natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— Licenstagerne var forpligtet til at mærke de af dem solgte brætter med, at de var fremstillet på WSI-licens
(iii) The licensee was obliged to affix to boards offered for sale a notice statingthat they were licensed by WSI.
— Licenstagerne blev afskåret fra at påbegynde en produktion i de områder, hvor der ikke fandtes nogen patentbeskyttelse.
(IV) The licensee was prohibited from starting production in areas not coveredby a patent.
Desuden var det visse licenstagere forbudt at anfægte de af licensaftalen omfattende patenter eller anfægte gyldigheden af ordmærkerne »windsurfer« og »windsurfing«, som WSI benyttede i Europa.
Some licensees were also prohibited from challenging either the patents coveredby the licensing agreement or the validity of the trade marks 'Windsurfer'and 'Windsurfing' used by WSI in Europe.
Kommissionen fandt, at dette udgjorde en konkurrencebegrænsning, der helt klart overskred rammerne for den beskyttelse, der kunne gøres gældende på grundlag af patentet.
The Commission regarded theseprohibitions as restrictions of competition which clearly went further than theprotection that could be laid claim to under the patent.
Domstolen tilsluttede sig Kommissionens kartelretlige vurdering af ovennævnte aftalebestemmelser :
The Court endorsed the Commission's assessment of the abovementioned clauses in the light of competition law:
— Licenstagernes forpligtelse til udelukkende at benytte den patentbeskyttede rig til montering på bestemte typer brætter, som var fastsat i aftalen, og kravet om, at nye sejlbrættyper skulle godkendes af licensgiveren, overskred efter Domstolens opfattelse patentbeskyttelsens udstrækning og kunne ej heller retfærdiggøres under henvisning til behovet for kvalitets- og sikkerhedskontrol. En sådan
The licensee's obligation to use the patented rig only for attachment tocertain boards specified in the licensing agreement and to submit newtypes of sailboard to the licensor for approval exceeds, in the Court'sview, the scope of the patent and cannot be justified on grounds of qualityand safety control. Such controls must be effected according to objectivecriteria agreed upon in advance, they may not be left to the discretion of
— Forpligtelsen til kun at sælge komplette sejlbrætter, skønt patentet udelukkende omfattede riggen, fandt Domstolen var en vilkårlig begrænsning af licenstagernes økonomiske frihed.
(ii) The Court regarded the obligation to sell only complete sailboardsalthough the rig alone was patented as an arbitrary restriction of thelicensee's economic freedom.
Samme holdning indtog Domstolen til licenstagernes forpligtelse til at anbringe et licensmærke også på selve sejlbrætterne, der ikke var omfattet af patentet. I modsætning til Kommissionen fandt Domstolen derimod ikke — på baggrund af de faktiske omstændigheder — at licenstagernes forpligtelse til ved salg af enkeltdele at betale en licensafgift, der beregnedes på basis af nettosalgsprisen for et komplet sejlbræt, var at betragte som en konkurrence begrænsning efter artikel 85, stk. 1
It took a similar view of the licensee'sobligation to affix a notice even on sailboards not covered by the patent.On the other hand, it considered that the obligation on the licensee to payroyalties on sales of components on the basis of the net selling price of acomplete sailboard, to which the Commission had objected in the samecontext, did not, on factual grounds, constitute a restriction of competitionwithin the meaning of Article 85(1).
— Endelig udtalte Domstolen, at patentrettens særlige genstand ikke indebar, at patentindehaveren kunne pålægge en licenstager forbud mod at fremstille de pågældende varer i andre lande, hvor der ikke fandtes nogen patentbeskyttelse, og forbud mod at anfægte patentindehaverens varemærke eller de patentrettigheder, der var givet i licens.
(iii) Lastly, the Court held that the obligation on licensees not to manufacturethe products concerned in other countries in which there was no patentprotection, and the obligation not to challenge the validity of the patentee'strade mark or of the licensed patents themselves, did not fall withinthe specific subject-matter of the patents.
