natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Dette princip indebærer, at udgifterne for hvert kapitel ikke må overstige en tolvtedel af de bevillinger, der er opført på budgettet for det foregående regnskabsår, eller en tolvtedel af de bevillinger, der er fastsat i budgetforslaget for det pågældende regnskabsår, idet det lave ste af de to tal automatisk skal anvendes.
What it means is that within every chapter expenditure must not exceed onetwelfth of the appropriations allocated under the previous budget or onetwelfth of the ap propriations provided for in the draft budget in course of preparation for the year in question, whichever is the lower.
EØF-traktatens artikel 204 ff fastsætter desuden, at budgetmyndigheden kan tillade udgifter, der overstiger denne »tolvtedel«.
Article 204 of the EEC Treaty and others also provides that the Budgetary Authority may authorize expenditure in excess of the 'twelfths'.
I analogi med bestemmelserne vedrørende opstillingen af budgettet — og det er netop på dette punkt, at traktaten af 22. juli 1975 har ændret de eksi sterende regler — har Rådet beføjelse til at træffe afgørelse i sager vedrørende de såkaldte obligatoriske udgifter, mens Parlamentet har det afgørende ord, når det drejer sig om ikkeobligatoriske udgifter.
By analogy with the provisions governing preparation of the budget—and it was on precisely this point that the Treaty of 22 July 1975 amended the existing legislation—the Council has the power to take decisions on 'compulsory' expenditure while the European Parliament has the last word on 'noncompulsory' expenditure.
Til disse ret generelle regler føjer finansforordningens artikel 8 en række nærmere bestem melser, hvoraf den vigtigste vedrører sondringen mellem forpligtelsesbevillinger og betalingsbevillinger, idet førstnævnte kan indgås for helt op til en fjerdedel af de samlede disponible bevillinger, forhøjet med en tolvtedel for hver måned, der er gået.
To these rather general provisions Article 8 of the Financial Regulation adds some specific instructions, the most important of which differentiates between commitments and payments: commitments may be entered into initially within the more flexible limit of onequarter of the total appropriations of the preceding year increased by onetwelfth for each completed month.
Hvordan det end forholder sig, er »tolvtedele-ordningen« ifølge sin natur en foreløbig ord ning, som er udformet til at klare en helt usædvanlig situation.
The system of 'twelfths' is of course a temporary system designed to deal with a wholly ex ceptional situation.
Den gør det muligt at sikre en fortsat afvikling af sagerne, at sikre »kontinuiteten i den offentlige forvaltning«, men udelukker enhver form for dynamisk udvikling af aktiviteterne 7).
It enables business to go on as usual, it ensures continuity of the public service, but it rules out any possibility of development or evolution in the Community's affairs.7 fairs.7 side of the
Arten af udgifter i det almindelige budget
Nature of the expenditure general budget
De udgifter, der konteres på det almindelige budget, er først og fremmest driftsudgifter (personale, administration, møder, undersøgelser, publikationer...) eller tilskud på visse betingelser, dvs. beløb som kun udbetales, hvis de betingelser, der er knyttet til dem, opfyldes (støtte til gennemførelse af Fællesskabets aktioner og politik på forskellige områder) eller rentegodtgørelse for lån til gennemførelse af Fællesskabets politik på et bestemt område.
The expenditure charged to the various headings in the general budget is essentially nonrecoverable, taking the form either of administrative expenses (costs of staff, administration, meetings, studies, publishing, and so on) or of conditional grants (that is, sums of money which are only paid if the conditions for their granting are fulfilled—e.g. grants for the purpose of executing Community policies or measures) or of interest subsidies on loans granted for the purpose of executing a Community policy.
Det hænder dog, at bevillinger anvendes til ydelse af lån, der eventuelt skal tilbagebetales, således som det er tilfældet med lån i forbindelse med energipolitikken (jf. s. 252) eller byggelån til EF-tjenestemænd (det er dog kun forekommet en enkelt gang i 1976).
It does happen sometimes, however, that budget appropriations are used to make loans which may be repayable, as is the case with energy policy (see p. 254) or building loans for Community officials (although the latter has occurred only once, in 1976).
Endvidere skal nævnes den specielle »negative udgift«, som forekommer i kapitlet vedrørende den fælles markedsordning for mælk og mejeriprodukter.
We should also mention that peculiar item the 'negative expense', to be found in the chapter of the budget on the common organization of the market in milk and milk products.
Det drejer sig om indtægten af medansvarsafgiften (jf. s. 186).
It is an item of revenue collected under the head of 'co-responsibility levies' (see p. 185).
