natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hvis en valuta overskrider »divergenstærsklen«, skal de på gældende myndigheder rette op på situationen med passende forholdsregler.
As soon as a currency crosses this threshold, the authorities are required to intervene to remedy the situation.
Den har fire vigtige funktioner:
The credit mechanisms
Kreditmekanismerne
This is the key element in the system.
• De eksisterende kreditmekanismer opretholdes med forøgede ressourcer.
The existing credit mechanisms were retained, but the amounts involved were increased.
• grundlag for beregning af en divergensindikator dikator
(ii) a base for determining divergence in dicators;
• regningsenhed for transaktioner inden for både interventions- og kreditmekanismerne
(iii) a unit of account for operations under the intervention and credit mechanisms;
Valutakurs- og interventionsmekanismerne
The exchange-rate and intervention mechanisms
Der er skabt et voksende, valutamæssigt stabilt område.
The EMS has succeeded in creating a zone of increasing monetary stability.
Den manglende konvergens i landenes finanspolitik har skabt nogle spændinger, og overgangen til anden fase af EMS'en er ikke gennemført.
Insufficient convergence of national budgetary policies has created tensions, and the planned transition to the second stage is still awaited.
Men selv om ecuen har spillet en mindre rolle i EMS'en, er den blevet populær på valutamarkederne. kederne.
Be that as it may, although the ecu has not played a major role in the EMS, it has become very popular on the markets.
• Hver valuta har en centralkurs i forhold til ecu.
Each currency has a central exchange rate linked to the ecu.
Ud fra centralkurserne opstilles en tabel over de bilaterale centralkurser.
This is used to determine central rates for each pair of currencies.
Der tillades en udsvingsmargen på 2,25% (dog i visse til fælde op til 6%) i forhold til de bilaterale kurser.
Bilateral exchange rates are allowed to fluctua e within a band of 2.25% (or up to 6% in some cases) around the central rate.
Det afgørende skridt hen ¡mod ØMU
The last lap on the road to EMU
I juni 1988 gav Det Europæiske Råd i Hannover et ekspertudvalg med Jacques Delors som formand til opgave at foretage en under søgelse og komme med forslag til »konkrete skridt« hen imod Den Økonomiske og Monetære Union.
In June 1988 the Hanover European Council set a committee of experts, chaired by Jacques Delors, the task of studying and proposing 'concrete stages' leading to economic and monetary union.
gerne og skal lede den monetære politik for de lande, der har opfyldt betingelserne for overgang til tredje fase.
In June 1989 the Madrid European Council defined the objectives in broad terms: the Community was to embark on a process comprising several stages, the first of which was to begin on 1 July 1990, and culminating in the introduction of a single currency.
De lande, der i be gyndelsen står udenfor, tilslutter sig, efter hånden som deres økonomi tillader det.
Monetary and economic progress would go hand in hand.
På Det Europæiske Råds møde i Madrid i juni 1989 fastsattes de overordnede principper: en fælles valuta, der skal gennemføres i flere faser, hvor den første skulle begynde 1. juli 1990, og parallelisme mellem valutapolitik og økonomisk politik.
It will be independent of national governments and wil I manage the monetary policies of the Member States that have progressed to Stage III. Member States outside the currency union will join as soon as their economic performance permits.
I den første fase forpligtede medlemsstaterne sig til at udarbejde »konvergensplaner« for, hvordan landenes økonomi kan styrkes og nærme sig hinanden, således at der kan ind føres faste valutakurser.
During the first stage the Member States would draw up convergence programmes aimed at converging and improving economic performance, thereby making it possible to establish fixed exchange rates.
Ved en protokol knyttet til traktaten forbeholder Det Forenede Kongerige sig ret til ikke at gå over til tredje fase, selv om det skulle op fylde betingelserne (opting out-klausulen).
Under a protocol to the Treaty, the United Ki ngdom reserves the right to opt out of Stage III even if it meets the economic performance criteria.
I en anden protokol forbeholder Danmark sig ret ti I at afholde en folkeafstemning i overensstemmelse med landets grundlov.
In another protocol, Denmark reserves the right to hold a referendum on the matter, as required by its constitution.
Den traktat, der den 7. februar 1992 blev underskrevet i Maastricht, lagde kursen fast hen imod en fælles valuta.
The Treaty signed in Maastricht on 7 February 1992 makes progress towards a single currency irreversible.
Anden fase af ØMU begyndte den 1. januar 1994.
