natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Når spørgsmålet om, hvorvidt nationale bestemmelser om godkendelse af luftfartstakster er forenelige med fællesskabsretten, skal afgøres, må der tages hensyn til de godkendte taksters art og vurderingen af disse takster i lyset af artikel 85: »Har aftaler om luftfartstakster været forelagt de nationale kartelmyndigheder i henhold til artikel 88 eller Kommissionen i henhold til artikel 89, stk. 2, og er det blevet fastslået, at de er uforenelige med artikel 85, kan medlemsstaterne ikke uden at overtræde deres forpligtelse til konkurrencereglerne godkende sådanne takster og dermed forstærke deres virkninger.«
Any assessment of the compatibility ofnational provisions concerning approval of air tariffs with Community lawdepends on the nature of the approved tariffs and their appraisal in the lightof Article 85: 'Where a decision has been taken by the competent nationalauthorities under Article 88 or by the Commission under Article 89(2) rulingthat the concerted action leading to the establishment of the air tariffs wasincompatible with Article 85, it is contrary to the obligations of the Member States in the field of competition to approve such tariffs and thus to reinforcetheir effects'.
Kommissionen har draget to konklusioner af dommen vedrørende luftfartstakster.
The Commission's response to the air tariffs judgment has been twofold.First, it has redoubled its efforts to achieve early adoption of its proposal fora Regulation on the details of the application of Articles 85 and 86 to airtransport.
') Jf. dom af 6.4.1962, Bosch, sag 13/61, Sml. 1962, s. 97.
See Case 13/61 Bosch v Van Rijn [1962] ECR 45.See above point 36.See above point 37.
§ 2 — Vurdering af selektive salgssystemer i lyset af artikel 85, stk. 1 og 3, samt artikel 86
§ 2 — Appraisal of selective distribution systemsin the light of Article 85(1) and (3) and Article 86
Ved dom af 22.10.1986J) afviste Domstolen på alle punkter den klage, som Metro SB Grossmärkte GmbH havde indgivet i anledning af den fornyede fritagelse for SABA GmbH's selektive salgssystem2). Kommissionens oprindelige beslutning om fritagelse3) var allerede blevet anfægtet af samme sagsøger, men uden resultat4).
In its judgment of 22 October the Court dismissed in itsentirety the actionbrought by Metro SB Grossmarkte GmbH! against the renewed exemption ofthe selective distribution system operated by SABA GmbH.2 The Commission'soriginal exemption decision3had already been unsuccessfully challenged bythe same applicant.4
Domstolens nye dom indeholder vigtige præciseringer med hensyn til vurderingen af selektive salgssystemer i lyset af artikel 85, stk. 2 og 3, samt med hensyn til anvendeligheden af artikel 86, som rækker langt ud over den foreliggende sags rammer.
The Court's new judgment contains statements on the assessment of selectivedistribution systems in the light of Article 85(1) and (3) and on theapplicability of Article 86 whose significance reaches far beyond the confinesof this case.
Med hensyn til anvendelsen af artikel 85, stk. 1, har Domstolen ikke alene bekræftet den i dommen Metro mod SABA I udviklede retspraksis vedrørende aftaler om udelukkende at handle gennem specialforretninger, men også defineret den betydeligt mere præcist.
As far as the application of Article 85(1) is concerned, the Courtreaffirmed, and at the same time greatly clarified, its findings in Metro v SABA I as regards qualitative selective distribution systems.
Disse »simple« selektive systemer kan indgå som led i konkurrencen på en måde, der er forenelig med artikel 85, stk. 1.
These systems,which are based on purely qualitative dealer selection criteria, are capableof constituting an aspect of competition compatible with Article 85(1).
Men de kan dog også føre til en begrænsning eller en ophævelse af konkurrencen. Dette er efter Domstolens opfattelse tilfældet, »når et vist antal systemer af denne art udelukker andre distributionsformer, som bygger på andre former for salgspolitik, eller de fører til en stiv prisstruktur, som ikke opvejes af andre konkurrencemomenter mellem produkter af samme mærke eller af effektiv konkurrence mellem forskellige mærker«.
Theymay nevertheless have the effect of restricting or eliminating competition.In the Court's view, this is the case 'where the existence of a certain numberof such systems does not leave any room for other forms of distributionbased on a different type of competition policy or results in a rigidity inprice structure which is not counterbalanced by other aspects of competitionbetween products of the same brand and by the existence of effectivecompetition between different brands'.
Med disse ord har Domstolen på den ene side fastslået, at også aftaler om udelukkende at handle gennem specialforretninger kan være omfattet af forbudet i artikel 85, stk. 1.
