natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Med oprettelsen af Det Stående Udvalg for Beskæftigelse blev et ønske opfyldt, der allerede i 1967 var blevet fremsat af de liberale og kristelige arbejdstagersammenslutninger på europæisk plan, som UNICE meget hurtigt havde tilsluttet sig. Ønsket var at skabe institutionelle rammer for et samarbejde mellem arbejdsmarkedets parter og de beslutningstagende organer i Fællesskabet, dvs. de organer, der er direkte ansvarlige for den økonomiske og sociale politik.
The creation of a Standing Committee on Employment represented a response to a demand dating back as far as 1967 from the European Confederation of Free and Christian Trade Unions, a demand which was very soon taken up by Unice; the intention was to create the institutional framework in which the two sides of industry and the executive bodies of the European Community, i.e. those directly responsible for economic and social policy, could consult each other.
Det fungerer endnu den dag i dag.
It still operates today.
Fire parter er repræsenteret i udvalget, nemlig arbejdsgivere, arbejdstagere, Kommissionen samt Ministerrådet, der varetager formandskabet og sekretariatsfunktionerne.
Four parties are involved in the activities of this Committee: the employers' and workers' representatives, the Commission and the Council, which chairs the Committee and provides the secretariat.
Formålet med Det Stående Udvalg for Beskæftigelse er at sikre en løbende dialog og informationsudveksling mellem de fire deltagende parter for herigennem at lette koordineringen af medlemsstaternes arbejdsmarkedspolitik og bringe den i overensstemmelse med Fællesskabets mål.
Its objective is to provide a forum for dialogue, consultation and the provision of information between the Council and the Commission, and with the two sides of industry, so as to make it easier to coordinate the policies of the Member States on employment, by aligning them with Community objectives.
Desuden skal det fremhæves, at udvalget behandler de enkelte sager, før der eventuelt træffes afgørelse af de respektive institutioner.
Finally, one particularly noteworthy feature is that the work of the Committee precedes the adoption of any decisions by the competent institutions.
I begyndelsen beskæftigede Det Stående Udvalg for Beskæftigelse sig først og fremmest med at undersøge de generelle problemer af betydning for Fællesskabets beskæftigelsespolitik og problemerne i forbindelse med en reform af Den Europæiske Socialfond i 1971-72.
At first, the Standing Committee on Employment was chiefly occupied with studying general problems concerning Community employment policy and problems connected with the introduction of a reformed European Social Fund (1971-72).
Men fra 1974 måtte udvalget på grund af den økonomiske situation, der hurtigt forværredes, også beskæftige sig med bekæmpelsen af arbejdsløsheden, omlægning af arbejdstiden, erhvervsuddannelse og ungdomsarbejdsløshed.
From 1974, however, its agenda was dictated by the economic situation which was deteriorating rapidly; the fight against unemployment, reorganization of working time, vocational training and unemployment among young people.
Og fra 1980 måtte udvalget tage stilling til de problemer, der var forbundet med de sociale konsekvenser af indførelsen af nye teknologier og langtidsledigheden.
Since 1980, problems associated with the social consequences of introducing the new technologies and long-term unemploy ment have also appeared on the Committee's agenda.
Det Stående Udvalg for Beskæftigelse giver mulighed for direkte kontakt mellem arbejdsmarkedets parter og de organer, der er ansvarlige for Fællesskabets beslutninger.
There is no doubt that the Standing Committee on Employment allows a direct confrontation between the two sides of industry and the bodies responsible for Community decisions.
Dette er også grunden til, at udvalget betragtes som værende vigtigt, og debatterne i udvalget har i et vist tidsrum øvet direkte indflydelse på de beslutninger, der er blevet truffet.
This is the reason why it exists and why it is important, and it can be said that the discussions within the Committee for some time had a real influence over the decision-making process.
Men udvalgets beføjelser, der ikke engang udnyttes fuldt ud, er rent rådgivende.
However, its powers, which have not really been exploited to the full, remain purely consultative.
Det er ikke i dette organ, man udformer vilkårene for den sociale harmonisering og gennemførelsen af en socialpolitik på fællesskabsplan.
This is not the place where the conditions are prepared for social harmonization and the implementation of the Community's social policy.
Der sker med andre ord ikke ægte »indledende forhandlinger« i dette organ.
In other words, it is not really a forum for preliminary negotiations.
