natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Selv om datoen den 31. december 1969. hvor overgangs­perioden afsluttedes, måske var afgørende for gennemførelsen af en hel del bestemmel­ser, gælder dette absolut ikke alle.
While 31 December 1969, the date which ended the transitional period, was the operative date for implementation of a certain number of provisions, this is certainly not true of all the provisions.
Hertil kommer, at Domstolens retspraksis som omtalt i indledningen også har øvet en betydelig indflydelse.
To this should be added the fact that, as was mentioned in the introduction, the decisions of the Court have themselves had an important effect.
Jeg vil derfor efter at have givet en samlet fremstilling af hovedtrækkene inden for udviklingen i overgangsperioden og perioden derefter undersøge en række enkelte forhold på området for de frie varebevæ­gelser.
That is why certain elements in the system of free movement of goods will be separately examined after an overall and essentially factual sketch of developments during the transitional period and during the period which followed it.
Det vil på denne måde være muligt i hvert enkelt tilfælde at give en fuldstændig redegørelse for udviklingen inden for retspraksis på området.
In this way the development of judicial decisions in this field can be dealt with in full.
I overensstemmelse med forslagene i Spaak-rapporten forudså EØF-traktaten en gradvis gennemførelse af Fællesmarkedet i en overgangsperiode på 12 år, der var inddelt i tre etaper på hver fire år (artikel 8).
In accordance with the proposals in the Spaak Report, the EEC Treaty provided for the progressive establishment of the common market over a transitional period of 12 years, divided into three stages of four years each (Article 8).
Der blev ikke gjort brug af muligheden for at forlænge den første etape med højst to år (artikel 8, stk. 3).
No advantage was taken of the provision for extending the first stage by a maximum of two years (Article 8(3)).
For så vidt angår gennemførelsen af de frie varebevægelser indeholdt traktaten for hver enkelt etape en række foranstaltninger, hvoraf en stor del gennemførtes hurtigere end fordret ved traktaten.
As regards the attainment of free movement of goods, the Treaty provided a range of measures for each stage, a large proportion of which were implemented more rapidly than the Treaty required.
Jeg vil først undersøge de foranstaltninger, hvis gennemførelse var bundet til forskellige etaper, for derefter at gå over til de foranstaltninger, som efter traktaten skulle vedtages i løbet af overgangsperioden uden at være bundet til en bestemt etape.
Consideration will first be given to the measures where implementation was linked to different stages, and subsequently to measures where the Treaty provided for adoption in the course of the transitional period without linking them to a particular stage.
A. Første etape (1.1.1958 — 31.12.1961)
A. The first stage (from 1 January 1958 to 31 December 1961)
I modsætning til EKSF-traktaten siger EØF-traktaten udtrykkeligt, at ordningen vedrørende de frie varebevægelser finder anvendelse på varer hidrørende fra tredjelande, som frit kan omsættes i medlemsstaterne (artikel 9. stk. 2), dvs. varer, for hvilke de af vedkommende medlemsstat foreskrevne formaliteter i forbindelse med indførelsen er blevet opfyldt, og for hvilke denne medlemsstat har opkrævet gældende told og afgifter med tilsvarende virkning (artikel 10, stk. 1).
Unlike the ECSC Treaty, the EEC Treaty expressly states that the system of free movement of goods applies to products coming from third countries which are in free circulation in the Member States (Article 9(2)), products in respect of which import for­malities have been completed and customs duties and charges having equivalent effect have been levied (Article 10(1)).
Kommissionen opfyldte sin forpligtelse til inden udgangen af 1959 at fastsætte de nødvendige gennemførelsesbestemmelser på dette område (se artikel 10, stk. 2) ved at vedtage beslutningen af 4. december 1958 ).
