskabers medlemsstater, overdrog De mig den opgave at definere, hvad der måtte forstås ved begrebet »Den europæiske Union«.
At the Conference of Heads of Government of Member States of the European Communities, which was held in Paris on 10 and 11 December 1974, you asked me to de fine what was meant by the term 'European Union'.
Under udførelsen af dette hverv har jeg naturligvis taget hensyn til de redegørelser, der er blevet udarbejdet af Europa-Parlamentet, Kommissionen for De europæiske Fællesskaber og Domstolen, men også til de synspunkter, som jeg i det forløbne år har gjort mig bekendt med hos Dem, hos medlemmerne af Deres regering og hos de bærende kræfter i vore forskellige stater.
When attempting to do this I obviously took into account the reports drawn up by the European Parliament, the Commission of the European Communities and the Court of Justice and also the opinions voiced during the past year by members of your governments and other powerful forces in th various States.
Under mine talrige kontakter er en selvmodsigelse blevet mig påfaldende.
Throughout these contacts I was struck by a contradiction.
Således er nogle af den opfattelse, at tidspunktet for at udarbejde en rapport om Den europæiske Union er særlig dårligt valgt, eftersom den europæiske idé undergår en krise, og den halvfærdige europæiske bygning vakler.
On the one hand, some people believed that it was particularly inappropriate to draw up a report on European Union at a time when the European concept was passing through a crisis and the incompleted European structure was swaying.
Hertil kommer en følelse af, at den økonomiske tilbagegang har vedvaret i vore medlemsstater i hele 1975, uden at der er blevet planlagt nogen fællesaktion af virkelig betydning for at bekæmpe lavkonjunkturen og ledigheden.
Furthermore, there was the feeling that the economic recession has made itself felt in our Member States throughout 1975 without any large-scale joint action having been planned to counter the effects of economic depression and unemployment.
Men samtidig har næsten alle mine samtalepartnere bekræftet — hvilket er en kendsgerning af stor betydning —, at de ikke forestiller sig en bedre fremtid for deres land end gennem opbygningen af Europa; virkeliggørelsen af denne målsætning ser de alene i en styrkelse af Fællesskabet.
And yet—and this is most significant—almost all the people to whom I spoke stated that they could not imagine a better future for their country than that offered by the building of Europe. They could not conceive of doing this other than by strengthening the Community.
I denne forbindelse er der en tydelig uoverensstemmelse mellem den offentlige mening og den politiske ledelse i landene.
In this respect, there is a distinct divergence of views between public opinion and those who fulfil a political role in their respective countries.
Den offentlige mening afslører dyb skepsis, når den foretager en vurdering af viljen til at skabe en virkelig europæisk union og til på europæisk plan at løse øjeblikkets egentlige problemer.
Public opinion is extremely sceptical on the will to establish a genuine European Union and solve the real problems of the day at European level.
Den udtrykker ønske om at se ting blive virkeliggjort og anklager lederne for mangel på politisk vilje.
It wants results and questions the lack of political will on the part of its leaders.
For mig er konklusionen utvetydig: hvis man vil bevare, hvad der er blevet opnået ved traktaterne og påtage sig nye opgaver, må medlemsstaterne enes om nye målsætninger.
For me, the conclusion is obvious: if we wish to safeguard the achievements of the Treaties and conquer new ground the Member States must agree on new aims.
At indsatsen på dette plan er af politisk art kan ikke bestrides.
At this stage, the stakes are political, that is quite irrefutable.
Krisen i Europa er så alvorlig, at vi ufortøvet må redde, hvad der er blevet virkeliggjort, og på dette grundlag indlede en energisk aktion for at gennemføre et betydningsfuldt skridt fremad.
The crisis in Europe is so serious that we must, in the immediate future, save what has already been achieved and, working on this basis, take drastic measures to make a significant leap forward.
Jeg har måttet foretage et vanskeligt valg.
I had to make a difficult choice.
Mine forslag angår ikke direkte slutfasen i den europæiske udvikling.
My proposals do not directly concern the final phase of European development.
De skitserer de mål og de midler, der kan tilføre Europa ny livskraft og gøre det muligt at komme ud af det nuværende dødvande.
They state the objectives and the methods whereby Europe can be invested with a new vitality and current obstacles can be overcome.
Mit valg er baseret på den overbevisning, at ethvert andet skridt for øjeblikket enten ville være uværdigt for vor tro på Europa, eller ved sin utopiske karakter under de nuværende forhold ville miste enhver tiltro hos de styrende.