The Court thus makes clear that qualitative selective distribution systemsmay be caught by Article 85(1).
På den anden side kan det forhold, at der findes et stort antal »simple« selektive salgssystemer, ikke i sig selv føre til den konklusion, at konkurrencen begrænses eller fordrejes.
On the other hand, the existence of a largenumber of qualitative selective distribution systems does not in itself permitthe conclusion that competition is restricted or distorted.
Afgørende er snarere sådanne systemers faktiske virkninger på konkurrencesituationen på det berørte marked.
The decisive factoris, rather, the effect such systems actually have on the competitive situation inthe market concerned.
Ud fra denne målestok vurderes ikke blot spørgsmålet om den mærkbare begrænsning af konkurrencen i den i artikel 85, stk. 1, nævnte forstand, men også spørgsmålet vedrørende muligheden for at fritage salgssystemet i henhold til artikel 85, stk. 3.
Not only the question of the appreciable restriction ofcompetition within the meaning of Article 85(1), but also that of the exempta-
Sagsøgerens påstand om, at antallet af »simple« selektive salgssystemer var steget efter den første fritagelse, kunne Kommissionen lade ude af betragtning ved fornyelsen af fritagelsen, da dette ikke udgjorde nogen risiko for konkurrencesituationen.
The increase in the number of qualitative selective distribution systemssaid by the applicant to have taken place after the first exemption was granteddid not have to be taken into consideration by the Commission when renewingthe exemption because it did not endanger the maintenance of workablecompetition.
Heller ikke de øvrige selektive salgssystemer, som indebar en vis konkurrencebegrænsning, havde så indgribende indvirkninger på markedet, at de kunne berettige en anden vurdering.
Nor was the effect on the market of other types of selectivedistribution system containing restrictions of competition so marked that adifferent assessment was called for.
Endelig havde udbredelsen af forskellige former for selektive salgssystemer efter Domstolens opfattelse ikke ført til en stivere pris struktur.
Lastly, following the proliferation ofselective distribution systems of all types, no increase in the rigidity of the pricestructure could be identified by the Court.
En vis begrænsning af priskonkurrencen inden for systemet måtte accepteres, såfremt den blev opvejet af en forbedret service over for kunderne.
Some limitation of price competitionwithin the system had to be tolerated if it was counterbalanced by an improvement in the services provided to customers.
I dommen tilbagevises endvidere det af sagsøgeren fremførte argument, at den med SABA-salgssystemet forbundne konkurrencebegrænsning — i betragtning af arten af de omhandlede produkter, som kun i ubetydelig grad krævede efterfølgende salgsservice — ikke kunne betragtes som nødvendig i den i artikel 85, stk. 3, litra a) nævnte forstand.
The judgment rejects, moreover, the applicant's argument that therestrictions of competition inherent in the SABA distribution system couldnot be regarded as indispensable within the meaning of Article 85(3)(a)owing to the nature of the products in question, only a small part of whichrequired an aftersales service.
Den omstændighed, at der fandtes flere salgskanaler, som var tilpasset de forskellige producenters særlige forudsætninger og de forskellige forbrugergruppers behov, var frem for alt berettiget i en sektor, hvor et begrænset antal større og mellemstore producenter udbød et bredt sortiment af let substituerbare forbrugsgoder med lang levetid og af høj teknisk kvalitet. Her kunne det nemlig i visse tilfælde være nødvendigt at etablere en specialiseret salgs- og kundeservice, hvilket kun kan lade sig gøre inden for rammerne af et selektivt salgssystem1).
The existence of a variety of channels ofdistribution adapted to the individual characteristics of the various producersand to the requirements of the various categories of consumer is justifiedin a sector where a relatively small number of large and medium-scaleproducers offer a varied range of consumer durables which are readilyinterchangeable and which are technically advanced and of high quality.The need regularly arises in this sector for the establishment of a specializedsales and aftersales service, which is feasible only within the framework ofa selective distribution system.l
Samme betragtninger kan gøres gældende, for så vidt angår farvefjernsyn på grund af dette produkts kompleksitet og dets mangfoldige anvendelsesmuligheder.
This also applies to colour television sets owing to the complexity of theproduct and the many different ways in which it may be used.
Det var nemlig Domstolens opfattelse, at der ikke kunne være tale om en udelukkelse af konkurrencen, så længe der foruden det selektive salgssystem, som omfattede bestemte producenter, fandtes andre salgsformer med en anden markedspolitik. Sagsøgeren havde ikke påvist, at selvbetjeningsgrossisterne blev fortrængt fra markedet for underholdningselektronikken.
