natgillin/translations-raw huggingface dataset:
De revolutionæres begejstring blev hurtigt afløst af rædsel.
In quest of Europe's soul
På trods af ihærdige bestræbelser under restaurationen var tiderne skiftet, og drømmen om menneskerettighederne blev sat på en hård prøve. I det 19. århundrede var denne drøm truet fra to sider: Af en forbitret nationalisme og af de samfundsomvæltninger, som fulgte i kølvandet på industrialiseringen.
Over the ages a united Europe has been the subject of endless discussion, but it was not until after the Second World War that politicians committed themselves to concerted moves towards unification.
Det belgiske, det græske og det luxembourgske folk blev anerkendt som nationer, mens italienerne og tyskerne arbejdede for national enhed.
However, there are still enormous challenges facing European Union: will it be sufficiently attuned to its least vocal citizens?
De europæiske nationer kastede sig ud i en indædt kappestrid og bekrigede hinanden skånselsløst.
Will it always accept that they are en titled to combat — often awkwardly — oppression and arbitrary rule?
De fortsatte endda deres stridigheder også uden for det gamle kontinent.
The fact is that authority and democracy are difficult to yoke together.
Ja, de vandt frem, men ikke på samme måde for alle.
With this in mind, the soul of Europe cannot be encapsulated in slogans, ideologies or economic theories.
Disse sociale bevægelser fik hurtigt en international karakter, hvilket sandsynligvis mistænkeliggjorde dem endnu mere i nationalstaternes øjne.
People in the European Community expect to enjoy certain human rights, irrespective of other factors and without consideration of obligations.
Straks efter en af de blodigste konflikter i historien kom så De Forenede Nationers men neskerettighedserklæring ')
While there are significant differences between answers In different countries, a number of similarities are worth noting: most countries give greatest emphasis to equality before the law, the right to work (except Denmark, Germany and the Netherlands), the right to education and the right to privacy.
Et forenet Europa som garant for samarbejde om fred og håndhævelse af de grundlæggende rettigheder
At the other end of the scale least emphasis is given to freedom of association and the right to asylum.
Der skulle pustes nyt liv i drømmen om menneskerettighederne, som var blevet trådt så eftertrykkeligt under fode under Anden Verdenskrig. Først og fremmest måtte stridighederne mellem landene bringes til ophør, fordi de førte til krænkelser af de grundlæggende rettigheder.
Respondents were shown the following list and asked to say if in general they thought that the rights should 'always be respected under all circumstances, or does it depend on the situation?'
Af- hængig af situationen tionen
The right to privacy The right to work
*) Særlig Eurobarometer-undersøgelse om racisme og fremmedhad i Det Europæiske Fællesskab, offentliggjort af Kommissionen for De Europæiske Fælles skaber, Bruxelles, november 1989.
Communities, November 1989.
En dristig Traktat med en forsigtig formulering ')
A seemingly modest, yet bold, Treaty4
Lad os se på betydningen af en traktat.
Let us think about the meaning of a treaty.
I bred forstand er den udtryk for folkets ønske om fred, men den fremmaner også de konflikter, hvoraf den er opstået.
Generally, it reflects peoples' desire for peace, but also recalls the conflicts which brought it into being.
Europas historie er fyldt med eksempler på uretfærdige traktater, der er gennemtrumfet med magt, og som i sig selv bar kimen til nye stridsspørgsmål.
The history of Europe has been full of examples of one-sided treaties imposed by force which have borne within themselves the seeds of new disputes.
Man nedlagde våbnene af ren og skær udmattelse.
People laid down their arms because they were exhausted.
Man blev tvunget til fred, og sejrherren dikterede vilkårerne.
They had been forced to accept peace and the victor dictated his law.
Det var ikke en ret færdig lov, men en lov, der var baseret på styrkeforholdet mellem de krigsførende magter.
Not a just law, but a law inspired by the power relations existing between the belligerents.
Man betegnede dem som traktater, selv om de ikke var andet end våbenhvileaftaler.
They were called treaties when they were only cease-fires.
Når styrkeforholdene ændredes, blev de brudt, og de stridigheder, som knap nok var bilagt, flammede op påny.
If the balance of power changed, they went back into the melting-pot and barely ended conflicts broke out again.
Rom-Traktaten følger en ganske anden tankegang: Som enhver anden traktat er den et konkret udtryk for alles ønske om fred, men den baserer denne fred på en union, som hele tiden binder de folk nærmere sammen, som tidligere førte krig mod hinanden, og dens mål er at fjerne de skel, der splitter Europa.