The Commission fulfilled its obligation to enact the necessary implementing measures (Article 10(2)) before the end of 1959 by taking the Decision of 4 December 1958.31
Ved nævnte beslutning, der senere blev erstattet af beslutningen af 5. december 1960 -12), blev der indført brug af et certifikat vedrørende varebevægelser inden for medlemsstaterne, nemlig det berømte certifikat DD 1. Dette certifikat tjener som bevis for, at der er tale om varer, der frit kan omsættes, hvad enten de hidrører fra en anden medlemsstat, fra tredjeland, eller de er fremstillet efter reglerne om forædling, hvorom Kommissionen, ligeledes i medfør af artikel 10, stk. 2, vedtog en særlig beslutning ved udgangen af 1958 33).
This decision, since superseded by the Decision of 5 December 1960,32 governed the use of a certificate for movement of goods among Member States, the famous Certificate DDL This certificate provided evidence that the goods concerned are in free circulation, and that they came either from another Member State or from a third country or had been obtained under the processing traffic system, for which the Commission issued a special decision at the end of 1958,33also pursuant to Article 10(2).
Indførelsen af certifikatet betød dog endnu ikke i sig selv en garanti for fritagelse for toldkontrol og andre formaliteter (Se nr. 17), men den indeholdt anerkendelsen af en ret til afskaffelse af told og kvantitative restriktioner, som blev gradvis gennemført34).
The introduction of this certificate was still not per se a guarantee of freedom from customs checks and other formalities (see point 17 below), but it did recognize the right, progressively achieved, to abolition of customs duties and quantitative restrictions.34
For så vidt angår told og afgifter med tilsvarende virkning blev samtlige varer, herunder landbrugsvarer35), allerede fra begyndelsen af første etape undergivet EØFT artikel 12, der indeholder et forbud mod indførelse af ny indbyrdes told eller afgifter med
With regard to customs duties and charges having equivalent effect, all products, includ­ing agricultural products,35have been subject since the beginning of the first stage to the prohibition in Article 12 EEC, on introduction of any new customs duties or charges and any increases in existing duties and charges.
tilsvarende virkning og mod forhøjelse af de eksisterende told- og afgiftssatser. Efter det tempo for afvikling af told, som er fastlagt i artikel 14. foretog medlemsstaterne den 1. januar 1959 den første nedsættelse med 10% af importtolden.
provided for a general and periodic percentage increase in the quotas still existing and for their total abolition at the end of the transitional period.
Efter EØF-traktatens ikrafttræden var det desuden udelukket at gøre de gældende kontingenter mere restriktive (artikel 32) og at indføre nye restriktioner (artikel 31)3g).
Moreover, making the quotas more restrictive (Article 32) and introducing new restrictions (Article 31) have been pro­hibited since the EEC Treaty entered into force.39
Samtidig blev de første akter vedrørende forhøjelse af disse kontingenter fastsat i overensstemmelse med artikel 33, og pr. 1. januar 1960 fulgte yderligere en -række forhøjelser.
At the same time the first measures to increase these quotas were enacted in accordance with Article 33 and followed by a second round of increases on 1 January 1960.
Gennemførelsen af disse akter gav anledning til flere problemer end den forholdsvis enkle afskaffelse af tolden.
The implementation of these measures raised more prob­lems than the relatively simple abolition of customs duties.
Traktaten siger intet om beregningsmetoden for denne procentsats.
The Treaty does not set out the method to be used to calculate this percentage.
Kommissionen baserede principielt sine beregninger på varemængden.
In general the Commission based its calculations upon quantity.
) Atgørelse truffet ar repræsentanter for medlemsstaternes regeringer den 12.5.1960. EFT 58 aí 12.9.1960. s. 1217.
In addition, applying the provisions of Article 33 in the agricultural sector was made difficult by the fact that allowance had to be made for the provisions of Article 45.
henblik på at fremme samhandelen mellem staterne, herunder navnlig indgåelse af langtidsaftaler mellem medlemsstaterne.
Pending implement­ation of a common organization of the market, Article 45 required for agricultural sectors benefiting from national protection that trade between Member States be promoted, in particular by entering into longterm contracts.
