natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Denne tanke lå til grund for den første løsning på Lip-sagen, nemlig Skotøjsfabrikantsammenslutningens oprettelse af en - uheldigvis kortlevende - virksomhed i Romans samt de beskæftigelsesfremmende investeringer, der blev iværksat til gengæld for afskedigelserne i Rive-de-Gier (1977).
It seeks lese to inoreagc the cogt thanto inpoBs periodg of notice and oppoi'tunittee for exanination a,ncl reflection,in fact for bargaining rithln the firo or ritb the other eide (public autoritieeor rotkerst repreeentatives) wbo rilL judge the natter on oriteria otber tha.nthoee of, econonic efficiency (altbough tbey ca,nnot dimiee that entireli), llbe firet case Eakes rlisüols6a1 eaeier because it nerely adile a further to the calculation of coets witbout obanging tbe niLes of, calculation.
Men må man i en situation, hvor den naturlige oprettelse af arbejdspladser vil være utilstrækkelig i det lange løb, ikke overveje andre metoder?
eleoent the illmiseal b5r involving other criteria ancl otber condiÖerationg seconal inhibits inthedecision.
På den nationale trepartskonference vedrørende beskæftigelsen, der blev afholdt i Belgien i 1976, op kastedes tanken om et "tredje arbejdsfelt", der hverken skulle være den traditionelle beskæftigelse inden for stat og kommune eller være omfattet af den egentlige markedsøkonomi.
(1) nenctr practioe, eepeoially eincefha 1974 amil 19?5 terte, nainly foLlowg tbe seoond polioy. But the firet alsoöccurs and ag a resuLt the level of geverance pa.;mente hae rieen.
Efter de traditionelle metoder blev de arbejdsløse sat i gang med "beskæftigelsesarbejde", og erindringerne herom er, hvis vi begynder med de nationale værksteder i 1848, ofte nedslående.
Iet the second raaing quite ilietlnct fuon the flret. lllbe beet proof iB the recent Bcandal provokerl in lba,nce by the eystem of offerlng aeverancepa,;nents (an undertaking persuailed a la^rge nunger of workerE to leave voluntarlLy by offering a gubsta^ntial Lunp eun to anlrone who gave in theirnotice).
Men man kunne forestille sig, at der oprettedes arbejdspladser af samfundsnyttig art, der hverken var direkte "rentable" eller permanente, og som blev besat med folk, der ikke for tiden havde arbejde inden for de andre "felter".
Uby this practice (in aacord.ence with the lan aad elserhere frequentlyconsiclered, partiaularly by ltf tnade unions, as conpleteJ.y normal subJect to ilisqreElon of the anount of the paynent) is regarilcil ae shocking by eoue trbenchtrad.e unioag can be underetooal only if it ig realizetl tbat by so iloing the
Den belgiske regering har således betalt arbejdsløse for at arbejde inden for den sociale sektor samt med forbedring af livskvaliteten.
€mplöy€r nas dod.ging tbe Jutlgeoent of the uni.ons uith rbon be ehoulal havetlealt.
Luxembourg har i sædvanlig form udliciteret "ekstraordinære almennyttige arbejder" til virksomheder, der så ledes har benyttet overtalligt personale.
Otbendset there geems nothin6 eurprieing in a^n adult mployee rho wbether or not it ie in bie interests to acoept knorg hie rights ileciding e aeverance pagment.
En virksomhed inden for jern- og stålindustrien har således opmudret floder, renholdt skove, anlagt parker og fritidsområder og forbedret afmærkninger og lysreguleringer af vejnettet.
Ithc two d,ireotions also correepontl to two typea of diecueglon. llbe f,irgt conEists of generel bcrgaining to tleternine the general rulee to be observed.It t:rieg to placc potential epecific ceeea under e jointly i!.eoirled law. llhustbe ctiecugeion can bave a bea,ring oa the decision but ls not a part of it.
Endelig kan den kraftige stigning i beskæftigelsen i den offentlige sektor have de samme årsager og medføre de samme resultater.
But thls procedure seems nore eensibleif it ie regardetl as a pessionate ancl gonetines unruly appeal for a,n examinationin social teros of empLoynent.
