natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Der måtte imidlertid tages hensyn til, at kul- og stålindustrien, som er en sværindustri, af tekniske grunde måtte arbejde med meget store driftsenheder, og at konkurrenceforholdene på dette om råde var forskellige fra forhold ene inden for sektoren for min dre virksomheder.
The High Authority had the proceeds of the first European tax at its disposal, the ECSC Treaty giving it the power to impose a levy of up to 1% of the average value of a tonne of coal and steel.
Nævnte mål, som Den Høje Myndighed formulerede med re gelmæssige mellemrum, vedrørte en modernisering af virksomhederne, en orientering af deres fabrikation på længere sigt, samt en udvidelse og ændring af deres produktionskapacitet.
This meant ensuring the free movement of workers and checking that wages and salaries were not used as a means of unfair competition. A major feature, however, was that the ECSC Treaty laid down that retraining costs should be shared between the High Authority and the governments.
Målene blev udformet i samråd med regeringerne, producenterne og arbejdstagerne.
The social cost of changes brought about by the Common Market was to be absorbed in the economic costs.
De var kun vejledende, men indeholdt et vurderingsmateriale baseret på et samlet overblik, som ikke blot de enkelte virksomheder, men også virksomhedssammen
Hence the ECSC Treaty began the policy of retraining the workforce for new jobs when technical or economic changes made mineworkers or steelworkers redundant.
Med hensyn til styringen af markedet bestræbte Den Høje
Discrimination was also common in transport.
Følgende side: 30. april 1953 — Den første »europæiske« stål­barre.
any resettlement allowances for redundant workers; the govern­ment of the Member State paid the other half.
30. april 1953 — Pressekon­ference i anledning af åbningen af det fælles marked for stål; fra venstre til højre: Heinz Potthoff (D), Franz Etzel (D), Albert Coppé (Β), Jean Monnet (F), Dirk Spie­renburg (NL), Enzo Giaccherò (I).
Following page: 30 April 1953 — The first 'European' steel ingot.
Myndighed sig endvidere på at gennemføre en bedre tilpasning af arbejdskraften til betingel­serne på markedet.
30 April 1953 — Press confer­ence for the opening of the Common Market in steel.
Det drejede sig naturligvis om at opnå fri bevægelighed for arbejdskraften og at påse, at lønpolitikken ikke gik den illoyale konkurrences ærinde.
Left to right: Heinz Potthoff (D), Franz Etzel (D), Albert Coppe (Β), Jean Monnet (F), Dirk Spierenburg (NL), Enzo Giaccherò (I).
Arbejdet blev overdraget til en særlig konference, der ligeledes blev ledet af Paul-Henri Spaak, og som foregik på slottet »Val Duchesse« i Bruxelles fra juni til oktober 1956.
Brussels from June to October 1956 with Spaak in the chair.
Man måtte igennem flere ministerkonferencer, for at komme til bunds i en række problemer, som var blevet fremdraget af især Frankrig: en medlemsstats muligheder for at melde sig ud af fællesmarkedet, når den stod over for alvorlige vanskeligheder, markedsordningen for land bruget og associeringen af over søiske territorier.
Several ministerial conferences were needed to resolve major problems, notably those raised by France which included the possibility for a country to with draw from the Common Market if it encountered serious problems, the organization of agriculture and the association of overseas territories.
Endelig blev de to traktater underskrevet den 25. marts 1957 i Rom.
The two treaties were finally signed in Rome on 25 March 1957.
EØF-traktaten blev et kom promis mellem tilhængerne af en omfattende integration af be stemte sektorer og tilhængerne af et frihandelsområde.
The establishment of the European Economic Community represented a compromise between those who wanted a large measure of integration in a limited number of sectors and those who favoured a free trade area.
Det dre jede sig imidlertid om at etablere et veritabelt fælles marked med ophævelse af hindringer for samhandelen og med oprettelse af en fælles toldtarif over for tredjelande. Endvidere skulle politikken på en række områder harmoniseres, og inden forvisse sektorer skulle der endda gen nemføres en fælles politik.