I 1960 blev der indgået en aftale af denne art mellem Frankrig og Forbundsrepublikken Tyskland angående hvede og foderkorn.
A contract of this type was made in 1960 between France and the Federal Republic of Germany for wheat and feed grain.
Ved den allerede omtalte fremskyndelsesafgørelse af 12. maj 1960 opnåedes der blandt medlemsstaterne enighed om en betydelig fremrykning af datoen for afskaffelsen af de importkontingenter, som endnu var gældende for industrivarer, dvs. til den 31. decem­ber 1961.
In the acceleration Decision of 12 May 1960 referred to, the Member States agreed to an appreciable advance of the latest date for abolition of import quotas still in existence for industrial products, to 31 December 1961.
For landbrugsvarernes vedkommende besluttedes det pr. denne dato at foretage en yderligere forhøjelse af de gældende kontingenter.
It was decided to make an additional increase in existing quotas for agricultural products at that date.
Medlemsstaterne efterkom samtlige disse aftaler inden for de fastsatte frister.
The Member States as a whole complied with these agreements within the time-limits provided.
Den første etape udløb den 31. december 1961, som Rådet konstaterede ved afgørelse af 14. januar 1962 4I).
The first stage ended on 31 December 1961, as the Council recorded in its Decision of 14 January 1962.
Pr. denne dato skulle der ske endelig ophævelse af udførselstold og afgifter med tilsvarende virkning (artikel 16) samt af kvalitative udførselsrestriktioner såvel som alle foranstaltninger med tilsvarende virkning (artikel 34).
41Export duties and charges having equivalent effect (Article 16) as well as quantitative restrictions on exports and measures having equivalent effect (Article 34) were to be finally abolished on that date.
Sidstnævnte forpligtelse blev opfyldt med nogen forsinkelse.
There was some delay in meeting the latter requirement.
B. Anden etape (1.1.1962 — 31.12.1965) 42
B. The second stage (from 1 January 1962 to 31 December 1965)42
1. juli samme år nedsattes toldsatserne for industrivarer til halvdelen af basissatsen, nemlig ved anden afgørelse om fremskyndelse43).
The Member States agreed to a fresh acceleration in tariff dismantling on 15 May 1962: on 1 July ofthat year customs tariffs for industrial products were reduced to half
42) EØF's Femte Alm. Beretn.; nr. 16. EØF's Sjette Alm. Beretn.. nr. 16. EØF's Syvende Alm. Beretn.. nr.
See First General Report EEC, point 66 et seq.; Second General Report EEC, points 76-82; Third General Report EEC, point 98 et seq. and Fifth General Repon EEC, point 16 on this matter and on the actual progress of the first stage in general.
19 og 20 og EØF's Ottende Alm. Beretn.. nr. 3 f. ■") EFT 41 af 28.5.1962. s. 1284.
Report EEC. points 19 and 20; Eighth General Report EEC, point 3 et seq.
■""J Se ligeledes »■honningkagesagerne«, dom aí 14.12.1962. forenede sager 2 og 3/62 (Kommission/Luxem­bourg og Belgien). Sml.
Encouraged by the success in setting up the customs union, the Commission took fresh initiatives in 1964 to bring about its speedy final implementation.
1954­64, s. 339 og »skummetmælkspulversagerne«, dom aí 13.11.1964, forenede sager 90­91/63. jfr. note 35.
On 16 January 1965 it submitted proposals to the Council aimed at completing the customs union on 1 July 1967.
Kommissionens forslag vedrørende den fuldstændige indførelse af toldunionen pr. 1. juli 1967 syntes ikke at kunne blive gennemført i Rådet.
The Commission proposals aimed at achieving a customs union on 1 July 1967 do not seem to have reached completion in the Council.
