natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Frankrig måtte dog på grund af de indre sociale konflikter i maj 1968 foretage en ensidig devaluering af sin valuta i 1969. og senere samme år revaluerede Tyskland D-marken.
However, the May 1968 internal labour problems forced France to devalue its currency unilaterally in 1969 and later in the same year Germany revalued the German mark.
Disse ensidige handlinger afslørede klart, at Fællesskabets system var svagt, og viste, at ethvert fremskridt på fællesskabsplan forudsætter en styrkelse af samarbejdet.
These independent actions highlighted the weakness of the Community system and emphasized the need for greater cooperation if progress at Community level was to be made.
Efter fremsættelse af nye planer og forslag anmodede Rådet medlemsstaterne og Kommissionen om at foretage en samlet undersøgelse af problemet i en særlig gruppe, der blev nedsat med Luxembourgs finansminister. Pierre Werner, som formand.
Following further proposals and plans the Council requested the Member States and the Commission to consider the whole problem within a special committee to be chaired by Mr Pierre Werner, the Prime Minister and Finance Minister of Luxembourg. bourg.
1 rapporten foretoges en gennemgang og analyse af de problemer, der var forbundet med gennemførelsen af den økonomiske og monetære union, og konklusionen i rapporten var. at såfremt den politiske vilje var til stede, kunne den økonomiske og monetære union gennemføres etapevis frem til 1980.
The report examined and outlined the problems associated with economic and monetary union and proposed that, given the necessary political will, EMU could be achieved through gradual stages by 1980.
Werner-gruppens forslag blev i modificeret form, der tog hensyn til de politiske realiteter og konklusionerne fra tidligere undersøgelser, lagt til grund for Rådets og medlemsstaternes repræsentanters resolution af 22. marts 1971 ").
The recommendations of the Werner Committee, modified to take account of political realities and taking account of earlier studies, formed the basis of the Resolution of the Council and the Representatives of the Governments of the Member States on 22 March
I den plan. der var omhandlet i resolutionen, forudsås, at ikke blot en union, inden for hvilken der var fri bevægelighed for personer, varer, tjenesteydelser og kapital, skulle gennemføres i løbet af en tiårig periode, men også. al beslutninger vedrørende
The blueprint envisaged by this resolution contemplated the achievement within a period of 10 years not only of a union where goods, persons, services and capital would move freely, but also where decisions on economic matters would be taken at Community level and where, in monetary matters, there would be total and irreversible convertibility of currencies, the elimination of margins of fluctuation in rates of exchange, the irrevocable fixing of parity ratios and the total liberalization of movements of capital.
I resolutionen fremhæve des nødvendigheden af en styrkelse af samarbejdet på alle områder, men den indeholdt ingen angivelse af bestemte foranstaltninger, der skulle træffes til gennemførelse af disse mål i løbet af det pågældende tiår.
hold more frequent compulsory meetings and that the central banks should be encouraged to observe on a voluntary basis Council guidelines (narrower than those permitted at international level) relating to currency fluctuations.
Man begrænsede sig til at angive en række konkrete handlinger, som skulle foretages i løbet af den første etape, hvis varighed skulle være på tre år (¡det man således bevarede en betydelig manøvrefrihed under de senere etaper).
Such defacto unification would, it was hoped, pave the way for a de jure unification at a later date.
To andre foranstaltninger i februar 1971 supplerede de forskellige former for handling, som indeholdtes i Rådets plan for den første etape på vejen frem mod den økonomiske og monetære union.
Two other measures taken in February 1971 helped to complete the total picture of the Council's plan for the first stage of economic and monetary union.
Den første angik det tredje program for en økonomisk politik på mellemlang sigt for perioden 1971-1975, og den anden vedrørte iværksættelsen af et system med finansiel bistand på mellemlang sigt til medlemsstater, der havde vanskeligheder med deres betalingsbalancer. cer.
The first was the adoption of the third medium-term economic programme for the period 1971-75, and the second was the provision of a scheme of medium-term financial aid for Member States in difficulties with their balance of payments.
Dollarkrisen i 1971 førte hurtigt til sammenbrud af de foranstaltninger, der skulle tjene til gennemførelsen af den økonomiske og monetære union,og det lykkedes ikke i Rådet inden udgangen af 1973 at opnå enighed om overgang til den anden etape.
The dollar crisis of 1971 meant that the planned progress to EMU ran into early difficulties and, for various political and monetary reasons, agreement could not be reached by the Council at the end of 1973 to proceed to the second stage.