Efter 25 møder drog Den Europæiske Faglige Samarbejdsorganisation (EFS) da også i 1983 følgende negative konklusion: »EFS beklager, at Det Stående Udvalg for Beskæftigelse, der er det eneste firesidede organ, hvor der desuden opretholdes en ligelig repræsentation for arbejdsmarkedets parter, ikke har kunnet bidrage til at fremlægge forslag til beslutninger i Rådet.
Thus, the assessment made in 1983 by the European Trade Union Confederation after 25 meetings was a negative one, regretting that the Standing Committee on Employment, which was the only quadripartite body where equality of the various parties involved was respected, had not been able to help get under way decisions to be taken by the Council.
Alt for ofte har udvalget ikke kunnet nå frem til konklusioner, hvis der da ikke har været tale
Too often the Committee did not produce any conclusions, apart from those of the Chairman which were not binding on anyone.
om formandskabets konklusioner, der ikke forpligter nogen!« (Fem år efter gælder dette synspunkt stadig; det deles endda af folk uden for fagforeningerne).
hardened into a resistance to change, with discontent increasing in line with the unemployment rate.
I løbet af 1980'erne skærpedes disse følelser i en sådan grad, at de førte til ubevægelighed, og misstemningen voksede i takt med arbejdsløshedsprocenten.
This situation was exacerbated by the fact that a proposal for a directive, the so-called Vredeling Directive—named for the Member of the Commission in charge of Social Affairs at the time—drawn up in 1980 on 'procedures for informing and consulting the employees of undertakings with complex structures, in particular transnational undertakings ', aroused sharp differences of opinion on the part of employers and trade unions and thus contributed to a serious breakdown in their relations.
Dialogen mellem arbejdsmarkedets parter gik i baglås.
After undergoing major changes in 1983 to take account of the opinions of the European Parliament and of the.
Efter at have behandlet forslaget adskillige gange besluttede Rådet i 1986 at stille sagen i bero, hvorimod Kommissionen forbeholdt sig muligheden af at genfremsætte forslaget i 1989.
After examining the proposal on several occasions, the Council decided not to consider it further in 1986, the Commission reserving the right to resurrect the proposal in 1989: it is therefore currently 'on ice'.
Vurderingen af denne anden periode må således være noget mere nuanceret.
One cannot, therefore, draw any definite conclusions about this second period.
Der er ubestrideligt i starten sket visse fremskridt på det socialpolitiske område, og gentagne gange har en bred fortolkning af Traktaten gjort det muligt, hvor det har været hensigtsmæssigt, at inddrage nye sammenhænge eller anvendelsesområder.
There is no denying that some progress was achieved initially in terms of social policy and on several occasions a broad interpretation of the Treaty allowed valuable progress to be made in terms of extending areas of application or opening up new fields.
Det gjaldt bl.a. med hensyn til ligebehandling af mænd og kvinder, personers frie bevægelighed (og deres sociale sikring) samt i forbindelse med sundhed, sikkerhed og hygiejne på arbejdspladsen; det samme gjaldt, om end mere sporadisk, for visse aspekter af arbejdsretten.
This was the case, among other things, with regard to equal treatment for men and women, free movement of persons (and social security cover) and policy on health, safety and hygiene at work; certain very incomplete aspects of labour law are also covered.
Men denne udvikling blev bragt til standsning af den stadig alvorligere økonomiske krise og den stadig stigende arbejdsløshed, den manglende enighed om, hvordan disse problemer skal afhjælpes, udvidelsen af Fællesskabet og kravet om enstemmighed i Rådet om alle foranstaltninger vedrørende harmonisering af medlemsstaternes lovgiv ning på det sociale område.
However, the worsening crisis and rising unemployment, the lack of agreement on how to overcome this, the enlargement of the Community and the unanimity requirement within the Council for any measure concerning the harmonization of national social legislation halted this progress.
Og så opstod den efterhånden klassiske situation — der ikke kun gjorde sig gældende på det sociale område — at visse af Kommissionens forslag, undertiden som sidste udvej skåret ned til »den laveste fællesnævner« eller udformet som henstillinger (f.eks. om nedsættelse og omlægning af arbejdstiden), fik lov at ligge i årevis på Rådets bord og herigennem blev reduceret til symbolske brikker i et politisk spil.
As part of a familiar process not confined to the social sphere, certain Commission proposals, which in some cases were reduced to the lowest common denominator or drawn up as a recommendation (on the reduction and reorganization of working time) remained for many years before the Council, becoming, by this very fact, symbols of what was at stake.
