natgillin/translations-raw huggingface dataset:
En anden form for kredit ydes af regeringerne som subsidier, der i reglen er tiltænkt projekter, som ikke straks giver økonomisk overskud, men som ikke desto mindre medvirker til en almindelig økonomisk udvikling. Vejbygning er et eksempel herpå.
Some credits are subsidized by governments of the richer countries and are often granted for projects such as road construction which cannot pay for themselves quickly enough to be commercially viable in the short-term.
Endelig ydes visse kreditter på så favorable vilkår, at de nærmest må betegnes som gaver.
Lastly, there are forms of credit offered on such favourable terms that they are tanta­mount to gifts.
De rige lande er faktisk begyndt at yde sådanne hjælpeforanstaltninger i form af rene gaver.
Indeed, the richer countries are beginning to give such aid as outright gifts.
Disse penge gives især til lande, som har relativt få midler til at integrere i den internationale økonomi, fordi de kun har få råvarer og ikke på anden måde kan hæve sig fra deres underudviklede stade.
This money goes principally to the countries which lack the raw materials and the educational skills necessary for development.
Disse overførsler udgør kun en lille del af pengestrømmene mellem de rige lande og udviklingslandene.
These sums go to the poorest countries and constitute only a small part of the transfer of capital from the indus­trialized world to the developing countries.
Udviklingen i priserne for basisprodukter (eksklusive olie) og i priserne for forarbejdede varer indeks: 1962=100
Changes in prices for manufactured goods and raw materials index 1962 = 100
... og de kommercielle aspekters betydning
... and of the terms of trade
Disse muligheder afhænger imidlertid i endnu højere grad af de betingelser, hvorunder udviklingslandene køber og sælger på de internationale markeder.
More important even than these transfers of capital are the conditions under which the developing countries buy and sell on the international markets.
En vigtig faktor er forholdet mellem priserne på de importerede og på de eksporterede varer, med andre ord bytteforholdet.
The relationship between prices of imports and exports, i.e., the so-called terms of trade are an im­portant factor.
Når f.eks. prisen på det korn, udviklingslandene køber, firdobles, som det var til fældet i 1972/73, har udviklingslandene kun valget mellem at standse deres køb af anlægsgoder eller at risikere hungernød.
For example, when cereal prices quadrupled as in 1972/73, the developing coun­tries had no choice but to either stop buying machinery or starve.
Inflationen i de industrialiserede lande for dyrer udviklingslandenes import.
Inflation in the industrialized countries pushes up the price of imports to the developing countries.
Den begrænsede overførsel af teknologi kan ligeledes koste dyrt.
Restrictive practices in the transfer of technology may also push up prices.
Udviklingslandenes indtægter og dermed købekraft er på den anden side medvirkende til den adgangsfrlhed, som vi giver deres varer på vore markeder, og indvirker på de priser, vi betaler for deres råvarer, samt på andre betingelser på markedet.
Earnings and hence purchasing power are affected by the freedom of access given to goods of the LDCs on our markets, by the price we pay for their raw materials and by the quantities we buy.
På alle områder påvirker den politik, de industrialiserede lande fører, udviklingslandenes købekraft i opadgående eller nedadgående retning.
In all these areas policies adopted by the industrialized countries can improve or damage the purchasing power of the developing countries.
Andel af råvarer, brændselsstoffer, råprodukter og forarbejdede varer i de olieproducerende og i de ikke-olieproducerende udviklingslandes eksport
Share of major product groups in oil and non-oil LDC exports
Råvarer
$ billions
Råprodukter i alt
Total primary products
1 ) Omfatter fødevarer, råstoffer, malmarter og andre metaller.
1 Comprises food products, raw materials, minerals and other metals
Men udviklingslandenes købekraft har også direkte indvirkning på vor egen økonomi.
The purchasing power of developing countries has a direct influence on our own economies.
Som det fremgik af kapitel III, udgør den tredje verdens lande et vigtigt og dynamisk marked for Fællesskabets eksport og ¡sær for anlægsgoder. Man kan drage den konklusion, at udviklingslandenes bidrag og deltagelse i denne verdens almindelige velstand afhænger nok så meget af, om det internationale samarbejde er en succes eller en fiasko, som af udviklingslandenes egen indsats for en udvikling. ling.
As we saw in Chapter III, the developing countries are a growing export market for the European Community, especially for durables Moreover, whether these countries will contribute to general world prosperity or become burdens to be borne indefinitely by the international community, depends both on the efforts made by the developing countries and the success or failure of international cooperation.