The applicant's contention that the SABA distribution system tended toeliminate competition entirely in respect of a substantial part of the productsin question and therefore ran counter to Article 85(3)(b) was likewise rejected.The Court observed that competition could not be eliminated if the selectivedistribution systems of certain producers continued to exist side by side with
') Jf. dommen Metro mod SABA I, fodnote 4.
A similar view was expressed in Metro v SABA I, footnote 4, p. 102.
KONKURRENCEPOLITIKKEN OVER FOR VIRKSOMHEDER svarer til et tidligere praktiseret system, som allerede har været genstand for beslutning om fritagelse, har Kommissionen ret til, indtil det modsatte er bevist, at gå ud fra, at også det nye system opfylder betingelserne i artikel 85, stk. 3.
The applicant had not proved that the self-service wholesale trade was being squeezedfrom the consumer electronics market. Metro itself and other self-servicewholesalers were perfectly able to obtain the equipment they wanted, includingcolour television sets, from producers other than SABA.
Endelig havde sagsøgeren gjort gældende, at Thomson-Brandt-koncerns virksomheder, hortil også SABA hører, danner en økonomisk enhed, som på en væsentlig del af det fælles marked indtager en dominerende stilling på markedet for underholdningselektronik, særlig farvefjernsyn og videoapparater.
The applicant submitted lastly that firms in the Thomson-Brandt group,of which SABA is a member, constitute a single economic unit which has adominant position on the market in consumer electronics in general, and colourtelevision sets and video recorders in particular, in a substantial part of thecommon market.
Når SABA nægtyede at levere til Metro, var der tale om misbrug af denne dominerende stilling.
SABA's refusal to supply Metro constituted an abuse of thatdominant position.
For at underbygge påstanden om den økonomiske enhed skulle Metro have påvist, at Thomson-Brandt-koncernens enkelte virksomheder ikke blot var indbyrdes forbundet i kapitalmæssig henseende, men også fulgte en samordnet markedsstrategi i overensstemmelse med deres moderselskabs anvisninger eller fulgte en fælles plan. Hvis noget sådant ikke kunne påvises, måtte man gå ud fra, at SABA førte en salgspolitik, som var uafhængig af moderselskaberne og søsterselskaberne.
To substantiate the argument ofeconomic unity, Metro would have had to furnish evidence that, not only werethe individual firms in the Thomson-Brandt group linked at the level of capital,but they also pursued a coordinated marketing strategy in accordance with thedirections of their parent company or with a plan agreed among themselves.In the absence of such evidence, it had to be assumed that as far as thedistribution of its products was concerned SABA was independent of its parentand fellow group members.
Men med en markedsandel på mindre end 10% på dets vigtigste marked, nemlig det tyske marked for farvefjernsyn, ville SABA alene være alt for svag til at kunne betragtes som dominerende virksomhed, bl.a. fordi det drejede sig om et marked for teknisk komplicerede eller let substituerbare produkter, hvor 18 andre producenter optrådte på udbudssiden.
But with a market share of less than 10% in itsprincipal market, the German market in colour television sets, SABA by itselfwas far too weak to be considered a dominant enterprise, especially sincetechnically complex or readily interchangeable products offered by 18 otherproducers were involved.
Heller ikke koncentrationstendensen på markedet for underholdningselektronikken, som har ført til dannelsen af to store europæiske virksomhedskoncerner (Thomson-Brandt og Grundig-Philips), kunne retfærdiggøre en anden vurdering.
The build-up of concentration in the consumer electronics industry,which had led to the formation of two big European groups (ThomsonBrandt and Grundig-Philips) did not alter the position.
En forstærket koncentrationsgrad var kun af betydning, såfremt konkurrencestrukturen på det pågældende marked blev berørt.
An increase in thedegree of concentration was of importance only if it affected the structureof competition on the relevant market.
En sådan virkning kunne ikke uden videre formodes at indtræde, hvis koncentrationen foregik i producentleddet, men hvor det salgsmæssige aspekt, som Kommissionen skal beskæftige sig med, forblev uberørt.
Such an effect did not always occurwhere the trend towards concentration was at the level of production and
I så fald skulle det påvises, at de pågældende virksomhedssammenslutninger havde elimineret priskonkurrencen i handelsleddet og lukket alternative salgskanaler.
In such a case it had to be proved that the company mergers inquestion helped to eliminate price competition at the marketing stage or tooust other channels of distribution.
Dette havde sagsøgeren ikke kunnet påvise.