Det lykkedes dog Rådet at gennemføre toldunionen fuldstændigt for såvidt angik industrivarer pr. 1. juli 1968. dvs. med en fremrykning på 18 måneder i forhold til det tidsskema, der var fastlagt ved traktaten.
However, the Council succeeded in achieving a customs union for industrial products on 1 July 1968, an advance of 18 months on the timetable laid down by the Treaty.
Ved beslutning af 26. juli 1966 47) besluttede Rådet endeligt at afskaffe told på samtlige varer med undtagelse af landbrugsvarer pr. ovennævnte dato med endnu en nedsættelse på 15% af basissatsen pr. 1. juli 1967.
The Council ruled, by its Decision of 26 July 1966,47that customs duties for all products except agricultural products should be finally eliminated on the above date, with a further reduction of 15% in the basic duty on 1 July 1967.
Den endnu eksisterende told på visse landbrugsvarer nedsattes med 25% af basissatsen pr. 1. juli 1967 4t < ) og blev derefter helt ophævet i løbet af tredje etape.
The customs duties still existing on a certain number of agricultural products were reduced by 25% of the basic duty on 1 July 1967, 48then abolished during the third stage.
Industrivarer
Page 274
Frem skyndelse
See EEC Treaty
EØFT art. 14 EØFT art. 14 1. afgørelse om fremskyndelse
Art. 14 EEC Art. 14 EEC First acceleration decision
0 7) Rådets beslutning 66/532/EØF af 26.7.1966. EFT 165 21.9.1966. s. 2971. *) Rådets direktiv 67/364/EØF al 31.5.1967, EFT 108 317.6.1967. s. 2158.
0 Art. 14 EEC Council Decision of 26 July 1966 Council Decision of 26 July 1966 could remain in force pending establishment of a common organization of the market.50
D. Afgifter med tilsvarende virkning som indførselstold )
D. Charges having an effect equivalent to import duties
I modsætning til, hvad der gjaldt vedrørende afgifter med tilsvarende virkning som udførselstold, der skulle endeligt afskaffes ved udgangen af den første etape (artikel 16), havde medlemsstaterne hele overgangsperioden til gradvis at afskaffe deres afgifter med tilsvarende virkning som indførselstold.
In contrast to their obligations regarding charges having an effect equivalent to export duties, which were to be finally abolished at the end of the first stage (Article 16), Member States had the whole of the transitional period available for the progressive abolition of their charges equivalent to import duties.
Det var overladt til Kommissionen at fastsætte tempoet for denne afskaffelse ved udstedelse af direktiver og under hensyntagen til de grundlæggende regler i artikel 14 vedrørende nedsættelse af tolden (artikel 13, stk. 2).
The Commission would set the rate for abolition by means of directives, guided by the principles of Article 14 for the reduction of customs duties (Articles 13(2)).
) Ud over det i note 52 anførte direktiv drejer det sig om følgende direktiver fra Kommissionen: — 65/328/EØF af 16.6.1965.
This notice was repeated in 1962, but the first directive was not to appear in the Official Journal until a year later.52The Commission issued a total of eight directives on this subject.53Data published in 1965 give some idea of the extent of the task which still faced the Commission in this field.
EFr 120 af 5.7.1965, s. 2072. — 65/400/EØF af 28.7.1965, EFT 143 al 7.8.1965. s. 2437. — 66/723/EØF al 24.11.1966. EFI' 234 ar 21.12.1966. s. 3958. — 67/126/EØF al 31.1.1967. EFT 26 ar 15.2.1967. s. 411. — 68/31/EØFaf22.12.1967, EFTL 12 af 16.2.1968, s. 8. — 68/156/EØFaf 12.3.1968.
On 1 February 1965 the Commission has on record 357 taxes which might prove to be charges having an equivalent effect to import or export duties.
EFI'L 74 af 26.3.1968. s. 6, — 68/157/EØFaf 12.3.1968, EFT L 74 af 26.3.1968. s. 7.