Dette, at der ikke blev truffet nogen formel beslutning, var dog ikke til hinder for ethvert fremskridt, og i 1974 vedtog Rådet følgende retsakter:
Absence of such a formal decision did not, however, prevent all progress and in February 1974 the Coun cil adopted the following measures:
1) Rådets beslutning om gennemførelse af høj grad af overensstemmelse inden for den økonomiske politik i Det europæiske økonomiske Fællesskabs medlemsstater23).
(1) Council decision on the attainment of a high degree of convergence of the economic policies of the Member States;23 (2) Council directive on stability, growth and full employment in the Community;24 (3) Council decision setting up an Economic Policy Committee.25 This has already been noted above; (4) Council resolution concerning shortterm monetary support.26This invited the Board of Governors of the European Monetary Cooperation Fund to increase the amount of support available to each central bank.
2) Rådets direktiv om stabilitet, vækst og fuld beskæftigelse i Fællesskabet24
The 'convergence' decision stipulated that the Council should set aside one day a month for meetings on economic and monetary matters.
:i) Algorelse 74/122/EØF aí 18.2.1964. EFT L 63 af 5.3.1974, s. 21. :") Se EFT C 20 af 5.3.1974. s. 1.
See OJ C 20, 5.3.1974, p. 1.
Afsnit III — Den faktiske og idémæssige udvikling på det monetære område fra 1957 til 1980
Section III — How events and ideas developed in the monetary field, 1957-80
Historisk tilbageblik
Background
Dengang var der kun tilladt snævre margener for kursudsving i forhold til US-dollars inden for rammerne af en ordning, der var indført af Den internationale Valutafond, som i praksis havde ført til et system, der ansås for »stabilt, men justerbart«28). Med udgangen af 60erne trådte verden ind i en periode, der prægedes af valutamæssige forstyrrelser, som meldte sig med stadigt større hyppighed, og dollaren begyndte at vise svaghedstegn.
Narrow margins of fluctuation on either side of a currency's parity against the US dollar were permitted within the International Monetary Fund's scheme and this resulted in a system that was said to be 'stable but adjustable'.28Towards the end of the 1960s, however, currency upheavals on the international scene became more frequent and the dollar's performance began to show a tendency to spells of weakness.
I 1969 tvang særlige vanskeligheder Frankrig til at devaluere francen, og lidt senere på året foretog Forbundsrepublikken Tyskland en revaluering af D-marken.
In 1969 difficulties in France obliged it to devalue the franc and later the same year Germany was obliged to revalue the German mark.
De ustabile forhold i denne periode tilskyndede herefter de enkelte lande til at indføre ordninger med flydende valutakurser, som til slut i 1978 blev gjort lovlige med tilbagevirkende gyldighed ved den anden ændring i Den internationale Valutafonds statutter.
The instability of the period resulted in countries resorting to a system of floating exchange rates which had ultimately to be retroactively approved by the Second Amendment to the IMF Statutes in 1978.
Skuffelsen over ordningen med flydende valutakurser i forbindelse med en bedre teoretisk økonomisk analyse af problemerne omkring den europæiske monetære union (der var en frugt af den fornyede aktualitet, som drøftelserne vedrørende dette problem fik i slutningen af 60erne og begyndelsen af 70erne) medførte, at Fællesskabets medlemsstater søgte et snævrere samarbejde på valutaområdet.
Disenchantment with the floating exchange system together with a greater theoretical appreciation of the problems associated with European monetary union (which resulted from the renewed debate in the late 1960s and early 1970s) impelled the Member States of the Community to look for greater coordination in monetary matters.
bestemmelser om et snævrere samarbejde om valuta- og kreditpolitikken gennem intensivering af de obligatoriske rådslagninger i Det monetære Udvalg og i Udvalget af Direktionsformænd for Centralbankerne samt ved harmonisering af de monetære instrumenter.
The Werner-inspired Council Resolution of March 1971 which proposed the measures to be taken in the first stage of EMU contemplated greater coordination of monetary and credit policies through more frequent compulsory consultations within the Monetary-Committee and the Committee of the Central Banks and through the harmonization of monetary policy instruments.
Centralbankerne opfordredes i øvrigt til at holde svingningerne i kurserne mellem medlemsstaternes valutaer inden for snævrere margener end dem, der gjaldt i den periode, hvor US-dollaren blev brugt som referencevaluta.