My choice is based on the belief that at the present time any other approach would either be unworthy of our faith in Europe, or else, because of its utopian nature in the present circumstances, would lose all credibility with the parties in power.
Derfor er der blevet valgt en fremgangsmåde, der er realistisk, og som endnu kan bringes i anvendelse.
Consequently, it represents a realistic yet feasible approach.
Den europæiske Union er for mig en ny fase i bevægelsen henimod den forening af Europa, der kun kan fremstå som resultat af en vedvarende proces.
For me, European Union is a new phase in the history of the unification of Europe which can only be achieved by a continuous process.
Derfor er det vanskeligt allerede på nuværende tidspunkt at fastsætte endemålet for Den europæiske Union. Den vil kun kunne virkeliggøre sine mål ved hjælp af institutioner, som er tilpasset de nye krav.
Consequently, it is difficult to lay down, at this stage, the date of completion of the European Union.
Det er således gennem styrkede og forbedrede institutioner, at unionen i stadig højere grad vil kunne udtrykke sin egen dynamik.
It is in fact by means of institutions which have been strengthened and improved that the Union will be able to give increasing expression to its own dynamism.
I den henseende vil et Europa-Parlament, der er direkte valgt, spille en afgørende rolle for unionens udvikling.
In this respect, the role of a directly-elected European Parliament will be decisive in the development of the Union.
Endelig er jeg overbevist om, at det er nødvendigt i 1980 at vurdere det, vi har gennemført, med henblik på at åbne nye perspektiver og gøre nye fremskridt.
Finally, I am convinced of the need, in 1980, to as sess what we have already achieved so as to open up new prospects and make further progress.
Det er den slutning, som jeg efter moden overvejelse har draget.
That, after much reflection, is my conclusion.
I denne sammenhæng skal forslagene i min rapport gøre det muligt for os at overvinde den nuværende krise, at forbedre institutionernes funktion, at præcisere de politiske valgmuligheder af i går og i dag og at opstille de fremtidige.
Seen in this light, the proposals put forward in my report should help us to overcome the present crisis, improve the functioning of the institutions, give shape to yesterday's and today's political options and work out new ones.
Dette er efter min opfattelse øjeblikkets vigtigste opgave.
As I see it, this is the main task at the present time.
Hvis vi har held med os i vort forehavende, vil den europæiske idé være bevaret for stedse og vore folks fremtid dermed sikret.
If we succeed in this, the European concept will be preseved once and for all and be cause of this the future of our peoples assured.
Ligesom det overvældende flertal af vore medborgere er jeg fortsat dybt overbevist om, at kun en fælles politik i hovedparten af sektorerne virkelig kan sikre vor udvikling.
I remain firmly convinced—as do the great majority of our fellow-citizens—that we can only really develop if we have common policies in most sectors.
Bestræbelserne på at nå til en fælles holdning over for de store internationale problemer af politisk art og til samordning vedrørende sikkerhed er forudsætninger for vor politik, der tager sigte på at bevare vor identitet.
Efforts to reach an agreement on vital questions of international policy and concertation on security are the basis of our policy which aims at safeguarding our identity.
For Europa danner disse bestræbelser det uundværlige grundlag for skabelsen af en bedre verden.
They are indispensable to Europe if a better world is to be built.
Den drøftelse af min rapport, som Det europæiske Råd måtte ønske at føre, bør udmunde i en forpligtelse til ved egnede beslutninger at gennemføre den kvalitetsændring, der er karakteristisk for Den europæiske Union.
Any discussion which the European Council may wish to hold on my report should lead to a commitment to achieve by appropriate decisions the qualitative change characteristic of European Union.
Jeg er overbevist om, at De efter en nøje gennemgang af denne rapport kan gå ind for dens mål og bidrage til opfyldelsen heraf.
I am convinced that after a detailed study of this report you will feel able to endorse its objectives and ensure that they are carried out.
En fælles vision af Europa kommer, at dette Fællesskab i sin øjeblikkelige skikkelse er ude af ligevægt: på visse områder har det fået overdraget en betydelig kompetence, hvorimod der på visse andre intet eller næsten intet er sket.
nature of Europe in some ways also reflects the powerlessness of our States.
Et uafsluttet bygningsværk kan ikke trodse tiden: det må fuldføres, ellers styrter det sammen.
An unfinished structure does not weather well: it must be completed, otherwise it collapses.
