natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Der blev indledt adskillige sager i medfør af artikel 169. f.eks. i 1972 mod Frankrig (tændstikker, tobak, Thomas­fosfater og spiritus) og Italien (tændstikker).
Several infringement proceedings were instituted pursuant to Article 169, for example, in 1972 against France (matches, tobacco, basic phosphates and alcohol) and Italy (matches).
I løbet af denne periode blev ca. 100 monopoler afskaffet eller tilpasset i Frankrig (tændstikker, potaske. Thomas­slagger, krudt og sprængstoffer) og i Italien (cigarettændere, flintsten, salt og cigaretpapir).
During this period some eight monopolies were abolished or adjusted in France (matches, potash, basic slag, explosive powders and materials) and Italy (lighters, flints, salt and cigarette paper).
Kommissionens bestræbelser lettedes i øvrigt gennem Domstolens praksis, hvorved en række problemer ved fortolkning af artikel 37 blev afklaret (se nr. 41 ff.)
On the other hand, the work of the Com mission was made easier by the clarification of a whole range of points of interpretation of Article 37 in decisions of the Court (see point 41 et seq.).
Derimod voldte tilpasningen af olie-, spiritus- og tobaksmonopolerne fortsat særdeles vanskelige problemer.
However, adjustment of the petroleum, alcohol and tobacco monopolies continued to raise extremely difficult problems.
Der synes imidlertid ved udgangen af 1979 stadig at have været vanskeligheder med hensyn til det franske tobaks- og spiritusmonopol og det italienske tobaksmonopol 92).
Apparently, however, difficulties still existed at the end of 1979 regarding the French tobacco and alcohol monopoly and the Italian tobacco monopoly.92
Begrebet afgift med tilsvarende virkning som told
The concept of a charge having equivalent effect
EØF-traktatens forbud mod afgifter med tilsvarende virkning som told har ifølge Domstolens retspraksis direkte virkning i de nationale retsordener.
According to the decisions of the Court of Justice, the prohibition in the EEC Treaty on levying charges having an effect equivalent to customs duties takes effect directly in national legal systems.
Berørte parter kan således tvinge de nationale myndigheder til at respektere dette forbud, eventuelt ved anlæggelse af sag ved de nationale domstole.
The parties concerned can therefore compel the authorities to comply with this prohibition by appealing, if necessary, to a national court.
Den kontrol, som udøves af de berørte parter i medlemsstaterne, synes mere effektiv end Kommissionens.
The supervision by interested parties in the Member States was apparently more effective than supervision by the Commission.
Hvor de første domme fra 60erne på dette område er afsagt i sager, der var anlagt i medfør af artikel 169. består den forholdsvis omfattende praksis fra 70erne hovedsageligt af præjudicielle afgørelser, der er afsagt i medfør af artikel 177.
Whereas the first judgments in this area in the 1960s were in the context of Article 169 proceedings, the relatively substantial amount of case-law in the 1970s essentially consists of preliminary rulings pursuant to
) Dom af 26.10.1971, sag 18/71 (Eunomia). Sml.
Report on Competition Policy, 1978, p. 187.
1971. s. 195 og vedrørende landbrugsvarer, dom al 26.2.1975. sag 63/74 (Cadsky). Sml.
Case 18/71 Eunomia [1971] ECR 811 ; for agricultural products cf. Case 63/74 Cadsky [1975] ECR 281. espe cially at p. 291.
1973. s. 611, særligt s. 623 og dom af 18.6.1975. sag 94/74 (IGAV). Sml.
623; Case 94/74 IGAV [1975] ECR 699, especially at p. 712.
allerede i de første domme fra 60erne.
The foundations of this body of case­law were laid by the first judgments dating from the 1960s.
Ved senere domme er nødvendige nuancer kommet til, men alt i alt er retspraksis vedrørende dette begreb bemærkelsesværdigt konstant i sin strenghed.