The rationale behind the Treaty of Rome is of a radically different kind: like every treaty, it gives material expression to the universal desire for peace, but it bases that peace on an increasingly close union of peoples who barely the day before had been at war and sets itself the task of eliminating the barriers which divide Europe.
Skal en stat styres efter demokratiske principper, får den en forfatning, der fastlægger de spilleregler, som staten selv skal følge.
When a State organizes itself on democratic lines, it gives itself a constitution defining the rules of the game by which it agrees to abide.
Disse forfatninger varierer i de forskellige medlemsstater og er præget af forskellige samfundsopfattelser; de er influeret af forskellige historiske traditioner og politiske tendenser; de er præget af deres tid.
In the Member States these constitutions vary and are informed by this or that vision of society; they are influenced by a wide range of historical traditions or political tendencies; they bear the signs of their times.
Nogle af dem er blevet ændret, men de bygger alle på de demokratiske principper, som blev fastlagt af den franske revolution.
Some have been redrafted, but all derive from the democratic principles defined by the French Revolution.
Noget forenklet kan man sige, at forfatningerne garanterer borgerne lighed for loven og personlig frihed.
Broadly speaking these constitutions guarantee equality before the law and the individual liberty of citizens.
De opstiller regler for nationens magtudøvelse, (vi vil se nærmere på dette aspekt i afsnit II).
They organize the exercise of power deriving from the nation (we shall examine this second aspect under Title 2).
Der er indgået traktater om oprettelse af de forskellige Europæiske Fællesskaber: Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Kul- og Stalfællesskab (undertegnet i Paris den 18. april 1951), Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab (undertegnet i Rom den 25. marts 1957), Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab (undertegnet i Rom den 25. marts 1957).
There has been a succession of treaties establishing a number of European Communities: the Treaty establishing the European Coal and Steel Community (signed in Paris on 18 April 1951); the Treaty establishing the European Atomic Energy Community (signed in Rome on 25 March 1957); the Treaty establishing the European Economic Community (signed in Rome on 25 March 1957).
For overskuelighedens skyld vil vi benytte de gængse betegnelser, dvs. at »Traktaten« betegner Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, og »Fællesskabet« betegner de fællesskaber, der blev oprettet ved de tre Traktater.
To simplify matters and to use the customary terminology, we will refer to the Treaty establishing the European Economic Community as 'the Treaty'. By the same token, we use the term 'the Community' for the Communities established by the three Treaties.
I virkeligheden begyndte opbygningen af Europa helt nøjagtigt den 9. maj 1950 med Schuman-erklæringen, der blev fremsagt af den franske udenrigsminister på en pressekonference i Quai d'Orsay.
The building of Europe began specifically on 9 May 1950, the date of the Schuman Declaration, made by the French Foreign Minister at a press conference at the Quai d'Orsay.
Den nu berømte tekst, som er en subtil blanding af dristighed og forsigtighed, var udarbejdet af Jean Monnet og hans medarbejdere.
The now famous declaration, which is a subtle mix of audacity and caution, had been drawn up by Jean Monnet and his team.
Allerede ved Robert Schumans første indledende ord spidsede journalisterne øren; deres nysgerrighed var i forvejen vakt ved dette improviserede pressemøde: »Der er ikke længere tale om tomme ord, men om en dristighandling...
As soon as Robert Schuman began to speak, the journalists, intrigued by this impromptu press conference, began to prick up their ears: 'It is no longer a question of empty words but of a bold act...
Frankrig har handlet, ogkonsekvenserne af dets handling kan blive enorme...
France has acted and the consequences of its action may be enormous...
Vi har først og fremmest handletfor fredens skyld.
France has acted essentially in the in terests of peace.
Hvis freden virkelig skal lykkes, må vi først skabe et Europa ...
So that peace may really have its chance, it is necessary, first of all, that there be a Europe...
Frankrig er gået sammen med Tyskland om dette første afgørende skridt.
In this first decisive act, France involves Germany in it.
Det vil fuldstændig forandre situationen i Europa.
European conditions must be entirely transformed by it.
Denneforandring vil muliggøre andre fælles skridt, som hidtil har været utænkelige«.
This transformation will open the door to other joint actions which were impossible until this moment.'