Such proof had not been adduced bythe applicant.
Ved dommen Metro mod SABA II ser Kommissionen sig bestyrket i sin mangeårige politik over for seleltive salgssystemer, særlig på markedet for under holdningselektronik.
The Commission considers that the Metro v SABA 11 judgment endorsesthe policy it has pursued for many years now in the field of selective distributionsystems, especially in the consumer electronics sector.
Den vil også fremover føre denne politik, dog med forbehold af de nødvendige tilpasninger til de skiftende økonomiske vilkår.
It will continue to pursue this policy in future, making whatever adjustmentsare necessary in the light of changing economic circumstances.
Dommen beskæftiger sig udelukkende med franchiseaftaler på distributionsområdet, idet der ikke tages stilling til franchiseaftaler på tjenesteydelses- og produktionsområdet.
The judgment is concerned exclusively with distribution franchising.Agreements on service franchising and production franchising will be assessedlater.
Derved adskiller franchiseaftaler på distributionsområdet sig fra distributionsaftaler eller forhandleraftaler i et selektivt distributionssystem, hvor der hverken er tale om anvendelse af samme firmanavn, ensartede forretningsmetoder eller betaling af et vederlag som modydelse for de erhvervede fordele.
Franchise agreements for the distribution of goods differ in that regardfrom dealerships or contracts which incorporate approved retailers into aselective distribution system, which do not involve the use of a single businessname, the application of uniform business methods or the payment of royaltiesin return for the benefits granted.
Efter Domstolens opfattelse virker et sådant system, der giver franchisegiveren mulighed for at udnytte sin success, ikke i sig selv konkurrencebegrænsende.
In the Court's opinion, such a system, which allows the franchisor toprofit from his success, does not in itself interfere with competition.
Dette gælder for alle de kontraktforpligtelser, der er nødvendige, for at franchisesystemet kan fungere.
The sameapplies to all the contractual obligations which are objectively necessary inorder for the franchise system to work.
I denne forbindelse skelnede Domstolen mellem to kategorier af aftalebestemmelser, der begge ikke er omfattet af forbudet i artikel 85, stk. 1, nemlig:
The Court distinguishes in this respectbetween two categories of contractual clause, neither of which is caught by theprohibition contained in Article 85(1), namely:
Efter Domstolens opfattelse gjaldt dette bl.a.
In the Court's view, these provisions include:
a) forbudet mod, at franchisetageren i aftaleperioden eller i en rimelig periode efter aftalens udløb etablerer en forretning med samme eller lignende formål i et område, hvor han vil kunne påføre et af distributionskædens medlemmer konkurrence b) franchisetagerens pligt til ikke at overdrage sin forretning til andre uden franchisegiverens forudgående samtykke.
(a) the clause prohibiting the franchisee, during the lifetime of the agreementand for a reasonable period after its expiry, from opening a shop of thesame or a similar nature in an area where he may compete with amember of the network;
KONKURRENCEPOLITIKKEN OVER FOR VIRKSOMHEDER
In the Court's view, these include:
Efter Dom stolens opfattelse gjaldt dette a) franchisetagerens pligt til at benytte de af franchisegiveren udviklede forret ningsmetoder og knowhow b) franchisetagerens pligt til udelukkende at sælge aftalevarerne i en forretning, som er indrettet og udstyret efter franchisegiverens anvisninger, hvilket har til formål at sikre et ensartet image, der opfylder bestemte krav c) franchisetagerens pligt til ikke at flytte sin forretning uden franchisegiverens samtykke d) franchisetagerens pligt til ikke uden franchisegivers tilladelse at overdrage de rettigheder og pligter, der følger af aftalen, til andre e) franchisetagerens pligt til udelukkende at sælge varer leveret af franchisegiveren eller af de af denne udvalgte leverandører, når dette er den eneste teknisk mulige eller økonomisk acceptable måde, hvorpå varernes kvalitet eller distributionskædens renommé kan sikres.
(b) the franchisee's obligation to sell the goods covered by the agreementonly in premises laid out and decorated according to the franchisor'sinstructions, the aim being to ensure uniform presentation in conformitywith certain requirements;
Denne bestemmelse må imidlertid ikke føre til, at franchisetageren afskæres fra at købe varerne hos andre franchisetagere f) franchisetagerens pligt til kun at foretage reklamefremstød for aftalevarerne med franchisetagerens tilladelse.