The aim was, however, to set up a real Common Market which would eliminate internal barriers to trade and set up a common external tariff.
Det var institutionerne, der i forhold til de beføjelser, de blev tildelt i henhold til EØF-traktaten, skulle iværksætte de forskellige for mer for politik.
These policies were to be administered by the Institutions in accordance with their roles as defined by the EEC Treaty.
Derimod blev Euratom-traktaten en reglernes traktat i lighed med EKSF-trak-taten, og på et vist tidspunkt var der endda tale om at fusionere de to traktater.
The EURATOM Treaty resembled the ECSC Treaty in that It was a treaty laying down rules and there was even talk at one point of combining the two Communities. ties.
Schuman-erklæringen gav EKSF et tredobbelt mål: det skulle tilvejebringe en forsoning mellem Frankrig og Tyskland, undersøge, om et fælles marked kunne gennemføres, samt skabe grundlaget for fremtidens Eu ropa.
The Schuman Declaration had set the ECSC three goals: to reconcile France and Germany, to investigate the possibilities of a Common Market and to lay the foundation for the Europe of the future.
Det sagde derfor sig selv, at i det lange løb ville projektets levedygtighed være betinget af, at samtlige økonomiske sektorer kom med i fællesmarkedet.
It was quite clear that if this project was to have any chance of success in the long run, the Common Market had to be extended to the whole of the economy.
Men hvorledes kom man videre fra én sektor til samtlige sektorer?
The question now was how this was to be done.
Dem man dengang kaldte »funktionalisterne« ville gå frem sektor for sektor.
The 'functionalists' favoured a sector-by-sector approach.
Derimod foretrak de såkaldte »institutionalister«, at man oprettede et politisk fællesskab, som samtlige økonomiske sektorer kunne ind gå i.
The 'institutionalists', on the other hand, wanted to set up a political community which would provide a means of integrating the whole of the economy.
Men det nederlag, som Det europæiske Forsvarsfællesskab led i det franske parlament i au gust 1954, fik til følge, at forslaget til et politisk fællesskab, som hang sammen med forsvarsfællesskabet, led samme skæbne.
However, the rejection by the French Parliament in August 1954 of the European Defence Community (EDC) also meant the death of the political community associated with it.
Det så ud, som om den europæiske opbygning ikke kun ne komme videre, men så be gyndte man på den mellemstatslige konference, der fandt sted i Messina 1.-3. juni 1955, at be handle et forslag, som den ne derlandske udenrigsminister Johan Beijen havde taget initiativet til, til en omfattende told union og en integration af nye sektorer (elektricitet, transport, atomenergi).
There seemed no way of ad vancing the construction of a united Europe until the Dutch Minister of Foreign Affairs, Johan Beijen, proposed a wideranging customs union to in clude a number of new sectors (electricity, transport and nuclear energy).
Den belgiske uden rigsminister, Paul-Henri Spaak, fik af konferencen til opgave at lede et mellemstatsligt udvalg, der skulle udarbejde en rapport om mulighederne for at gennem føre et fælles marked med en harmoniseret økonomisk og social politik.
This was discussed at intergovernmental level in Messina from 1 to 3 June 1955 and the conference appointed Paul-Henri Spaak, the Belgian Minister of Foreign Affairs, to head an intergovernmental com mittee to report on the prospects of establishing a Common Market, with harmonization of economic and social policies.
Spaak-rapporten blev tilstillet regeringerne den 21. april 1956 og forelagt de seks udenrigsministre i Venedig den 29.-30. maj 1956.
The Spaak report was sent to governments on 21 April 1956 and discussed by their foreign ministers in Venice on 29 and 30 May 1956.
De be sluttede at lægge rapporten til grund for forhandlinger med henblik på en udarbejdelse af to traktater: den ene skulle omfatte
They decided to use it as a basis for drawing up two treaties, one dealing with the economy in general and the other specifically concerned with atomic energy.