Det er i dag de resultater, der allerede er opnået inden for Fællesskabet, som står på spil.
Today Community attainments are being challenged.
Og dog er europæerne dybt knyttet til den gensidige tilnærmelse mellem vore befolkninger, således som den gradvis er kommet til udtryk i Paris­ og Rom­traktaterne, først for seks, der­næst for ni.
Basically, however, Europeans are still in favour of closer links between our peoples as laid down in the Treaties of Paris and Rome, first between the Six, later between the Nine.
De er endog af den opfattelse, at tilnærmelsen sker af sig selv, og beklager, at virkningerne ikke i højere grad lader sig mærke i den daglige tilværelse.
They even take this rapprochement as a matter of course and regret not having more evidence of it in their daily lives.
En tilbagevenden til den nationale egoisme og de nationale skranker, til de modsætningsforhold, som ofte har været følgen, vil blive mødt med en dyb følelse af historisk nederlag, af tilintetgørelse af en hel europæisk generations bestræbelser.
A return to selfish national attitudes, to national barriers, and to the antagonisms which they have frequently engendered would be seen as a historic defeat, the collapse of the efforts of a whole generation of Europeans.
Den europæiske borger opfatter ikke i 1975 motiverne til den europæiske opbygning på nøjagtig samme måde som i 1950.
Why has the European concept lost a lot of its force and initial impetus?
Den euro­pæiske idé er delvis offer for sin egen succes: forsoningen mellem lande, der tidligere var fjen­der, den økonomiske velstand som følge af det udvidede marked, afspændingen, der træder i stedet for den kolde krig, bl.a. takket være vort sammenhold, alt dette forekommer at være opnået og synes således ikke at kræve ny indsats.
I believe that over the years the European public has lost a guiding light, namely the political consensus between our countries on our reasons for undertaking this joint task and the characteristics with which we wish to endow it.
Europa af i dag er dagligdagens Europa; det synes at have tabt sin eventyrglans.
We must first of all restore this common vision if we wish to have European Union.
For at give denne udbredte vilje til indbyrdes tilnærmelse sit politiske perspektiv — der alene muliggør handling — må Europa på ny have sin plads som et af de vigtigste problemer i den offentlige bevidsthed, og det må sikres, at det er i centrum for morgendagens politiske debat. Vi må lytte til vore befolkninger.
If this extensive will for rapprochement is to take on a political dimension vital to ensure that ac tion is taken, Europe must find its place again among the major concerns of public opinion thus ensuring that it will be the focal point of the political discussions of tomorrow.
Hvad vil europæ­erne?
What do the Europeans want?
Hvad forventer de af et forenet Europa?
What do they expect from a united Europe?
Vore befolkninger er optaget af nye problemer og værdier, som traktaterne ikke taler ret meget om; de konstaterer, at den politiske union ikke automatisk udspringer af økonomisk integration; alt for talrige ufrugtbare debatter stiller spørgsmål ved troværdigheden og aktualiteten af det fælles forehavende: i den forstand er den europæiske idé også offer for sin mangel på succes.
Our peoples are concerned with new problems and values scarcely mentioned by the Treaties. They realize that political union does not automatically follow from economic integration; too many fruitless discussions cast doubt on the credibility and topicality of our joint endeavour: to this extent the European idea is also a victim of its failures.
Under mine besøg har det slået mig, at jeg overalt har mødt den følelse, at vi er sårbare og afmægtige.
During my visits I was struck by the widespread feeling that we are vulnerable and powerless.
Dette er i den nutidige historie en ny erfaring for vore befolkninger.
This is a new experience for our peoples in recent history.
Med denne indstilling hos befolkningerne er vi kommet ind i en krise, som har udsat os for en intlationsvækst og en ledighedsprocent, som den nulevende generation aldrig har kendt.
In this state of mind we plunged into a crisis and are experiencing rates of inflation and unemployment the likes of which have never been seen by the present generation.
Det er derfor intet under, at Fællesskabet går i opløs­ning, fordi der sker en overalt mærkbar gen­fødelse af snævert nationale interesser.
It is therefore hardly surprising if the Community is crumbling beneath the resurgence, which is felt everywhere, of purely national preocuupations.
Vore befolkninger forventer, at Den europæiske Union taler med Europas stemme, hvor det er nødvendigt, og når man forventer det.
Our peoples expect the European Union to be, where and when appropriate, the voice of Europe.