Vi må nu se på, hvorledes opfyldelsen af de mest elementære menneskelige behov påvirker udviklingslandenes købekraft, direkte eller indirekte.
We must now take a closer look at satisfying the most basic human needs in de­veloping countries, needs which directly or indirectly, affect their purchasing power.
Udviklingen af den tredje verden og vore egne interesser
Third World development in our own interest
For Europa er det ikke blot en moralsk pligt at hjælpe udviklingslandene til at udvikle deres landbrugsproduktion og til at blive uafhængige af import fra udlandet. Det er også et spørgsmål om interesse.
Not only does Europe have a moral obligation to help in­crease the agricultural production of the developing countries to ensure their selfsufficiency but she also has a vested interest in this development.
Det er det, fordi de penge, som udviklingslandene ikke bruger til at betale importerede fødevarer med frigøres til køb af industrielle anlægsgoder og tjenesteydelser. Og det er netop på disse områder, Europa er særlig konkurrencedygtig.
Savings in food imports can be spent on importing industrial equipment and services and these are the sectors where Europe is most competitive.
I øjeblikket bruger mange udviklingslande mere end 20% af deres udenlandske valuta til at betale fødevarer med, til trods for at størstedelen af deres befolkning lever af landbrug.
At present, many of the developing countries spend more than 20% of their foreign currency on food imports although a major part of their population lives on the land.
Ved at yde udviklingslandene en landbrugsteknologi, der er afpasset efter deres behov og deres finansielle midler til at udvikle kunstig vanding af markerne, kan Europa hjælpe udviklingslandene til at forøge arealet af deres opdyrkede marker og omfanget af deres produktion.
Through a prudent transfer of technology, finance, irrigation, etc, agricultural output in the Third World can be multiplied.
Udviklingen af landbruget er en opgave, der er så meget desto vigtigere, som et stort antal udvilingslande selv med hjælp fra importerede varer end ikke er i stand til at frembringe det helt nødvendige minimum for at føde deres befolkning.
Agricultural development must be given priority treatment since many developing countries are unable to satisfy their own most basic nutritional needs.
For øvrigt råder landene sjældent over de nødvendige transportmidler til at bringe de importerede fødevarer ud til befolkningen, og varerne rådner på grund af manglende oplagringsmuligheder.
Although foodstuffs are imported these often perish before they reach their destination point due to inadequate transport and storage systems.
Hovedmål: At opfylde de elementære behov
Satisfying basic needs — a priority objective
De lande, der har hungersnød, er inde i en ond cirkel: Sult og sygdom ødelægger arbejdsevnen og mulighederne for uddannelse.
Widespread famine prevents development: hunger and disease destroy the capa­city to work, without work there is no purchasing power, without purchasing power there is no investment and hence no agricultural development.
Uden arbejde, ingen indtægter.
This vicious circle must be broken.
Man må hjælpe udviklingslandene med at udvikle deres landbrug, yde dem teknisk bistand og de nødvendige midler til at skabe produktiv beskæftigelse.
Agricultural, technical and financial aid are all essential to overall development but must be offered in such a way that developing countries are not discouraged in their own efforts and lose the incentive to produce.
Udviklingsperspektiverne afhænger også af opfyldelsen af andre elementære behov: Forsyning med drikkevand og forbedring af betingelserne for sundhed og uddannelse.
Development prospects are also linked with other basic needs — drinking water supplies, improved conditions of health and education, etc.
På alle disse områder kan de industrialiserede lande udelukkende støtte den indsats, hvortil initiativet ligger hos udviklingslandene selv.
In all these areas, the industrialized countries must help the developing countries to help themselves.
For at udviklingslandene kan hjælpe sig selv, må man imidlertid ofte første skabe de nødvendige forudgående betingelser.
Nevertheless, if they are to be self-sufficient certain preconditions must be fulfilled.
1976; i alt og pr. indbygger; indeks 1961 -1965 = 100
Total and per capita food and agricultural production byregion, 1976; index: 1961-1965 = 100
Den tredje verdens lande er inddraget i et væddeløb mod tiden: Anstrengelserne for selv i udstrakt grad at forbedre landbrugsproduktionen og for at udvikle skoleuddannelsen er ofte nytteløse på grund af den endnu hurtigere befolkningstilvækst.
In fact, Third World countries are fighting against time. In spite of substantial im­provements in agricultural productivity population growth threatens to swallow up the beneficial effects.
