natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den tredje undtagelse er Den europæiske Udviklingsfond (EUF), som er et eklatant brud på reglen om enhedsbudgettet, eftersom ikke alle EØF's indtægter eller udgifter er opført på budgettet (EØF­traktatens artikel 199 og finansforordningens artikel 3, stk. 1).
The third exception is the European Development Fund. This really does infringe the principle of comprehensiveness since it is not the case that the totality of the EEC's revenue and expenditure appears in the budget (as required by Article 199 of the EEC Treaty and Arti cle 3(1) of the Financial Regulation) because of the treatment of the EDF.
EUF's ind­tægter (finansielle bidrag fra medlemsstaterne) og udgifter (støtte til associerede lande) bevilges og afholdes nemlig uden for budgettet.
The receipts of this fund (contributions paid in by the Member States) and its expenditure (aid granted to associated countries) are authorized and implemented outside the budgetary framework.
Denne undtagelse skyldes forhold, som for­klares senere (s. 280).
The reasons for this exception are explained below (see p. 280).
Der har været samme tendens med hensyn til finansiel støtte til visse tredjelande (lande i Middelhavsområdet), men siden 1977 er denne støtte blevet opført på budgettet.
The same view was ad vanced with regard to financial aid granted to certain non-Communist States (countries in the Mediterranean area) but did not in the end predominate since this item was entered in the 1977 budget.
Den sidste undtagelse vedrører kapitaltransaktioner (lånoptagelse og långivning), EIB's og EKSF's transaktioner skal ikke specielt fremhæves, eftersom de må vurderes i lyset af oven­stående.
The last exception is to be found in the field of capital operations (borrowing/lending).
Derimod har EØF's transaktioner siden 1976 og Euratoms siden 1977 kun været opført ufuldstændigt i budgettet, som det forklares senere (s. 62).
Those of the EIB and the ECSC do not need to be given particular mention, in view of the explanations that have just been given. On the other hand, as will be explained below (see p.
Fællesskabet anvender således reglen om enhedsbudgettet, men med to væsentlige undtagel­ser, som Kommissionen har foreslået at afskaffe7). Parlamentet slutter resolut op bag dette forslag, men da Rådet ikke går ind for det, har Parlamentet benyttet sit mest overbevisende våben i denne forbindelse, nemlig forkastelse af budgettet.
So the Community does observe the principle of comprehensiveness (i.e. of budgetary un ity), but with two major exceptions—which the Commission proposes to remove.7Parlia ment is staunchly supporting the Commission on this issue and, since the Council refuses to agree, the former has brought into play its most effective weapon: rejection of the budget.
Det er interessant at konstatere, at blandt de fire »vigtige grunde«, som var baggrunden for forkastelsen af budgettet den 13. december 1979, finder vi disse to eksempler på manglende optagelse på budgettet.
It is interesting to note that among the four 'major reasons' for rejection of the budget on 13 December 1979 are to be found these two instances of failure to include important groups of revenue and expenditure.
Β — Reglen om bruttoopgørelse
B—The rule of universality
Reglen om bruttoopgørelse, som har samme sigte som reglen om enhedsbudgettet, går ud på, at budgetindtægterne ikke må øremærkes med henblik på afholdelse af bestemte udgifter (reglen om ikke­formålsbestemt anvendelse), og at der ikke må finde modregning sted mel­lem indtægter og udgifter (ikke­modregningsreglen).
The principle of universality, which has the same objective as that of budgetary unity, states that budgetary revenue may not be allocated to particular items of expenditure in advance (rule of non-assignment) and that no adjustments between revenue and expenditure may take place (gross budget principle).
Disse regler, som ligger tæt op ad reglen om enhedsbudgettet, er almindelig kendt i EF's medlemsstater8) og er et udtryk for den politiske vilje til at gøre budgettet mere fleksibelt, mere gennemsigtigt og lettere at kontrol­lere. Hvad har været Fællesskabets egen indstilling til disse regler?
The Member States of the Community are familiar with these rules, which have much in common with that of budgetary unity:8they have their
Imidlertid indeholder artikel 3, stk. 4, og artikel 4, stk. 6, i denne beslutning mulighed for en fravigelse til fordel for »supplerende forskningsprogrammer«, som kun vedrører og kun finansieres af visse medlemsstater (se s. 261).
None the less, Articles 3(4) and 4(6) of this Decision allow an exception for supplementary research programmes that interest and are financed by only some of the Member States (see p. 261).