Og endnu den dag i dag er der mange forslag på det sociale område fra denne periode, der fortsat er »syltet« i Rådet.
Indeed, the list of proposals in the social sphere dating from this period still 'pending' before the Council is a lengthy one.
Men når dette er sagt, så viser f.eks. vedtagelsen af forslagene til direktiver om smidiggørelse af arbejdsmarkedet (frivillig deltidsbeskæftigelse, midlertidig beskæftigelse 'og tidsbegrænsede ansættelseskontrakter) og om information og høring af arbejdstagerne, hvor vigtigt valget af metode er, hvor vigtigt det er at vælge den retsaktsform, der
Looking beyond this, however, the fate of, for example, the proposals for directives on flexibility of the labour market (voluntary part-time work, temporary work and fixed-duration contracts) or procedures for informing and consulting workers shows the urgency of the question of method, the question of how suitable, depending on the subject, the legislative approach is in matters of labour law, at a time of profound change and in an area where very great differences exist.
(1985-...) — Beslutsomhed og pragmatisme
(1985-...) : The years of determination and pragmatism
I 1984 var man stadig optaget af den i det franske memorandum fra 1981 om et nyt europæisk opsving lancerede idé om et socialt integreret Europa, der blev betegnet som »en uomgængelig forudsætning for ethvert europæisk opsving«.
In 1984, people could still remember the effect of the announcement in the 1981 French memorandum on European revival of a European social area as an essential condition for any European revival.
I forbindelse med præsentationen af dette begreb blev der opstillet tre hovedmål :
In the spirit of the proposal, this concept corresponded to three main objectives:
— beskæftigelsen skal placeres i centrum af Fællesskabets socialpolitik gennem et udbygget samarbejde og samordning af Fællesskabets politik på de forskellige områder
(i) placing employment in the centre of Community social policy by developing cooperation and reorganizing Community policy;
— der skal ske en intensivering af dialogen mellem arbejdsmarkedets parter på EF-plan og i de enkelte medlemsstater og både i og uden for virksomhederne
(ii) stepping up the social dialogue at Community and national level, both within the company and elsewhere;
— der skal ske en udbygning af samarbejdet om og samordningen af socialsikringspolitikken.
(iii) improving cooperation and consultation on matters of social protection.
Men på grund af de allerede omtalte vanskeligheder havde begrebet tre år senere stadig ikke fået et konkret indhold.
In spite of the efforts and because of the obstacles that we have mentioned, this idea remained devoid of substance three years after its announcement.
I dag kan man vel nok tillade sig at hævde, at det var Det Europæiske Råd i Fontainebleau i juni 1984, der banede vejen for den videre udvikling ved at løse en række problemer (»familiekonflikter«), der i adskillige år næsten havde lammet Fællesskabet; her tænkes især på spørgsmålet om, hvor stort et beløb Det Forenede Kongerige skulle have som kompensation for en del af dets bidrag til Fællesskabets budget, og på spørgsmålet om udvidelsen med Spanien og Portugal og den hermed forbundne fastsættelse af Fællesskabets egne indtægter.
It can be claimed today without much fear of contradiction that because it settled problems ('family quarrels') which had unfortunately obstructed the progress of the Community for some years (such as the question of the amount of compensation to be granted to the United Kingdom to help reduce its contribution to the Community budget, the question of the accession of Spain and Portugal and the fixing of appropriate own resources) the European Council held in Fontainebleau in June 1984 provided the basis from which the new Commission headed by Jacques Delors, taking over from Gaston Thorn, was able to give a fresh impetus to the process of constructing Europe.
Løsningen af disse problemer gjorde det muligt for den nye Kommission under Jacques Delors, der afløste den af Gaston Thorn ledede Kommission, at puste nyt liv i de europæiske integrationsbestræbelser. belser.
Apart from these fundamental decisions, the European Council in Fontainebleau also approved a new medium-term social action plan. In doing so it was following the conclusions of the preceding Council of Social Affairs Ministers which state that ' the Community will not be able to strengthen its economic cohesion in the face of international competition if it does not strengthen its social cohesion at the same time.
Udover at træffe disse meget vigtige beslutninger gav Det Europæiske Råd i Fontainebleau også grønt lys for et nyt socialt handlingsprogram på mellemlang sigt og tilsluttede sig i denne forbindelse konklusionerne fra det forudgående møde i Rådet (socialministrene).