Endelig skal nævnes de to former for »sikkerhedsstillelse«, som kan tilbydes via EF-budgettet.
These can be of two kinds. First, there are the guarantees given directly to lenders when the Community floats a loan itself, as in the case of Community loans (see p.
Men i så fald svarer sikkerhedsstillelsen kun til 75 % af det samlede lån.
to pay the lender the sums he is owed, although here the guarantee covers only 75% of the total amount lent.
I budgettet er de to typer af sikkerhedsstillelse markeret med et p.m. (pro memoria), som er omtalt andetsteds i dette værk (jf. s. 62 og s. 295).
In the budget the two types of guarantee are given token entries (mentioned elsewhere in this book: see pp. 62 and 296).
I 1979 udgjorde sikkerhedsstillelsen for de af Fællesskabet optagne lån 538,5 mio ERE, mens sikkerhedsstillelsen for lån ydet af Den europæiske Investeringsbank beløb sig til 365 mio. Der er allerede visse overvejelser i gang i retning af, at Fællesskabet via sit budget skal kunne stille sikkerhed for lån, som ydes af forskellige penge- og finansieringsinstitutter til låntagere, der foretager investeringer, som vedrører Fællesskabets politik.
In 1979 guarantees in respect of Com munity loans amounted to 538.5 m EUA and in respect of EIB loans to 365 m EUA. In some quarters consideration is being given to the possibility of making the budget guarantee cover loans granted by any financial institution to borrowers desiring to carry out investment projects relevant to Community policies.
Striden om Kommissionens beføjelser i forbindelse med budgettets gennemførelse
The argument about the Commission's executive powers in respect of the budget
Ifølge traktaterne gennemfører Kommissionen budgettet på eget ansvar og inden for rammerne af de bevillinger, der er givet i henhold til EØF-traktatens artikel 205, stk. 1 ff. Kom missionen er således ifølge traktaterne den EF-institution, der har ansvaret for budgettets gennemførelse.
The Treaties (Article 205, first paragraph of the EEC Treaty, inter alia) stipulate that the Commission shall implement the budget on its own responsibility and within the limits of the appropriations. The Commission is thus certainly seen by the Treaties as the Com munity's 'Budgetary Executive'.
Den måde, hvorpå disse bestemmelser fungerer i praksis, har dog vist, at for holdene er langt mere komplicerede, især fordi de »finansieringsudvalg«, den har nedsat, ikke altid kun har været rådgivende.
But the way in which these provisions have been applied in practice is far from being so simple, particularly because the 'financing committees' which were created to assist the Commission have not restricted themselves to an advisory role.
Forskellige anvendelsesområderfor EØF-traktatens artikel 205 ff
A (tempts to solve the problem of A rticle 205 of the EEC Treaty, etc.
At beskrive de forskellige måder, hvorpå Kommissionens budgetmæssige beføjelser er blevet defineret i tidens løb, er ikke nogen let sag. Der kan måske skematisk opstilles fire perioder.
Describing the successive formulas that have been used to define the Commission's powers as Budgetary Executive is no easy matter.
Bestemmelserne af 1958 — Traktaten om oprettelse af Det europæiske økonomiske Fælles skab indeholder bestemmelser om Kommissionens beføjelser for så vidt angår Socialfonden, jf. artikel 124, som fastsætter, at »Fondens (Den europæiske Socialfond) administration påhviler Kommissionen.
The solutions of 1958—The Treaty establishing the EEC has itself laid down the formula as far as the Social Fund is concerned. Article 124 states: 'the Fund (the European Social Fund) shall be administered by the Commission.
Kommissionen bistås i dette arbejde af et udvalg.« Dette udvalg har udelukkende rådgivende funktioner.
The Commission shall be assisted in this task by a Committee...'. This Committee is purely advisory.
Kommissionen udøver sine budgetmæssige beføjelser fuldt ud, eftersom den blot behøver at underrette udvalget inden seks uger, hvis den ikke tager dets udtalelse til efterretning.
The Commission can exercise its powers as Budgetary Executive to the full; if it does not wish to take the Committee's advice, all it has to do is to inform it to that effect within six weeks.
Men samtidig har medlemsstaterne vedtaget en helt anden ordning for Den europæiske Udviklingsfond (EUF).
At the same time, however, the Member States instituted a quite different system for the European Development Fund (EDF).
Ifølge artikel 5 i »Gennemførelseskonventionen vedrørende de over søiske landes og territoriers associering med Fællesskabet«, som er undertegnet samme dag som Rom-traktaterne, skal Kommissionen forelægge sine finansieringsforslag for Rådet, hvis én af medlemsstaterne forlanger det.