Subsequent judgments have added the necessary fine distinctions, but on the whole the case­law relating to this con­cept is noteworthy for its consistent strictness.
Domstolens første afgørelse vedrørende dette begreb finder vi i dens dom i honningkage­sagen fra 1962, der var rejst mod Luxembourg og Belgien for overtrædelse af traktaten96). Under sagen var der tale om forhøjelse af en afgift, der blev opkrævet i forbindelse med udstedelse af importtilladelser til honningkager.
The first decision of the Court relating to the concept in question is found in the 'pain d'epice' judgment in 1962, delivered in infringement proceedings against Luxem­bourg and Belgium.96The particular point at issue was the increase in a charge levied on the grant of import licences for pain depice.
Domstolen understre­gede, at forbudet mod enhver afgift med tilsvarende virkning fremtræder som et supplement, der er nødvendigt, for at forbudet mod told »kan få virkning«.
The Court emphasized that the prohibition on any charge having equivalent effect was a necessary supplement to the rule prohibiting customs duties, making the latter rule 'effective'.
Begrebet afgift med tilsvarende virkning viser, at »det ikke blot er hensigten at forbyde de foranstaltninger, som åbenlyst fremstår som told i traditionel forstand, men også alle dem. der fremtræder under andre betegnelser eller indføres på samme måde. men som har de samme diskriminerende eller protektionistiske virkninger som told«.
The expression 'charge having equival­ent effect' shows an intention 'to prohibit not only measures which obviously take the form of the classic customs duty, but also all those which, presented under other names or introduced by the indirect means of other procedures, would lead to the same dis­criminatory results as customs duties'.
En sådan afgift beskrives herefter — »uanset dens betegnelse eller opkrævningsmåde« — som en byrde, der »pålægges ensidigt, enten ved import eller senere, og specielt rammer en vare fra en anden medlemsstat, men ikke den tilsvarende nationale vare, og idet den medfører en prisændring har samme virkning på varernes frie bevægelighed som told«.
Such a charge is then described, 'whatever it is called and whatever its mode of application', as a duty 'imposed unilaterally either at the time of importation or subsequently, and which if imposed specifically upon a product imported from a Member State to the exclusion of a similar domestic product, has, by altering its price, the same effect upon the free movement of products as a customs duty'.
I senere retspraksis er denne definition blevet betydeligt udvidet på et punkt.
This definition was considerably extended in one particular element in subsequent cases.
Det er ikke længere nødvendigt, at den pågældende afgift skal indeholde et protektionistisk eller diskriminerende element 97).
The element represented by the protectionist or discriminatory effect of the charge was abandoned.97
Disse elementer er allerede forsvundet i dommen i sag 7/68 98). og der ses udtrykkeligt bort fra dem i de domme, der blev afsagt i 1969 vedrørende den italienske statistikaf­gift ) og den belgiske importafgift til fordel for diamantarbejdernes sociale fond '""). Domstolens væsentligste argument for at lade disse elementer ude af betragtning er. at forbudet mod opkrævning af told finder anvendelse uden hensyntagen til. om der i importlandet findes konkurrerende varer eller ej.
This element had already disappeared in Case 7/68 98and was expressly ruled out in judgments delivered in 1969 on the Italian statistical duty99and on the Belgian import duty for the diamond­cutters' social fund.lü0The principal argument advanced by the Court in support of abandoning this element is that the prohibition on levying customs duties applies without making any distinction based upon whether competing products exist in the importing country or not.
Den definition af en afgift med tilsvarende virkning, der benyttes i de to sidste domme, lægger navnlig vægt på den hindring for frie varebevægelser, som udgøres af afgifter, der opkræves i forbindelse med varers passage af en grænse, selv om de er ganske små.
The definition of a charge having equivalent effect used in the two latter judgments lays stress above all upon the obstacle presented to the
'"') Dom af 14.12.1962. de forenede sager 2 og 3/62. (Kommissionen/Luxembourg og Belgien). Sml. 1954­64. s. 339.