A start on the process of implementing this desire for a properly balanced Europe, expressed on many occasions, was made with the fresh impetus accorded to European integration by the action of the new Commission.
I disse konklusioner udtaltes det bl.a., at »Fællesskabet kun kan styrke sin økonomiske samhørighed over for den internationale konkurrence, hvis det samtidig styrker sin sociale samhørighed.
This action, whose main points, aspects of a clear and consistent policy, are found in the programme of the new Commission presented to the European Parliament on 15 January 1985, forms a coherent whole.
Socialpolitikken skal derfor på fællesskabs plan udvikles på lige fod med den økonomiske og monetære politik samt industripolitikken«. tikken«.
However, concentrating on its social component, it can be broken down into four parts for the sake of clarity.
— et klart mål, i øvrigt hentet fra Rom-Traktaten, nemlig virkeliggørelsen af det indre marked
(i) a clear objective, which moreover is taken from the Treaty of Rome : completion of the internal market ;
— en tidsfrist, 1992, for at synliggøre målet
(ii) a date, 1992, to make this objective visible;
— en fremgangsmåde, der består i at sætte sin lid til dynamikken hos de økonomiske og sociale aktører.
(iii) finally, a course of action, that of relying on the impetus provided by economic and social interest groups.
Virkeliggørelsen af det indre marked (hvilket konkret vil sige fjernelse af grænserne for at gennemføre fri bevægelighed for personer og kapital og fri udveksling af varer og tjenesteydelser) er udformet som et vækstfremmende projekt og derfor også som et beskæftigelsesskabende tiltag.
However, completion of the large market (in specific terms, the breaking down of frontiers so as to achieve free movement of persons, services, goods and capital) is seen as a growth, hence employment, project.
Dette strategiske mål blev vedtaget af stats- og regeringscheferne på mødet i Milano i juni 1985.
This policy objective was adopted as such by the Heads of State and/or Government meeting in Milan in June 1985.
Udarbejdelse og ratificering af Den Europæiske Fælles Akt som supplement til Rom-Traktaten i erkendelse af, at et så ambitiøst mål som skabelsen af et fællesskab uden indre grænser ikke kan nås, medmindre EF-institutionerne får de nødvendige beføjelser.
The preparation and ratification of the Single European Act, complementing the Treaty of Rome: how can we hope to achieve an objective as ambitious as completion of the area without fontiers without having the necessary Community means?
Fællesakten, der var nødvendig for at undgå, at Fællesskabets beslutningsmaskineri igen går i stå, rummer da også institutionelle fremskridt, men åbner derudover nye perspektiver for indsatsen på det arbejdsmarkeds- og socialpolitiske område, fordi den tilfører Rom-Traktaten nye bestemmelser om forbedring af arbejdsmiljøet, om dialogen mellem arbejdsmarkedets parter og om den økonomiske og sociale samhørighed.
An essential reform to prevent Community decision-making mechanisms from slipping or jamming again, the Single Act certainly represents an institutional advance, but also opens up new prospects for social action, since it adds to the Treaty of Rome provisions on improvement of the working environment, social dialogue and economic and social cohesion.
Endelig indeholder Fællesakten bestemmelser om samarbejde på det udenrigspolitiske område.
If we remember, moreover, that this reform includes provisions on cooperation on foreign policy matters, then the title 'Single Act', which is somewhat esoteric at first sight, is explained.
Den Europæiske Fælles Akt blev undertegnet i februar 1986 og trådte efter at være ratificeret af medlemsstaternes parlamenter (se boks 4) i kraft den 1. juli 1987 og er herefter en del af Traktaten.
The Single European Act, signed in February 1986, entered into force on 1 July 1987 after ratification by the Parliaments of the Member States (see box 4) and now forms part of the Treaty.
Denne tredje nødvendige etape blev indledt i februar 1987 ved en meddelelse fra Kommissionen med den meget betegnende titel: »Gennemførelsen af Den Europæiske Fælles Akt — Fællesskabets Nye Grænser«.
Preparation and adoption of the 'Delors package' as the third essential stage was initiated in February 1987 by a Commission communication (with an explicit title: 'The Single Act—A new frontier for Europe').
Dette dokument omhandlede også Fællesskabets sociale dimension i og med, at det udover forslag til en videreførelse af reformen af den fælles landbrugspolitik og en omlægning af Fællesskabets finanser også rummer forslag til en reform af og en fordobling af bevillingerne til de tre strukturfonde (ESF, EFRU og EUGFL, Udviklingssektionen), der er de vigtigste instrumenter for den økono miske og sociale samhørighed i Fællesskabet.
