natgillin/translations-raw huggingface dataset:
EF-Domstolens eventuelle mellemkomst som organ til bilæggelse af tvister er blevet kritiseret, idet man har kunnet hævde, at denne som et fællesskabsorgan kunne blive både part og dommer i sagerne.
There were various procedures for referring cases to this tribunal: appeal for annulment of decisions of Fund authorities, action on grounds of default by those authorities, ac­tion on grounds of non­implementation by States.
Det skal dog bemærkes, at sager kun kan indbringes for Domstolen ifølge en afgørelse truffet af Associeringsrådet, dvs. efter fælles overenskomst mellem de to parter.
The tribunal was also empowered to give a preliminary ruling on the interpretation of the agreement by the courts of Member States.
Fælles skabets medkontrahent kan således ikke indstævnes for Domstolen mod sin egen vilje.
The tribunal was composed of seven judges, one appointed by Switzerland and the other six from the Court of justice of the European Communities.
Afsnit 2: Problemer i forbindelse med anvendelsen over for Fællesskaberne af procedurer til fredelig bilæggelse af tvister
The settlement procedure established by this agreement was, therefore, highly deve­loped and differed in fairly marked degree from the procedures established within the Community.
I virkeligheden forholder det sig noget anderledes.
At the moment, however, it exists only on paper.
Der er nemlig allerede fra flere sider råbt vagt i gevær i forbindelse med Fællesskabernes deltagelse i voldgiftsprocedurer eller retssager.
When the agreement was referred to the Court of Justice of the European Communites under the terms of Article 228(1) of
Domstolens afgørelse i udtalelse 1/76, der allerede er nævnt ovenfor, er i sig selv udtryk for denne skepsis over for intervention fra organerai denne karakter.
See for example: Lomé Convention of 31.10.1979, Article 176. Fisheries agreement betwen the EEC and Sweden, of 21.3.1977, Article 7 and special annex.
A. Intervention fra et udenforstående organ på fællesskabsrettens område skaber risiko for fortolkningskonflikter med EF-Domstolen
Customs Convention on the international transport of goods under cover of TIR carnets, of 14.11.1975, Ar­ticle 57.
I udtalelse 1/76 fandt Domstolen anledning til i forbindelse med den såkaldte »fondsret« at bemærke, at en aftale indgået af Fællesskabet er »en retsakt fra en af institutio-
Convention for the protection of the Rhine against chemical pollution of 1.4.1976, Article 15 and Annex B. Convention on the protection of the Mediterranean against pollution, of 16.2.1976, Article 22 and Annex A. Convention for the prevention of marine pollution from land­based sources, Article 21 and Annex B. It should be noted that when Socialist States are parties to such conventions, they reserve their position on arbitration (for example, the accession of Bulgaria, on 7.11.1977, to the TIR Convention.
(') Den samme procedure gjaldt ifølge den tidligere associeringsaftale mellem Grækenland og EØF (af 1961 ). (2) Artikel 25 i associeringsaftalen af 12.9.1963 med Tyrkiet.
Excluding the Convention on the Law of the Sea (1982) to which the EEC can be a party and, like all other parties, could, under the terms of Article 287(a) and Annex IX, Article 7.1, refer a dispute to the Internation­al Law of the Sea Tribunal, provided for in Annex VI to the convention.
nerne«, »hvoraf følger, at Domstolen er beføjet til som led i fællesskabsretten at træffe præjudicielle afgørelser vedrørende fortolkningen af en sådan aftale«.
the EEC Treaty, the Court ruled that it was incompatible with that Treaty.' Its entry into force is still pending, therefore.
Det er tillige på baggrund af disse betænkeligheder, at EØF ikke har villet indsætte vold­giftsklausuler i de aftaler, der er indgået med EFTA, idet disse aftaler indeholdt bestem­melser, der tilsyneladende lignede EØF­traktatens bestemmelser i en sådan grad, at det kunne have givet anledning til vanskeligheder, hvis et organ, der blev nedsat ad hoc skulle udtale sig om fortolkningen af disse bestemmelser og eventuelt på dette område nå frem til afgørelser, der ikke stemte overens med Domstolens.
If the draft articles formulated by the International Law Commission concerning trea ties concluded between international organizations and treaties between a State and an organization are approved by a convention, and if the Community is party thereto, the Community will be subject to the provisions regarding the peaceful settlement of disputes.
Man har i øvrigt i Polydor­, Pabst­ og Kupferberg­sagerne (jf. ovenfor) kunnet konstate­re, at Domstolen faktisk har fortolket visse bestemmelser i disse aftaler.
