natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I alle EU medlemsstater anser borgerne det for vigtigst t der sker en styrkelse af kontrollen ved EU's ydi grænser.
■ember State public opinion feels that Η controls at the external borders of the I key priority.
I gennemsnit er dette holdningen hos 6 f 10 adspurgte.
On average nearly 6 out of I hold this view.
Dette gennemsnit (5 7%) betyde idlertid ikke, at holdningen er ens i de 15 medlem tater.
But the average (57%) does Β homogeneous views throughout the 15 Bates.
1 virkeligheden er meningerne om gsmål ret delte.
Opinions are relatively divided on Bon.
Bekæmpelse af international organiseret kriminalitet
Fight against international organized crime
% ved ikke
■ % don't know
forskellen mellem de to lande, der er mest, henholdsvis mindst, overbevist om den høje prioritering af bekæmpelsen af international organiseret kriminalitet, er på kun 12%.
> Fighting against international organized crime Here again, the opinion across all Member States is broadly unanimous, with a gap of 12% separating the two countries that are most and least convinced of the importance of combating international organized crime.
Alle de andre medlemsstater ønsker en politisk indsats fra EU's side på indvandringsområdet.
In the remaining Member States the preference is for political action on immigration by the Fifteen.
De største tilhængere er Italien (78,8%), Nederlandene (68,4%), Grækenland (67,1%) og Spanien (63,6%).
Italy with 78.8%, the Netherlands 68.4%, Greece 67.1% and Spain 63.6% are the most strongly in favour.
Belgien ligger omkring EU­gennemsnittet, snarere lidt over, idet dette land ­ ligesom ovennævnte lande ­ i endnu mindre grad (30,4%) end EU­gennemsnittet (34,3 %) ønsker sådanne spørgsmål afgjort af den nationale regering.
Like the above countries, Belgium prefers joint action and is less convinced of national government action, since with 30.4% it falls near, but actually slightly below, the European average of 34.5%.
Hvad dette spørgsmål angår, vil selv en ganske lille afvigelse fra gennemsnittet (87,2 %) være afgørende for det pågældende lands placering i forhold til de andre EUTande.
In this case the overall response rate is fairly uniform, with only a small gap of 6.3% between the countries with the highest response rate and the European average.
Belgien og Spanien er således de lande, der er mindst overbevist om dette spørgsmåls prioritet (henholdsvis 82 % og 83 % positive svar), samtidig med, at det er de lande, hvor svarene »er ikke en prioritet« og »ved ikke« forekommer hyppigst blandt de 15 EUTande.
In the more reticent countries — Spain and Portugal — the gap is much wider (11.7% in both cases).
Endelig skal det nævnes, at den generelle mobilisering af opinionen i forbindelse med dette spørgsmål er ret ensartet, idet forskellen mellem de mest mobiliserede lande og EU­gennemsnittet (6,3 % »ved ikke«) er ret lille.
Even a very slight difference in one country's response compared with the average (87.2%) makes a difference in relation to its position against the average of responses.
Til gengæld afviger de to lande, der er mest tøvende, nemlig Spanien og Portugal, ret meget herfra (11,7 % »ved ikke« for begge landes vedkommende).
For example, Belgium and Spain are the least convinced of this priority (82% and 83% in favour) because their numbers of 'Not a key priority' and 'Don't know' replies are the highest of all Member States.
Følgende fem lande ligger langt over EU­gennem­snittet: det tidligere Østtyskland (94,7%), Danmark (93,4%), Nederlandene og Finland (92,3%) og Irland (92%).
A group of five countries is well ahead of the European average: former East Germany with 94.7%, Denmark with 93.4%, the Netherlands and Finland with 92.3%, and Ireland with 92%.
Den Europæiske Unions aktionsområder
The European Union's areas of activity
Også på dette område foretrækker EU­borgerne, at det politiske initiativ ligger hos EU.
Here too, Europeans would prefer the political initiative to be with the European Union.
Næsten 56 % af de adspurgte har denne holdning, mens 35 % er af den modsatte opfattelse. Luxembourg (52,5%), Irland (53,2%), Belgien (55,2%), Frankrig (58%), Spanien (58,1 %) og Tyskland (58,9%) ligger omkring dette EU­gennemsnit.
Nearly 56% of the respondents are of this opinion, compared with 35% against.
I tre andre lande er der en endnu større præference for en samordnet aktion på EU­plan: Italien (70,5%), Nederlandene (66,6%) og Grækenland (62,5%).
Three other countries are even more strongly in favour of concerted European action: Italy with 70.5%, the Netherlands 66.6% and Greece 62.5%.