Stage II of economic and monetary union began on 1 January 1994.
Også den er en overgangsperiode, hvor konvergensbestræbelserne fortsættes og for stærkes.
It is a transitional stage during which a determined effort will be made to achieve economic convergence.
Det Europæiske Monetære Institut (EMI) oprettedes. Det fik til opgave at styrke samordningen af landenes monetære poli tik, styrke ecuens rol le og forberede oprettelsen af Den Europæiske Centralbank i tredje fase.
A European Monetary Institute (EMI) was set up in Frankfurt to strengthen the coordination of Member States' monetary policies, promote the use of the ecu and prepare the ground for the creation of a European Central Bank in Stage III.
Den tredje fase begynder tidligst 1. januar 1997 og senest 1. januar 1999.11996 skal EF-landenes finansministre på grundlag af be retninger fra Kommissionen og EMI afgøre, hvilke medlemsstater der opfylder betingelserne for at gå over til den fælles valuta.
Stage III will begin on 1 January 1997 at the earliest and 1 January 1999 at the latest. In 1996 the Member States' Finance Ministers will decide, on the basis of reports from the Commission and the EMI, which Member States meet the conditions for adoption of a single currency.
Hvis mindst otte lande gør det, kan Det Europæi ske Råd med kvalificeret flertal vedtage, at de pågældende kan gå over til tredje fase.
If eight or more States qualify, the European Council may decide by a qualified majority to allow them to proceed to Stage III.
Hvis der ikke tages en sådan beslutning, sker over gangen automatisk den 1. januar 1999 forde lande, der opfylder traktatens betingelserom konvergens, uanset hvor mange lande det drejer sig om.
If no decision is taken, the countries meeting the convergence criteria, ir respective of the number, will automatically progress to Stage III on 1 January 1999.
Kriterierne for overgang til tredje fase er følgende:
The criteria for moving to Stage follows:
• Valutakursstabilitet: En national valuta må ikke være devalueret i de foregående to årog skal have holdt sig inden for den udsvingsmargen på 2,25%, der er fastlagt i EMS'en.
• the national currency must not have been devalued for two years and must have remained within the 2.25% fluctuation margin provided for by the EMS.
• Prisstabilitet: Inflationstakten må ikke være mere end 1,5% større end gennemsnittet for de tre lande, der har den laveste inflation.
• the inflation rate must be within 1.5 percentage points of the average rate of the three States with the lowest inflation;
At indføre en fælles møntenhed inden ud gangen af århundredet er et af EU's store mål. Målet kan ikke nås uden vanskeligheder, og det forudsætteren stærk politisk vilje hos de pågældende medlemsstater.
• the long-term interest rate must be within 2 percentage points of the average rate of the three States with the lowest interest rates;
• Rentesatser: De langfristede rentesatser må ikke afvige mere end 2% fra gennemsnitssatsen forde tre lande, der har de laveste satser.
The introduction of a single currency by the end of the century is the Community's most ambitious goal yet. There are bound to be setbacks along the way which will test the political will of the Member States.
• Underskud: Underskuddet på de offentlige budgetter må ikke overstige 3% af BNI.
• the national budget deficit must be below 3%ofGNP;
• Gældsætning: Det offentliges gæld må ikke overstige 60% af BNI.
• the national debt must not exceed 60% of GNP;
Men ordningen har dog gjort det muligt for EF med jævne mellemrum at tale med én stemme i internationale forsamlinger (FN) og at arbejde sig hen ¡mod en fælles udenrigspolitik. politik.
Nevertheless, EPC has often made it possible for the Member States to adopt a common position within international organizations, such as the United Nations, and has proved useful in ensuring a consistent approach to foreign policy.
LU, der er blevet til ud fra ønsket om fred og forsoning, har ikke siden afslutningen på Anden Verdenskrig forsøgt at gøre sig gældende i resten af verden på andre måder end ved at vise, hvordan problemer kan løses på fredelig vis.
I eace and reconciliation are central to the process of European integration. Not once since the end of the Second World War has Europe sought to impose its ideas on the rest of the world, other than by setting an example of how to solve problems by negotiation.
Efterhånden som EU's økono miske og handelsmæssige betydning er vokset, har der vist sig behov for dets evne til at skabe forlig og ligevægt i verden.
However, with its emergence as an important economic and trading power, the European Union is increasingly called upon to act as a mediator and a stabilizing force in world affairs.