Det er i de fleste lande en af de få sektorer, hvor antallet af ansatte er i fortsat stigning.
The succeseful cases, of whlch there are notnargrr involvect tbe use of politi.cal neans.
1.1.5.1 - Kontrol med beskæftigelsen. Under pkt. 1.1.3 mente man i forbindelse med tryghed i ansættelsen at kunne se en ny tendens eller i hvert fald en tydeligere tendens til ud over den finansielle kompensation at indføre udvidet kontrol (udøvet af de berørte parter el ler af de offentlige myndigheder) med beslutningsprocesserne på arbejdsmarkedet.
In general- it is the rank-anct-file novenents which uee these nethocls anclain at these objectives. fn the UK labour disputes are the affair of the ehopstewarals. fn ltaly, it is the workergr clelegates, delegati, directJ.y electedfron the shop f1-oor, who often organize strike action.
Denne nye tendens, der ganske vist fremmes af de nuværende konjunkturer, men som måske er udtryk for en dybere gående holdningsændring, vil formentlig få betydelig konsekvenser for de kollektive forhandlinger.
In trbance, thefederatione have played a ninor roLe in relation to the Local unions (ofteneven backed by etaff neetings which nade no distinction between union a:rdnon-union nenbers).
Fører den simpelthen ikke tilbage til den tanke, der er kendt fra den engelske og den amerikanske fagbevægelse, nemlig at lønmodtagerne, og navnlig de faglærte arbejdere, ejer deres fag og de dermed forbundne stillinger (job ownership)?
They have aleo founcl it anong traders, nunicipaLitieg antl locaL political figures (sonetines acting independently of their palty).
Tanken giver sig i praksis udtryk i den paritetiske administration af adgangen til disse stillinger og i anciennitetsregler for afskedigelse og forfremmelse, hvorved fagforeningerne sikrer lønmod tagergruppen en vis ret til stillingerne, uden at de dog ligefrem træder i stedet for virksomhedslederen.
Ihere itis a guestion of proteeting a6ainet the oongtraints of the balance sheet byappealing to the public interest ancl the realitles of rork and productionor the value of the sociaL bonds, tbis ts in fact an obvioue prooedure.
er tvivlsomt.
Eut they coulilbc ageegscd. ln a,nother rray.
Det er først og fremmest klart, at det fællesskab, som hos S. Perimän kollektivt administrerer de ledige stillinger, primært er et fagligt fællesskab.
(or iliecussions vithin a rorks council) decisions ancl on the Joint digcuesions gocs furiher antl ileepcr ?
Desuden er målsætningen forskellig.
lltrie oannot be nsaeur€d,.
Den administrerer udelukkende fordelingen af dem, således at lønmodtagernes følelse af, at de står lige, ikke krænkes og også således, at deres interesser og navnlig deres enhed over for arbejdsgiveren beskyttes.
3nt at leest it ahowe tbat practice, tbcu beseil on tbe ilceply held convictione of tboge concorned, ary noilcl labour policy baEed on freetlon of hirin6 la sonerhat and firiag, r€ügte fronooupensatorlrbe tenpted and uobility
Kontrollen med beskæftigelsen sigter på selve beslutningen om at nedlægge (eller oprette) arbejdspladser.
(wbich oae nigbt pa;rnente, tralning, to oal.t the fsredieh redeployucnt nodelr if the Sreiligh ulions had not been the firgt to diecasal it entt tbe Swedieh ccoaonietg the first to critioise +t).
Det drejer sig ikke længere kun om at ændre konsekvenserne heraf, for eksempel gennem anciennitetsbestemmelser.
Tbig rnoilelcreateg a ftiuge of rorkers ntght aeo, slnoc it ig nore et(p€nsive tba"n it rho ca,nnot be reiteployed bcsic genee of goliilarlty or are not uobile.
Man kan gå så langt som til at anfægte selve princip pet, fordi man gør andre kriterier gældende, ikke med hensyn til fordelingen af de eksisterende arbejdspladser, men for den beslutning, der afgør, hvorvidt de skal opretholdes.
In adilition it ttiercgarde thewithin the unalerteking or cetabllsbnent and the ilifficultiea, tbat ie flh€re th6 cnployees derive fact tbeir tbatr rben faced. sith nain strength.