Ni medlemsstater ønsker, at beslutninger vedrørende indvandring træffes i fællesskab på EU­plan.
This time Portugal occupies the middle ground of those in favour of European Union action, leading by a slight 6%, but still below 50%.
Den positive holdning til en indsats på EU­plan fører stadig, skønt forspringet ikke er stort (6%), og den overstiger ikke de 50%.
In one country, Germany, the response is within a fraction of the average European response of 59.4% in favour of this matter being handled by the Union rather than by national governments.
Over for disse lande genfinder vi de samme fem medlemsstater, som i forbindelse med indvandringspolitikken foretrækker, at det er de respektive regeringer, der bestemmer, nemlig Sverige (64,4%), Østrig (59,3%), Danmark (58,7%), Finland (57,8%) og Storbritannien (50%).
Opposing this opinion are the same five countries which had preferred immigration policy to be left to their respective national governments: Sweden with 64.4%, Austria 59.3%, Denmark 58.7%, Finland 57.8% and the United Kingdom 50%.
De øvrige medlemsstater er fordelt på to forskellige grupper, hvorimellem der ligger et land, hvis holdning adskiller sig fra alle de øvrige landes, nemlig Luxembourg, hvor der er næsten lige så mange for som imod.
The other Member States fall into two contrasting groups, with Luxembourg occupying the middle ground with an opinion that is almost equally divided between the two options.
Ved at give den nationale regering en let fortrinsstilling (47 % mod 45 %) er Luxembourg med i den gruppe af lande, der helst ser sådanne spørgsmål afgjort af de nationale myndigheder. Gruppen består af Finland (69,6%), Sverige (59,9%), Østrig (58,9%), Danmark (56%) og Storbritannien (55,1 %).
By slightly favouring national over Union action (47% against 45%), Luxembourg leads the group of countries favouring national action, consisting of Finland with 69.6%, Sweden 59.9%, Austria 58.9%, Denmark 56%, and the United Kingdom with 55.1%.
I de 15 medlemsstater indtager et stort flertal samme holdning til dette spørgsmål: Hvad angår bekæmpelse af narkotikamisbrug, ønsker de en fælles indsats fra EU's side.
> The fight against drugs: towards common European action is slightly higher than the average for the Fifteen. In addition, the response rate in these two countries is higher than in the others. All 15 Member States share the same opinion on this question by a large majority: they call for joint action against drugs by the European Union.
Denne opfattelse deles i gennemsnit af 77 % af borgerne, mens kun 19 % mener det modsatte, og næsten alle giver udtryk for en holdning: Kun 4,2 % af svarpersonerne har ikke noget svar på spørgsmålet.
An average of 77% of citizens share this view compared with only 19% against, with an extremely high response rate — only 4.2% 'Don't knows'.
Portugal udgør et særligt tilfælde: De to holdninger er her stort set i ligevægt, og andelen af »bekymrede« ligger på linje med EU-gennemsnittet.
Portugal is a special case: opinions are almost equally divided on the question, a level of concern that is in line with the European average.
Andelen af »ved ikke«-svar er her afgørende.
Here, the share of 'Don't knows' has a significant impact on the result.
Næsten en fjerdedel af portugiserne har ikke nogen holdning til dette spørgsmål (23,6%).
Nearly one quarter of the Portuguese sample (23.6%) has no opinion on this question.
To grupper af lande skiller sig ud. Den første, bestående af Italien (84,1 %) og Nederlandene (83,3%), går i endnu højere grad end de andre ind for en indsats på EU-plan.
Two groups of countries stand out from this background of unanimity: Italy — with 84.1% — and the Netherlands — with 83.3% — are more strongly in favour of European action than the rest.
Mere end 8 ud af 10 italienske eller hollandske borgere har denne holdning.
More than 8 out of 10 Italian and Dutch respondents are in favour.
Den anden gruppe går ganske vist stadig ind for en indsats på EU-plan, men tillægger den mindre betydning: Fra Sverige og Storbritannien (begge 72,7%) falder den positive indstilling via Luxembourg (72 %), Østrig (70 %) og Spanien (68,4 %) til 61 % for Portugals vedkommende, og dette land skiller sig således kraftigt ud fra EU som helhed.
The second group still supports joint action, but less strongly, as the level of support drops from 72.7% in Sweden and the United Kingdom, to Luxembourg with 72%, Austria with 70%, Spain with 68.4% and Portugal with a sharply contrasting 61%.