Joined Cases 90 and 91/63, cited at footnote 35 above; Joined Cases 52 and 55/65 Germany ν Commission [1966] ECR 1593; Case 7/68 Commission ν Italy [1968] ECR 623.
47) Dog ikke i dommen i sagerne 52 og 55/65. Se note 95. "*) Sag 7/68, jfr. note 95.
Except for Joined Cases 52 and 55/65, cited at footnote 95 above.
som blot værende et enkelt træk ved beskrivelsen af begrebet afgift med tilsvarende virkning l03).
This appears to be the fundamental standard applied in subsequent cases, even if the Court does not always express itself in the same terms.
For så vidt angår anvendelsen af de bestemmelser der forbyder alle afgifter af denne art, lægger Domstolen kun vægt på den virkning, de har på de frie varebevægelser mellem medlemsstaterne.
As regards the application of provisions prohibiting any charge of this nature, the Court attaches importance solely to the effect upon movement of goods among Member States.
Beskatningsøjeblikket, f.eks. henlæggelse til det tidspunkt, hvor varen omsættes eller forædles efter indførslenl < 14). modtageren af afgiften (statskassen eller en selvstændig fond)ιυ5), eller afgiftens ringe beløb ) er uden betydning i så henseende.
The time of the imposition, for example at a stage in the marketing or processing of the product after crossing the frontier,104the destination of the charge (the Exchequer or an independent fund)105or the smallness of the amount.Il)6are irrelevant.
Det samme gælder opkrævningsmåden (gennem en central myndighed eller en selvstændig offentligretlig korporation) "'7). Ej heller kan formålet med afgiftens indførelse i noget tilfælde bevirke, at man kommer uden om forbudet.
The position is the same with regard to the method of levying the charge (by central government or by an independent public body).107In the same way the purpose for which a charge is imposed can in no case be a ground for avoiding the prohibition.
I årenes løb har Domstolen i praksis anerkendt tre undtagelser fra forbudet mod pålæggelse af økonomiske byrder i forbindelse med passage af grænser.
Three exceptions to the prohibition on levying charges on crossing the frontier have been recognized in the case-law over the years.
Allerede på et indledende stadium i retspraksis antog Domstolen, at der kunne gøres undtagelse for afgifter for udførte tjenesteydelser.
The Court had already admitted in one of the earliest stages of development of its case-law that an exception could be made for fees for services rendered.
I dommen herom (forenede sager 52 og 55/65) forkastede Domstolen imidlertid en sag herom, fordi den forvaltningsakt, som i foreliggende tilfælde gav anledning til opkrævning af en afgift (udstedelse af en importlicens) hverken direkte eller indirekte forbedrede den pågældende vares stilling på markedet i importlandet ""). I senere domme har Domstolen knyttet begrebet afgift for en tjenesteydelse til opfyldelse af særdeles strenge betingelser.
However, in the judgment concerned (Joined Cases 52 and 55/65) the Court dismissed an action based on these grounds because the administrative act which was the subject of a charge in the case in point (the grant of an import licence) did not improve the position of the imported product on the market in the importing coun try, either directly or indirectly.11()In later judgments the Court made the concept of fees for services rendered subject to particularly strict conditions.
En afgift synes ikke at kunne betragtes som en afgift af denne kategori og undgår derfor ikke forbudet mod afgifter med tilsvarende virkning, medmindre den kan betragtes som vederlag for en bestemt tjenesteydelse, der faktisk kommer importøren til gode '").
Apparently a charge can be regarded as a fee of this nature, and so avoid the prohibition on charges having equivalent effect, only if it can be regarded as consideration for a specific service actually rcn-
Domstolen fandt f.eks. ikke denne betingelse opfyldt i tilfælde af pålæggelse af en afgift for kvalitetskon­trol, der foretoges som betingelse for benyttelsen af et eksportmærke (dommen i Cadsky­sagen 63/74) "2). Selv om dette system kunne ramme eksporten og som følge heraf eksportørens almindelige interesser, var fordelene i det foreliggende tilfælde for uklare til, at man kunne tale om vederlag for en individuelt ydet fordel.