Det er derimod selve virksomhedsbeslutningen, som den nye kontrol med beskæftigelsen kræver at få del i (naturligvis ikke nødvendigvis på lige ligt grundlag).
ft is herd.ly surprising tbet a nsilel of orga,nizcd nobility ehoulal loeeltg attraotion rben the econonic trend roraens.
Denne overgang fra efterfølgende kontrol med re sultaterne af afgørelsen til forudgående kontrol er en meget be tydelig ændring.
But tbe cbangc - rbichocourred before the econonio dlomming - goeo further ard puts in question the very criteria of oploynent.
Men der er oftest (eksemplerne fra Italien og Storbritannien er særlig illustrerende) tale om et pres nedefra, der er mere eller mindre styret af fagforeningerne, dog under alle omstændigheder på virksomhedsniveau.
tr'iretLyr they involve the abolition or reduction of overtine.
Er de traditionel le former for forhandling de bedste?
In Belgiun; is general).y linited to {O houre a reck by law.
Faktisk afviger "aftalerne" ofte meget fra de traditionelle former.
In fact it iethat tbie trencl bas not been nor€ g:€ndral or nore far-reaching.
Er det ikke det mest naturlige at overlade disse drøftelser til dem, der er valgt direkte af de ansatte, og at begrænse dem til en høring, dvs. til en mindre formel forhandling?
overtine eurprislng tlhile redundancy remains wicleepread, severaL branches etill oonsietentlywork raore than a forty-hour week. lbe slow change ca^nnot be erplainetl only tbe ty the ileoand for a conpeneatorry lncreage in ragee.
Det vil de sikkert blive smidigere af.
(of 1.2.3.2), it n:.g5t uot bc cufficient.
Men risikerer man ikke at overse eller undervurdere betydningen af de mulige uoverensstemmelser og konflikter?
Perhepe it caJr be exp1g,1neil nerelyby tbe fviecoeityr of, the work force, that is to say, by the tine it takesto nake up for ghorter working hours by ncn recrnitnent ?
I Frankrig er det paradoksalt nok under de åbne konflikter, at de faglige klubber i virksomhederne og fag foreningerne har påtaget sig det største økonomiske ansvar, at de samme, som energisk går imod medbestemmelse, har udarbejdet økonomiske planer for virksomheder i betalingsvanskeligheder.
Or perbaps, oaeehoulal point out that in the IIK and no tloubt eLscshere toot ovcrtiner ln rli.eadva^ntages and becauee it offere each lndivitlual ancl choice in his earntngs, has becons a natter andl cmpl.oyere folLow tbie praotice for very einilar a clegreeof custonr€aaons.
Tilbage står altså stadig den vanskelige opgave at definere midlerne til at få "medindflydelse under konfliktsituationer". tioner".
eplte of itg of flexibility a^nd practice lowering tbe retlring age Dey bave the sa,nepurpoae.
1.1.5.2 - Dualismen på arbejdsmarkedet. I hvilket omfang eksisterer der to arbejds markeder i Europa - det ene beskyttet, organiseret og begunstiget og det andet med usikker beskæftigelse, uden garantier og med
In nost countrieE early retireoent echqes have been introtlucedr at first reeervetl to tbe ll
Men skaber alt det, der er blevet gjort for at skabe tryghed i ansættelsen, dvs. situationen for dem, der allerede har arbejde, imidlertid ikke en ny sondring?
For instance, in Belgium an agreernent in the banks recluces the working week in 1978 to 16 hours.
I virkeligheden rammer arbejdsløsheden sjældent alle grupper lige hårdt.
In return the enployers undert & ke to create 750additional jobs.
I visse tilfælde, som i Italien, er problemerne endnu alvorligere.
However, theee are both gectors which are not affectecl by international conpetition.
Endelig viser stigningen i midlertidigt arbejde, at nyansættelse i dag er en ret alvorlig og bekostelig beslutning.
An agreementwas aleo reachecl. in a glass factory to maintain enployment by giving longer leave
Endelig er det måske i virkeligheden den samme forskel, der bevirker, at afstanden mellem de store og de mellemstore virksomheder på den ene side og de små virksomheder på den anden side forøges.