I andre lande er der flere, der giver udtryk for bekymring, nemlig 37 % i Grækenland, 38,6 % i Storbritannien og 45,3 % i Danmark, selv om andelen af ikke-bekymrede ligger på niveau med EU-gennemsnittet i disse lande.
Other countries voice more concern. Some 37% of respondents are worried in Greece, 38.6% in the United Kingdom and 45.3% in Denmark, even though the number of those unconcerned is still close to the European average.
1 Luxembourg er de to holdninger i ligevægt med hver over 40%. I Frankrig og Sverige er tendensen omvendt: Der er flere, der giver udtryk for bekymring, i Sverige endog over 50%, det eneste land, hvor dette er tilfældet.
In Luxembourg, there is a balanced response to both questions of over 40%.
» Afskaffelse af kontrollen ved EU's indre grænser
> The concerns of the people of Europe -» Removal of controls at internal borders of the European Union
De 15 EU-lande er således ret uensartede på dette område, men spørger man folk om sandsynligheden for, at kontrollen ved EU's indre grænser vil blive afskaffet, er svarene til gengæld mere ensartede.
Although the response of the Fifteen to the above question varies considerably, there is greater unanimity regarding the probable disappearance of internal border controls in the Union.
Her svarer tallene for Tyskland, Belgien, Luxembourg og Østrig til EU-gennemsnittet, idet nemlig 60 % finder det »sandsynligt«.
Respondents in Germany, Luxembourg, Belgium and Austria are within the European average of 60% who think this likely.
De mest overbeviste lande er med én eneste undtagelse - nemlig Nederlandene (78,6%) -samtidig de mest bekymrede: Frankrig (62,2 %), Sverige (73,5 %) og Danmark (78,2 %).
The countries which are the most convinced — France with 66.2%, Sweden 73.5% and Denmark 78.2% — are also the most concerned, with the exception of the Netherlands with 78.6%.
EU-borgerne tager ret afslappet på afskaffelsen af kontrollen ved EU's indre grænser.
European citizens are moderately worried about the elimination of controls at the internal borders of the European Union.
I gennemsnit giver et - lille - flertal af borgerne på 55,4 % udtryk for, at afskaffelsen ikke ængster dem, mens nøjagtig en tredjedel af de adspurgte (33,3 %) er ængstelige.
On average, a slight majority (55.4%) of citizens say they are not worried, whereas exactly one third (33.3%) of the sample hold the opposite view.
Denne holdning er dog ikke jævnt fordelt.
The underlying feeling is not truly unanimous.
Dette fremgår direkte af, at Belgien er det eneste land, hvor fordelingen mellem »bekymrede/afslappede« svarer til EU-gennemsnittet.
This is directly confirmed by Belgium, which is the only country where the level of concern corresponds to the European average.
Ved at sammenligne holdningen i hvert enkelt land med dette gennemsnit afsløres divergenserne inden for EU.
A comparison of the figure for each Member State with the European average reveals differences of opinion among the Fifteen.
Omvendt udgør de mindst overbeviste lande også på anden vis en gruppe: Portugal (47,8%), Spanien (49 %) og Irland (50,5 %) er de EU-lande, hvor borgerne er mindst mobiliseret, for så vidt angår dette spørgsmål.
On the other hand, there is also a group of least convinced countries — Portugal 47.8%, Spain 49% and Ireland 50.5% — where the response rate is the lowest in the European Union.
Afskaffelse af kontrollen ved EU's indre grænser inn
Removal of controls at Internal borders of the EU
-» EU-borgerne har en grundlæggende frygt for, at narkotikahandel og international organiseret kriminalitet vil tage til i omfang
► The increase of drug trafficking and international organized crime: a fundamental concern for Europeans
EU­borgerne er overbeviste om, at narkotikahandel og international organiseret kriminalitet vil tage til i omfang, og frygter disse to usikkerhedsfaktorer. På dette punkt er opinionen enig i alle medlemsstater.
Europeans are convinced of the probable increase in drug trafficking and international organized crime — two factors of insecurity.
I alle EU­landene giver et flertal udtryk for denne frygt.
A majority of respondents in each Member State express concern.
EU­gennemsnittet (ja: 69%, nej: 25%, ved ikke: 6,6%) er bl.a. bestemt af den vægt, som følgende fem lande har i beregningerne, lande, som ligger omkring EU­gennemsnittet: Frankrig, Østrig, Belgien, Tyskland og Luxembourg.
Calculation of the European average (Yes: 69%, No: 25%, Don't know: 6.6%) is affected by the weight of five countries, France, Austria, Belgium, Germany and Luxembourg, where the figures come closest to the average for the Fifteen.