1. juni 1955 — Messina­kon­ferencen; fra venstre til højre: Johan Beijen (NL), Gaetano Mar­tino (I), Joseph Bech (L), Antoine Pinay (F), Walter Hallstein (D), Paul­Henri Spaak (Β).
1 June 1955 — The Messina Conference. Left to right: Johan Beijen (NL), Gaetano Martino (I), Joseph Bech (L), Antoine Pinay (F), Walter Hallstein (D), Paul-Henri Spaak (Β).
Grundtræk af EØF-traktaten
The bases of the EEC Treaty
25. marts 1957 — Undertegnelsen af Rom-traktaterne.
25 March 1957 — Signing of the Treaty of Rome.
Kommissionen, der havde ni medlemmer ligesom Den Høje Myndighed (men uden mulighed for selv supplering), og hvori Italien, Tyskland og Frankrig havde to medlemmer, der i øvrigt valgtes for fire og ikke for seks år, har kun beføjelse til at stille forslag.
It was federal in nature as was the ECSC, but it covered the entire economy while the ECSC was for a more limited field.
Men der skal en enstemmig beslutning til for
Its major innovation was the dual nature of its executive.
Det på Rom-traktaten baserede europæiske økonomiske Fællesskab (EØF) er meget me re end en toldunion.
The order of the Institutions was the reverse of that of the ECSC: the Council came before the Commission and this was not the only place where the question of supranationalité surfaced.
I økonomisk henseende er det føderalistisk, hvad der i øvrigt også er tilfældet med kul- og stålmarkedet om end i et mere begrænset omfang.
Like the High Authority, the Commission had nine members; the ninth, however, was not co-opted but provided by Italy which, like France and Germany, now had two members.
Det originale ved det økonomiske fælles skab er den dualisme, der gør sig gældende for de udøvende myndigheders vedkommende.
All the members of the Commission were appointed for four years instead of six.
Institutionernes rækkefølge er den modsatte af EKSF-insti-tutionernes. Rådet omtales før Kommissionen, men dette er ikke det eneste tegn på problematikken omkring det overnationa
The Council took decisions unanimously, by majority vote or by a qualified majority with votes weighted as follows: France, Germany and Italy: 4 each; Belgium and the Netherlands: 2 each; Luxembourg: 1.
I begyndelsen af 1958, da Rom-traktaterne trådte i kraft, steg antallet af delegerede i Forsamlingen fra 78 til 142. Disse blev fortsat udpeget af de nationale parlamenter, men muligheden for at afholde almindelige direkte valg var nævnt i trak taterne.
From the beginning of 1958, when the Treaties of Rome came into force, the Assembly was enlarged from 78 to 142 members, who were still nominated by national parliaments (although provision was made for election by universal suffrage).
Tyskland, Frankrig og Italien havde 36 delegerede, me dens Belgien og Nederlandene hver havde 14 og Luxembourg 6 i Forsamlingen.
France, Germany and Italy provided 36 each, Belgium and the Netherlands 14 each and Luxembourg 6.
Den kunne af sætte Kommissionen, men det skal samtidig indrømmes, at den parlamentariske kontrol var be skeden navnlig i sammenligning med den juridiske kontrol, der ligesom i alle andre føderalistisk prægede systemer havde en me get væsentlig betydning.
The As sembly could force the resignation of the Commission but par liamentary control was limited, particularly in comparison with legal controls which, as in all federal systems, were of the utmost importance.
Det var i øvrigt ikke nødvendigt at ændre Domstolens struktur, og den beholdt det samme antal dom mere og samme status, som den havde i henhold til EKSF-trak-taten. Imidlertid kunne alle fysiske eller juridiske personer nu indanke enhver afgørelse, der berørte dem direkte og individuelt.
There was no need to alter the role of the Court of Justice and it continued with the same number of judges and the same statute, laid down in the ECSC Treaty.