These provisions, transposed from the Vienna Convention on the Law of Trea ties stipulate that, if all other procedures fail, any party to a dispute concerning the implementation or interpretation of any article relating to the nullity, extinction or suspension of a treaty, may initiate the procedure laid down in the annex, by addressing a request to the Secretary-General of the United Nations.
Dette forbehold er utvivlsomt af betydning.
This procedure calls for conciliation by a commission appointed in accordance with set rules.
Man forstår nemlig meget vel, at Fællesska­berne søger at undgå, at et udenforstående organ, der ikke er fortroligt med fællesskabs­retten, gennem en fortolkning af en aftale indgået af Fællesskabet selv indirekte kom­mer til at trænge ind på området for Fællesskabets »interne anliggender«.
The commission's report 'is simply a statement of the recommendations submit ted to the parties for consideration to help towards an agreed settlement of the dispute'.
Omvendt er det klart, at Domstolen ikke har nogen kompetence til at påkende en »in­ternational« sag mellem Fællesskabet og nogen af deres aftalepartnere.
Part XV of the convention, which deals with the settlement of disputes in fact applies, mutatis mutandis, to any dispute between the parties to the convention, one or more of which are international organizations.
B. Kompetencefordelingen mellem Kommissionen og Rådet ¡forbindelse med bilæggelsesprocedurer
This agreement provides that the Association Council may decide to settle disputes or may refer them to the Court of Justice of the European Communites or any other exist ing judicial body.
Man har gjort gældende, at indstiftelse af en voldgifts­ eller domstolsprocedure kunne give anledning til kompetencefordelingsproblemer mellem Kommissionen og Rådet.
There is, however, provision for arbitration if the Association Council fails to reach a decision on the dispute.3
C) Præmis 18 f. Efteråt have tilkendegivet denne opfattelse fandt Domstolen dog denne procedure velbegrun­det.
' Opinion 1/76 of 26.4.1977, [1977] ECR 747 to 765. 2The same procedure was laid down in the former agreement associating Greece with the EEC ( 1961 ).
Den fandt det alene uforeneligt med EØF­traktaten, at Fællesskabets repræsentanter i fondsretten skulle udpeges blandt medlemmerne af Domstolen.
5Association Agreement with Turkey of 12.9.1963, Article 25.
Det er nemlig helt utvivlsomt, at det må afgøres, hvilket organ der er kompetent til at udpege Fællesskabernes voldgiftsmænd og repræsentanter og deres instrukser vedrørende sagen.
The possibility of reference to the Court of Justice for a settlement has been criticized, because it could be claimed that, as a Community institution, the Court might be both judge and party in the case.
Da Traktaterne om Fællesskabernes Oprettelse ikke indeholder nogen bestemmelse herom, og da intet afde to organer som tidligere nævnt har eneret på at repræsentere Fællesskabet på internationalt plan, burde der indføres procedurer.
It should be added, however, that a dispute can only be referred to the Court by the As sociation Council, that is by agreement between the two parties.
Det er imidlertid klart, at denne indvending kun har ringe vægt i forhold til den betydning og den interesse, der kan ligge i bilæggelse ved voldgift.
The Community's contracting partner could not, therefore, be taken to the Court against its wishes.
C. De særlige vanskeligheder i forbindelse med blandede aftaler
Section 2: Problems raised by the application to the Communities of procedures for the peaceful settlement of disputes
Der foreligger som udgangspunkt to mulige løsninger.
The truth is somewhat different.
Det medkontraherende tredjeland vil i så tilfælde kunne holde sig til enten Fællesskabet eller medlemsstaterne efter eget valg.
There have in fact been a number of warnings concerning participation by the Communities in arbitration or procedures involving a decision by a tribunal.
Man kan antage, at denne form for procedure var underforstået i associeringsaftalen med Grækenland, hvori det hed: »Med henblik på anvendelsen af denne fremgangsmåde betragtes Fællesskabet og medlemsstaterne som en enkelt part i tvisten«.
The decision reached by the Court of Justice in Opinion 1/76 itself reflects these doubts concerning the involvement of such bodies.
Den anden løsning, som er mere kompliceret, men har betydelig stærkere hjemmel, går ud på, at det er Fællesskabet eller en (eller flere) medlemsstater, der i det enkelte tilfælde inddrages i sagen, og lader endog den mulighed stå åben, at Fællesskabet og en (eller flere) medlemsstater kan inddrages i samme sag.