Similarly, in the Fecleral Republlc of Gernany, the printing union ls asking for a Jlhour week in tbe hope of creating nore jobs. lPrie wae alsothe aim which the strike in the iron anil steel industry in 197U79 fail"ect to becorne in Gerrna4y.
Kontrollen med beskæftigelsen foretages i de først nævnte med ret gode resultater af samarbejdsudvalgene og af de offentlige myndigheder, medens de små virksomheder i reglen und-
Denands for a 35-hour reek are tending Europe (eee 1.{.., particularLy 1.4.1).
drager sig denne kontrol.
Perhaps one could go even further ancl real1y oreate jobe.
Mere generelt er fordelene ved den kollektive overenskomst ofte forbeholdt førstnævnte gruppe, og når konkurrencen skærpes, ser man gang på gang i Frankrig, Italien og Belgien, at den "ubeskyttede sektor" vinder terræn, fordi de regler, der gælder for denne sektor, er mindre strenge.
In this sane glass factory in Belgiun and ulder the ,sane agreement, the enployer undertakesto nake job-creation investnents. llhere are sinilar Frencb examples in the sane branch.
Her skal der ganske vist skelnes meget omhyggeligt mellem forholdene i de enkelte lande.
Ehe tr'iat agreenent mentioned earlier had the Ea,Eeainr althoughin a quite cLifferent econonic clinate (tgZf).
De varierer på dette område alt efter fagforeningernes forskellige styrke samt det økonomiske niveau og traditionerne.
The reglonal agreenent onnining in Cha^rleroi alEo aims at creating new jobe.
Intet steds er det blevet bevist, at disse særlige foranstaltninger har medført en massiv forøgelse af det midlertidige arbejde.
It hae been said several tines that it shoulal be part of the enployerslresponsj.bilities, whether inclivictuall"y or as a bodlr, to create jobs.
Det offentliges og arbejdsgivernes immigrationspolitik har gjort mere for at skabe dette problem end de sociale beskyttelsesforanstaltninger. At angribe de beskæftigede lønmodtageres privilegier ville således være at skyde langt over målet.
Inhance tbis iclea gave rlse to the first reeults of the Lip affairr naraelythe creation - unfortunately epheneral - of an undertaking by the Sboenalcerer Federation in Ronans ancl job-creation investrnent schenes to make up for theclisniesals at Rive-d.e-gter ('1977).
Ikke desto mindre skærper konjunkturerne som helhed konkurrencen på arbejdsmarkedet, og de gør det således vanskeligere for den enkelte at sikre sig sine fordele.
But in a situation where in the long tem ingufficient jobe will be creatednaturally, perhaps other nethods should be considered.
Det er det, de offentlige myndigheder gør ved med varierende held at bestræbe sig på at oprette arbejdspladser til de unge, dvs. at finde et middel til at åbne den dør for dem, der har vanskeligst ved at passere, nemlig døren til en førstegangsansættelse. Det er såle des givet, at det er et problem, man skal holde øje med.
According to the traditionalforrnula the unemnpJ.oyed were to be put to work on rnajor worksr r ancl this left sone bltter nenories, eince tbe tine of the 1848 national workshope.One coulcl, however, concelve of a network of work of social utility whichtrithout bei.ng rprofitabler or steady, could be undertaken by those who couldnot finil jobe elserhere for the tine being.
1.1.5.3 - Arbejdsmarkedets parter og beskæftigelsespolitikken.
The Belgian governnent paitl the unemp}oyeil to work in the social aervioesand on inproving tbe living environnent.
Sidste afsnit viser i tilstrækkelig grad, at arbejdsmarkedets parter alene har begrænsede aktionsmuligheder over for en alvorlig beskæftigelseskris e.
Luxenbourg has signred contractsin the usual f,ornr fot rextraordinary vork of gcneral lnterestr uithuldertakings which had. excess etaff.
Naturligvis kan for handlinger og høringer gøre mere end blot at fordele krisens virkninger. De kan forbedre den økonomiske konkurrencedygtighed ved at lette visse byrder eller ved i højere grad at gøre dem
In this way one iron and gteel firntcleaned up the rivere, cleared the foreetst cleve}opecl the parks ancl'recreätion grorrnils a,od inproved. roa,il signs end road eafety.