De ændringer, der er sket i det geopolitiske landskab på det europæiske kontinent siden 1989, med Warszawapagtens opløsning, for eningen af de to Tysklande og opsplitningen af Sovjetunionen samtidig med en opblussen af nationalistiske spændinger, som har ført til borgerkrig i Jugoslavien og landets opløsning, har fået medlemsstaterne til at foretage et kvalitativt spring i det politiske samarbejde.
Given the geopolitical changes that have shaken Europe since 1989 — the collapse of the Warsaw Pact, the unification of Germany and the disintegration of the Soviet Union, combined with the resurgence of nationalist tensions, civil war and the break-up of Yugoslavia — the Member States decided to makea major moveon political cooperation.
Med traktaten om Den Europæiske Union, der blev underskrevet i Maastricht, oprettes en egentlig politisk union baseret på en fælles udenrigs-ogsikkerhedspolitik, derhar følgende mål:
The Treaty on European Union signed in Maastricht forms the basis of a genuine political union built around a common foreign and security policy. The objectives, to quote the Treaty, are as follows:
Da Det Europæiske Forsvarsfællesskab (EDO led nederlag den 30. august 1954, sluttede Forbundsrepublikken Tyskland og Italien sig til Den Vesteuropæiske Union (Vestunionen, WEU), der blev oprettet i 1948 af Frankrig, Storbritannien, Belgien, Nederlandene og Luxembourg på grundlag af en forsvarsaftaleom gensidig hjælp og politisk høring.
When the plans for a European Defence Community (EDC) failed in 1954, the Federal Republic of Germany and Italy were invited to join the Western European Union (WEU), established by Belgium, France, Luxembourg, the Netherlands and the United Kingdom in 1948 for purposes of collective self-defence.
Men det er inden for NATO-samarbejdet, at Vesteuropa gennem mere end fyrre år harbeskyttetsinsikkerhed i nært samarbejde med USA og Canada.
For more than 40 years, however, it was through NATO, in close alliance with the United States of America and Canada, that Western Europe guaranteed its own security.
• styrkelse af Unionens og dens medlemsstaters sikkerhed i alle henseender
• to strengthen the security of the Union and its Member States in all ways;
• bevarelse af freden og styrkelse af den in ternationale sikkerhed (...)
• to preserve peace and strengthen international security;
• fremme af det internationale samarbejde
• to promote international cooperation;
• udvikling og befæstelse af demokratiet og retsstatsprincippet samt respekten for men neskerettighederne og- de grundlæggende frihedsrettigheder.
• to develop and consolidate democracy and the rule of law, and respect for human rights and fundamental freedoms.
Det var først med underskrivelsen af fælles akten i 1986, at EF-traktateme kom til at om fatte Det Politiske Samarbejde (EPS), der var opstået af det praktiske samarbejde mellem EF-landene.
It was not until the Single European Act that European Political Cooperation (EPC) was given formal recognition.
Det Politiske Samarbejde, der især tog sigte på gensidig høring og koordinering, blev varetaget af Det Europæiske Råd og Rådet (udenrigsministrene) og inddrog kun i begrænset omfang de andre EF-institu-tioner, Parlamentet og Kommissionen.
EPC was seen essentially as a forum for mutual consulta tion and coordination at in tergovernmental level and was therefore the responsibility of the European Council and the Council of Foreign Ministers, the Community institu tions such as the Commission and Parliament be ing only indirectly in volved.
Med Maastrichttraktaten oprettes en union, hvis »grundlag er De Europæiske Fællesskaber samt den politik og det samarbejde, som indføres ved denne traktat« (art. A).
Article A of the Maastricht Treaty establishes a Union 'founded on the European Communities, supplemented by the policies and forms of cooperation established by this Treaty'.
EU's og de mellemstatslige beslutningsprocedurer skal altså integreres, selv om regeringerne i en overgangsperiode kan få det største ord at skulle have sagt om udenrigs- og sikkerhedspolitikken, der har følgende hovedpunkter:
This means that Community and in tergovernmental procedures will exist side by side in a single institutional framework.
Gennemførelsesbestemmelserne for de fæl les aktioner kan vedtages med kvalificeret fienai.
During a transitional period most decisions on foreign and defence policy will be in tergovernmental.
udforme det udenrigspolitiske og militære samarbejde.
These are being studied by the Member States of the Union.