Det skal tilføjes, at EØF-traktatens økonomiske karakter og omfang nødvendiggjorde op rettelsen af en lang række rådgivende tekniske organer, hvoraf det vigtigste var Det økonomi ske og sociale Udvalg, der fra EØF-traktatens begyndelse be stod af 101 medlemmer fra for skellige interessegrupper (producenter, landbrugere, vognmænd, arbejdstagere, handlende, håndværkere osv.).
The economic nature and scope of the EEC Treaty did, however, require a large number of advisory bodies to advise on technical matters. The most important of these was the Economic and Social Committee which, from the start of the Treaty, provided a forum for 101 members representing different aspects of economic and social life (producers, farmers, hauliers, workers, traders, craftsmen, etc.).
Tyskland, Frankrig og Italien havde hver 24 medlemmer, Belgien og Holland 12, medens Luxembourg havde 5 medlemmer.
There were 24 members each from France, Germany and Italy, 12 each from Belgium and the Netherlands and 5 from Luxembourg.
Mange andre ud valg og komiteer var ligeledes hjemlet i traktaten: transport, socialfond, monetær fond, konjunkturpolitik. junkturpolitik.
Provision was also made for a whole series of other committees: transport, Social Fund, monetary matters and economic policy.
Den første opgave, som ifølge traktaten blev overdraget til EØF-institutionerne, var oprettelsen af Toldunionen: gradvis afskaffelse af ind- og udførselstold og af toldkontingenter mellem Fællesskabets medlemslande og oprettelse af en fælles ydre toldtarif.
ment of the customs union: the gradual elimination of customs duties and quotas between the Member States and the introduction of a common external tariff.
Hertil var fastsat en overgangsperode på 12-15 år opdelt i tre faser, med mulighed for forlængelse af tidsfristen un der de to første perioder.
Provision was made for a transitional period of 12 years, divided into three stages, with the possibility of extension of the time limit during the first two periods.
Allerede den 1. juli 1968 var imidlertid samtlige former for indbyrdes told fjernet og den ydre toldtarif indført.
In fact, all customs duties were removed and the common external tariff erected by 1 July 1968.
Det samme tempo prægede gennemførelsen af fri bevægelighed for personer, tjenesteydelser og kapital.
Freedom of movement of persons, services and capital was to proceed at the same pace.
Der fastsattes konkurrencereguleringsregler vedrørende virksomhedskarteller, tilfælde af dominerende position eller dumping samt statsstøtte.
Competition rules were to apply to agree ments between firms, abuses of a dominant position, dumping and State aids.
Der blev for muleret principper for en fælles landbrugspolitik, transportpolitik, handelspolitik og social politik og tilstræbt en koordinering mellem medlemsstaterne med hensyn til konjunkturpolitik og monetær politik.
The Treaty laid down the principles of common agricultural, transport, commercial and social policies while economic policy and monetary policy were also be to coordinated.
En særlig del af traktaten indeholdt en konvention om associeringen af oversøiske lande og territorier, der var afhængige af visse af Fællesskabets medlemslande. Men i modsætning til EKSF rådede EØF ikke over egne finansielle ressourcer.
A European Investment Bank was set up as a structural policy instrument, while a specific section of the EEC Treaty and Implementing Convention provided for the association of overseas countries and territories dependent on certain Member States.
Medlemslandene finansierede i stedet Fællesskabets udgifter efter følgende fordelingsnøgle: 28% til henholdsvis Tyskland, Frankrig og Italien, 7,9% til Belgien og Nederlandene og 0,2% til Lu xembourg.
The European Economic Community, however, lacked its own financial resources such as the ECSC enjoyed: instead it was financed by the Member States according to the following scale: France, Germany and Italy, 28% each; Belgium and the Netherlands, 7.9% each and Luxembourg, 0.2%.
