natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I perioden 1970-1978 var de eksisterende sektorstrukturers betydning for de regionale forskelle i produktionsstigningerne relativt lav, medens udviklingerne inden for sektorerne spillede en betydelig rolle. Disse resultater er i overensstemmelse med de tidligere observationer8*.
Over the period 1978/70 the importance of existing sectoral structures for regional output growth differentials was relatively low while intra-sectoral developments played a substantial role.
Siden 1974 har en voldsom sektoruligevægt og heraf følgende justeringsbehov imidlertid i nogle fa tilfælde sløret den generelle tendens.
However, since 1974 some severe sectoral imbalances and attendant adjustment requirements blurred the general tendency in a few cases.
Regionaludviklingen i Fællesskabet synes i stadig mindre omfang at afhænge af de eksisterende sektorstrukturer.
Regional development in the Community seems to be less and less dependent on existing sectoral structures.
I modsætning til beskæftigelsesbaserede resultater af ældre undersøgelser vedrørende 1950'erne og 1960'erne, som viste "vækstsektorers" dominans pa typisk nationalt eller EF-plan, konkluderer visse senere produktionsbaserede undersøgelser, at sådanne sektorer i dag kun spiller en mindre rolle.
In contrast to employment based findings of older studies on the 1950's and I960's which demonstrated the predominance of typically national or Community "growth-sectors", more recent output based research concludes that such sectors play only a minor role today.
Det er naturligvis stadig et åbent spørgsmål, om sektoreffekten igen er blevet mere betydningsfuld i de seneste år, som ikke har kunnet tages i betragtning, og som har været præget af krise i nogle sektorer.
The question remains open, of course, if in the most recent years, which could not be taken into account and which were charaterised by crisis in some sectors, the sectoral effect has been again more important.
Imidlertid har den regionalt specifikke vækst i individuelle sektorer, betydningen af de mellemregionale uligheder i væksten i individuelle sektorer, og deres forhold til regionernes generelle udviklingsniveau såvel som ressourcernes mellemsektorale mobilitet gjort det klart, at en højnelse af det økonomiske niveau i individuelle regioner ikke er et problem, der vedrører individuelle sektorer, men derimod en proces, der vedrører sektorernes indbyrdes afhængighed.
However, regionally specific growth of individual sectors, the importance of interregional disparities in the growth of individual sectors, their relationship to the general development level of regions as well as inter-sectoral mobility of resources have made it clear that raising the economic level of individual regions is not a problem of individual sectors but is a process of sectoral interdependence.
Generelt skal produktionssammensætningen svare til efterspørgselsstrukturen for at undgå flaskehalse eller sektorproblemer og overskudskapaciteter.
Generally the composition of output has to match the structure of demand to avoid the appearance of bottlenecks or sectoral problems and excess
Denne ligevægtsbetingelse skal ses i national og international sammenhæng.
capacities. This equilibrium condition must be seen in the national and international context.
Forskellene i regionale udbuds- og efterspørgselsstrukturer er nemlig basis for den mellemregionale og internationale arbejdsdeling samt udenrigshandelen.
In fact, differences in regional structures of supply and demand are the basis of the interregional and international division of labour and of foreign trade.
Imidlertid må der selv på regionalt plan være en balance i sammensætningen af udbud af og efterspørgsel efter ikke-markedsbestemte goder og tjenesteydelser.
However, even at regional level the composition of supply and demand for non-tradable goods and services must be balanced.
En regions sektoralstruktur på et givet tidspunkt kan faktisk være et handicap eller en fordel.
The sectoral structure of a region at a given moment in time may in fact constitute a handicap or an advantage.
Dog er der intet tegn på, at regionernes relative vækst har været systematisk domineret af de oprindelige forskelle i erhvervsstruktur, som med tiden ændres gradvis, men markant.
However, there is no evidence that the relative growth performance of regions has been dominated systematically by the initial sectoral mix which is subject to gradual but significant changes over time.
SÆRLIGE PROBLEMER
SPECIFIC PROBLEMS OF CERTAIN
Som anført i afsnit 2.3, har der i Fællesskabet i 1970'erne kunnet registreres en næsten stagnerende beskæftigelse.
As shown in chapter 2.3, overall employment in the Community more or less stagnated in the seventies.
Samtidig er det foregående tiårs tendenser i landbrugs- og servicesektorerne fortsat, dvs. en betydelig nedgang i beskæftigelsen i landbruget og en kraftig stigning i den tertiære sektor.
At the same time, for agriculture and services the trend in employment apparent in the previous decade continued: a marked decrease in agriculture and a marked increase in the tertiary sector.