Moreover, the central banks were requested on a voluntarybasis to operate narrower fluctuation margins for Community currencies than those which resulted when the US dollar was used as the reference point.
Denne snævrere margen skulle opretholdes ved en fælles indsats til fordel for nævnte valuta.
This narrower margin was to be maintained through joint action against the dollar.
Yderligere fremskridt på vejen mod den økonomiske og monetære union planlagdes i øvrigt foretaget ved overgang fra en de facto samordning til en de jure samordning, der navnlig skulle baseres på de beretninger, som Udvalget af Direktionsformænd for Centralbankerne regelmæssigt skulle forelægge Rådet og Kommissionen.
Further progress towards European monetary union might be contemplated in particular in the switch from a de facto to a de jure system of concerted action and in the light of periodic reports which the Committee of the Governors of the Central Banks was to make to the Council and the Commission.
Disse beretninger skulle bl.a. omhandle interventioner, der var foretaget i medlemsstaternes valutaer, og hensigtsmæssigheden af nye indskrænkninger i margenerne for flydning mellem med lemsstaternes valutaer.
These reports were to cover such matters as interventions in Communitycurrencies and the further narrowing of fluctuation margins between Community currencies. cies.
Den europæiske Fond for monetært Samarbejde
European Monetary Cooperation Fund
I Rådets resolution af 21. marts 1971 var der forudset oprettelse af en europæisk Fond for monetært Samarbejde, der senere skulle indpasses i en fællesskabsorganisation af centralbanker.
The Council Resolution of 22 March 1971 made provision for the establishment of a European Monetary Cooperation Fund to be integrated at a later stage into a Community organization of central banks.
Fonden blev oprettet ved Rådets forordning af 3. april 1973 2y) med henblik på at fremme: a) en tilfredsstillende funktion af den gradvise indsnævring af grænserne for kurssving ninger mellem fællesskabsvalutaerne indbyrdes: b) interventioner med fællesskabsvalutaer på valutamarkederne; c) saldoudligninger mellem centralbankerne med henblik på en samordnet politik for reserverne (artikel 2).
The Council Regulation of 3 April 1973 29sets up the
Et medlem af Kommissionen, der for øvrigt kan lade sig repræsentere afen suppleant, deltager i forhandlingerne i Fondens Forvaltningsråd.
The first was a declaration of the Representatives of the Governments of the Member States when they met in Council on 8 May 1964 and which requires the governments to consult together before changing exchange parities.
Fonden har status som juridisk person og nyder den videstgående rets- og handleevne, der tillægges en sådan. Den ledes og forvaltes af et förvaltningsråd, der er sammensat af medlemmerne af det Udvalg af Direktionsformænd for Centralbankerne i Det europæiske økonomiske Fællesskabs medlemsstater, der blev oprettet i 1964, samt af en repræsentant for Luxembourgs valutamyndigheder.
The second was a Council decision of the same date on cooperation between Member States in the field of international monetary relations (64/301) and which obliged the Member States to engage in consultations within the Monetary Committee before taking important decisions in the field of international monetary relations. See Eighth General Report. point 134.
") Rådets forordning (EØF) nr. 907/73. der blev udstedt med hjemmel i EØFT artikel 235. EFT L 89 al 5.4.1973. s. 2.
Regulation (EEC) No 907/73.
Forordningen om oprettelse af Den europæiske Fond for monetært Samarbejde er ligeledes af betydning, for så vidt som der i denne for første gang. så vidt ses. officielt sker en fastlæggelse af de karakteristiske træk ved den økonomiske og monetære union i dens endelige form. nemlig enten fuldstændig og irreversibel konvertibilitet til uigenkaldeligt fastlagte valutakurser mellem fællesskabsvalutaerne indbyrdes, eller indførelse af en fælles valuta.
The regulation establishing the European Monetary Cooperation Fund is also important in that it defines officially, seemingly for the first time, the monetary characteristics which the European monetary union will have in its final stage: either the total and irreversible convertibility, at irrevocable parities, of Community currencies against each other or the introduction of a common currency.
Det tryk. der forårsagedes af det almindelige ustabile klima på daværende tidspunkt, medførte i december 1971 en udvidelse af de margener for udsving, der var tilladt inden for rammerne af Den internationale Valutafond.
The pressure of an unstable international scene resulted in wider margins of fluctuations being introduced within the International Monetary Fund in December 1971.