Vor fælles aktion skal effektivt forsvare vore retmæssige interesser, den skal skabe grundlaget for en virkelig sikkerhed i en mere retfærdig verden, den skal skaffe os del i den dialog mellem grupper, der efter alt at dømme er det nye kendetegn for det internationale liv.
Our joint action must be the means of effectively defending our legitimate interests, it must provide the basis for real security in a fairer world, and enable us to take part in this dialogue between groups which clearly characterizes international life.
Hvordan kan man forlige disse krav i verden af i dag, hvis man ikke slutter sig sammen?
How can we reconcile these require ments in today's world if we do not unite?
Skønt der undertiden er radikale afvigelser i de løsninger, der slås til lyd for, er der dog et mindstemål af enighed mellem de europæiske demokratiske kræfter om arten af de ændringer, der kræves.
Europe must guard against isolation, against turning inwards on itself which would reduce it to a footnote in history, and also against the subjection and narrow dependence which would prevent it from making its voice heard.
Europa må undgå den isolation, den fordybelse i sig selv, der placerer det uden for historien, men samtidig må det også undgå den underkastelse, den snævre afhængighed, der hindrer det i at udtrykke sit synspunkt. Det må genfinde en vis magt over sin egen skæbne.
Europe can and must identify itself with the concerted and better con trolled pursuit of the common good with economic resources being reoriented towards the collective interest, a reduction in regional and social inequalities, decentralization and participation in decision making.
Det må skabe en samfundstype, der er særegen for os, og som afspejler de værdier, der både er vore befolkningers arv og deres fælles værk.
We will then have created a new type of society, a more democratic Europe with a greater sense of solidarity and humanity.
Et nyt samfund
A new society
Europa kan og skal identificere sig med en samordnet og bedre kontrolleret stræben efter det fælles velfærd, med en nyorientering af de økonomiske ressourcer mod den kollektive nytte, med formindskelse af de regionale og sociale uligheder samt med decentralise-
The image of Europe must be in line with its motivations and opportunities, it must demonstrate to those within and without the solidarity of our peoples and the values of our so ciety. I am convinced that this Europe, a progressive Europe, will lack neither power nor impetus.
Vi føler alle, at vort samfund befinder sig i en tilstand af urolig afventen og af gennemgribende kritik, der varsler store ændringer.
Despite the sometimes radical divergencies in the solutions advocated there does exist a minimum consensus of opinion between the democratic forces in Europe on the nature of the changes required.
Nye værdi skalaer, der undertiden er modstridende, gør sig gældende inden for alle områder af samfundet.
A new type of economic growth display ing more respect for the quality of life and the physical and human environment and better able to reconcile economic and social objectives.
afgørelse, der nu må definire det almindelige perspektiv for det fælles forehavende i unionsfasen.
(4) European Union makes itself felt in people's daily lives.
Efter at have ført rådslagninger i alle vore lande sr/7/er jeg for min del det forslag, at Det europæiske Råd definerer Den europæiske Unions forskellige eletnenter således:
In the face of the internal and external challenges of our society, felt by the whole of Europe, six countries initially and then nine decided to fight back by joining forces.
1) Den europæiske Onion indebærer, at vi optræder som en enhed over for den øvrige verden. Vor optræden må være fælles på alle vigtige områder i vore forbindelser med tredje lande, hvad enten det drejer sig om udenrigspolitik, sikkerhed, økonomiske forbindelser eller samarbejde.
(5) In order to achieve these tasks European Union is given institutions with the necessary powers to deter­mine a common, coherent and all-inclusive political view, the efficiency needed for action, the legitimacy needed for democratic control.
Den skal sigte mod at forsvare vore interesser, men også at stille vor fælles styrke i rettens og retfærdighedens tjeneste i debatten om verdensproblemerne.
The principle of the equality of all our States continues to be respected within the Union by each State's right to participate in political decision making.
Den offentlige mening ønsker ikke et teknokratisk Europa.
The 1972' and 1974' Paris Conferences decided that European Union was the best means of do­ing this at the present stage of the construction of Europe.
Den europæiske Union må være mærkbar og nærværende i den enkelte borgers dagligdag.
(6) Like the Community whose objectives it pursues and whose attainments it protects European Union will be built gradually.
Den må komme til udtryk i uddannelse og kultur, i oplysning og kommunikation, i ungdomsarbejde og fritidsudfoldelser.
So as to restart the construction of Europe straight away and increase its credibility its in­itial basis is the political commitment of the States to carry out in different fields specific actions selected ac­cording to their importance and the chances of success.