Jf. Europas regioner, første periodiske beretning om den sociale og økonomiske situation i Fællesskabets regioner, 1980, kapitel 5.7.
There was a break, however, in the development of the industrial sector: sustained expansion up to 1970 turned round to a marked decrease in the 1970's to such an extent that employment in 1980 was 11% below its level in 1970.
I industrien (tabel 3.5.-I)85er det mineindustrien, bortset fra olie- og naturgasindustrien samt branchen "andre produkter fra miner og stenbrud", der mellem 1970 og 1980 som i de foregående tiår har haft de mest markante nedgange.
Industries (see Table 3.5.-I)85based on the extraction of raw materials, with the exception of the production of petroleum and natural gas, and other mining and quarrying, registered the sharpest percentage reductions between 1970 and 1980 in line with their experience in previous decades.
Hvad forarbejdningsindustrien angår, har nedgangen været af samme størrelse som for hele sektoren (-1,1% pr. år).
Manufacturing industry as a whole experienced more or less the same decrease as industry as a whole (-1,1% p.a.).
Medens "kun" 9 brancher havde en faldende beskæftigelse mellem 1950 og 1970, blev alle berørt i perioden 1970-80, bortset fra den kemiske industri og de "andre forarbejdningsindustrier".
While between 1950 and 1970 nine industrial sectors alone had experienced a decrease in employment, in the period 1970-1980 employment decreased in all industries, with the exception of "chemical products" and "other manufacturing industries".
De ni førnævnte brancher, dvs. værfter, tekstiler og beklædning, jernbanemateriel, fodtøj, læder, produkter af træ og kork, tobak og cement, har haft større beskæftigelsesnedgange end EF-gennemsnittet (-1,1%), hvilket også gjaldt for fire andre brancher, nemlig jern og stål, keramik, glas og glasprodukter samt ikke-metalholdige mineralprodukter.
An above average decrease (more than -1,1%) compared to the Community was shown on the one hand by all of the previous nine industries, namely shipbuilding, textiles and clothing, railway equipment, footwear, leather goods, wood and cork products, tobacco manufacture and cement manufacture. On the other hand, four more industries joined them, namely production of iron and steel, pottery and china, glass and glass-products and the manufacture of non-metallic mineral products.
Ser man på hele perioden 1950-1980 i EF, repræsenterer mineindustrien den typiske branche i tilbagegang (kul og mineraler); i forarbejdningsindustrien er det tekstiler og beklædning, fodtøj, læder, produkter af træ og kork, værfter, jernbanemateriel, tobak og cement86, der har "symboliseret" denne nedgang.
Taking the whole period from 1950 to 1980, on the Community level extractive industries dealing with raw materials stand out as being "typically" in decline (coal and the mining of ores) as do the textile and clothing, footwear, leather goods, wood and cork products and shipbuilding industries within manufacturing, along with railway equipment, tobacco production and cement86.
Blandt disse brancher har nedgangene været langt de største i absolutte tal i kulindustrien samt i tekstil- og beklædningsindustrien.
Among these, by far the biggest losses, measured in absolute figures, were registered within coal mining and textiles and clothing.
Følgende analyse af den regionale udvikling i forskellige industrigrene vedrører de brancher af forarbejdningsindustrien, over for hvilke Fællesskabet har påtaget sig et særligt ansvar inden for rammerne af de politikker, det iværksætter.
The following analysis of the regional development of individual sectors refers to those branches of manufacturing industry for which the Community has a particular responsibility within the framework of its policies.
Beskæftigelsen i Fællesskabets tekstil- og beklædningsindustri er faldet uafbrudt siden 1950 (tabel 3.5.-1) med en takt, der er accelereret fra tiår til tiår (gennemsnitlige årlige nedgange hhv. 0,8%, 1,7% og 3,4?o).
As is shown by Table 3.5.-1, employment in the textile and clothing industry on the Community level has declined continuously since 1950, furthermore this occurred at an accelerating rate from one decade to the next (average annual decrease: 0,8, 1,7 and 3,4%).
Udtrykt i procent, har tekstil- og beklædningsindustrien sammen med jernbanemateriel, tobak og fodtøj været de sektorer i forarbejdningsindustrien, hvor nedgangen har været størst.
Next to railroad equipment, tobacco manufacture and footwear, the textile and clothing sector was the manufacturing industry with the fastest decline in percentage terms.
Denne udvikling har haft en så meget større virkning som denne sektor tegner sig for et stort antal industrielle arbejdspladser i Fællesskabet.