Når det drejer sig om at gribe ind i hele beskæftigelsessituationen, spiller det offentlige hovedrollen.
(Uy a,nong otber ineulati.on) neasures to pronote enploynent, to inprove or to inprove the working enviror:nent.
I Belgien er der blevet afholdt to trepartskonferencer, i 1973 og i 1976, vedrørende beskæftigelsen. Selv om de ikke havde til formål at føre til bestemte afgørelser, har de udvekslinger af synspunkter, de muliggjorde, fået hver af parterne til at træffe meget konkrete foranstaltninger.
Lastly,theincreaseinpublicsectoremplo;rment may be d.ue to the salnereasonsandhavethesame results.Inmostofthecountriesrthisisoneoftheraresectorsinwhichthestaffcomplement cont inues to i,ncreage.
Et område bør imidlertid udforskes nærmere: Såfremt der kan udvikles et "tredje arbejdsfelt" (jf. 1.1.4), vil arbejds markedets parter så ikke få en privilegeret stilling med hensyn til at organisere dette og definere dets afgrænsning og målsætninger? ninger?
Job control lfe have obeerveil a new tendency (t.t.3) or at least a nore inportanttrend in job proteetion : in aditition to flnancial conpensationr there is atrend towards control (by those concerned arü/or by tbe publlc autborities)of employment cleclsions. lllhie new trend, which is certainly encouragetl bythe ehort-tem econonic eituation but which perhaps also reflecte a deeperchange of attitude, ls like1y to.have najor consequences for collectivebargaining.
Trods forskelligheder har de ni lande mange træk til fælles for så vidt angår de sædvanlige lønforhandlingsstrukturer.
lFbie claesioal analysie has tbe nerit of illuetrating in practical termewbat a ttifferent kincl of Loglc can involve and can lead to.
Den traditionelle forhandlingsramme er den enkelte sektor.
It is iloubtftrlthowever, whether this fully d.escribes the new trend.
Selv om de udtryk, der anvendes er meget forskellige, og selv om opdelingen i sektorer og definitionen på en sektor, hvilket er meget vigtigt, ligeledes er meget forskellig fra land til land (her behøver man blot for eksempel at tænke på definitionen på maskinindustri eller metalindustri), og selv om der for eksempel i England yderligere sker en inddeling pr. fag, er det vigtigste, at rammen for lønforhandlingerne er en sektor, der karakteriseres ved et produkt, en teknik eller et materiale snarere end ved de benyttede fag.
Firstly, it ie clear that the boily rbich, accordiag ooLLeotiyely nanages the avaiLable jobs is firet of all AJ.though S. PerLman outlinetl possible ways of erüeniling to S. Perlna,nta trade connunlty.his theory to cover unskiLled €roup6 of workera, toctay we nust go nuch farther : thls cormunitynay be a category (eg unskiUecl norkere, espeoially lf they are verJr largely by a furtber distinctivethreatenecl witb bankruptcy)tnot neoesearily be thet ilonen or imigrantsr feature), or einply or a 1ocal comunity.
Forhandlings enheden kan være regional (fortrinsvis i Tyskland), landsdækkende (bortset fra Tyskland har der været en tendens til en styrkelse af den landsdækkende forhandling) eller en blanding. Den fremherskende praksis i Vesteuropa adskiller sig således meget fra praksis i Nord-Amerika og Japan.
ie lf they are heltl together an unclertaking (eepecially if Ilhe loglc refLecteil here will of the crafüeman but of a variety of incluetrial nothing ln connon ercept that tbey clo not follow and local nnitg wbiob bavetbe uguaL eoononic rational..
Den rolle, som hovedorganisationerne spiller (herved forstås lønmodtagernes eller arbejdsgivernes tværfaglige organer), er meget forskellig.
lloreover, tbe objective is a ilifferent one.
Overalt har de et minimum af ansvar for koordinering.
Ibe tcomunim of opportunitieelacoepts the nunber of available jobe ag a fact of life.