Sådanne klausuler var således at betragte som regulære konkurrencebegrænsninger efter artikel 85, stk. 1. Det er netop dette princip, der ligger til grund for forordning (EØF) nr. 2349/84 om gruppefritagelse for patentlicensaftaler.
Such clauses therefore alwaysconstitute restrictions of competition within the meaning of Article 85(1).The same reasoning underlies Regulation (EEC) No 2349/84 on the blockexemption of patent licensing agreements.
Af særlig interesse var Domstolens bemærkninger om Kommissionens beføjelser i sager, hvor spørgsmålet om et patents gyldighed eller rækkevidde er omtvistet.
The Court's remarks on the Commission's powers in cases in whichthere is disagreement over the validity or scope of a patent are worthy of note.
Domstolen udtalte, at det ganske vist ikke var Kommissionens opgave at bestemme et patents rækkevidde, men at Kommissionen dog ikke kunne undlade at tage stilling hertil, når patentets rækkevidde er af betydning for spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger en overtrædelse af EØF-traktatens artikel 85 og 86 eller ej. Domstolen fastslog, at Kommissionen nemlig selv i tilfælde, hvor et patents faktiske rækkevidde er genstand for en tvist for en national domstol, kunne udøve sine beføjelser i henhold til forordning nr. 17 under EF-Domstolens kontrol.
Although the Commission is not competent to determine the scope of a patent,it cannot refrain entirely from making an assessment in this regard if suchscope is relevant for the purpose of determining whether there has been aninfringement of Articles 85 or 86 of the Treaty.
Af generel interesse var desuden Domstolens udtalelser om kriterierne for afgørelsen af, om der forelå en begrænsning af samhandelen mellem medlemsstater, jf. artikel 85, stk. 1.
The Court's remarks on the criterion of effect on trade between Member States in Article 85(1) are also of general interest.
Ifølge Domstolen er det ikke nødvendigt, at der for hver enkelt bestemmelse i en aftale skal kunne fastslås en handelsbegrænsende virkning. Afgørende er snarere, om aftalen som helhed kan påvirke samhandelen mellem medlemsstater.
That article does not requirethat each separate clause of an agreement should be capable of affecting trade.The question is, rather, whether the agreement as a whole is capable of affectingtrade between Member States.
Er dette tilfældet, må det blot fastslås, hvilke enkeltbestemmelser i aftalen der har en begrænsning eller fordrejning af konkurrencen til formål eller til følge.
If so, it only remains to be examined whichclauses of the agreement, taken in isolation, have as their object or effect arestriction or distortion of competition.
KONKURRENCEPOLITIKKEN OVER FOR VIRKSOMHEDER
CASES DECIDED BY THE COURT OF JUSTICE
(EØF) nr. 123/85 i forbindelse med salgs- og serviceaftaler vedrørende biler
§ 5 — Interpretation of block exemption Regulation (EEC)No 123/85 on vehicle distribution and servicing agreements
I denne bestemmelse gøres gruppefritagelsen betinget af, at den pågældende aftale enten er indgået for mindst 4 år, eller at den er indgået på ubestemt tid, men med et opsigelsesvarsel på mindst 1 år.
This provision makes blockexemption conditional on the agreement concerned being concluded eitherfor a period of at least four years or for an indefinite period, in which casethere must be a period of notice of at least one year.
Den nationale domstol havde stillet EF-Domstolen spørgsmålet om, hvorvidt denne bestemmelse var af bindende karakter, således at den direkte berørte hele aftalens eller enkelte af dens bestemmelsers gyldighed eller indhold, eller retligt forpligtede aftalepartnerne til at tilpasse deres aftale til forordningen.
The court makingthe reference had asked whether the provision contained binding rules whichdirectly affected the validity or content of the agreement as a whole or ofcertain of its clauses, or which obliged the parties to adapt the content oftheir agreement to bring it into line with the Regulation.