I betragtning af at hele Europa har brug for fred og fælles sikkerhed, ikke så meget overfortruslen fra ideologiske konflikter, men snarere fra stadig flere tilfælde af op blussende »mikro-nationalisme«, hvilket bidrag kan da Den Europæiske Union yde, når spillets regler skal revideres?
• The European Council retains its ultimate authority and will continue to determine the general thrust of foreign policy. But provision is made for joint action by the Fifteen, which would commit each Member State.
• Den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik skal med tiden kunne føre til et fælles forsvar.
• The common foreign and security policy could lead in time to 'common defence'.
Denne forholdsvis forsigtige formulering, der blev vedtaget i Maastricht, er et kompromis mellem de lande, der mener, at forsvarsspørgsmålet er uløseligt forbundet med den europæiske identitet, og de lande, der ikke vil risikere, at de solidaritetsbånd, som er knyttet inden for NATO, går i opløsning.
The cautious wording used in the Treaty represents a compromise between Member States which consider that the Community needs to develop its own defence policy and Member States that are keen to preserve the bonds established within the Atlantic Alliance.
Men begrebet »et fælles forsvar« er udtryk for be stræbelserne hen imod en virkelig union, der også omfatter den strategiske og militære di mension.
But the notion of 'common defence' does point to a desire to create a full-blown Union with a strategic and military dimension.
• Ved at EU »anmoder Den Vesteuropæiske Union, der udgør en integrerende del af ud viklingen af Den Europæiske Union, om at udarbejde og iværksætte de af Unionens af gørelser og aktioner, der har indvirkning på forsvarsområdet«, er der skabt en forbindelse til den eneste europæiske organisation, der har kompetence på forsvarsområdet. I 1990 sluttede Spanien og Portugal sig til Vestunionen, der har en Forsamling på 108 medlem mer, der mødes i Paris, samt et Ministerråd, hvis sekretariat har sæde i Bruxelles.
• By requesting the Western European Union, seen as an integral part of the future Union, to 'elaborate and implement deci sions and actions of the Union which have defence implications', the Fifteen are forging links with the only European organization with a defence role.
Desuden er der åbnet mulighed for at udbygge samarbejdet i 1996, under hensyn til, at Bruxelles-traktaten om oprettelse af Vestunionen udløber i 1998.
The Fifteen also reserve the right to strengthen their links with the WEU in 1996, in the run-up to 1998, when the Brussels Treaty establishing the WEU expires.
Bliver Vestunionen Den Europæiske Unions skjold eller det, man almindeligvis kalder den europæiske søjle i NATO-samarbejdet?
At that point the WEU might become the military arm of the Union or, alternatively, the 'European pillar' of the Atlantic Alliance.
Der er stadig mange uafklarede spørgsmål om, hvordan medlemmerne af Unionen skal
On 9 May 1994 the WEU granted associate partner status to nine countries in Central and Eastern Europe, thus drawing the poten
rollerne bedst fordeles mellem Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa (OSCE), der omfatter alle europæiske lande, landene i det tidligere Sovjetunionen, USA og Canada, og som i Paris-charteret, der blev vedtaget den 21. november 1990, betegnes som »det centrale forum for politiske konsultationer i det nye Europa«, NATO med dens nye retningslinjer efter topmødet i Rom i no vember 1991, Den Vesteuropæiske Union (Vestunionen) og Den Europæiske Union?
'central forum for political consultations' in the new Europe — the Atlantic Alliance as reformed at the Rome Summit in November 1991, the Western European Union and the new European Union.
Den europæiske stabilitetspagt, hvis indledende konference fandt sted den 27. maj 1994 i Paris, er Den Europæiske Unions før ste vigtige bidrag til udformningen af nye sikkerhedsstrukturer for fremtidens Europa.
The Pact on Stability in Europe, which was launched at a conference held in Paris on 27 May 1994, is the first main contribution made by the European Union to the building of security in the new Europe.
Næsten samtlige udgifter på EU-budgettet, der tilsammen udgør mere end 73 mia. ECU (545 mia. kroner), går til foranstaltninger, der berører folks hverdag.
W > hat is the ultimate aim of benefit to Europe's farmers. In deed, the current controversy about agriculture centres on the future of a policy which, as we have seen, is the victim of its own success. The problem now is costly overproduction and pressure from international competition. The vast bulk of expenditure in the Union's budget, which was in excess of ECU 73 billion in 1994, goes on measures which have a bearing on everyday life.
Den europæi ske integration er opstået på baggrund af grundlæggernes politiske visioner, der først og fremmest gik ud på at skabe vilkår, der skulle gøre det umuligt atter at opleve de krige landene imellem, der havde hærget Europa.