This development takes on added significance because this sector is a major industrial employer within the Community.
I de sidste 30 år har den nemlig været den vigtigste sektor med 20% af industribeskæftigelsen i 1950 og 10% i 1980.
Indeed, within manufacturing industry it has remained the most important source of employment over the last 30 years, with a share of respectively 20% and 10% of all employment in manufacturing in 1950 and 1980.
Nedgangstakten for beskæftigelsen har været meget høj, og tabene udgør ca. 2 500 000 arbejdspladser.
This high share in combination with the steep percentage reductions led to the loss of about 2.5 million jobs.
Tekstil- og beklædningsindustrien er næst efter landbruget den sektor, hvor beskæftigelsesnedgangen i absolutte tal har været størst i EF.
After agriculture the textile and clothing sector experienced the highest absolute losses within total Community employment.
Denne nedgang svarede i perioden 1970-1980 til godt to tredjedele af tallene for landbruget.
In the period 1970-80 job losses of this sector reached more than two-thirds of those in agriculture.
Beskæftigelsesnedgangen i perioden 1975-1981 har været over EF-gennemsnittet (-4,5%) i Nederlandene (-9,5%), Belgien (6,7%) og Det forenede Kongerige (-6,3%)87.
Compared to the Community average (-4,5%), there were above-average reductions in employment in the Netherlands (-9,5%), Belgium (6,7%) and the UK (-6,3%)".
I alle de øvrige lande har man imidlertid ligeledes kunnet registrere betydelige nedgange.
Over the period 1975-1981 all other countries also experienced significant losses.
Dette fald i beskæftigelsen har i vid udstrækning været en følge af stigningen i
To a considerable degree the increase in imports from third countries, in particular low-cost production countries was responsable.
TABEL 3.5.­1 BESKÆFTIGELSEN I SEKTORERNE I EØF (DE Nl)(1)
TABLE 3.5.­1 EMPLOYMENT IN THE EEC 9
Andel af d în samlede beskæft ige se
Share of tota I employment
4 Udvinding af jernmalm 5 Udvinding af non­ferrometa1 1er 6 Anden udvinding og stenbrud
­4.3 ­3.8 ­1.1 f¡sh¡ng 2 Coa Ι M i n¡ng 3 Crude petroleum and natural gas production 4 Min ing of i ron ore 5 Ore mining of non ferrous 6 Other mining and quarrying
TABEL 3.5.­1 BESKÆFTIGELSEN I SEKTORERNE I EØF (DE Nl)(1) (FORTSAT)
TABLE 3.5.1 SECTORAL(I) EMPLOYMENT IN THE EEC 9
Ari ig stigningstakt stigningstakt
Annua I average growth rate
Andel af den samlede beskæft ig e 1 se
Sha re of tota I empIoyment
31 Fremstilling og reparation af t— CD
31 Manufacture and repair of railroad
Fremst i I I i ngsv i rksomhed
Manufacturing industry
36 Vand, gas, elektricitet 37 Bygge­ og anlægsvirksomhed
36 Electricity, 37 Construction
Tjenesteydelser i alt
Service sector
(1) in E Zu rope), undersøgelse foretaget
(1) Standard activity classification of FLEUR (Fat :tors of location in Furope), study carr i ed out by the Nederlands Economisch Instituut.
Mellem 1955 og 1974 er antallet af beskæftigede i EKSF-området vedvarende steget med i alt ca. 100 000 enheder i EF's oprindelige seks medlemsstater9.
The number of employees in ECSC activities was still growing by around 100 000 overall, in the original six Member States91 between 1955 and 1974.
Fra 1975 er antallet i EF's ni medlemsstater faldet med en stadig større takt: -2,1% om året i perioden 1977/74, -5,0% om året i 1980/77 og 8,4% om året i 1982/80.
Since 1975, in the Community of the Nine, there was an accelerating reduction: over the period 1977/74 by -2,1% p.a., over 1980/77 by -5,0% p.a. and over 1982/80 by -8,4% p.a.
En analyse af denne udviklings regionale virkninger viser, at stålindustrien mere end nogen anden industri er afhængig af specifikke geografiske og strukturelle faktorer (råstoffer, transportmidler, store kapitalintensive virksomheder).
The iron and steel industry depends, more than other industries, on specific locational and structural factors (raw materials, transport cost, and capital intensive, large enterprises).
Pa grund af denne afhængighed har stålindustriens geografiske fordeling ændret sig betydeligt i 1950'erne.
This dependence led, in the 1950's, to a substantial change in location.