På den anden side er fødselskontrol kun mulig i de lande, som allerede har opnået et vist livs- og uddannelsesniveau, dvs. de lande, hvor børnedødeligheden er for mindsket, takket være en bedre ernæring, tilstedeværelsen af drikkevand og for bedrede sundhedsbetingelser.
Birth control, on the other hand, can only be effective in coun­tries with reasonably high standards of living and education, i.e., where the infant mortality rate has dropped owing to better nutrition, fresh water supplies and hygiene.
Dat er endnu en ond cirkel, der nødvendigvis må brydes.
Here Is another vicious circle which must be broken before its effects get out of hand.
Antal indbyggere pr. læge
Number of inhabitants served by one doctor
Udviklingen i udviklingslandenes handelsbalancer i mio USD
Changes in LDC trade balances in mio. dollars
Stadig utilstrækkelige ressourcer
Resources are still Inadequate
Man kan forestille sig, at den tredje verdens behov for økonomisk og teknisk hjælp til at supplere egne ressourcer langt overstiger de pengeoverførsler, der faktisk finder sted.
The Third World's total requirements for external financial and technical aid are far greater than the actual assistance received.
Teoretisk set er behovet for hjælp, især i de fattigste lande i Asien og Afrika, praktisk taget ubegrænset.
Theoretically these requirements, expecially those of the poorer countries in Africa and Asia, are almost infinite.
Imidlertid er man nødt til først at opnå et vist ud­viklingsniveau, for at pengene udefra kan investeres på effektiv vis. Visse arabiske olieeksporterende landes enorme økonomiske overskud er et bevis herpå.
How­ever, a certain level of development is necessary to absorb and utilize even basic investments as the large surpluses of some OPEC countries show.
For øvrigt tilflyder disse overskud for størstedelens vedkommende de industrialiserede landes kapitalmarkeder og bliver således en del af den verdensomspændende mekanisme til kapitaloverførsler mellem nord og syd.
These surpluses are largely channelled towards the capital markets of the industrialized countries and thus become part of the total mechanism of transfer of capital between North and South.
Hvis man betragter de løbende posters samlede struktur, kan man konstatere tre faktorer: De olieproducerende landes overskud er blevet mindre år for år siden 1974; de industrialiserede landes overskud, der er meget mindre, svinger stærkt fra ét år til et andet, og de råvareproducerende samt andre udviklingslande har bestandig underskud.
When examining the structure of supluses and deficits on a world scale, three main factors are apparent: the surpluses of the OPEC countries have been steadily di­minishing since 1974 while the surpluses of the industrialized countries fluctuate radically from year to year and the raw material producing countries and other de­veloping nations maintain a steady deficit.
Man kan ligeledes konstatere, at siden 1975 er det lykkedes de ikke-olieproducerende udviklingslande at konsolidere, hvis ikke formindske, under skuddet på deres løbende poster.
The non-oil producing developing coun­tries have managed to stabilize, if not reduce, the huge deficit which they incurred in 1975.
Dette underskud blev værre i 1975 på grund af den højere pris på olie, og fordi priserne for råvarer og priserne for deres industrielle eksportvarer var meget lave.
This deficit was due mainly to higher oil prices coinciding with low prices of raw materials and industrial exports.
Eftersom man i 1978 igen så med en vis tillid på verdensøkonomien, vil de nye investeringer og de tidligere udsatte investeringer påny forværre underskuddet.
As world confidence is restored, new and pre­viously deferred investments will again push up the deficit.
Kreditter, der bliver dyrere og dyrere
Increasingly expensive credit terms
De ikke-olieproducerende udviklingslandes voksende underskud er ikke blevet opvejet af en tilsvarende stigning i de rige landes kreditter og udviklingsbistand.
The Increasing deficits of the non-oil producing developing countries have not been compensated by a similar increase in loans and development aid from the indus­trialized countries.
Udtrykt i kurante dollars har denne bistand holdt sig på et niveau på omkring 20 mia dollars, men hvis man tager inflationen med i betragtning, er bistanden faktisk blevet mindre.
In dollar terms, aid has remained at a constant level of approxi­mately 20 billion dollars but if we consider the effects of inflation, it has in fact de­creased.
Udviklingslandene har derfor i stadig højere grad henvendt sig til de internationale kapitalmarkeder, som de penge, der stammer fra de olieproducerende landes overskud, og den opsparing, som ikke er blevet investeret af de industriailiserede lande under krisen, har fået til at svulme op.
This Is why the developing countries are looking increasingly to the inter­national capital markets whose wealth originates from the surpluses of the OPEC countries and the savings which were not invested during the oil crisis.