For example. Case 29/72 Marimex [1972] ECR 1309, especially at pp. 1318 and 1319. and Case 94/74. cited at footnote 94 above, especially at p. 709 et seq.
"") Således f.eks. dom af 25.1.1977. sag 46/76 (Bauhuis). Sml.
Thus, for example, Case 46/76 Bauhuis [1977] ECR 5, especially at p. 15.
(SteinikeogWcinlig). Sml.
Case 78/76 Steinike and Weinlig [1977] ECR 595, especially at p. 614.
,05) Sagerne 2 og 3/63, jfr. note 100. "'") Sag 24/68, jfr. note 99.
See Joined Cases 2 and 3/63, cited at footnote 100 above.
M0) Dom i forenede sager 52 og 55/65. jfr. note 95. '")
Joined Cases 52 and 55/65, cited at footnote 95 above.
disse meget strenge kriterier er det ikke overraskende, at Domstolen endnu ikke har givet nogen medhold i denne påstand.
113 It is not surprising, given these extremely strict tests, that this possible exception has not yet been successfully invoked.
Afgifter på importvarer, der opkræves i anledning af grænsepassage, kan være berettigede, hvis de har til formål at kompensere for afgifter, der pålægges indenlandske varer (artikel 95).
Charges levied on imported products on crossing the frontier may be justified if their purpose is to compensate for taxes levied on national products (Article 95).
Opretholdelse af sådanne udligningsafgifter er berettiget, sålænge der ikke er foretaget nogen fuldstændig harmonisering af momssatser og punktafgifter og de fiskale barrierer mellem medlemslandene følgelig ikke er afskaffet.
The existence of these compensatory charges is justified so long as the fiscal barriers between Member States have not been eliminated, in the absence of total harmonization of VAT and excise duty rates.
Jeg skal nedenfor (i nr. 26 f.) behandle retspraksis vedrørende anvendelsen af artikel 95 og de komplicerede forbindelser, der består mellem denne bestemmelse i traktaten og forbudet mod afgifter med tilsvarende virkning.
The judicial decisions relating to application of Article 95 and the complex relationships between this Treaty provision and the prohibition on charges having equi­valent effect will be dealt with separately below (point 26 et seq.).
En sidste kategori af undtagelser fra dette forbud har først vist sig for nylig i Domstolens praksis.
Another class of exceptions to this prohibition has made its appearance in cases only quite recently.
Der er her tale om afgifter, der på en eller anden måde opkræves ved passage af landegrænser, og som har deres oprindelse i selve fællesskabsretten.
There are charges levied on crossing the frontier which somehow originate in Community law itself.
Disse afgifter omfatter for det første de allerede omtalte monetære udligningsbeløb, der er fastsat inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik "4).
First of all these charges include the monetary compensatory amounts already referred to, provided within the framework of the common agricultural policy.
De omfatter ligeledes afgifter, der opkræves for »fællesskabsretlige« kontrolforanstaltninger, som f.eks. dem, der omhandles i Bauhuissagen ). Det drejer sig her om afgifter, der opkræves i anledning af kontrolforanstaltninger, som er gjort obligatoriske ved EØF-direktiver til harmonisering af medlemslandenes kontrolsystemer.
114 They also include charges levied pursuant to 'Community' inspections such as those referred to in the Bauhuis judgment.115 The charges involved are those levied for inspections made compulsory by EEC directive for harmonizing national systems.
Domstolen finder her. at disse kontrolforanstaltninger ikke begrænser de frie varebevægelser, men tværtimod fremmer dem ved at træde i stedet for indbyrdes forskellige nationale kontrolforanstaltninger.
The Court takes the view that these inspections do not impede the movement of goods; on the contrary they promote movement by replacing differing national inspections.