Storbritanniens TUC har ikke samme beføjelser, men den har nødvendigvis spillet en afgørende rolle i de mange år siden 1945, hvor regeringerne med skiftende held har søgt at iværksætte en indkomstpolitik baseret på en vis løntilbageholdenhed.
llhis control therefore inrpinges far nore on the enployerrs prlvileges.Job ownership inposecl najor, but in tbe enil peripheral. oonstraintg on bin :ie nbon to assi6n to jobs once tbey had been oreated (or ratherr whon todiamies once jobe had been aböl.ished).
I Frankrig har hovedorganisationerne, selv om lønfastsættelse fortsat hører ind under fagforbundenes særlige beføjelser, opbygget hele den struktur af tillægspensioner, beskyttelse mod afskedigelse og tillægsgodtgørelse i forbindelse med arbejdsløshed, der supplerer lønnen. Endelig har de traditionelle forhandlinger
Nowl on the contrary, under the newjob control procedure, the clemanclie for a sbare in the actual decieion-nakingof the unitertaking (of oouree, not necessarily an equal ehare). fhis traneitionfron a posteriori control- of the results of the d.ecision to a priori controlof the clecision-naking is certainly an inportant change.
Set "nedefra" finder der stadig flere forhandlinger sted på virksomhedsplan.
lllhe uncertainty begins when we ask lrhat forns this takes.
Brancheforhandlingerne fastsætter nødvendigvis kun mindstelønnen og ikke den faktiske løn.
In eone casegthese natterE are incluilecl in the coLlective bargaining as euch. l{e guotetl exanpLes of this in lta1y, Belgiun, Luxembourg, the tß and Fra,nce.
De enkelte virksomheder har således mulighed for at betale mere, hvis de finder det hensigtsmæssigt. En lønglidning i forhold til overens komstmæssige satser er således uundgåelig og fremmer væksten, velstanden og måske inflationen.
But usually(here the exanples of ltaly antl the UK are very enlightening), they springfron a rank antl file novement nore or lesg closely ilirectecl by the unionsland. in all cases the action is taken within the framework of the uaclertaking.How effectlve can negotiation on this issue rea11y be, eepecially cturingperiodls of crigis wben it is nost necessary ?
Men hvorledes bliver der truffet beslutning om disse forhøjelser?
Are the traditional bargainingforns appropriate here ?
Sker dette ensidigt eller som følge af forhandlinger?
In fact, often the tagreementer are uot at all inthe traditional foro.
Svaret varierer i høj grad fra land til land. Der finder virksomhedsforhandlinger sted i Danmark, navnlig for så vidt angår virksomheder, der ikke er medlem af arbejdsgiversammenslutningerne.
It might appear quite natural for discussions oa job control to be reeervealto the direotly elected staff clelegates and to be linited to consultationtthat is to Fay to a lesg etrict form of negotiation.
Den mest bemærkelsesværdige udvikling har sandsynligvis fundet sted i England, hvor shop steward'ernes initiativer lidt efter lidt har skabt et nyt forhandlingsniveau, der, som det allerede fremgik af Donovan-rapporten, er blevet det vigtigste.
But it night entail the rlsk of forgetting orunderestinating the irnportance of possible clisagreenents and clisputee.Parad.oxically, in trbance it was after open disputes that the conpan;r unionofficials and the unions accepted the noet econonic responsibility anct thatthe same people who vigorously refused. co-tinanag:€nent constnrcted econonicplans for unctertakings in trouble.
Tendensen er den samme i Italien, hvor "det varme efterår" (I969) har styrket tendensen i retning af forhandlinger på virksomhedsniveau, der er meget mere end blot en gentagelse af brancheforhandlinger.
This is only an apparent paradox however.In the case of a serious dispute, the two siales do not really enter intoconeultation bu* declare themselves in itispute. ft seems that the kincl ofagreenents reacheil by the Betriebsrat (works council) in the Fecleral Republicof 0ermany have not raiseal the sane problens.
Tendensen er den samme i Frankrig, hvor den dog især gør sig gældende i de store virksomheder, og hvor samarbejdsudvalgets halvofficielle aktioner spiller en betydelig rolle.
But thie coufd also be a regultof the nore favourable econonic situation there.
En lignende udvikling har fundet sted i Nederlandene, især i 60'erne, samt i Belgien.
therefore, to clefine the ways and rneans of
Regeringens indgreb varierer endnu mere fra land til land.
It renains very cli.fficult, tdispute-sharingr .