Med hensyn til Socialfondens midler benyttedes imidlertid en anden fordelingsnøgle under hensyntagen til situationen i visse lande: 32% til Tyskland og Frankrig, 20% til Italien, 8,8% til Belgien, 7% til Nederlandene og 0,2% til Lu
The Social Fund, however, was financed according to the follow ing, different, scale: France and Germany, 32% each; Italy, 20%; Belgium, 8.8%; the Netherlands, 7% and Luxembourg, 0.2%. The Treaty did however include pro vision for the EEC to have its own resources.
Grundtræk af Euratom-traktaten
The bases of the EURATOM Treaty link EURATOM with the EEC.
EKSF, men i betragtning af, at det nukleare marked var et helt nyt fænomen, medens kulmarkedet var et traditionelt marked, foretrak man, at Euratom fik samme opbygning som EØF.
The EURATOM Council was therefore established on similar principles to that of the EEC although the Commission had only five members as Luxembourg was not represented.
Det økonomiske og sociale Udvalg fik samme funktion i forholdet til Euratom-Kommissionen, som det havde i forholdet til EØF-Kommissionen.
The first task of EURATOM was to organize research and make arrangements for the dissemination of information.
Der blev imidlertid nedsat et vi denskabeligt og teknisk udvalg på tyve medlemmer, som blev udnævnt personligt for et tids rum af fem år.
An initial research and investment programme annexed to the EUR ATOM Treaty had an appropriation of 215 million units of ac count, of which almost twothirds was earmarked for the establishment of a Joint Research Centre and the construction of a prototype heavy-water reactor.
Euratom-traktaten (Det eu ropæiske Atomenergifællesskab, Euratom) var måske endnu mere ambitiøs end EØF-traktaten.
The Treaty establishing EURATOM (European Atomic En ergy Community; EAEC) was perhaps even more ambitious than the EEC Treaty.
Det var den almindelige opfattelse, at atomenergi hurtigt ville afhjælpe mangelen på energi, da der på daværende tids punkt var knaphed på kul.
It was widely believed that atomic en ergy would soon fill the energy gap then being caused by a shortage of coal.
I Messina var man allerede blevet enige om at forene medlemslandenes atomenergiressourcer. I Venedig i maj 1955 knæsattes princippet om at oprette et fælles marked: lige adgang til forsyningskilderne, koordinering og stimulering af atomforskning, udveksling af erfaringer, generelle retningslinjer på atomområdet, oprettelse af fælles virksomheder og indførelse af ensartede sikkerhedsnormer.
At Messina, agreement had been reached on the pooling of nuclear resources and in May 1955 a meeting in Venice reached agreement on the principles of a nuclear Common Market with equal ac cess to supplies, the coordination and stimulation of research, exchange of information, shared objectives, the setting up of joint undertakings and harmonized safety rules.
Suez-krisen i oktober-november 1956 fremmede denne tendens, der kom til udtryk i en »vismandsrapport«, »Et mål for Euratom«, udarbejdet af et triumvirat bestående af den kommende formand for Eura tom-Kommissionen, Armand, næstformand i EKSFs Høje Myndighed, Etzel, og den ita lienske videnskabsmand Giordani. ni.
The Suez crisis in October and November 1956 accentuated this tendency, which was reflected in the 'Wise Men's' report, 'Un objectif pour Euratom', drawn up by Louis Armand, a future President of the EURATOM Commission, Franz Etzel, Vice-President of the High Authority of the ECSC, and the Italian scientist, Francesco Giordani.
Euratoms institutioner fik til opgave omgående at tilrettelægge forskningen og udbredelsen af teknisk viden. Et første program for forskning og investering udgjorde et bilag til traktaten og var tildelt 215 mio regningsenheder.
The next task was to set up a new industry with general objectives, investment statements, joint undertakings, health controls and safeguards.
Omkring to tredjedele af dette beløb skulle bruges til oprettelse af et fælles forskningscenter, der skulle ud styres med en prototype på en tungtvandsreaktor.
The Agency had considerable powers of right of option within the Community and a monopoly on imports to ensure equal access for all concerned. cerned.