Fællesskabets medlemsstater fandt for deres vedkommende, at de ny margener, der var blevet fastsat, var for vide. og Rådet og repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer vedtog i marts 1972 en resolution, hvorved udsvingsmargenen mellem to medlemsstaters valutaer begrænsedes til 2.25% (dvs. halvdelen af det maksimum, der var tilladt inden for Valutafonden).
The Com munity countries, however, considered these new margins to be too broad and the Coun cil and the Representatives of the Governments in March 1972 adopted a resolution which limited the margin of fluctuation between European currencies to 2.25% (i.e. half the maximum tolerated in the International Monetary Fund).
Der var her tale om den konstruktion, der blev kendt under navnet »slangen i tunnelen« i den forstand, at kurssvingningerne inden for Fællesskabet var slangen, medens tunnelen dannedes af den øvre og nedre grænse, der var indført af Valutafonden.
This approach came to be known as the 'Snake-in-the-tunnel'—the Community currencies forming the Snake and the outer bands permitted by the International Monetary Fund being the tunnel.
De tre lande, der søgte optagelse i Fællesskabet, nemlig Det forenede Kongerige. Irland og Danmark, tilsluttede sig slangesamarbejdet i maj 1972. men kunne ikke overholde reglerne for dette og trådte igen ud efter nogle måneders forløb.
The three applicants to the Community, the United Kingdom, Ireland and Denmark, joined the Snake in May 1972, but being unable to endure the discipline were obliged to with draw within a couple of months.
I begyndelsen af 1974 blev det Frankrigs og Italiens tur til at forlade samarbejdet, der herefter kun omfattede et begrænset antal valutaer, der beherskedes af D-marken.
By early 1974 Italy and France had also left the Snake, reducing it in effect to a small group of German-dominated currencies.
Overgangen til den anden etape af opbygningen af den økonomiske og monetære union, der var forudset i Werner planen, måtte herefter udsættes.
The second stage of progress towards European monetary union under the Werner Plan was deferred.
Slangesamarbejdets sammenbrud førte til nye analyser og drøftelser.
The collapse of the Snake led to further analyses and discussion.
Manglerne ved systemet var trådt klart frem: den alt for store afhængighed af D-marken. manglen på smidighed (der var intet alternativ til strengt at overholde snævre margener) og den manglende mulighed for forebyggende intervention (dvs. intervention, førend en valuta havde nået divergenstærskelen).
The shortcomings of the system were noted: an over-dependence on the German mark, a lack of flexibility (no alternative to the strict discipline of the narrow margins), and preventive intervention (i.e. intervention before currencies reached their divergence limits) was not possible.
Hertil kom. at dollaren var begyndt at blive dominerende som interventionsvaluta, og at systemet medførte et for hårdt pres på de svageste valutaer.
Moreover, the dollar in the intervention process began to dominate and the system in its operation placed an undue burden on the weaker currencies.
Selv om forholdene på verdensplan fortsat var præget af stor ustabilitet i hele perioden mellem 1974 og 1978. og til trods for, at oliekrisen og slangesamarbejdets sammenbrud ikke havde kvalt ethvert håb om monetær union, havde erfaringerne vist. at et system med flydende valutakurser inden for et så stærkt integreret område som EØF var ineffektivt.
Although instability in the international monetary scene continued unabated from 1974 to 1978, and was marked by the continuation of the oil crisis, the failure of the Snake did not permanently damage the dream of monetary union. A system of floating currencies
Af disse og andre grunde fordoblede de politikere, der var ansvarlige for den europæiske politik i slutningen af 1977 ), deres anstrengelser for at intensivere samarbejdet på valutaområdet og om muligt opnå fremskridt på vejen frem mod den europæiske monetære union.
The disadvantages associated with free floating included currency speculation which brought currency instability and economic uncertainty in its wake, and helped to distort competition.
M') Den tale. som Roy Jenkins holdt i Firenze i 1977. citeres ofte i denne forbindelse.
Growth was impaired and high trading countries were especially affected by international currency instabilities in a free floating situation.
Tindemans-rapporten af december 1975 vedrørende den europæiske union puslede pany liv i tanken om et snævrere økonomisk og valutamæssigt samarbejde.
For these and for other reasons, policy makers in Europe, towards the end of 1977,30renewed their efforts to achieve more intensive monetary cooperation and, if possible, European monetary union.
I april 1978 besluttede Det europæiske Råd at oprette et område med valutarisk stabilitet i Europa, og i juli samme år afstak det hovedretningslinjer for et europæisk monetært system.