På samme måde åbnes der i finansforordningens artikel 3, stk. 2, mulighed for, at visse indtægter med »bestemt formål«, såsom indtægter fra fonds, tilskud, gaver og legater, anvendes til det angivne formål. Denne undtagelse er udelukkende af teoretisk interesse, eftersom Fællesskabet aldrig har modtaget sådanne gaver.
In addition, Article 3(2) of the Financial Regula tion allows certain receipts with a tied object, such as receipts from foundations, grants, gifts, and legacies, to keep their intended destinations; this is a purely theoretical exception since the Community has never been given money in this way.
Når disse to undtagelser er nævnt, skal det dog anerkendes, at reglen om bruttoopgørelse overholdes i Fællesskabernes almindelige budget.
Laying aside these two cases, it should be noted that the general budget of the Communities does in fact observe the principle of non-assignment.
Såle des anvendes indtægterne til Den europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (afgifter) ikke til afholdelse af fondens udgifter, og sukkerafgiften anvendes ikke til interventioner på sukkermarkedet.
Thus, the agricultural receipts (levies) of the EAGGF are not set against the expenditure from the Fund, nor is the contribution for sugar ap propriated in aid of the Community's operations on the sugar market.
Ikke-modregningsreglen er hjemlet i EØF-traktatens artikel 199 og Euratom-traktatens artikel 171 og gengives i finansforordningens artikel 3, stk. 1, hvis første afsnit lyder således:
Netting-off is formally prohibited (Article 199 of the EEC Treaty, Article 171 of the EAEC Treaty).
»Med forbehold af artikel 22 opføres alle indtægter og udgifter med deres fulde beløb i bud gettet og regnskaberne uden modregning«.
The injunction is repeated in Article 3(1) of the Financial Regulation, the first sub paragraph of which reads: 'Subject to Article 22, all estimated revenue and all estimated ex penditure shall be entered in full in the budget and in the accounts without any adjustment against each other'.
Det fastsættes dog i artikel 22, stk. 1, at der fra summen af regninger, fakturaer eller opgørelser kan fratrækkes bøder, udligning af fejlagtigt betalte beløb og værdien af materiel til videnskabelige og tekniske formål.
However, Article 22(1) lays down that fines imposed, adjustments of amounts paid in error and the value of scientific and technical equipment may be deducted from all bills, invoices and statements.
Endvidere fast sættes det i artikel 22, stk. 2, at indtægter hidrørende fra tilbagesøgning af fejlagtigt udbetalte beløb, opkrævede forsikringserstatninger, refusionsbeløb for afgifter, der er medregnet i priserne, og som Fællesskaberne er fritaget for, kan genanvendes.
Similarly, Article 22(2) provides for revenue arising from the refund of amounts paid in error, insurance payments received and refunds of taxes incorporated in prices in cases where the Communities are exempt—to be re-used.
Hvis budgettet indeholder hjemmel hertil, kan der ligeledes gives tilladelse til genanvendelse af provenuet af tjenesteydelser (tolke) og af leverancer til andre institutioner eller ifig. påhvilende forpligtelser, salg af publikationer, fornyelse af visse former for materiel.
If provision is made therefor in the budget, the proceeds from the supply of goods and services (interpreting services) to other institutions or for payment, the sale of publications and the replacement of certain equipment may also be re-used.
I budgettet for 1980 findes der 16 budgetposter, hvori der gives tilladelse til genanvendelse, og beløbet andrager 8 965 250 ERE.
The 1980 budget authorized the re use of funds in the case of 16 different headings covering a total of 8 965 250 EUA.
Endelig indeholder finansforordningen hjemmel til at udligne kurstab og -gevinster (artikel 22, stk. 4).
Final ly, Article 22(4) of the Financial Regulation allows losses and gains to be adjusted.
Disse undtagelsesbestemmelser er ikke ubetydelige, men de betyder ikke nogen fundamental afvigelse fra reglen om bruttoopgørelse.
Although by no means negligible, these exceptions do not prejudice application of the principle of universality in any fundamental way.
Det forholder sig ikke anderledes med EKSF's aktionsbudget, hvor man længe har benyttet udtrykket »bruttobevillinger« for klart at markere en afvisning af begrebet modregning mel lem udgifter og indtægter.
The ECSC operational budget follows the same approach and indeed uses the term 'gross appropriations' in order to make it clear that there is no question of adjustment between particular items of income and expenditure.
Det er imidlertid unægtelig fristende at foretage modregning for at undgå en oppustning af EF-budgettet og således undgå kritik fra medlemsstaterne.
None the less, there is no doubt that the temptation exists to use a process of netting-off in order to avoid increasing the size of the Community budget and to escape criticism from the Member States.