Sagsøgte i den pågældende sag, der var forhandler for sagsøgeren, VAG France, havde gjort gældende, at sagsøger i henhold til forordningen var forpligtet til at tilbyde ham indgåelse af en ny 4-årig forhandleraftale.
The defendant inthe main action, a dealer in cars supplied by the applicant, VAG France,had suggested that the latter was obliged under the Regulation to offer toconclude with him a new four-year dealer agreement.
Sagsøgerens tilbud om indgåelse af en aftale på ubestemt tid, men med et opsigelsesvarsel på et år, var ikke acceptabelt, fordi den gamle aftale, som man havde måttet tilpasse til forordningen, ikke var indgået på ubestemt tid, men med fast løbetid.
The offer of anagreement of indeterminate duration with a oneyear period of notice, suchas the plaintiff had made, was unsatisfactory as the old agreement, whichhad to be brought into line with the Regulation, was for a fixed, and notan indefinite, period.
I sin besvarelse af dette præjudicielle spørgsmål henviste Domstolen til sammenhængen mellem artikel 85, stk. 1 og 3, Rådets bemyndigelsesforordning nr. 19/ 65/EØF og forordning (EØF) nr. 123/85, som Kommissionen havde vedtaget til gennemførelse af ovennævnte rådsforordning.
In answering the question referred, the Court drew attention to thecommon thread running through Article 85(1) and (3), Council Regulation No 19/65/EEC empowering the Commission to adopt block exemptionregulations and Commission Regulation (EEC) No 123/85 adopted pursuantto that Regulation.
Efter Domstolens opfattelse er gruppefritagelsesforordninger sammen med individuelle beslutninger om fritagelse af aftaler vedtaget i henhold til forordning nr. 17 blot at betragte som en særlig form for »uanvendelighedserklæringer«, jf. artikel 85, stk. 3.
In the Court's opinion, block exemption regulations,and individual exemption decisions based on Regulation No 17, are simplya particular form of the declaration of inapplicability provided for in Article85(3).
De giver virksomhederne mulighed for at undgå at blive ramt af kartelforbudet, selv hvor deres aftaler indeholder visse konkurrencebegrænsende bestemmelser efter artikel 85, stk. 1.
They afford enterprises an opportunity to ensure that their agreements,even where they contain restrictive clauses within the meaning of Article85(1), escape the prohibition on restrictive practices.
De tvinger imidlertid ikke virksomhederne til at gøre brug af denne mulighed.
They do not, however,compel enterprises to avail themselves of this opportunity.
Gruppe fritagelsesforordninger fører heller ikke nødvendigvis til nogen ændringer af en aftales indhold og bevirker desuden heller ikke, at aftaler bliver ugyldige, fordi de ikke opfylder alle betingelserne i forordningen.
Nor does a blockexemption regulation have the effect of modifying the content of anagreement or of rendering it void where it does not fulfil all the conditionsof the regulation.
I sidstnævnte tilfælde kunne aftale parterne enten ansøge om individuel fritagelse fra kartelforbudet eller gøre gældende, at betingelserne i en anden gruppefritagelsesforordning er opfyldt, eller de kunne godtgøre, et den pågældende aftale af andre årsager ikke rammes af forbudet i artikel 85, stk. 1.
In the latter event, the parties may either apply for anindividual exemption from the prohibition on restrictive practices or establishthat the conditions of another block exemption regulation are fulfilled, or,failing that, demonstrate that, for other reasons, the agreement in questionis not caught by the prohibition in Article 85(1).
Under henvisning hertil besvarede Domstolen det forelagte spørgsmål benægtende og erklærede, at bestemmelsen i artikel 5, stk. 2, punkt 2, i forordning (EØF) nr. 123/85 ikke havde umiddelbar, bindende retsvirkning.
The Court accordingly answered the question referred in the negative andfound that Article 5(2) point 2 of Regulation (EEC) No 123/85 has nodirect, peremptory effects.
Dommen stemmer, både hvad angår konklusionen og begrundelsen, overens med Kommissionens holdning.