Man kan nøjes med den kontrol, der foretages i eksportlandet, fordi denne harmonisering principielt gør yderligere kontrol i importlandet overflødig. Det er ikke blot disse fællesskabsretlige kontrolforanstaltninger.
Inspec­tions carried out in the exporting country can be accepted as sufficient; in general this harmonization makes later inspections in the importing country superfluous.
Domstolen anser for forenelige med traktaten, men tillige afgifter, der opkræves i anledning af sådanne foranstaltninger, dersom afgiftsbeløbet ikke overstiger de reelle omkostninger.
The Court regards both these Community inspections and the charges levied pursuant thereto as compatible with the Treaty provided that the amount does not exceed the true cost.
Dommen i Bauhuissagen er en logisk fortsættelse af tidligere retspraksis vedrørende begrebet afgifter med tilsvarende virkning, for så vidt som Domstolen anså ensidig pålæggelse af afgift i en medlemsstat som en omstændighed, der altid må tages i betragtning, når man skal vurdere, om der er tale om en forbudt afgift. Det synes mig imidlertid, at systemet i dommen i Bauhuissagen indebærer en vis inkonsekvens.
The Bauhuis judgment is a logical extension of earlier cases relating to the concept of a charge having equivalent effect in so far as the Court regarded the unilateral levying of a charge by a Member State as an element which should always be taken into account in deciding whether a prohibited charge was involved.
Den omstændighed, at kontrol er tilladt, berettiger ikke i sig selv til pålæggelse af en afgift for kontrollen.
The fact that the inspection is authorized does not in itself justify the imposition of the corresponding duty.
Efter Domstolens faste retspraksis er det ikke tilstrækkeligt at henvise til EØF artikel 36 som begrundelse for, at en afgift. der opkræves for en kontrolforanstaltning, holdes uden for forbudet '"'). Men på den anden side kan man også spørge, om ikke afgifter, der opkræves i anledning af fællesskabsretlige kontrolforanstaltninger, medfører prisstigninger, og om ikke de er forbundet med alle mulige administrative foranstaltninger, der er af en sådan karakter, af afgiften kommer til at få tilsvarende virkning.
According to a con­sistent line of Court decisions, justification of inspection by invoking the provisions of Article 36 EEC is not enough to exclude charges corresponding to such inspection from the prohibition.116On the other hand, however, is not the effect of charges made for Community inspections to raise prices and are they not associated with all kinds of administrative formality, which corresponds to the two principal elements in the concept
) F.eks. dom af 24.10.1973, sag 5/73 (Balkan). Sml.
See Case 24/68, cited at footnote 99 above, and Case 39/73 [1973] ECR 1044, cited at footnote 102 above.
1973. s. 1091. særligt s. 1113-1114. og dom af 25.5.1978. sag 136/77 (Racke). Sml.
Case 87/75 Bresciani [1976] ECR 129, especially at p. 139.
F.eks. dom i sag 29/72, jfr. note 101.
Case 29/72, cited at footnote 101 above.
Anvendelsen af EØFT artikel 95 i retspraksis
Application of Article 95 EEC in the case-law
EØFT artikel 95, stk. 1, har været direkte anvendelig siden udløbet af den første etape i overgangsperioden.
The first paragraph of Article 95 EEC has been directly applicable since the end of the first stage of the transitional period.
Denne udtalelse fra Domstolen i den berømte dom i Liitticke-sagen fra 1966 afstedkom dengang en intens aktivitet ved retterne i Tyskland.
This declaration by the Court in the famous Liitticke judgment in 1966 gave rise to intense legal activity in Germany at the time.
Importører anlagde over 25 000 sager ved Finanzgerichte, idet de gjorde gældende, at de i forbindelse med indførelse af varer var blevet afkrævet afgifter, der havde diskriminerende virkning.
Importers instituted over 25 000 proceedings in the Finanzgerichte (financial courts) alleging that discriminatory charges were being levied on imports.