Under Article 5 of the Implementing Convention on the Association of the Overseas Countries and Territories with the Community, signed on the same date as the Treaties of Rome, the Commission is required to submit its financing proposals to the Council for examination if one of the Member States so requests.
Rådet træffer så afgørelse inden to måneder.
The Council must then act within two months.
Ifølge disse bestemmelser træder Rådet således i stedet for Kommissionen som ansvarlig for bud gettets gennemførelse.
This formula substitutes the Council for the Commission as Budgetary Executive.
Rådets indflydelse er i øvrigt blevet yderligere forøget siden hen med oprettelsen af et »EUF-udvalg« inden for rammerne af den første Yaoundékonvention af 1964.
The ascendancy of the Council of Ministers was further strengthened later when an 'EDF Committee' was set up under the terms of the First Yaoundé Convention of 1964.
Ifølge denne nye fremgangsmåde skal sagen nemlig forelægges for Rådet, hvis Kommissionen ikke vil tage EUF-udvalgets udtalelse til efterretning, eller hvis udvalget ikke afgiver nogen udtalelse; Rådet træffer så afgørelse, men skal ikke længere overholde nogen tidsfrist.
Under this new procedure, if the Commission does not wish to follow the EDF Committee's opinion or if the Committee does not deliver an opinion, the matter is referred to the Council which must take a decision but in this case without any time limit.
Denne forbløffende forskel har muligvis om ikke sin berettigelse så i hvert tilfælde sin for klaring i, at bevillingerne til Socialfonden var opført på budgettet, hvilket ikke var tilfældet med bevillingerne til EUF.
This astonishing divergence of solutions may be explained, if not justified, by the fact that whereas the Social Fund appropriations formed part of the budget, those of the EDF did not.
Medlemsstaterne ønskede derfor bedre muligheder for at kontrol-
The Member States were thus more anxious to be able to control EDF appropriations than Social Fund appropriations.
Indførelse af forvaltningskomiteer på landbrugsområdet — Gennemførelsen af den fælles landbrugspolitik har ført til oprettelsen af de såkaldte forvaltningskomiteer.
The management committee solution in agriculture—Establishment of the common agricultural policy led to the creation of so-called management committees.
Den første var Den stående Landbrugsstrukturkomité, som blev oprettet den 4. december 1962; den blev fulgt af EUGFL-komiteen den 5. februar 1964 (jf. bilag 8, s. 369), dernæst af et stort antal komiteer til forvaltning af markederne for landbrugsvarer. Kommissionen skal forelægge sine beslutningsudkast for disse komiteer.
The first in time was the Standing Committee on Agricultural Structures, set up on 4 December 1962, followed by the EAGGF Committee on 5 February 1964 (see Annex 7, p. 374), then a great many management committees for the various agricultural markets.
Den træffer derefter sin afgørelse, som er umiddelbart gældende; hvis afgørelsen ikke er i overensstemmelse med komiteens udtalelse, skal Kommissionen dog forelægge den for Rådet og udsætte dens ikrafttræden én måned.
It then takes its decisions, which come into force immediately; however, if the Commission's decision is not in line with the committee's opinion, the Commission must submit the decision to the Council and postpone application for one month.
I løbet af denne måned kan Rådet træffe en anden afgørelse.
During that month the Council may take a different decision.
Denne fremgangsmåde er således mere hensigtsmæssig end den, der anvendes i forbindelse med Udviklingsfonden (EUFudvalget), eftersom der er en slags »sikkerhedsnet« i og med, at Rådet skal træffe afgørelse inden for én måned, da det ellers fortaber sin ret.
This formula is thus more viable than the EDF Committee formula because there is as it were a safety net, in that the Council must take a decision within one month or be debarred from action.
Det skal endvidere understreges, at disse komiteer — bortset fra den førstnævnte — sjældent skal afgive udtalelse om en foranstaltning, der udelukkende vedrører budgettets gennemførelse, men oftere skal udtale sig om de af Kommissionens beslutninger, der indeholder almindelige regler og normer.
It should further be noted that these committees—with the exception of the first-named— seldom have to deliver an opinion on decisions which are purely a matter of budget implementation; the usual cases are Commission decisions entailing the making of regula tions or the enacting of legislation.
Det er kun sjældent »finansieringsudvalg«.
These committees are but rarely 'financing committees'.
De selvmodsigende beslutninger (1973-1979) — De beslutninger, som Rådet derefter har truffet, er klart selvmodsigende.