Dette fænomen manifesterer sig inden for landbrugspolitikken (se s. 185) og i forbindelse med refusion af udgifterne ved opkrævning af egne indtægter (se s. 303), hvilket betyder, at der reelt er tale om en trussel mod reglen om bruttoopgørelse i De europæiske Fællesskaber.
There is evidence of this in the sphere of agricultural policy (see p.
På sit nuværende udviklingstrin har EF-budgettet den konsekvente anvendelse af ordningen med egne indtægter at takke for sin fortsatte beståen og dynamik.
185) and in connection with the practice of refunding the cost of collecting Community revenues (see p. 306).
Reglen om etårighed (reglen om etårige budgetter) afgrænser regnskabsåret med hensyn til opstillingen af budgettet, budgetoverslag samt budgettets gennemførelse. Denne regel er en principiel regel.
However, in the stage of development it has now reached, the con tinuity and effectiveness of the Community budget stems from a punctilious application of the system of own resources.
Ligesom medlemsstaterne9) overholder Fællesskabet reglen om etårighed, som er knæsat i traktaterne.
The principle of annuality is observed by the general budget of the European Communities, as it is in the Member States.'
Således fastsættes det i EØF-traktatens artikel 202, stk. 1, Euratom-traktatens artikel 175, stk. 1, og EKSF-traktatens artikel 78a, stk. 2, at »de i budgettet anførte udgifter bevilges for ét regnskabsår ad gangen, medmindre andet er fastsat i det i medfør af EØF-traktatens artikel 209, Euratom-traktatens artikel 183 og EKSF-traktatens artikel 78h udfærdigede regnskabsregulativ*).«
It is in fact laid down in the Treaties establishing the Com munities. Articles 202(1) of the EEC Treaty, 175(1) of the EAEC Treaty and 78a(2) of the ECSC Treaty prescribe that 'expenditure shown in the budget shall be authorized for one financial year, unless the Financial Regulation made pursuant to Articles (209 of the EEC Treaty, 183 of the EAEC Treaty and 78f of the ECSC Treaty) provide otherwise'.
EØF-traktatens artikel 203, stk. 1, Euratom-traktatens artikel 177, stk. 1 og EKSF-traktatens artikel 78, stk. 1 indeholder en bestemmelse om, at »regnskabsåret løber fra den 1. januar til den 31. december«, en regel som går igen i finansforordningens artikel 5, stk. 1.
Articles 203(1) of the EEC Treaty, 177(1) of the EAEC Treaty and 78(1) of the ECSC Treaty lay down that 'the financial year shall run from 1 January to 31 December', repeating the words of the Financial Regulation, Article 5(1).
I finansforordningens artikel 1, stk. 2, første afsnit, præciseres det, at »de bevillinger, der opføres på budgettet, gives kun for et enkelt regnskabsår.« I artikel 5, stk. 2, fastsættes det, at »indtægterne i et regnskabsår opføres på regnskabet for dette regnskabsår på grundlag af de i regnskabsåret oppebårne beløb«, og i samme artikels stk. 3, at »de givne bevillinger kun kan anvendes til dækning af behørigt afholdte og betalte udgifter i det regnskabsår, for hvilket de er bevilget«.
The first sentence of Article 1(2) of this regulation states that 'the appropriations entered in the budget shall be authorized for the duration of one financial year'. Article 5(2) states that 'the revenue of a financial year shall be entered in the accounts for that financial year on the basis of the amounts collected during the financial year', while the third subparagraph declares that 'the allotted appropriations shall be used solely to cover expenditure properly entered into and paid in the financial year for which they were granted'.
EKSF's aktionsbudget er ganske vist et årligt budget, der opstilles hvert år, men gennemførelsen heraf sker almindeligvis på basis' af henlagte finansielle midler inden for en tidsperiode, der kan nå op på otte til ti år. Med dette budget overholdes altså kun meget formelt reglen om etårige budgetter.
As for the ECSC operational budget, this is on the face of it an annual budget, prepared and adopted each year, but its implementation is generally based on the use of 'provisions of resources' over a period of time which can be as long as eight or ten years.
Denne regel går ud på, at de afsatte bevillinger ikke beregnes som en samlet størrelse, men opdeles i afsnit og underafsnit i budgettet.
The purpose of this rule is to ensure that the appropriations made available are not aggregated but allocated to the various budgetary headings and subheadings.
Denne regel er således beslægtet med reglen om etårige budgetter, som er en tidsmæssig specificering, mens denne specificering er af materiel art. For budgetmyndigheden er anvendelsen af denne regel en betingelse for udøvelsen af dens beføjelser.