A - Intervention by an outside body into the province ofCommunity law creates the risk of an interpretation conflicting with that of the Court of Justice of the European Communities
Dette problem erklärt erkendt og klart løst i konventionen af 1. august 1976 om beskyttelse af Rhinen mod kemisk forurening, hvori det hedder:
In Opinion 1/76, the Court of Justice deemed it appropriate to recall with reference to the 'Fund tribunal' that an agreement concluded by the Community was an 'instrument adopted by one of the institutions' 'with the consequence that the Court is competent, within the Community legal system, to give a preliminary ruling on the interpretation of such an agreement'.
»I tilfælde af tvist mellem to kontraherende parter, hvoraf kun én er medlemsstat i Det europæiske økonomiske Fælleskab ... retter den anden part samtidig den samme begæring til denne medlemsstat og til Fællesskabet, som inden for en frist på to måneder efter modtagelsen af begæringen i forening meddeler denne part, om medlemsstaten, Fælles skabet eller medlemsstaten og Fællesskabet i forening optræder som part i tvisten. Hvis en sådan meddelelse ikke gives inden for nævnte frist, anses medlemsstaten og Fælles skabet som værende én og samme part i tvisten, for så vidt angår anvendelsen af bestemmelserne i dette bilag« (')·
The Court went on to say: 'This raises the question whether the provisions relating to the jurisdiction of the Fund tribunal are compatible with those of the Treaty concerning the powers of the Court' and 'While being concerned that such interpretations should be such as to involve the least risk of provoking conflicts of jurisdiction, the possibility cannot be ruled out in advance that the judicial bodies concerned may arrive at differ ent interpretations, which would have repercussions for judicial defendability'.'
Det følger ligeledes logisk af bestemmelserne i havretskonventionen - som følge af med delelsen til de øvrige parter om fordelingen af beføjelserne mellem Fællesskabet og medlemsstaterne - at en tvist snart kan angå Fællesskabet, snart en medlemsstat.
It was because of concern over the same point that the EEC prevented the inclusion of arbitration clauses in the agreements concluded with the European Free Trade Associa­tion (EFTA) because they included provisions apparently so similar to those of the EEC Treaty that it would have been awkward if an ad hoc body had had to rule on the in­terpretation of those provisions and had arrived at conclusions differing from those of the Court of Justice on the subject.
I artikel 7 i bilag IX bestemmes - og anerkendes således underforstået - at organisationen og en eller flere af dens medlemsstater kan optræde i forening under en sag (')·
Furthermore, as already noted, in the previously-mentioned Polydor, Pabst and Kup­ferberg cases, the Court in fact interpreted some provisions of those agreements.
Man kan forestille sig, at der vil være anledning til fælles optræden i tilfælde af tvister, der samtidig berører Fællesskabernes og medlemsstaternes kompetenceområder.
This reserve is undoubtedly important. It is understandable that the Communities should seek to ensure that an outside body, unfamiliar with Community law, does not encroach even indirectly into the Community's 'internal affairs' by way of the interpre­tation of an agreement.
Det er klart, at sådanne mekanismer ikke er enkle.
In law, however, the position of the Court of Justice in relation to an agreement is clear­ly similar to that of a State's national court's.
I det konkrete tilfælde hidrører van skelighederne imidlertid ikke fra selve bilæggelsesproceduren men fra selve den blandede aftale, der som påvist ovenfor er en kilde til komplikationer på alle områder.
Moreover, in the Polydor and other cases it was only by virtue of the applicability of these agreements to subjects of internal law that it was able to proceed to an interpretation, in the same way as internal courts.
Det er på denne baggrund forståeligt, at Fællesskabet ikke systematisk søger at opnå voldgift eller lignende procedurer.
On the other hand, the Court is clearly not entitled to judge on an 'international' proce­dure in which the Community is opposed to another contracting party.
Det accepterer sådanne når de indgår som betingelse for forhandling om en aftale.
Β - Division of powers between the Commission and the Council for theyurposes of settlement procedures
Ved at gøre dette indtager Fællesskabet et standpunkt, der fuldstændig svarer til mange staters, når de betragter indsættelse af klausuler om bilæggelse i en international aftale som et opportunitetsanliggende.
It has been noted that the introduction of an arbitration procedure or a procedure for settlement by a judicial body was liable to create problems as regards the division of powers between the Commission and the Council.
(') Artikel 7. stk. 3 lyder således: Når en international organisation og en eller flere medlemsstater gør fælles sag, anses organisationen at have godkendt samme procedure til bilæggelse af tvistigheden som disse stater.