The 1970 annual report refers to another 23 cases under review. This number increased in 1971 to about 30.
E. Foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative restriktioner
E. Measures having an effect equivalent to quantitative restrictions
Medens foranstaltninger med tilsvarende virkning som udførselsrestriktioner skulle afskaffes ved udløbet af den 1. etape (artikel 34). skulle foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative udførselsrestriktioner først afskaffes ved udløbet af overgangsperioden.
Whereas measures having an effect equivalent to quantitative restrictions on exports were to be abolished at the end of the first stage (Article 34), measures having an effect equivalent to quantitative restrictions on imports were not to be abolished until the end of the transitional period.
Dette står ikke udtrykkeligt i bestemmelserne i EØFT artikel 30 — 33. men ligger i traktatens struktur, navnlig artikel 8. stk. 7. Domstolen har bekræftet rigtigheden af denne fortolkning i 60erne ).
This is not expressly stated in the provisions of Articles 30 to 33 EEC, but follows from the general scheme of the Treaty, in particular from Article 8(7).
Kommissionen støttede den på artikel 33. stk. 7. angående dens beføjelser til at udstede forordninger og direktiver om afskaffelse af foranstaltninger med tilsvarende virkning.
The Court confirmed this interpretation during the 1970s.55The Commission derives its jurisdiction to issue directives for the elimination of measures having equivalent effect from Article 33(7).
For det første havde Kommissionen undervurderet vanskelighederne i forbindelse med at finde frem til og afskaffe foranstaltninger med tilsvarende virkning.
At first the Commission recognized the difficulties involved in detecting and eliminating measures having equivalent effect.
Efter først og fremmest at have koncentreret sig om afskaffelse af kontingentordningerne bekendtgjorde den i 1962, at den nu ville tage sig mere af problemet vedrørende disse foranstaltninger.
After initially devoting its energies to the abolition of quotas, the Commission announced in 1962 that it would give closer attention to these measures.
Den begyndte sin undersøgelse i 1963 med bistand fra nationale eksperter. Den regnede med at kunne udstede direktiver pã området i løbet af samme år.
It began to examine them in 1963, with national experts, anticipating that it would issue directives on this subject in the course of the same year.
Endelig offentliggjorde den i 1964 et direktiv, der var rettet til Forbundsrepublikken Tyskland, og hvorved den pålagde landet at afskaffe en importordning vedrørende kartofler, hvorefter import var forbudt i en bestemt periode i årets løb og kvantitativt begrænset i den resterende del af året56).
It finally published a directive in 1964 addressed to the Federal Republic providing for the abolition of a system of potato imports which prohibited imports during a specific period of the year and imposed quantitative restrictions during the rest of the year.56Two new directives addressed to all Member States followed in 1966.
I 1966 fulgte to nye direktiver, der var rettet til samtlige medlemsstater.
The first of these 57aimed at abolishing
Kommissionen svarede først, at den ville foretage undersøgelser.
Commission Directive 63/600/EEC of 15 October 1963 (OJ 156, 29.10.1963).
Dette viser, at der på daværende tidspunkt endnu rådede usikkerhed i Kommissionen.
The following Commission directives are involved, apart from those referred to in footnote 52:
problemerne vedrørende afgrænsningen af anvendelsesområderne for EØFT artikel 30 og 36.
The Commission declared in the 1968 annual report that its task in relation to the matters at issue was still proving extremely delicate, particularly because of the problems of distinguishing between the scope of Article 30 and that of Article 36 EEC.
I sidste øjeblik, ganske kort tid før udløbet af Kommissionens beføjelser på området, udstedte den endnu to direktiver60), hvoraf navnlig sidstnævnte, nemlig direktiv 70/50/EØF af 22. december 1969 indeholdt betydelige bidrag til afklaringen af betydningen af begrebet foranstaltninger med tilsvarende virkning efter Kommissionens opfattelse (se nr. 32).