Freden og forsoningen med Tyskland, det første skridt hen imod »etførste, reelt grundlag for en europæiskføderation«, åbningen mod øst og solidariteten med Afrika giver alt sammen disse fire sider en forbavsende »aktualitet« i 1990.
Peace, reconciliation with Germany, an initial step constituting 'the first concrete foundations of a European federation', the opening up to the East, solidarity with Africa... all filling four pages which are still astonishingly relevant in 1990.
Det første Fællesskab
The first Community
På trods af modstand fra flere sider blev Traktaten om Oprettelse af Det Europæiske Kulog Stålfællesskab undertegnet året efter.
Despite a certain amount of reluctance the Treaty establishing the European Coal and Steel Community was signed one year later.
Målet er klart: sammen at søge freden uden bagtanker ved først at skabe en ægte solidaritet mellem de europæiske lande, i første omgang Frankrig og Tyskland. Medlemsstaterne valgte to sektorer, der kunne opfattes som symbol for datidens økonomi — kul og stål — som de slog sammen for at gøre en ende på deres århundredgamle stridigheder.
The object is clear: to attempt peace together, without ulterior motives, by creating a de facto solidarity between the countries of Europe, beginning with France and Germany.
Selv i dag forekommer det som lidt af et vovestykke, og det er ikke svært at forestille sig den voldsomme modstand, det gav anledning til kun knap 6 år efter, at krigen var slut.
Even today, this seems like a daring step and it is easy to imagine the fierce opposition it provoked a scant six years after the war had ended.
Mod standerne vandt i øvrigt en sejr kort efter, da planerne om det europæiske forsvarsfællesskab blev afvist af det franske parlament i 1954.
This opposition gained the upper hand shortly after wards when the plan for a European Defence Community was rejected by the French Parliament in 1954.
Europas historie bevæger sig lige som resten af verdenshistorien som ebbe og flod mellem håb og mistro.
Like history everywhere, the history of Europe is made up of ebbs and flows, hope and mistrust.
EKSFTraktaten, der var en slags forløber for det fælles marked, men begrænset til kul og stål, stod dog sin prøve og indebar opmuntrende perspektiver for genopbygningen af Europa.
The ECSC Treaty, a kind of prototype common market limited to coal and steel, never theless proved its worth and offered stimulating prospects for European reconstruction.
Økonomien — et mål i sig selv ?
The economy as an end in itself
Medlemsstaterne var blevet forsigtige efter fiaskoen i 1954 og besluttede så at oprette Det Europæiske Økonomiske Fællesskab (1957).
Warned by the setback of 1954, the Member States decided to set up the European Economic Community (1957).
Dette fællesskab synes alene ved sit navn at
To judge from its name, this Community would seem to be somewhat remote from concerns related to human rights.
Men det anes alligevel mellem linjerne.
commitment to this concern.
Går staterne måske ikke sammen for at forbedre deres folks levevilkår og beskæftigelsesforhold?
The Member States, after all, came together to improve the living and working conditions of their populations.
Erklærer de måske ikke, at de »tilstræber at styrke enheden i deres økonomier og at fremme disses harmoniske udvikling ved atformindske ulighederne mellem de forskellige områder og forbedre de mindre begunstigede områders stilling« (Traktatens præambel)?
They declared themselves 'anxious to strengthen the unity of their economies and to ensure their harmonious development by reducing the differences existing between the various regions and the backwardness of the less favoured regions' (preamble to the Treaty).
Har man ikke oprettet en Europæisk Socialfond med det formål at skabe flere beskæftigelsesmuligheder og senere en Europæisk Fond for Regionaludvikling, som skal rette op på de største regionale skævheder?
And what about the European Social Fund set up to promote opportunities for employment, followed later by a European Regional Development Fund whose object was to correct the main regional im balances?
Det er trods alt en besynderlig opgave for en økonomisk traktat!
Á curious task to set an economic treaty!
Men med tanke på fiaskoen i 1954 ønskede Traktatens fædre ikke at skræmme staterne.
In fact, mindful of the 1954 setback, the Treaty's backers were anxious not to frighten away the Member States.
Traktaten skulle have en forsigtig udformning, hvis den skulle have nogen chance for at overleve.
The Treaty had to look modest if it was to have the slightest chance of survival.
Det hele blev præsenteret som en udvidelse af det første Kul- og Stålfællesskab.
Things were made to look like a broadening of the Coal and Steel Community.
Dette chokerede ikke på forhånd den offentlige opinion i de forskellige medlemslande, som trods alt stadig var mistroiske over for de gamle fjender.