Since there is no provision in the establishing Treaties and since, as already pointed out, neither of the two bodies has a monopoly as international representative of the Com­munity, procedures would have to be laid down.
I tilfælde, hvor en af disse stater udelukkende har valgt Den mellemfolkelige Domstol i medfør af artikel 287, anses organisationen og denne medlemsstat at have valgt voldgift i henhold til proceduren i bilag VII. medmindre de pågældende parter aftaler en anden fremgangsmåde.
Clearly, however, this objection is of little consequence as compared with the impor­tance and value of a procedure for settlement by arbitration.
Konklusionen af dette værk kan kort sammenfattes i følgende bemærkninger:
In all cases, the two would take the necessary decisions to initiate the procedure jointly and would act together.
1) Vi har forsøgt at redegøre for de væsentligste problemer, som De europæiske Fælles skabers fremtræden som aktør inden for folkeretssamfundet har affødt. Vi har und ladt at behandle spørgsmål af forholdsvis underordnet og væsentligst teknisk karakter o.
It can be argued that this kind of procedure was implied by the provision in the Association Agreement with Greece stipulating that for 'the application of this procedure (arbitration) the Community and the Member States shall be deemed to be a single party to the dispute'.
2) Selv om erfaringen har gjort det muligt at give en detaljeret redegørelse for visse træk ved De europæiske Fællesskabers retsstilling inden for folkeretten, er denne på andre punkter uafklaret, idet der ikke foreligger betydende »fortilfælde«.
The second solution, which is more complicated but much sounder in law, would be to consider that either the Community or one (or more) Member States are parties, and even to make it possible for the Community and one (or more) Member States to be sued jointly.
De oplysninger, som er medtaget på disse områder, er som følge heraf af ret foreløbig karakter.
The problem was clearly understood and resolved in the Convention of 1 August 1976 for the protection of the Rhine against pollution by chemicals, which stipulates:
Derimod forekommer det os, at udviklingen på områder, der er dækket af en righoldig praksis, i det mindste på kort sigt må blive ret begrænset.
If such notification is not given in due time, the Member State and the Community shall be deemed to constitute one and the same party to the dispute for the application of this annex'.'
3) Alt i alt er De europæiske Fællesskaber nået ret vidt i retning af etablering inden for folkeretten, hvilket f.eks. ses af, at EØF er blevet kontraherende part i en verdensomfattende konvention afså stor betydning som FN's havretskonvention.
It also stems logically from the Convention on the Law of the Sea - on the basis of notification of the other parties of the division of powers between the Community and the Member States - that the dispute concerns sometimes the Community and sometimes a Member State.
Vi har bl.a. gjort opmærksom på punkter, på hvilke Fællesskabernes adgang til og deltagelse i arbejdet i internationale organisationer Og konferencer burde styrkes.
If one of those States has opted for the International Court of Justice only, in accordance with Article 287, the organization and that Member State shall be deemed to have accepted arbitration in accordance with the procedure laid down in Annex VII, unless the parties to the dispute agree to choose another method.'
Vi har ligeledes påvist de vanskeligheder, som visse af de betingelser, der er stillet for EØF's deltagelse i multilaterale konventioner, kunne skabe for dette Fællesskab.
It is conceivable that it may be necessary to make common cause in the event of a dispute involving both Community and State powers.
Under disse omstændigheder er det helt utvivlsomt, at Fællesskaberne bør forhandle yderligere med deres partnere om visse sider af deres internationale stilling, idet vi dog herved ser bort fra det ganske særlige problem vedrørende Fællesskabernes »anerkendelse« af USSR og dets allierede.
Such machinery is clearly not simple. In the particular case, however, the difficulty lies not with the settlement procedure as such but with the 'mixed' agreement itself which, as already noted, is a source of all sorts of complications.
Ud over de henvisninger, som forekommer i fodnoterne, henledes opmærksomheden nedenfor på en del værker om De europæiske Fællesskaber som helhed (og derfor også om deres internationale beføjelser) samt på nogle afhandlinger, der specielt behandler spørgsmålet om internationale beføjelser og forholdet til tredjelande.
The outcome of these negotiations is very largely in the hands of the Member States of the Communities and will differ according to whether those States continue, as at present, to handle an essential part of their external relations individually, or whether they decide to take future international action through the Community.
Tredive års fællesskabsret (forskellige forfattere).
TWITCHETT, Europe and the World, Europe Publications, London, 1976.