The judgment confirms the Commission's thinkingboth on what the outcome of the case should be and on the reasons for it.
KONKURRENCEPOLITIKKEN OVER FOR VIRKSOMHEDER
CASES DECIDED BY THE COURT OF JUSTICE 113
§ 6 — Afskærmning af nationale markeder i strid med artikel 86
§ 6 — Isolation of national markets as an infringementof Article 86
I dommen i British Leyland-sagen af 11.11.19861), hvori Domstolen stadfæstede Kommissionens beslutning i denne sag2), understreges et alment konkur rencepolitisk princip om, at foranstaltninger truffet af en markedsdominerende virksomhed, som har til følge eller til formål at afskærme en medlemsstat mod parallelimport fra andre dele af Fællesskabet, er at betragte som en alvorlig overtrædelse af artikel 86, og at der kan pålægges bøder herfor.
The British Leyland (BL)1judgment of 11 November, which upholdsthe Commission decision2in the same case, underlines a general principle of competition policy whereby measures taken by a dominant enterprise havingas their object or effect the shielding of the territory of a Member Statefrom parallel imports from other parts of the Community constitute seriousinfringements of Article 86 and are therefore punishable by a fine.
I den foreliggende sag havde den britiske bilfabrikant British Leyland (BL) misbrugt sin dominerende stilling ved at beslutte at lade den britiske standardtypegodkendelse for venstrestyrede Metro-biler udløbe i 1981 og nægte at udstede de typeattester, som importøren har brug for, når en konkret bil skal godkendes.
In the present case the British car manufacturer BL abused its dominantposition by deciding to allow national type approval for left-hand-drive (LHD)Metros to lapse in 1981 and by refusing to provide trade importers withcertificates of conformity, which are necessary if individual vehicles are to beregistered.
Desuden beregnede BL sig urimeligt store gebyrer for udstedelse af typeattester til individuelle biler.
Furthermore, when BL issued certificates of conformity for individual vehicles, it charged excessive fees.
Dette misbrug af dominerende stilling afskar eller afholdt for handlere og brugere fra at indføre venstrestyrede Metro-biler, der uden videre kunne ombygges til en højrestyret version, til Det forenede Kongerige.
As a result of these practices traders andusers were impeded or deterred from importing LHD Metros, which can easilybe converted to right hand drive, into the UK.
Der var stor efterspørgsel efter sådanne venstrestyrede biler som følge af den store forskel mellem prisen ekskl. afgift på nye Metro-biler i Det forenede Kongerige og i de øvrige medlemsstater, hvortil også kom, at det på det tidspunkt var vanskeligt at fremskaffe højrestyrede Metro-biler til eksport fra andre medlemsstater.
There was a considerable demandfor such vehicles because of significant pre-tax price differences for new Metrosin the UK and in other Member States and because right-hand-drive Metroswere not at that time readily available for export from other Member States.
Af almen interesse og med betydning ikke blot for den konkrete sag var Domstolens udtalelser om det relevante marked, begrebet dominerende stilling samt misbrugets karakter.
The Court's comments on the relevant market, the concept of dominantposition and the nature of the abuse are of general importance going beyondthe confines of this case.
I dommen fastslog Domstolen, at det produktmarked, der skal lægges til grund, ikke er bilmarkedet, men derimod et deraf afledt, men særskilt marked for tjenesteydelser, som forhandlerne har brug for med henblik på afsætningen af BL-biler på et bestemt geografisk marked.
The judgment states that the relevant market is not the car market but aseparate, ancillary market for services which are indispensable for traders whowish to sell the vehicles manufactured by BL in a specific geographical area.In this separate market for services BLoccupies a dominant position becauseit has been granted an administrative monopoly in respect of the issue ofcertificates of conformity.
1 1 3 retspraksis med hensyn til artikel 861).