This overall proposal also concerns the social dimension of the Community since apart from the continued reform of the common agricultural policy and revision of the Community's finances, it proposed a reform and doubling of the overall budget for the three structural Funds (the ESF, ERDF and the EAGGF-Guidance Section), the main instruments for economic and social cohesion within the Community.
Det er et bemærkelsesværdigt træk i Fællesskabets korte udviklingshistorie, at der kun gik tolv måneder, fra Kommissionen fremlagde disse forslag, til de næsten alle sammen blev vedtaget af Det Europæiske Råd på dettes ekstraordinære møde i Bruxelles den 11.-13. februar 1988.
One noteworthy fact in the short history of the process of building Europe is that only 12 months elapsed between the announcement of the Commission proposals and their acceptance almost in their entirety by the extraordinary European Council in Brussels on 11-13 February 1988.
Den Europæiske Fælles Akt: En kort historie om en vanskelig fodsel
The Single European Act : Brief account of a difficult birth
Det stod efterhånden klart for enhver, at beslutningsmaskineriet var kørt fast, hvilket lammede Fællesskabets funktion og spændte ben for den europæiske integrationsproces.
No one could deny the sad fact that the decision-making mechanisms were clogging up, paralysing the operation of the Community and obstructing the process of European integration.
Der har været talrige forsøg på at afhjælpe denne situation, men de har alle lidt skibbrud på grund af medlemsstaternes forskellige holdninger og ønsker.
Many attempts were made to remedy this situation, but like the steady waves of the sea they broke against the rocks of the differing desires and views of the Member States.
Det gjaldt for f.eks. Tindemans-Rapporten, De Tre Vismænds rapport og Kommissionens rapport om udførelsen af det mandat, Rådet havde givet den den 30. maj 1980.
This was the case, for example, with, in turn, the Tindemans Report, the report of the Three Wise Men, and the Commission report in performance of the instructions given to it by the Council on 30 May 1980.
Det initiativ, der i sidste ende blev den udlosende faktor, kom fra Europa-Parlamentet og især fra Altiero Spinelli — da dette så at sige påtog sig rollen som grundlovgivende forsamling og den 14. februar 1984 vedtog et udkast til traktat om en europæisk union, der bl.a. indeholdt princippet om Rådets og Parlamentets fælles beslutningskompetence.
The initiative for the revival came in the end from the European Parliament (and more specifically from Altiero Spinelli) which, setting itself up as a sort of ' constituent assembly ', adopted on 14 February 1984 a draft treaty on European Union introducing among other things the principle of joint decision-making between the Council and Parliament.
På Det Europæiske Råds møde i Fontainebleau i juni 1984 blev det besluttet at nedsætte et ad hoc-udvalg om institutionelle spørgsmål, det såkaldte Dooge-udvalg.
At the European Council in Fontainebleau in June 1984, it was decided to set up an ad hoc committee, known as the Dooge Committee, on institutional questions.
På Det Europæiske Råds møde i Milano den 28. og 29. juni 1985 konstaterede Italien, at der var tilvejebragt det tilstrækkelige flertal til indkaldelse af en regeringskonference i henhold til Traktatens artikel 236 trods modstand fra Det Forenede Kongerige, Danmark og Grækenland.
At the European Council in Milan on 28 and 29 June 1985, Italy observed that the required majority existed to call an intergovernmental conference on the basis of Article 236 of the Treaty, in spite of the opposition of the United Kingdom, Denmark and Greece.
Processen frem mod en revision af Traktaten var indledt.
The process of revising the Treaties had begun.
På Det Europæiske Råds møde i Luxembourg den 2. og 3. december 1985 nåede man til enighed om Den Europæiske Fælles Akt.
The European Council meeting in Luxembourg on 2 and 3 December 1985 reached an agreement, finalized in the form of a Single European Act (SEA).
Fællesakten blev undertegnet af stats- og regeringscheferne i februar 1986 og derefter ratificeret af medlemsstaternes parlamenter.
The Single European Act was signed by the Heads of State and/or Government in February 1986 and ratified in turn by the Parliaments of all the Member States.
Den trådte i kraft den 1. juli 1987 og er herefter en del af Traktaten.
It entered into force on 1 July 1987 and now forms part of the Treaty of Rome.