The main concern of the founding fathers, whose political vision launched the process, was to make it impossible for Europe to tear it self apart in yet another fratricidal war.
Men for at støbe et solidt og effektivt fundament valgte EU's pionerer den pragmatiske indfaldsvinkel, nemlig de håndgribelige samarbejdsområder, som f.eks. kul og stål, det fælles marked samt land brugs- og konkurrencepolitikken.
But the pioneers who actually built the Community wanted to lay the foundations of a robust, effective institutional structure and there fore took a more pragmatic approach, concentrating on coal and steel, the common market, agriculture and competition.
Sådan opstod EF, som man har kaldt teknokratisk, fordi der især var behov for eksperter, økonomer og embedsmænd.
The result is a Community which is seen by some as technocratic, in the sense that it is run by civil servants, economists, lawyers and the like.
Men det oprindelige mål var aldrig nået, hvis ikke EF-institutionernetil stadighed havde ar bejdet hen imod det.
But the truth is that the grand design would have come to nothing without the unfailing support and political will of the institutions.
Siden Romtraktaten trådte i kraft i 1958, har man arbejdet på at ud forme en EF-lovgivning, som kan realisere bestemmelserne om ar bejdstagernes og tjenesteydelsernes frie be vægelighed samt etableringsretten inden for de liberale erhverv.
But being a European means more than being a consumer in Europe or contributing to Europe's economy.
En EU-borgers statsborgerskab må ikke være en hindring for at søge arbejde i andre lande i EU.
From now on it will mean being a citizen of the Union.
Uden altid at gøre os det klart nyder vi alle i dagligdagen godt af de fordele, det indre marked fører med sig: et varieret vareudbud, en prisstabiliserende konkurrence, forbruger-og miljøbeskyttelse samt harmoniserede normer og standarder, hvor niveauet søges lagt så højt som muligt.
We may not be aware of it, but we all benefit on a daily basis from the emergent single market: access to a wide range of goods; competition which helps to keep prices down; policies to protect the consumer and the environment; and standards usually harmonized at the highest level.
Desuden modtager befolkningen i Fælles skabets randområder støtte fra strukturfondene, bl.a. Den Europæiske Fond for Regional udvikling.
People living on the periphery of the Community also benefit from the Structural Funds, in particular the European Regional Development Fund.
Ikke mindst landbrugerne har gennem de sidste 20 år nydt godt af støtten fra EUGFL (Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget). Den nuværende
And the price-support mechanisms financed for the last 20 years by the European Agricultural Guidance and Guarantee Fund have been of enormous
bejdstagere og deres familie sikret samme rettigheder som værtslandets egne borgere med hensyn til sociale goder, erhvervsuddannelse samt beskatning.
Member State. Furthermore, migrant workers and their dependants are entitled to welfare benefits, vocational training and equal treatment in the matter of taxation and social rights under Articles 48 and 51 of the EC Treaty.
For de liberale er hvervs vedkommende er der vedtaget en række direktiver, der harmoniserer etableringsvilkårene inden for de lovregulerede erhverv.
There have been a number of directives harmonizing the rules on access to regulated professions.
Domstolens meget målrettede retspraksis har gjort de sociale rettigheder til virkelig hed, men det alene gør ikke en EU-borger til unionsborger.
These rights, resolutely upheld by the Court of Justice, would probably not have been enough on their own to turn a citizen of a Member State into a citizen of the Union.
Der skal andre mere formelle rettigheder til, som hænger sammen med af givelse af suverænitet.
More formal rights, involving transfers of sovereignty, had to be added.
Med undtagelse af de områder, hvor det offentlige er enerådende (f.eks. politi, hær og udenrigsanliggender), skal alle EU-borgere have adgang til at arbejde inden for sundhed, undervisning og of fentlige erhvervsvirksomheder.
With the exception of areas regarded as an intrinsic part of the State (for instance, the police force, the army and the diplomatic corps), public sector jobs, such as jobs in the health service, education and public corporations, could be opened up to all Union nationals.
Hvad er mere oplagt, end at en engelsk »teacher« bliver ansat til at undervise i engelsk i Rom, eller at en ung, universitetsuddannet franskmand prøver at blive ansat inden for Belgiens offentlige administration?
It would make perfect sense, after all, for children in Rome to be taught English by a British teacher or for a young French graduate to apply for a post in the Belgian civil service.