Mellem 1970 og 1977 er den del, handelskredltterne — langfristede lån og kreditter i europæisk valuta på mellemlang sigt — udgør af de samlede pengetilførsler, steget fra 50 til 67%.
Between 1970 and 1977, commercial credits, in the form of long term credits and mediumterm eurocurrency credits, increased their percentage of overall financial support from 50% to 67%.
Nettotilførsler af ressourcer til udviklingslandene efter type og efter kilde i mia USD
Structure of net resource transfers to LDCs in billion dollars
Desuden er bankkreditterne ikke blot taget til i omfang, de er også blevet dyrere.
Moreover, both the volume and the cost of bank loans has increased.
Renterne er steget, og lånefristerne synes at blive kortere.
Interest rates have risen and loan periods have tended to shorten.
Det betyder, at udviklingslandene skal udtage en stadig større del af deres eksportindtægter for at kunne betale deres gæld. Forrentningen af gælden er steget med 500% i forhold til niveauet i 1969, nemlig fra 4 mia USD til 20 mia i 1977.
Therefore, the proportion of export earnings used by the developing countries to service their debts has in­creased by 500% since 1969 from four billion to 20 billion dollars in 1977.
De ikke-olieproducerende udviklingslandes udlandsgæld: Offentlige og private kreditorer i%
Share of public and private creditors in non-oii LDC debt in per cent
Udviklingen i de ikke-olieproducerende udviklingslandes gæld og forrentningen heraf i % af eksporten af varer og tjenesteydelser
Ratio of export earnings to debt and debt service of non-oil LDCs in per cent
De beløb, der udtages med henblik på forrentning af gælden, svarer nøjagtig til beløbet i de offentlige pengestrømme (for størstedelens vedkommende i form af kreditter), som de rige lande tildelte udviklingslandene i 1977.
The amounts required for debt service correspond exactly to the amount of public financial flows (mostly credits) which the richer countries granted to the developing countries in 1977.
Den bistand, OPEC-landene yder, udgør nu 1/3 af den samlede offentlige bistand, som den tredje verdens lande modtager.
Contributions by the OPEC countries now accounts for a third of total development aid received by Third World countries.
Den offentlige udviklingsbistand 1973-1977; i mia USD
Official Development Assistance, 1973-1977
Offentlig bistand i alt Vestlige industrialiserede lande Heraf EF OPEC Østlande
Total aid Western industrial countries of which EC OPEC Eastern State trading area
Den offentlige udviklingsbistand (netto) i forhold til yderlandenes bruttonationalindkomst
Net official development assistance in relation to donor country GNP in per cent
Østrig Belgien Canada Danmark Finland Frankrig Tyskland Italien Japan Nederlandene New Zealand Norge Sverige Schweiz Det forenede Kongerige De forened Stater
Italy Japan Netherlands New Zealand Norway Sweden Switzerland United Kingdom United States of America
C.A.D. i alt
Total DAC
Den offentlige bistand, udtrykt i kurante dollars, er således blevet næsten fordoblet siden 1973, til trods for at bidraget fra de østeuropæiske lande og fra Sovjetunionen er helt uden betydning.
In dollar terms, development aid since 1973 has almost doubled, despite contri­butions from Eastern Europe and the Soviet Union being minimal.
Hvad OPEC-landene angår, kan de næppe tænkes at forøge deres bistand i betydelig grad i fremtiden, for så vidt som deres egne behov stiger, og/eller deres reelle indtægt formindskes eller stagnerer.
It is unlikely how­ever, that the OPEC countries will increase their contributions much in the future while their own needs continue to increase and their income falls or stabilizes in real terms.
Deres rigdom taget i betragtning er deres bidrag under alle omstændigheder 10 gange højere end de industrialiserede landes.
Their contribution is already 10 times greater than that of the the industria­lized countries if their respective wealth is taken into account.
De private kreditter tilflyder især de udviklingslande, der allerede har middelstore eller endog relativt høje indtægter.
Not surprisingly, private credit flows mainly to LDCs which already have a relatively high income.
Det samme gælder for den offentlige udviklingsbistand, selv om det er i mindre udstrakt grad.
The same, however, is true for official development assistance (ODA).
Medens bistanden til de fattigste lande knapt fordobledes fra 1973 til 1976, blev bistanden til landene med mellem store Indtægter tredoblet.
Between 1973 and 1976, assistance received by the poorest countries only doub­led, whereas that received by the middle income countries tripled.