The rule therefore resembles the principle of annuality, which constitutes a specification in time whereas the action of the principle of specification itself is 'material', i.e. it specifies the destination of the funds. For the budgetary authority, application of this rule is the condition for the exercise of its power.
For budgetmyndigheden er reglen en legitim begrænsning i en demokratisk samfundsorden.
For the budgetary executive, it constitutes a legitimate constraint in a democratic system.
I Fællesskabet (det almindelige budget og EKSF's aktionsbudget) såvel som i medlemssta terne10) gælder denne regel, men med visse undtagelser.
The rule is applied in the Community (i.e. in the general budget and the ECSC operational budget) as in the Member States,10but with certain exceptions.
For det almindelige budgets ved kommende er reglen knæsat i traktaterne i henholdsvis artikel 202, stk. 3 i EØF-traktaten, artikel 175, stk. 3 i Euratom-traktaten og artikel 78a, stk. 4 i EKSF-traktaten, som har følgende ordlyd: »Bevillingerne opdeles i hovedkonti efter udgifternes art eller formål og opdeles yderligere i det omfang, det er nødvendigt i overensstemmelse med det i medfør af artikel (209 i EØF-traktaten m.fl.) udstedte regnskabsregulativ *)«.
With regard to the general budget, the principle is incorporated in the Treaties in the third sentence of Article 202 of the EEC Treaty, the third sentence of Article 175 of the EAEC Treaty and the fourth sentence of Article 78a of the ECSC Treaty, which read: 'Appropriations shall be classified
Det faktiske behov er således gået forud for princippet.
Necessity has thus proved stronger than principle.
Kommissionen for langer i øvrigt, at man erkender dette behov, og har f.eks. slået til lyd for, at der oprettes en »samlet aktionsreserve« i budgettetll).
Moreover, the Commission intends that this necessity shall be confirmed, recommending, for example, the creation of a 'global operational reserve' in the budget."
I EKSF's aktionsbudget anerkendes reglen om specificering, men kun på det rent formelle plan.
The ECSC operational budget acknowledges the principle of specification, but only formally.
E — Reglen om balance mellem indtægter og udgifter
E—The principle of equilibrium between revenue and expenditure
Reglen om balance mellem indtægter og udgifter har uden tvivl i lang tid været budgetret tens gyldne regel, hvad den ikke længere er i medlemsstaterne12).
This principle has long been the golden rule of budgetary legislation, although it is not ap plied in the Member States.12It is, however, enshrined in the second paragraph of Article
Reglen findes i EØF-trak tatens artikel 199, stk. 2 og Euratom-traktatens artikel 171, stk. 1, andet afsnit, og fusionstraktatens artikel 20, stk. 2, hvori det hedder, at »indtægter og udgifter på budgettet skal balancere«.
199 of the EEC Treaty, the second paragraph of Article 171(1) of the EAEC Treaty and Article 20(1) of the Merger Treaty, which state that 'The revenue and expenditure shown in the budget shall be in balance'.
Her har medlemsstaterne uden tvivl med god grund ikke villet friste Fællesskabet til at vælge den nemme løsning ved at give det bemyndigelse til at optage lån til dækning af sine udgifter.
In using this wording, the Member States—most prudently, no doubt—wished to avoid offering the Community the temptation of an easy solution, as they would have done had they authorized it to borrow to cover its expenditure.
Reglen kendes derimod ikke i EKSF's aktionsbudget, som åbner mulighed for balancering over flere regnskabsår og følgelig, at der er år med underskud, som derfor skal dækkes ved hjælp af bruttooverskuddet fra den finansielle aktivitet.
However, the rule is not observed by the ECSC operational budget, which allows balance over several years, thus recognizing the possibility of years which show a deficit, this being covered by the gross profits of the financial activities.
Disse kortfattede bemærkningeru) om anvendelsen af de traditionelle budgetregler i Fælles skabernes budgetter viser, at det almindelige budget er ret ortodokst, men at EKSF's aktionsbudget ikke overholder reglen om etårighed og reglen om balance mellem indtægter og udgifter, og således er et særligt instrument i De europæiske Fællesskaber, som også på de følgende sider ofte vil fremtræde som noget særegent.
This brief commentary13on the application of traditional budgetary principles to the budgets of the Community demonstrates that the general budget is perfectly orthodox, but that the ECSC operational budget does not heed the rules relating to annuality or to the balancing of revenue and expenditure. This conclusion testifies to the unique characteristics of this Community instrument, a fact which will emerge again many times in the course of this work.
Reglen om regningsenheden
The unit of account
Begrebet regningsenhed har eksisteret siden tidernes morgen.