(e) the franchisee's obligation to sell only products supplied by the franchisor or by suppliers selected by him where this is the only technicallyfeasible or economically justifiable method of ensuring the quality of thegoods offered for sale or safeguarding the reputation of the distributionnetwork; such a provision may not, however, have the effect of preventing the franchisee from obtaining those goods from other franchisees.
Kravet om tilladelse må imidlertid kun gælde måden, hvorpå der reklameres.
(f) the franchisee's obligation to obtain the franchisor's approval for alladvertising; this requirement may concern only the nature of the advertising.
Som konkurrencebegrænsninger, efter artikel 85, stk. 1, betragtede Domstolen derimod bestemmelser om opdeling af markederne mellem franchisegiver og franchisetager eller mellem franchisetagere indbyrdes, specielt hvor der er tale om område beskyttelsesklausuler i eksklusivaftaler.
On the other hand, the Court regards as restrictions of competitionwithin the meaning of Article 85(1) provisions sharing markets between thefranchisor and the franchisees or between franchisees, and in particular territorial protection clauses in exclusive agreements.
Det samme gælder for eksklusive købsforpligtelser, når de hindrer franchisetageren i at købe aftalevarer hos andre franchisetagere.
The same goes for exclusivepurchasing obligations in so far as they prevent the franchisee from buying thegoods covered by the agreement from other franchisees.
I princippet er også bestemmelser, der afskærer franchisetagerne fra at konkurrere indbyrdes på prisen, omfattet af artikel 85, stk. 1.
Provisions whichprevent franchisees from engaging in price competition with each other alsofall in principle under Article 85(1).
Når franchisegiveren imidlertid blot meddeler franchisetageren priser, der udelukkende er vejledende, udgør dette ingen konkurrencebegrænsning, forudsat at der ikke består nogen samordnet adfærd mellem franchisegiveren og franchisetageren eller mellem franchisetagerne indbyrdes med hensyn til den faktiske anvendelse af disse priser.
However, if the franchisor simply providesfranchisees with price guidelines, this does not constitute a restriction ofcompetition so long as there is no concerted practice between the franchisorand the franchisees or between the franchisees themselves for the actual application of such prices. In the Court's opinion, the block exemption Regulationsfor exclusive distribution and exclusive purchasing agreements are not appli-
Efter Domstolens opfattelse finder gruppefritagelsesforordningerne for eneforhandlingsaftaler eller eksklusive købsaftaler ikke anvendelse på franchiseaftaler, eftersom der her er tale om en speciel aftaletype.
108 COMPETITION POLICY TOWARDS ENTERPRISES cable to franchise agreements because the latter constitute a distinct type ofcontract.
Som følge af det store antal franchiseaftaler, der får stadig stigende økonomisk betydning, anser Kommissionen det for nødvendigt, at der fastsættes generelle regler
To prepare theground for this new block exemption Regulation, during the period underreview the first individual decisions were taken in the field of franchising.l
§ 4 — Vurdering af patentlicensaftaler i lyset af artikel 85, stk. 1
§ 4 — Appraisal of patent licensing agreementsin the light of Article 85(1)
Ved dommen i Windsurfing International-sagen (WSI) af 25.2.19861) stadfæstede Domstolen på alle væsentlige punkter Kommissionens beslutning i denne sag2).
The Windsurfing International (WSI) judgment of 25 February]confirmsin all essential respects the Commission decision2adopted in the same case.
I sin beslutning havde Kommissionen fastslået, at en række bestemmelser, som indtil 1982 var indeholdt i den pågældende virksomheds patentlicensaftaler, var i strid med artikel 85, stk, 1, og licensgiveren havde fået pålagt en bøde.
In this decision the Commission had found that a number of clauses which theenterprise concerned included in its patent licensing agreements until 1982infringed Article 85(1). The licensor was fined accordingly.
Skønt WSI i Tyskland var indehaver af en patentrettighed, der kun omfattede en »rig til et sejlbræt«, gjorde virksomheden i praksis også patentrettigheder gældende for hele sejlbrættet som sådant.
Although in Germany WSI enjoyed patent protection only for a 'rig fora sailboard', in practice it also claimed patent protection for the sailboard assuch.
På grundlag heraf pålagde WSI sine tyske licenstagere følgende betingelser:
On the strength of this WSI imposed the following conditions on its German licensees:
— Licensen omfattede kun bestemte, af WSI godkendte brættyper.
The licence was restricted to certain types of board which had been given WSI's approval.
Nye modeller skulle godkendes af WSI
New models had to be approved by WSI.
— Det var forbudt at sælge enkeltdele, navnlig de patentbeskyttede rigge, separat
(ii) The separate sale of components, in particular the patented rig, wasprohibited.