This was less of a shock at the outset to populations of countries still distrustful of those who had only recently been their enemies.
Men målsætningen om økonomisk udvikling rejser omgående en række spørgsmål: Hvilken form for økonomisk udvikling?
However, setting economic development as a target straightaway triggers a series of questions: what kind of economic development?
Med hvilket formål?
For what purposes?
Og med hvilket socialt sigte?
What kind of social policy?
EKSF-Traktaten, hvis mål var meget beskedent, omfattede allerede et afsnit om sociale forhold, der havde til formål at sikre overholdelsen af spillets regler.
The ECSC Treaty, which was very limited in its aims, had already introduced a social element aimed at achieving proper compliance with the rules of the game.
Der var ikke tale om at fastsætte unormalt lave priser i kul- og stålindustrierne, for det ville forstyrre den frie konkurrence.
There was no question of charging artificially low prices in the coal and steel industries, which would have distorted competition.
Rom-Traktaten danner grundlaget for et langt mere omfattende økonmisk samarbejde og præciserer lige fra starten formålet hermed: »atfremme en harmonisk udvikling af den økonomiske virksomhed i Fællesskabet som helhed, en varig og afbalanceret ekspansion, en øget stabilitet, en hurtigere højnelse af levestandarden og snævrere forbindelser mellem destater, som detforener« (Fællesskabets opgave — artikel 2).
'to promote throughout the Community a harmonious development of economic activities, a continuous and balanced expansion, an increase in stability, an accelerated raising of the standard of living and closer relations between the States belonging to it' (task of the Community — Article 2).
Økonomien og borgeren
The economy and the citizen
Det drejer sig således på ingen måde blot om et frihandelsområde, som altid vil være til fordel for den mest dynamiske part.
What we have here, then, is in no way a simple free trade area in which the most dynamic inevitably comes out on top.
Med ordet »fællesskab« ville signatarstaterne straks
By adopting the term 'community', the signatory States in tended from the beginning to underline the cohesion and the solidarity of the members of the Union.
fra begyndelsen understrege sammenhørigheden og solidariteten mellem unionens med lemmer.
ly linked to social progress, harmonious development and balanced expansion.
Traktaten tager med andre ord hensyn til borgeren som økonomisk faktor i bredeste for stand.
In other words, the Treaty takes account of the individual citizen viewed as a factor in the economy in the wide sense of the term.
Og som tiden går, begynder Fællesskabet at beskæftige sig med indviklede fiskekvoter, men også med fiskernes arbejdsvilkår og særlige problemer.
Thus, for example, the Community has found itself over the years dealing with highly complex fishing quotas, but also with the working conditions and the specific problems of fishermen.
Fællesskabet opstiller regler for størrelsen på grønærter, men det er også opmærksomt på landmændenes ofte vanskelige forhold.
It has drawn up rules on the size of peas, but also shown itself particularly alive to the sometimes sensitive question of what is to become of farmers.
I den frie bevægeligheds navn yder det støtte til omskoling af arbejdsløse og beskæftiger sig med problemerne omkring deres genindpasning i arbejdslivet, for at netop denne ret til fri bevægelighed ikke kun skal være en tom floskel.
In the name of the principle of freedom of movement, it has promoted the vocational retraining of unemployed workers and concerned itself with finding them jobs, so that freedom of movement is more than just an empty phrase.
For at sikre etableringsretten bliver Fællesskabet lidt efter lidt nødt til at interessere sig for uddannelsespolitik.
To consolidate the right of establishment, it has little by little found itself concerned with education policy.
Hvilken mening har en etableringsret, hvis der indirekte spændes ben for den under dække af, at adgangen til erhvervet er betinget af, at den pågældende er i besiddelse af nationale eksamensbeviser?
What, after all, would be the point of a right of establishment, if it were indirectly obstructed by making access to a profession dependent on acquiring national diplomas?
Fællesskabet er derfor nødsaget til at har monisere adgangsvilkårene til de forskellige erhverv, dvs. føre en egentlig politik på dette område.
The Community will thus be obliged to harmonize conditions of access to professions, i.e. it will have to pursue a policy in this field.
I betragtning af den risiko for forurening, som en økonomisk udvikling nødvendigvis in debærer, tager Fællesskabet gradvis stilling til hele miljøspørgsmålet, og dermed kommer det også til at beskæftige sig med beskyttelsen af menneskers sundhed.