40% af den udviklingsbistand, som ydes af Fælleskabets medlemslande, sendes til de fattigste lande, hvis befolkning ikke desto mindre udgør nærved2/3 af udviklingslandenes samlede befolkning, medens 60% af bistanden sendes til de mest udviklede lande, som tæller 37% af udviklingslandenes befolkning.
40% of all Euro­pean Community aid goes to the poorest countries whose population numbers twothirds of total world population and 60% goes to more advanced countries account­ing for 37% of the total population of the developing countries.
Undertiden begunstiger udviklingsbistanden simpelthen den kommercielle eksport.
These data only par­tially reflect commercial interests.
Men det er også rigtigt, at i de mere udviklede lande anvendes den modtagne bistand ofte bedre og har derfor en mere varig gunstig virkning.
Aid received by the more advanced countries is often put to more profitable use and is thus more effective long term than that re­ceived by the poorer countries.
Hvis man sammenligner deres bistand med deres bruttonationalindkomst, finder man Japan (0,21%), De forenede Stater (0,22%) og Forbundsrepublikken Tyskland (0,27%) nederst i gruppen af bistandsydende lande.
The richest countries are not always the most generous, and, if aid is compared to GNP, Japan (0.21%), United States (0.22%), and West Germany (0.27%) come at the end of the line of donor countries.
I spidsen for de europæiske lande finder man Nederlandene med 0,85%, kun overgået af Sverige, som bruger nærved 1 % af sin bruttonationalindkomst til udviklingsbistand.
Sweden (1%) and the Netherlands (0.85%) are Europe's most generous contributors.
Sammenlignet med udviklingen i alle de industrialiserede landes egne rigdomme, er den offentlige udviklingsbistand imidlertid faldende.
When compared to the evolution of wealth within the industrialized world, Official Development Assistance is actually decreasing.
De industrialiserede landes offentlige bistand og kreditter til udvikling i % af deres bruttonationalindkomst
Public development aid and credits of industrialized countries in per cent of GNP
En stigende del, i øjeblikket omkring 25%, sker gennem multilaterale finansieringsorganer.
Most Community development aid is granted bilaterally by Member States, but a growing proportion, cunently 25%, is channelled through multilateral agencies.
Det skal understreges, at størstedelen af bistanden, det være sig den bilaterale eller den multilaterale, kommer tilbage til de bistandsydende lande i form af industrielle ordrer. Det samme gælder, når bistanden ikke er formelt forbundet med køb i det bistandsydende land.
It must be emphasized that most of this money flows back to the donor countries in the form of industrial orders, even when the assistance is not formally tied to pur­chases by the donor country.
Den bilaterale bistand afspejler for øvrigt ofte en historisk forbindelse, der går tilbage til kolonitiden.
Bilateral assistance tends to reflect historic ties from the colonial past.
F.eks. går Belgiens bistand først og fremmest til Zaire, Nederlandenes bistand til Hollandsk-Vestindien og til Surinam, den franske bistand til det fransktalende Afrika og Det forenede Kongeriges bistand til det britiske Commonwealth.
In this way, Belgian aid tends to go to Zaire, Dutch aid to the Antilles and to Surinam, French aid to French speaking Africa and British aid to the Commonwealth.
Afrika, hvis befolkningstal ikke er særlig højt, modtager 44% af Fællesskabets bilaterale bistand; Asien, hvis befolkningstal er meget højere, modtager kun 1/3.
This is reflected in the following figures: — 44% of all Community bilateral aid goes to Africa with its relatively few inhabitants, whereas only 34% goes to densely populated Asia.
De private investeringer kan udgøre en vigtig kilde til udenlandsk kapital. Desuden ledsager de ofte andre overførsler, der er mindst lige så vigtige, nemlig virksomhedernes teknologi og know how samt adgang til udenlandske markeder.
Private direct investment, often accompanied by a number of other economic bene­fits such as technological and managerial skills and access to foreign markets, can be an important source of external capital.
Den uden landske kapital er med til at forhøje værdien af undergrundens ressourcer og ofte, men ikke altid, til at skabe beskæftigelse.
Foreign capital helps to tap the wealth of subsoil resources and sometimes to create employment.
De udenlandske virksomheder tiltrækkes selv af udviklingslandenes rigelige og billige arbejdskraft, af deres råvarer og af de nye markeder, som de udgør for deres egen teknologi.
The investors, on the other hand, are attracted by abundant and economic sources of labour, the access to raw materials and to outlets offered to their own technology.