Contradictory solutions (1973-79)—Later solutions applied by the Council have been frankly contradictory.
Den 9. november 1973 fratog Rådet således Kommissionen enhver beføjelse til at træffe afgørelse med hensyn til støtte til fællesskabsprojekter vedrørende teknisk udvikling inden for carbonhydrider, og tiltog sig retten til at træffe afgørelse om enhver intervention.
On 9 November 1973, for instance, the Council withdrew all Commission decisionmaking powers on assistance to Community projects for technological develop ment relating to hydrocarbons and took to itself the sole right to take decisions on every grant.
Den 18. marts 1975 besluttede Rådet derimod, at spørgsmål vedrørende den støtte, som Kommissionen yder via Regionalfonden, skal afgøres efter de princip per, der anvendes i sager, hvori forvaltningskomiteerne medvirker, men tidsfristen forlænges dog til to måneder.
On 18 March 1975, on the other hand, the Council applied the management commit tee formula to aids to be granted by the Commission under the head of the Regional Fund, extending the 'safety net' to two months.
Den 12. juni 1978 nægtede Rådet dog at gå med til at give Kommissionen beføjelse til at træffe afgørelser om ydelse af støtte i henhold til fællesskabsprogrammerne for henholdsvis energibesparelse og udvikling af nye energikilder.
But on 12 June 1978 it withheld from the Com mission the power to take decisions on grants in aid under the Community energy-saving programme and the programme to develop new energy sources.
Men den 11. september 1979 besluttede Rådet at anvende »EUF-princippet«, dvs. fremgangsmåden uden tidsfrist, i sager vedrørende fællesskabsstøtte til aktiviteter inden for databehandling.
Yet on 11 September 1979 it applied the EDF Committee formula, that is to say without any 'safety net', to deal with Community assistance in the data-processing field.
Den nuværende situation (1980) — Siden sidstnævnte beslutning synes situationen at være fastlåst, idet hverken selve Rådet eller de berørte institutioner har kunnet nå til enighed.
The present position (1980)—Since this last decision, a deadlock has arisen as a result of the impossibility of reaching agreement within the Council or between the institutions involved.
Som følge heraflå en halv snes forordninger stille i foråret 1980 8).
Ten or so regulations were held up in this way as of spring 1980.8
I juli vedtog Rådet endvidere forord ningen om foranstaltninger i henhold til EFRU's kvotafrie afdeling, hvori det blev vedtaget, at de særlige programmer skulle vedtages efter høring af EFRU-udvalget i overensstemmelse med de principper, der gælder for dette udvalg, og ikke blot på grundlag af en udtalelse fra Udvalget for Regionalpolitik, således som Kommissionen havde krævet.
Similarly, in July the Council adopted the Regula tion on the non-quota section of the Regional Fund by deciding that the special pro grammes would be adopted after consulting the ERDF Committee and in using its own for mula, rather than merely on the basis of the Regional Policy Committee's opinion, as the Commission had suggested.
EF-inslitutionernes synspunkter med hensyn til anvendelsen af EØF-traktatens artikel 205 ff
The cases put forward by the individual Community institutions with regard to the of Article 205 of the EEC Treaty, etc.
Rådets opfattelse er først og fremmest baseret på artikel 155/EØF, som har følgende ordlyd: »For at sikre fællesmarkedets funktion og udvikling skal Kommissionen: .... (fjerde led) udøve de beføjelser, som Rådet tildeler den med henblik på gennemførelse af de af dette
The Council's case is based firstly on Article 155 of the EEC Treaty which states: 'In order to ensure the proper functioning and development of the common market, the Commission shall: ... (fourth indent) exercise the powers conferred on it by the Council for the implementation of the rules laid down by the latter'.
Det er netop, hvad Rådet har gjort på forskellig måde, bl.a. ved at nedsætte en bestemt slags udvalg, som har fået forskellige betegnelser, og som ved at afgive afvigende udtalelser i princippet kan tvinge Kommissionen til at forelægge en beslutning vedrørende budgettets gen nemførelse for selve Rådet.
This is what the Council has in fact done—by a number of different methods, notably by setting up certain types of committee (under various different names) whose contrary opinion (contrary to that of the Commission, that is) can in principle force the Commission to submit a budget implementation decision to the Council itself.
Det skal dog understreges, at Rådet ikke er konsekvent i sin indstilling, eftersom stats- og regeringscheferne (jf. den officielle meddelelse, der blev offentliggjort efter topmødet i Paris den 9. og 10. december 1974, bilag 3, s. 349) erklærede, at de var enige om, at det var vigtigt at gøre brug af Rom-traktatens bestemmelser, i henhold til hvilke de forvaltnings- og gen nemførelsesbeføjelser, der følger af fællesskabsforordningerne, kan overdrages til Kommissionen.