Liitticke-sagen "8) viser effektiviteten af retsreglers direkte virkning som middel til at gøre borgerne til vogtere af fællesskabsretten.
The Liitticke case "8 emphasized the effectiveness of direct applicability as a means of allowing individuals to participate in ensuring compliance with Community law.
Sagen tog i øvrigt hurtigt en anden vending, fordi de problemer, der var rejst under den, hørte under artikel 97's anvendelsesområde, da man i Tyskland på daværende tidspunkt opkrævede omsætningsafgift som en kumulativ flerledsafgift.
The affair by the way blew over, because the problems raised fell within the scope of Article 97 on account of the multi-stage tax system in force in Germany at the time.
I dommen i Molkerei-Zentrale-sagen "9), der blev afsagt i 1968, understregede Domstolen, at artikel 97 ikke kunne anses for umiddelbart anvendelig, hvilket den allerede havde ladet forstå i dommen i Liittickesagen.
In the Molkereizentrale judg ment119 delivered in 1968 the Court emphasized that Article 97 could not be regarded as directly applicable, a proposition already implicit in the Liitticke judgment.
I dommen i Fink-Frucht-sagen. der ligeledes blev afsagt i 1968, tillagde Domstolen derimod artikel 95, stk. 2 umiddelbar anvendelighedl2°).
On the other hand the Court recognized the direct applicability of the second paragraph of Article 95 12° in the Fink Frucht judgment, which also dates from 1968.
Allerede fra begyndelsen har Domstolen fortolket forbudet mod importafgifter med diskriminerende virkning snævert og stillet strenge betingelser for dets anvendelse.
From the outset the Court has put a strict interpretation on the prohibition on levying discriminatory charges on imports and has applied it strictly.
Også i forbindelse med denne bestemmelse i traktaten løses fortolkningsproblemer under hensyntagen til traktatens mål, blandt hvilke opretholdelsen af frie varebevægelser har en fremtrædende plads. I dommen i honningkagesagen fra 1962 understregedes karakteren af artikel 95 som et nødvendigt supplement til EØFT artikel 9 og 12 121).
Problems of inter pretation of this Treaty provision had also been resolved by reference to aims previouslydeduced from the Treaty, among which the maintenance of free movement of goods is of fundamental importance.
Man må undgå, at bestemmelserne i de to sidstnævnte artikler omgås ved afgiftsmæssige foranstaltninger.
121 The outflanking of the latter provisions by fiscal measures must be avoided.
Artikel 95 bevirker ikke i sig selv nogen indskrænkning i medlemssta terne ret til selv at fastsætte skatter og afgifterl22). men medlemsstaternes beføjelser på dette område må ikke benyttes på en sådan måde, at de beskytter det indenlandske marked og griber ind i konkurrenceforholdene mellem udenlandske og indenlandske varerl23).
In itself Article 95 does not affect the sovereign right of Member States to levy taxes, 122 and yet this right must not be exercised in such a way as to protect the domestic market and to interfere with competition between foreign products and national products.
I sin senere domspraksis har Domstolen understreget, at pålæggelse af afgifter skal være strengt neutral over for varehandelen mellem medlemsstaterne, eller med andre ord, at det forhold, at en vare passerer en grænse, ikke i sig selv må medføre forskelsbehandling i afgiftsmæssig henseende124).
123 The Court emphasized in subsequent decisions that the levying of charges must be strictly neutral as regards movement of goods among Member States: in other words, the mere crossing of the frontier must not involve differences in treatment for tax purposes. 124
Formålet med og den formålsbestemte fortolkning af artikel 95 viser sig allerede ved afgrænsningen af artiklens anvendelsesområde i retspraksis.
The teleologicai nature of the interpretation of Article 95 is already apparent in the limits set to its scope in the caselaw.
Begrebet »interne afgifter« i denne bestemmelses forstand fortolkes vidt.
The concept of'internal charges' in the terms