At the last moment, just before its jurisdiction in this matter expired, the Commission published another two directives; 60 the last of these in particular, Directive 70/50 of 22 December 1969, throws important new light upon what in the view of the Commission is meant by 'measure having equivalent effect' (see point 32 below).
F. Statslige handelsmonopoler (EØFT artikel 37) 6
6 > F. State monopolies of a commercial character (Article 37 EEC)
I EØFT artikel 37 bestemmes det, at statslige handelsmonopoler gradvis skal tilpasses, således at enhver forskelsbehandling af medlemsstaternes statsborgere med hensyn til forsynings- og afsætningsvilkår er udelukket (stk. 1). »Stand still-forpligtelsen« i artikel 37, stk. 2, er allerede omtalt (nr. 11).
Article 37 EEC provides that State monopolies of a commercial character shall be progressively adjusted so as to exclude any discrimination between the nationals of Member States in the conditions under which goods are procured or marketed at the end of the transitional period (paragraph 1). Reference has already been made to the 'standstill' obligation laid down in Article 37(2) (point 11).
Monopoler, der kontrollerer produktion, salg og/eller køb af varer, kan øve mærkbar indflydelse på handelen med sådanne varer mellem medlemsstaterne.
Monopolies which control the production, purchase and/or sale of a product may have an appreciable effect upon intraCommunity trade in that product.
På daværende tidspunkt var det således rigtigt at indsætte denne bestemmelse i kapitlet vedrørende afskaffelse af de kvantitative restriktioner mellem medlemsstaterne.
The insertion of this provision into the chapter dealing with suppression of quantitative restrictions among Member States was therefore allowed at the time.
Der var imidlertid tale om et ømtåleligt emne. og det er således ikke overraskende at den vage formulering af artikel 37, der var resultatet af et politisk kompromis 62), rejser en række fortolkningsproblemer. Jeg skal nedenfor (nr. 41 f.) undersøge disse fortolkningsproblemer samt de løsninger, som blev givet på dem af Kommissionen og i Domstolens retspraksis. Det. der er af interesse for os her. er alene de tilpasningsforanstaltninger, som blev truffet i overgangsperioden og den politik, som fulgtes af Kommissionen. Denne rådede i så henseende i overgangsperioden kun over ét meget svagt instrument, nemlig henstillingen, der ikke er bindende (artikel 37, stk. 6).
However, this is a delicate topic; it is therefore not surprising that the vagueness of Article 37, the result of a political compromise, 62has given rise to a whole series of questions.
Den havde ikke kompetence til at udstede direktiver, således som tilfældet var med foranstaltninger med tilsvarende virkning som ind- og udførselstold, og heri ligger måske forklaringen på. at Kommissionens virke på dette område i overgangsperioden kun medførte et meget middelmådigt resultat.
The Commission was not competent to issue directives as in the case of measures having equivalent effect; this is perhaps why action by the Commission in this field during the transitional period yielded such poor results.
Kommissionen begyndte sit virke i 1960 ved oprettelse af en fortegnelse over eksisterende monopoler.
The Commission began in 1960 by drawing up a list of the existing monopolies.
Sådanne findes kun i tre medlemsstater, nemlig Tyskland, Frankrig og Italien.
These are found only in three Member States (France, Germany and Italy).
Deres økonomiske betydning varierer meget, men alt i alt har de kun en ret begrænset del afden samlede vareomsætning.
They differ widely in economic importance, but as a whole the trade in products covered by these monopolies accounts for only a fairly limited proportion of total trade.
Kommissionen pegede på 18 monopoler, hvoriblandt de vigtigste syntes at være tobaksmonopolerne (Italien og Frankrig), spiritusmonopolerne (Tyskland og Frankrig) og oliemonopolet (Frankrig).
The Commission has reported 18 monopolies, the most important from the economic viewpoint apparently being monopolies in tobacco (Italy and France), in alcohol (Germany and France), and in petroleum (France).