It must be pointed out that the Council has been self-contradictory in its attitudes, witness the declaration at Heads of State or Government level (see the communiqué on the Paris Summit of 9 and 10 December 1974 in Annex 3, p. 351) in which the latter stated that they 'agree on the advantage of making use of the provisions of the Treaty of Rome whereby the powers of implementation and management arising out of Community rules may be confer red on the Commission'.
Dette er forblevet et fromt ønske.
This has remained a pious hope.
Parlamentets og Kommissionens teorier har næsten samme udgangspunkt, idet de bygger på EØF-traktatens artikel 205, som ifølge disse to institutioner er fyldestgørende i sig selv i den forstand, at den hverken kræver begrænsninger eller undtagelser.
Parliament's case and the Commission's case are initially very similar, being based on Arti cle 205 of the EEC Treaty which in the view of both institutions is sufficient unto itself and allows of no restrictions or exceptions.
De afviger dog fra hinanden derved, at Parlamentet, samtidig med at det erkender, at det kan være hensigtsmæssigt at høre et udvalg, afviser enhver fremgangsmåde, som kunne resultere i, at Rådet selv undtagelsesvis træffer en afgørelse i stedet for Kommissionen9); Kommissionen, derimod, er mere fleksibel.
They diverge, however, in that Parliament, while conceding that consultation with a committee may be useful, rejects all procedures which carry any risk of the Commission's decision being replaced by a decision of the Council, even in exceptional circumstances,9whereas the Commission is more flexible.
Den 24. maj 1978 vedtog den, at den for fremtiden ville bestræbe sig på — i alle de tilfælde, hvor den skal bistås af udvalg ved iværksættelsen af Fællesskabets politik på for skellige områder — at benytte disse udvalg som rent rådgivende organer. Med hensyn til de forslag, som i øjeblikket er til behandling i Rådet og i Europa-Parlamentet8), har Kommissi onen givet sine tjenestegrene instrukser om ikke at acceptere nogen løsning, som kunne give Rådet flere beføjelser, end det har ifølge »EFRU-princippet«.
On 24 May 1978 it adopted the position that it would endeavour in future—in all cases where it had to be helped by committees when implementing policies—only to give such committees a purely advisory status.
Denne holdning er officiel og i visse tilfælde gjort bekendt for offentligheden10). Parlamentets teori er udtryk for dets ønske om at forsvare sine egne beføjelser, eftersom de nye bestemmelser i EØF-traktatens artikel 206b, ifølge hvilke Parlamentet for fremtiden er det eneste organ, der har kompetence til at give Kommissionen decharge for dets forvaltning af budgettet, kunne miste noget af deres værdi.
This stance is official and has on occasions been made public.10Parliament's stance is inspired by the desire to defend its own powers, without which the new provisions of Article 206b of the EEC 'T reaty—under which it henceforth becomes the sole authority competent to give a discharge to the Commission in respect of the implementation of the budget—are liable to lose their force.
Det er nemlig indlysende, at denne kontrolbeføjelse kun har sin fulde betydning, hvis det er Kommissionen alene, der gennemfører budgettet, og hvis den har en tilstrækkelig stor skønsfrihed til at gøre dette.
In fact, it is clear that this power of control is only fully valid if the Commission alone executes the budget and if it is allowed an adequate discretionary margin in doing so.
Hvis budgettet gennemføres af Rådet eller af Kommissionen på grundlag af strenge instrukser fra Rådet, bliver denne kontrolbeføjelse fuldstændig illusorisk.
The proposition that the Council should implement the budget or that the Commission should implement it following strict instructions from the Council would make Parliament's power of control absolutely meaningless.
Debatten er åbnet: det nyvalgte Parlament vil snart fortsætte den.
The debate is on: the newly-elected Parliament is engaged in defending its rights.
De ansvarlige for afholdelsen af udgifter samt deres funktioner
Those responsible for implementing expenditure and their functions
Først vil der blive gjort rede for de vilkår, under hvilke den anvisningsberettigedes u) beføjelser udøves i Kommissionen, dernæst for fordelingen af beføjelserne mellem den anvisningsberettigede, finansinspektøren og regnskabsføreren.
We shall first examine the conditions under which the powers of the Commission as 'Authorizing Agent"1are exercised, then look at the division of powers between 'Authoriz ing Officer', 'Controller' and 'Accounting Officer'.