To andre grupper skiller sig ud ved deres reaktion på spørgsmålet.
Two other groups of countries have different reactions to the question.
Det drejer sig om Storbritannien (73,1 %), Irland (75%), Grækenland (76,7%), Portugal (77,1%), men ikke mindst det tidligere Østtyskland (79,2%), Danmark (80,5 %), Finland (83,1 %) og Sverige (87 %).
In one group the level of fear is above the European average: the United Kingdom 73.1%, Ireland 75%, Greece 76.7%, Portugal 77.1%, and especially former East Germany 79.2%, Denmark 80.5%, Finland 82.1% and Sweden 87%.
Sidstnævnte fire lande eller regioner er ­ praktisk taget i samme rækkefølge ­ samtidig de lande, der er mest overbeviste om, at narkohandel og international organiseret kriminalitet formodentlig vil tage til.
The last four countries or regions, in almost the same order, are also the most confident regarding the probable increase in drug trafficking and international organized crime.
Den anden gruppe består af to EU­lande, hvis borgere udtrykker mindst frygt for, at dette skal ske: Spanien (64%) og Italien (60,4%).
The two countries in the other group are less worried about these two eventualities: Spain 64% and Italy 60.4%.
Det er samtidig de to lande, der er mindst overbeviste om, at disse fænomener vil tage til i omfang.
They also think they are less probable.
demokrati og grund­ læggende frihedsrettigheder
, democrac] and fundamental freedoms
Udviklingen i forbindelserne mellem staterne har gjort det muligt at trække anerkendelse af de grundlæggende rettigheder ud af de nationale rammer og ind på den internationale scene ved at vedtage en lang række konventioner, som alle er baseret på princippet om, at »man skylder mennesket en særlig behandling, fordi det er et menneske« uanset social og kulturel baggrund.
As relations between States have developed, it has been possible to move recognition for fundamental rights out of the national arena and bring it onto the international stage through the adoption of various conventions, all of which are based on the notion that 'something is due to human beings because they are human beings', irrespective of the social or cultural environment in which they live.
Den internationale anerkendelse af de grundlæggende rettigheder er i høj grad vokset i de seneste år. Der er tale om en større forståelse for menneskerettighedernes grundlæggende karakter, hvilket åbner for en dialog og et bedre samarbejde mellem medlemmerne af det internationale samfund.
The international background to the recognition of fundamental rights has changed a great deal over the last few years, with a strengthening of the universal character of human rights which opens the way to increased dialogue and cooperation between the members of the international community.
Det arbejde, der gøres i de internationale og regionale fora, er i dag baseret på:
The work under way in international and regional forums nowadays gives priority to:
• • • større forpligtelser fra staternes side fastlæggelse af prioriteringer styrkelse af håndhævelsesmekanismerne.
• • • broadening the commitments given by States; identifying the priorities; strengthening the implementation machinery.
Verdenserklæringen om menneskerettigheder fra december 1948 er en af grundstenene i den verdensorden, der har hersket siden den 2. verdenskrig.
The Universal Declaration of Human Rights (December 1948) is one of the mainstays of the international order which emerged from the Second World War, and in 1966 was supplemented by the two international covenants on civil and political rights and economic, social and cultural rights respectively.
Denne erklæring, suppleret med de to internatinale konventioner fra 1966 om civile og politiske rettigheder og om økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder, pålægger hele det internationale samfund et fælles ansvar for at sikre respekt for og bevarelse af rettigheder, som ufravigeligt er knyttet til mennesket.
The declaration gives the whole international community a shared responsibility for ensuring that the inalienable rights of the human person are respected, safeguarded and promoted.
Den stadig øgede bevidsthed om, hvad menneskerettighederne betyder for international og regional fred og sikkerhed, får det internationale samfund til at interessere sig i stadig højere grad for forebyggelse, når det drejer sig om menneskerettighederne. Hertil kommer interessen for at kunne gribe ind så tidligt som muligt med støtteinitiativer ved overgangen til demokrati.
With the growing awareness of the impact of human rights on international and regional security, the international community is becoming increasingly interested in the preventive dimension of the measures it adopts to ensure respect for human rights.
Denne udvikling er blevet understreget af en række internationale konferencer, som er afholdt i FN's regi (f.eks. i Wien i juni 1993 om menneskerettighederne, i København i marts 1995 om den sociale udvikling og i Peking i september 1995 om kvinderne).