De betænkeligheder, man havde angående institutionernes overnationa le beføjelser, specielt med hen syn til det foreslåede Eura-tom-forsyningsmonopol, vanskeliggjorde forhandlingerne.
The military aspects of atomic energy continued to cause difficulties and hesitations about the Institutions' supranational powers, particularly EURATOM's monopoly of supply, made the negotiations difficult.
Ende lig førte et møde mellem Guy Mollet og Konrad Adenauer til enighed om et forsyningsagentur, der skulle have forkøbsret.
Finally, following a meeting between Guy Mollet and Konrad Adenauer, a Supply Agency was set up with a right of option on purchases.
På Pariskonferencen 18.-19. februar 1957 accepterede de seks regeringschefer Euratoms for købsret til fissile materialer.
At the Paris Conference on 18 and 19 February 1957, the six Heads of Govern ment agreed that EURATOM should have priority in the purchase of fissile materials.
Man havde overvejet en associering mellem eller en sammenlægning af Euratom og
The association or merger of EURATOM and the ECSC was considered but, because the nuclear market was completely new while that for coal was well established, it seemed better to
14. januar 1958 — De tre for mænd for De europæiske Fællesskaber afholder deres første møde; fra venstre til højre: Walter Hallstein (EØF), Paul Finet (EKSF), Louis Armand (Euratom). ratom).
14 January 1958 — First meet ing of the Presidents of the European Communities. Left to right: Walter Hallstein (EEC), Paul Finet (ECSC), Louis Armand (EURATOM).
DET EUROPÆISKE ØKONOMISKE FÆLLESSKAB (EØF) Rom-traktaten, 25. marts 1957
EUROPEAN ECONOMIC COMMUNITY
De europæiske Fællesskabers Forsamling (Den europæiske Forsamling, 1958; Europa-Parlamentet, 1962)
Assembly of the European Communities (European Parliamentary Assembly, 1958; European Parliament, 30 March 1962)
Rådet for EØF (Rådet for De europæiske Fællesskaber, 1. juli 1967)
(EEC) Treaty of Rome, 25 March 1957
Kommissionen for EØF (Kommissionen for De europæiske Fællesskaber, 1. juli 1967)
Council of the EEC (Council of the European Communities, I Jul) 1967)
De europæiske Fællesskabers
Commission of the EEC (Commission of the European Communities, 1 July 1967)
De europæiske Fællesskabers Kontrolkommission europæiske Fællesskabers Revisionsret, 22. juli 1975)
Audit Board of the European Communities (Court of Auditors of the European Communities, 22 July 1975)
De europæiske Fællesskabers økonomiske og sociale
Economic and Social Committee of the European Communities
DET EUROPÆISKE ATOMENERGIFÆLLESSKAB (Euratom) Rom-traktaten, 25. marts 1957
Assembly of the European Communities (European Parliamentary Assembly, 1958; European Parliament, 30 March 1962)
De europæiske Fællesskabers Forsamling (Den europæiske Forsamling 1958; Europa-Parlamentet, 30. marts 1962)
EUROPEAN ATOMIC ENERGY COMMUNITY (EURATOM; EAEC) Treaty of Rome, 25 March 1957
' Rådet for Euratom (Rådet for De europæiske Fællesskaber, 1. juli 1967)
Council of EURATOM (Council of the European Communities, 1 July 1967)
Kommissionen for Euratom (Kommissionen for De europæiske Fællesskaber, 1. juli 1967)
Commission of EURATOM (Commission of the European Communities, 1 July 1967)
De europæiske Fællesskabers
Court of Justice of the European
De europæiske Fællesskabers økonomiske og sociale Ud- valg
Economic and Social Committee of the European Communities
Det viste sig at være umuligt at forlige tilhængerne af et stærkere og mere overnationalt fællesskab og tilhængerne af et »Staternes Europa«.
The political development of Europe a stronger community and supranational emphasis and those in favour of a Europe made up of nation States.