Værker udkommet på dansk i samlingen europæiske perspektiver
Works published in English in the european perspectives
Nøgle til Europa
The European Community: How it works
Forskellige forfattere
Various Authors
Det europæiske økonomiske Fællesskabs Toldunion
The Customs Union of the European Economic Community
Angående alle andre oplysninger om disse bind samt om deforeliggende udgaver på de forskellige sprog henvises til kataloget fra Kontoret for De europæiske Fællesskabets officielle Publikationer.
Further details of these publications and of the various language versions available are to be found in the catalogue of the Office for Official Publications of the European Communities.
De europæiske Fællesskaber- Kommissionen
The European Communities in the international order
De europæiske Fællesskaber i den internationale retsorden af Jean Groux og Philippe Manin Forord af formand Gaston E. Thorn
By Jean Groux and Philippe Manin Preface by President Gaston E. Thorn
Pris i Luxembourg (moms ikke medregnet) ECU 4,34 BFR 200 DKR 36
Price (excluding VAT) in Luxembourg ECU 5.25 BFR 240 IRL 3.80
De europæiske Fællesskaber er blevet en vigtig »aktør« på den internationale skueplads.
The European Communities have now taken on a major role in international relations.
Det er en betingelse for gennemførelsen af deres opgaver på dette område, at de har den fornødne retlige habilitet.
The fulfilment of this role implies that they possess the necessary legal capacity.
Inden for folkeretten betegner Fællesskaberne imidlertid en nydannelse, og de er med hensyn til folkeretlig habilitet mere end en »klassisk« international organisation, hvilket skyldes de beføjelser, de har fået overladt fra medlemsstaterne.
In terms of international law, their position is new; from the standpoint of international capa­city they are more than a 'classical' international organization, by virtue of the powers trans­ferred to them by the Member States.
Fællesskaberne støder dog fortsat mange steder på begænsninger, som traditionelt gælder for internationale organisationer.
At many points, however, they still come up against the limits traditionally imposed on international organizations.
I dette værk gives en fremstilling af Fællesskabernes nuværende folkeretlige stilling, og det beskrives, hvorledes de lidt efter lidt har kunnet opnå anerkendelse af den placering, der følger af deres beføjelser - selv om anerkendelse endnu ikke er sket i tilstrækkeligt omfang.
This study describes the present position of the Communities in the international order and explains how they have gradually won ­ still inadequate ­ recognition of the place to which their powers entitle them.
Forfatterne, der indefra tager del i Fællesskabernes virke, har uden at lade teoretiske synspunkter uomtalt foretaget en minutiøs gennemgang af praksis på alle områder, hvor en sådan findes og endda er righoldig, som f.eks. praksis med hensyn til Fællesskabernes internationale repræsentation, deres deltagelse i internationale aftaler og deres adgang til internationale konferencer og organisationer.
While not neglecting theoretical considerations, the authors who are involved in the Com­munity's work on the inside, go into very full detail of practice in all cases where it is already established or is even extensive for the international representation of the Communities, par­ticipation in international agreements and access to international conferences and organiza­tions.
Forfatterne har ligeledes undersøgt problemer, der synes at skulle blive stadig vig tigere i praksis, som f.eks. gennemførelsen af internationale aftaler inden for fællesskabsretten, Fællesskabernes folkeretlige ansvar og deres deltagelse i folkeretlige procedurer til bilæggelse af tvister.
They also examine problems which will take an increasing importance in future, such as the implementation of international agreements within the framework of Community law, the Communities' international liability and participation in international procedures for the settlement of disputes.
Docent i folkeret.
Agrégé in public law.
Professor ved uniersité de Paris I (Panthéon-Sorbonne), honorær dekan ved det juridiske fakultet ved Université de Paris-Sud, leder af Centre universitaire d'études des Communautés européennes (Université de Paris I), sagkyndig i folkeret for den juridiske tjeneste ved De europæiske Fælleskabers Kommission og forfatter til bl.a.: »Droit international public« (Masson, 1979).
Professor at the University of Paris I (Pant­héon­Sorbonne), Honorary Dean of the Faculty of Law in the University of Paris­Sud, Director of the Centre universitaire d'études des Communautés européennes (University of Paris I), Consultant on in­ternational law questions to the Legal Service of the Commission of the European Communities, author of Droit international public (Masson, 1979).
Pris i Luxembourg (moms ikke medregnet) ECU 4,34 BFR 200 DKR 36
Price (excluding VAT) in Luxembourg ECU 5.25 BFR 240 IRL 3.80 UKL3 USD 4.50