There has been a series of international conferences under United Nations auspices to mark this emerging trend, such as the Vienna Conference on Human Rights in June 1993, the Copenhagen World Summit for Social Development in March 1995 and the Beijing Conference on Women in September 1995.
Parallelt med det internationale system til beskyttelse af menneskerettighederne, som er knyttet til FN, har en række regionale instrumenter gjort det muligt at øge sikkerheden for, at grundlæggende rettigheder, der anerkendes i forskellige dele af verden, generelt respekteres.
In parallel with the international system of protection for human rights which has been set up within the United Nations framework, there are regional instruments which have served to provide firmer guarantees of respect for universally recognized rights in various parts of the world.
I Europa har udarbejdelsen — under Europarådet, som oprettedes i maj 1949 — af den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder været af afgørende betydning.
In Europe the key moment was the drafting of the Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms within the Council of Europe (set up in May 1949).
Det er et meget avanceret beskyttelsesinstrument, som gør det muligt for enkeltpersoner at anlægge sag mod en stat, som er medlem af Europarådet, hvjlket er en : sjælden procedure i international ret.
This is an extremely advanced instrument of protection which individuals can use to bring a complaint against a Member State of the Council of Europe, a very rare ι of procedure in international law.
> Menneskerettigheder og demokrati i EU — et demokratisk retsfælles­skab Det europæiske samarbejde er baseret på demokratiske staters politiske vilje til at slutte sig sammen i et samarbejde mellem selvstændige stater med en række fælles institutioner, og dette samarbejde bygger på retsstatslige principper.
> Human rights and democracy in the Union: a Community committed to democracy and based on the rule off law Organization for Security and Cooperation in Europe (OSCE) takes a different approach.
Derfor har de grundlæggende stater oprettet et fællesskab af ubegrænset varighed med egne institutioner, status som juridisk person og mulighed for international repræsentation.
The OSCE was set up in 1975 as a forum for diplomatic consultation, and in 1995 became a fully fledged onal organization, remodelled to take account of the upheavals which followed the fall of the Berlin Wall.
Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa fungerer på en helt anden måde.
The building of a united Europe is a democratic project which has arisen out of the political desire of democratic States to associate with one another in an Organization of States' featuring common institutions and acting on the basis of respect for human rights.
ambassade-og konsulatmæssig bistand overalt i Unionen.
-» Respect for fundamental rights representation.
lovgivning adskiller grundlæggende Den Europæiske Union fra andre organisationer, der er oprettet ved hjælp af klassiske internationale traktater.
This process of integration through law and the novel method of bringing it about make the European Union fundamentally different from the organizations set up by traditional international treaties.
Ved overdragelse af nationale beføjelser til Det Europæiske Fællesskab har medlemsstaterne altid understreget, at Fællesskabet ved udøvelsen af sine beføjelser iagttager alle retsprincipper.
Another visible sign that the European Union is a democratic body is the principle that respect for the fundamental rights of the human person is one of the basic features of membership of the European Union for any State, as the Treaty of Maastricht reminds us.
I april 1977 er det anført i en fælles erklæring, at fællesskabs institutionerne forpligter sig til, når de udøver deres beføjelser og forfølger De Europæiske Fællesskabers mål, at overholde menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder.
This underlying principle might be extended by the Intergovernmental Conference to include the imposition of penalties on any Member State responsible for serious and persistent violations of fundamental rights and democratic principles; such a possibility is currently being studied.
EU's demokratiske holdning kommer også til udtryk i princippet i henhold til Maastricht-traktaten om, at respekten for menneskets grundlæggende rettigheder er et af de vigtigste elementer at tage i betragtning ved en stats tiltrædelse af EU.
By transferring national powers to the European Union, the Member States have always stressed their intention of ensuring respect for the law when the Community exercises its powers.
I forbindelse med arbejdet på regeringskonferencen undersøges det for øjeblikket, om dette grundlæggende princip kunne føre til, at det bliver muligt at gøre en medlemsstat ansvarlig for alvorlig og vedvarende krænkelse af de grundlæggende rettigheder og demokratiske principper.
A joint declaration of April 1977 stipulates that the Community institutions, 'in the exercise of their powers and in pursuance of the aims of the European Communities', undertake to respect human rights and fundamental freedoms.
Det, at der er tale om et retsfællesskab, giver alle europæiske borgere ret til at henvende sig til domstolene, når en afgørelse, de er uenige i, berører dem direkte og individuelt.
The existence of this community of law thus gives every European citizen the right to appeal to the Court of Justice for protection wherever a disputed decision affects him directly and individually.
-* Et mere demokratisk EU
-» A more democratic European Union