In April 1978 the European Council agreed in principle to the creation of a zone of monetary stability in Europe and in July it agreed on the main lines of a European Monetary System.
I december fremsatte Det europæiske Råd følgende erklæring:
In December the European Council declared :
»Det europæiske valutasystem tilsigter oprettelse af øget valutarisk stabilitet i Fællesska­bet.
'The purpose of the European Monetary System is to establish a greater measure of monetary stability in the Community.
Denne stabilitet skal betragtes som det grundlæggende element i en bred strategi, der som formål har en stadig styrkelse af stabiliteten, en tilbagevenden til fuld beskæftigelse, harmonisering af levestandarden og formindskelse af ulighederne mellem forskellige regioner inden for Fællesskabet.
It should be seen as a fundamental component of a more comprehensive strategy aimed at lasting growth with stability, a progressive return to full employment, the harmonization of living standards and the lessening of regional disparities in the Community.
Valutasystemet skal gøre det lettere at opnå overensstemmelse inden for den økonomiske udvikling og være en ny impuls til processen til oprettelse af den europæiske union.
The European Monetary System will facilitate the convergence of economic development and give fresh impetus to the process of European Union.
Rådet påregner, at det europæiske valutasystem vil øve en stabiliserende indvirkning på de internationale økonomiske og valutariske forhold.
The Council expects the European Monetary System to have a stabilizing effect on international economic and monetary relations.
Systemet vil således givet komme til at tjene industrilandenes såvel som udviklingslandenes interesser« 3I).
It will therefore certainly be in the interests of the industrialized and the developing countries alike.'31
Det europæiske valutasystem blev indført den 13. marts 1979. Alle bestemmelser i samtlige tekster angående »slangen« blev ophævet og erstattet med nye.
The European Monetary System was established on 13 March 1979 and the set of texts on the new system which repeal and replace the provisions relating to the 'Snake' are given in the Appendix to this chapter.
Det blev betragtet som et af elementerne i en samlet strategi med det formål at fastholde vækst under beskyttelse mod enhver inflationstendens, gradvis at genindføre fuld beskæftigelse, harmonisere levestandarden og mindske de regionale uligheder inden for Fællesskabet 32).
The new system tries to remedy the deficiencies of the 'Snake' and the novel features of the system have been said to include the following:
Ved det nye system søges der rådet bod på »slangens« svagheder, og der indføres følgende nyskabelser: a) Indførelsen af ECU'en i Fællesskabets valutasystem, dens anvendelse til fastsættelse af centralkurserne, hvilket medfører, at man kan påpege en valuta, som viser tegn på at fjerne sig fra de andre (princippet med »divergens­indikator«); b) divergensindikatoren, som tager sigte på at foregribe spændinger inden for systemet ved for første gang at give et objektivt grundlag for iværksættelse af konsultationer samt ved, inden de bilaterale grænser er nået, at fremkalde »formodningen om indskriden«, dvs. justering mellem de forskellige lande; c) den betydelige forøgelse af omfanget og/eller forlængelsen af lånenes løbetid; d) mulighed for udvidelse af margenerne til 6 % for de lande, hvis valutaer flød på tidspunktet for systemets indførelse; e) differentiering og befæstelse af midler til fremme af den økonomiske konvergens; samordningen af medlemsstaternes økonomiske politik vil sandsynligvis blive styrket ved de konsultationer, der er påtænkt i tilfælde af overskridelse af divergenstærskler­ne; på den anden side vil overførelsen af ressourcer utvivlsomt fremme produktivi­tetsstigningen og reducere de inflatoriske spændinger i de ringest stillede lande og regioner i Fællesskabet og således bidrage til deres indsats på nationalt plan 33).
'(a) (the) introduction of the ECU in the Community exchange rate scheme, and its role in fixing central rates, thereby making it possible, among other things to identify the currency which is tending to diverge from the others (principle of the divergence indicator); (b) the divergence indicator, which is designed to prevent strains appearing in the system by providing, for the first time, an objective basis on which to trigger consultations and by introducing, before the bilateral limits are reached, a 'presumption to act', i.e. to make adjustments, on the part of the different countries;
41 ) Uddrag al konklusionerne rra formandskabet for Det europæiske Råd. ,:) Se Tolvte Alm. Beretn. EF. nr. 96.
Mr R. Jenkins's address in Florence in September 1977 is frequently mentioned in this connection.