The notion of an accounting currency is very old.
Egypterne og babyionerne kendte og brugte den, femten hundrede år før man første gang brugte penge som betalingsmiddel.
It was known to the Egyptians and Babylonians and was used by them as much as 1 500 years before the appearance of com mercial currencies.
Det europæiske Fællesskab har således ikke ved fra begyndelsen at skabe en regningsenhed opfundet noget nyt.
So it was nothing original when the European Communities instituted, as they did right from the start, their own unit of account (u.a.).
EKSF's Høje Myndighed definerede den i øvrigt i sin beslutning 2/52 af 23. december 1952 som værende lig med »Den europæiske Betalingsunions regningsenhed«, som eksiste rede på det tidspunkt.
The ECSC High Authority, in fact, in its Decision 2/52 of 23 December 1952, defined it by adopting for this purpose something that already existed, 'the unit of account of the European Payments Union'.
I mere højtidelige vendinger blev skabelsen af regningsenheden udtrykkelig fastsat i de to Rom-traktater (artikel 207 i EØF-traktaten og artikel 181 i Euratom-traktaten).
The two Treaties of Rome went a stage further and solemnly and expressly prescribed the establishment of a unit of account (Articles 207 of the EEC Treaty and 181 of the EAEC Treaty).
Skematisk kan man sige, at EF efter tur har benyttet to former for regningsenheder: en enhed byggende på guldparitet, som ikke var nogen succes, og en regningsenhed byggende på en kurv af valutaer til at afløse den første.
In broad terms, it can be said that the European Communities have made use in succession of two species of unit of account: first, the parity unit of account: then, when this broke down, a basket unit of account.
A — Paritetsregningsenheden
A—The parity unit of account
I artikel 10 i finansforordningen vedrørende De europæiske Fællesskabers almindelige bud get indtil 31. december 1977, fastsattes det, at:
Article 10 of the Financial Regulation applicable to the general budget until 31 December 1977 laid down that: '1.
1. »Budgettet udtrykkes i regningsenheder; regningsenhedens værdi er lig med 0,88867088 gram fint guld« (en vægt svarende til den amerikanske dollars fra 1934 til 1972).
The value of the unit of account in which the budget shall be established shall be 0.88867088 grams of fine gold' (weight equivalent to that of the US dollar from 1934 to 1972). '2.
2. »Såfremt en eller flere medlemsstaters valutaparitet forandres i forhold til regningsenheden, kan Kommissionen inden for de på denne forandring følgende to måneder forelægge Rådet et foreløbigt forslag til ændringsbudget, der skal regulere bevillingerne, udtrykt i regningsenheder, og indtægterne, således at de i budgettet fastsatte ydelsers størrelse forbliver uændret«.
In case of change in the parity of the currency of one or more Member States in relation to the unit of account, the Commission may submit to the Council within two months of such change in parity a rectifying preliminary draft budget adjusting the ap propriations expressed in units of account and the revenue so that the volume of services provided for in the budget remains unchanged.'
Denne teknik betød således for Fællesskabet en kursgaranti, eftersom omregningen skete på basis af hver stats anmeldte pariværdier til Den internationale Valutafond (IMF).
This system provided the Community with an exchange guarantee, since all currency con versions took place on the basis of the gold parities officially declared by each country to the IMF (International Monetary Fund).
Skete der en paritetsændring, betød en devaluering en forøgelse af de i den devaluerede valuta udtrykte beløb, og en revaluering medførte en nedsættelse af de i den revaluerede valuta udtrykte beløb.
Devaluation produced a writing-up of items denominated in the currency concerned, while revaluation meant that the corresponding sums were written down in the currency in question.
Da sådanne kursbevægelser kunne medføre udsving i de samlede reale midler, som Fællesskabet havde fået stillet til rådighed, kunne der opstilles et ændringsbudget for at holde disse midler på et uændret niveau.
Since, however, such adjustments were likely to produce a net change in the real amount of the Community's resources, an amending budget could be drawn up in order to maintain their real value.
Regningsenhedssystemet indebar derfor, at der fandtes pariværdier anmeldt til IMF, og for udsatte, at der ikke var al for mærkbare udsving fra pariværdierne.
This unit of account system, therefore, depended on the prior existence of parities declared to the IMF and there was no serious random fluctuation in Community exchange parities.
Med udsving på omkring 0,75 % i forhold til pariværdien kunne ordningen fungere hensigtsmæssigt.
The margin of variation of some 0.75% on either side of the declared parity did not in terfere with the smooth operation of the unit-of-account system.