114 COMPETITION POLICY TOWARDS ENTERPRISES
Med hensyn til misbrugbegrebet understreges det i denne dom, at en fabrikant ikke kan retfærdiggøre hindring af parallelimport under henvisning til, at noget sådant var nødvendigt for at beskytte et af Kommissionen godkendt selektivt distributionssystem mod sammenbrud.
With regard to the concept of abuse, the judgment states that a manufacturer cannot justify the prevention of parallel imports on the ground that ithas to save its selective distribution network, which has been accepted aspermissible by the Commission, from destruction.
Som misbrug betragtes derfor ikke kun positive handlinger, som f.eks. nægtelse af at udstede typeattester eller beregning af for store gebyrer for parallelimporterede biler, men også undladelser, navnlig hvis dette sker med det klare formål at afskærme et nationalt marked fra de øvrige markeder inden for Fællesskabet.
An abuse may consist notonly in acts such as the withholding of certificates of conformity or the chargingof excessive fees for parallel-imported vehicles, but also in omissions, especiallywhere they are clearly aimed at partitioning a national market from the othermarkets in the Community.
BL's beslutning om at lade en attest, der var nødvendig for godkendelsen af venstrestyrede Metro-biler, udløbe, og undlade at forny den, for derved at dæmme op for parallelimport af sådanne biler, blev derfor med rette af Kommissionen bedømt som en overtrædelse af artikel 86.
BL's decision to let the type approval certificaterequired for left-hand-drive vehicles of the Metro type expire and not to renewit, so as to put an end to parallel imports of such vehicles, was therefore rightlyviewed by the Commission as an infringement of Article 86.
KONKURRENCEPOLITIKKEN OVER FOR VIRKSOMHEDER
CASES DECIDED BY THE COURT OF JUSTICE 115
§ 7 — Kartelsager og retsbeskyttelse
§7 — Antitrust procedures and legal protection
I Windsurfing-dommen1) fastslås det under henvisning til artikel 4, stk. 2, punkt 2, litra b), i forordning nr. 17, at patentlicensaftaler er underkastet anmeldelsespligten, når de indeholder bestemmelser, der er mere vidtrækkende end selve patentretten.
Regulation No 17 that patent licensing agreements must be notified where theycontain clauses which exceed the scope of the patent.
I Metro/SABA II-dommen2) henviste Domstolen til, at skema A/B kun skal anvendes ved førstegangsanmeldelse af en aftale i henhold til artikel 4, 5 og 25 i forordning nr. 17.
In Metro v SABA II2 the Court points out that form A/B must be used only for the first notificationof an agreement pursuant to Articles 4, 5 and 25 of Regulation No 17.
Ved begæringer om forlængelse eller fornyelse af en fritagelse er det derimod i henhold til artikel 8, stk. 2, i forordning nr. 17 tilstrækkeligt at sende en skrivelse, hvori eventuelle forskelle i forhold til den oprindelige aftale er angivet, forudsat at aftalens hovedindhold forbliver uændret.
Whenapplying for the extension or renewal of an exemption within the meaning of Article 8(2)of Regulation No 17, a mere letter detailing any amendments tothe original agreement is sufficient, provided the agreement remains basicallyunchanged.
I sin dom i sagen AKZO-kontrolundersøgelser3) udtalte Domstolen, at Kommissionen i henhold til artikel 14, stk. 3, i forordning nr. 17 hurtigt og uden forudgående varsel kan gennemføre kontrolundersøgelser i virksomheder, der mistænkes for at have begået en traktatovertrædelse.
As the Court explains in the AKZO investigation judgment,3Article14(3) of Regulation No 17 is intended to enable the Commission to carry outquickly and without notice investigations into enterprises suspected of havingcommitted infringements.
Pligten til forinden at indhente udtalelse fra de kompetente nationale myndigheder kan således ikke fortolkes på en måde, der kunne hindre en hurtig vedtagelse af de nødvendige beslutninger om iværksættelse af kontrolundersøgelser.
Consequently, the obligation to consult the competent national authorities beforehand may not be interpreted in such a wayas to jeopardize the speedy adoption of the necessary decision ordering theinvestigation.