In view of the risks of pollution inseparable from economic development, it has gradually come to take a stand on environmental matters and, inevitably, taken a hand in protecting the health of individuals.
Eftersom økonomi og forbrug hænger nøje sammen, øger Fællesskabet forbrugerbeskyttelsen med en række direktiver, der er så tekniske, at det ligefrem virker afskrækkende (regler for konserveringsmidler, tilsætningsstoffer i levnedsmidler, produktsikkerhed m.m.), men de er i virkeligheden meget konkrete.
Industry and consumption being intimately linked, it has stepped up consumer protection by means of a series of Directives, often of an offputtingly technical nature (rules on preservative agents, additives used in foodstuffs, product safety, etc.) which is never theless aimed at quite specific targets.
Desuden har Europa jo traditionelt været åben mod resten af verden, og Fællesskabet ønsker derfor at fremme den økonomiske og sociale udvikling i en række lande i Den Tredje Verden, med hvem medlemsstaterne har ganske særlige forbindelser.
Furthermore, Europe being traditionally open to the world, the Community has set about promoting the economic and social development of a number of Third World countries with which the Member States maintain special relations.
Går Traktaten og Europarådets tekster op i en højere enhed?
The Treaty and the legal instruments drawn up by the Council of Europe: a case for teamwork
Nærlæser man Traktaten, er dens første formål en harmonisk udvikling, dvs. en form for social retfærdighed. For at opnå dette benytter den først og fremmest økonomien som en meget effektiv løftestang.
A closer look shows that the Treaty's primary aim is harmonious development, i.e. a kind of social justice.
Er det da ikke udtryk for retfærdighed at ville »formindske ulighederne mellem deforstellige områder« og »bevare og styrke freden ogfriheden« (Traktatens præambel)?
Is it not simple justice to wish to reduce 'the differences existing between the various regions and the backwardness of the less favoured regions' or 'to preserve and strengthen peace and liberty' (preamble to the Treaty)?
Traktaten stræber således efter retfærdighed og gør økonomien til et underordnet redskab for dette mål.
The Treaty thus contributes to the cause of justice and subordinates the economy to that cause.
Det er nok en økonomisk Traktat.
It is, of course, an economic treaty.
Titlen er korrekt, men den betyder på ingen måde, at man tilstræber økonomisk ekspansion som et mål i sig selv. Traktaten afvi-
Its title means what it says, but it in no way implies a search for economic expansion as an end in itself.
ser en uhæmmet vækst, som altid rammer de økonomisk svageste hårdt, som kun følger sin egen logik, nemlig profittens, og som ikke bekymrer sig om den enkelte borger.
only to its own logic, that of the profit motive, and indifferent to the concerns of the in dividual.
Hvordan skal man i denne sammenhæng placere Traktaten i forhold til de øvrige tekster om menneskerettighederne, som de europæiske folk har udfærdiget?
Seen from this angle, how are we to define the Treaty in relation to the other legal in struments relating to human rights with which the peoples of Europe have endowed themselves?
Konventionen om beskyttelse af menneskets rettigheder og grundlæggende friheder, som blev udarbejdet af Europarådet i 1950, anerkender den enkeltes ret og friheder: retten til at leve, retten til frihed i respekt for privatlivets fred osv. Men den pålægger ikke de kontraherende parter nogen aktive forpligtelser: De er forpligtet til at afholde sig fra at krænke rettighederne og til ikke at lægge dem hindringer i vejen.
The Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms drawn up by the Council of Europe in 1950 recognizes individual rights and freedoms: the right to life, to liberty, to respect for family life and so on. However, it imposes no active obligations on the contracting parties; these are required, rather, to abstain and not to hinder.
Så selv om alle har ret til at leve, kan en stat, der lader folk dø af sult, ikke straffes.
For example, while every individual has the right to life, a State which allowed its citizens to die of hunger could not be penalized.
På samme måde kan ingen nægtes retten til undervisning, men der findes stadig mange, som hverken kan læse eller skrive, uden at denne krænkelse af deres ret udløser effektive sanktioner.
By the same token, no one may be refused the right to education, but there are still a great many illiterate people and there is no way in which this infringement can be effectively penalized.
Hvad betyder i praksis re spekten for hjemmets fred og for brevhemmeligheden for en hjemløs?
What, in practice, does the in violability of the home and correspondence mean for a homeless person?
Og dem findes der stadig mange af i vore lande.
And there are still many homeless people in Europe.