Uformelle kontakter, også telefoniske, er derfor tilstrækkelige, og de behøver ikke at være ført til protokol.
Informal contacts, including those established by telephone,therefore suffice. No record need be kept of them.
I samme dom understregede Domstolen endnu engang4), at artikel 14, stk. 3, i forordning nr. 17 er forenelig med artikel 8 i Den europæiske Menneskerettighedskonvention.
In the same judgment the Court stresses once more4that Article 14(3) of Regulation No 17 is compatible with Article 8 of the European Convention on Human Rights.
Domstolen bekræftede desuden, at den ordning med kompetencedelegation, der findes inden for Kommissionen, var lovlig.
Itconfirms, moreover, the lawfulness of the system of delegationof powers operated within the Commission.
Kollegialitetsprincippet, der er nedfældet i fusionstraktatens artikel 17, giver efter Domstolens opfattelse absolut
In the Court's opinion, the empowering of individual Members of the Commission as provided for in Article 27of the Commission's provisional rules of procedure5accords fully with theprinciple of collegiate responsibility enshrined in Article 17 of the Merger Treaty.
1980, s. 2033 og 2056 ff; Tiende Beretning om Konkurrencepolitikken (1980), nr. 42 og 43.
OJ No 147, 11.7.1967.
1 I 5 mulighed for delegation af kompetence til enkelte kommissionsmedlemmer, således som det forudses i artikel 27 i Kommissionens foreløbige forretningsorden1).
116 COMPETITION POLICY TOWARDS ENTERPRISES responsible for competition matters to take decisions ordering investigationscannot therefore be objected to on legal grounds.
I dommen i sagen AKZO-forretningshemmeligheder2) fremsatte Domstolen en række meget vigtige udtalelser om retten til at blive hørt og retsbeskyttelsen mod foranstaltninger truffet af Kommissionen, der kunne berøre virksomhedernes legitime interesse i beskyttelse af deres forretningshemmeligheder.
Commission measures which might affect firms' legitimate interests in thepreservation of their business secrets deserve particular attention.
Ifølge Domstolen skal Kommissionen udvise særlig forsigtighed ved videregivelsen af forretningsdokumenter til andre virksomheder, navnlig når der er tale om en klager.
When communicating business documents to a third party, especially a complainant, the Commission must exercise particular care.
Før Kommissionen videregiver dokumenter med oplysninger, hvis fortrolige karakter er omstridt, må den opfordre den pågældende virksomhed til at fremsætte sine bemærkninger og give den mulighed for at indbringe sagen for Domstolen.
Before transmitting documentscontaining information whose confidentiality is in dispute, the Commissionmust give the firm concerned an opportunity to state its views and appeal tothe Court.
Således sikres virksomhederne mulighed for at opnå forebyggende retsbeskyttelse på et særligt følsomt område.
In this way the firm is afforded an opportunity to obtain preventivelegal protection in a particularly sensitive field.
Kommissionens beføjelse til — under Domstolens kontrol — selv at træffe afgørelse om bestemte oplysningers fortrolige karakter og det berettigede i at hemmeligholde sådanne oplysninger berøres dog ikke heraf.
However, the Commission'spower to decide itself, under the supervision of the Court, on the secret natureof certain facts and on whether or not they are worthy of protection is notaffected.
Anvendelse af de enkelte landes konkurrenceregler og af Fællesskabets konkurrenceregler i medlemsstaterne
Application of national and Communitycompetition law in the Member States
I løbet af 1986 blev der ikke foretaget nogen ændring af loven af 27. maj 1960 om beskyttelse mod misbrug af økonomisk magtstilling.
The law of 27 May 1960 on the protection against abuse of economicpower was not amended in 1986.
Den 31. juli fik Senatet forelagt nye forslag til lovgivning vedrørende konkurrence. kurrence.
New legislative proposals concerning competition were placed before the Senate on 31 July.