Indtil da havde stålindustrien især udviklet sig nær stenkuls- og mineralforekomsterne samt de vigtigste hjemmemarkeder, bl.a. Ruhr-bækkenet, Wallonie, Lorraine, Luxembourg,
Up until then, the European steel industry had grown, essentially, near its coal and ore fields and its most important home markets, particularly in the Ruhr, Wallonia, Lorraine, Luxembourg, Wales and the North of England92.
Wales og det nordlige England92. Derfor tegnede fabrikkerne ved kysterne sig kun for en ubetydelig del (ca. 5% i 1955) af den samlede produktion i EKSF (ekskl. Det forenede Kongerige).
Accordingly the share of coastal works in overall ECSC production (excluding UK) was negligible (only about 5% in 1955).
Som følge af prisfaldet på kul og mineraler indført fra tredjelande, nedgangen i transportomkostningerne og stigningen i EØF's ståleksport er jern- og stålproduktionen fra moderne integrerede stålværker ved kysterne blevet mere økonomisk i slutningen af 1950 erne.
Falling prices for imported coal and ore from third countries, a decline in overseas transport costs and increasing Community steel exports means that at the end of the 1950's iron and steel production in modern integrated coastal steel works became more economical.
Dette fænomen har medført oprettelsen af et betydeligt antal større kyststålværker, som har bragt deres andel af stålproduktionen i EØF (ekskl. Det forenede Kongerige) op på 14% i 1965 og derefter på knap 21% i 1972.
This led to the establishment of a considerable number of large coastal works. As a result, their share of Community (excluding UK) steel production grew to 14% in 1965 and to nearly 21% in 1972.
Udviklingen af kyststålværker har stimuleret beskæftigelsen og den økonomiske aktivitet i regionerne, bl.a. i de økonomisk mindre udviklede regioner med en perifer beliggenhed.
The development of coastal steelworks brought an important impetus to economic activity and employment in certain regions, mostly those which were economically less developed and located on the periphery.
Således er beskæftigelsen i stålindustrien93i Puglia steget fra 1 500 enheder i 1950 til 26 900 enheder i 1980, svarende til en andel af den samlede industribeskæftigelse på 0,6% i 1950 og 8,1% i 1980.
For example, in Puglia employment in the iron and steel industry93 grew from 1 500 in 1950 to 26 900 in 1980, corresponding to a share in overall industrial employment in the region of 0,6% in 1950 and 8,1% in 1980.
Lignende, dog mindre udtalte, virkninger har kunnet konstateres i Liguria, Campania, Toscana, Provence-Alpes-Côte d'Azur, Nord-Pas-de-Calais, West-Vlaanderen, den vestlige del af Nederlandene og Bremen.
In other regions such as Liguria, Campania, Tuscany, Provence-Côte d'Azur, Nord-Pas-de-Calais, West Flanders, West Netherlands and Bremen, there were similar positive effects although less pronounced.
Nedgangen i den indenlandske efterspørgsel og i Fællesskabets nettoeksport under indvirkning af oliekrisen i 1974 har sat stop for denne gunstige udvikling i EØF's perifere regioner.
The decline of internal demand and Community net exports following the 1974 oil crisis halted this positive development for the peripheral regions of the Community.
Fra sidst i 1974 til sidst i 1982 var beskæftigelsesnedgangen i stålindustrien større end EF-gennemsnittet (-5,3% om året) i Det forenede Kongerige (-11,3% om året), Luxembourg (-7,7% om året) og Frankrig (-6,4% om aret), og den var mindst i Italien (0,5% om året), hvor stigningen fortsatte indtil udgangen af 1980.
Compared to the Community as a whole (-5,3% p.a.), between the end of 1974 and the end of 1982, the loss of jobs in the iron and steel industry was above average in the UK (-11,3% p.a.), Luxembourg (-7,7% p.a.) and France (-6,4% p.a.).
I samme periode var beskæftigelsen i kyststålværkerne mere eller mindre stabil, og andelen af EF's beskæftigelse i stålindustrien (ekskl. Det forenede Kongerige) steg her fra 17,2% til 21,3%.
Italy showed the least decline (0,5% p.a.) over this period (growth up to and including 1980).
Andre større stålområder såsom Liège (-5,1% om året), Saarland (5% om året) og Ruhr (-3,5% om året) har ligeledes haft betydelige nedgange, om end mindre end EF-gennemsnittet på -5,3% om året.
At the same time, employment in the coastal steel works remained largely stable, so that their share of overall employment in the Community steel industry (excluding UK) rose from 17,2% to 21,3%.
I Det forenede Kongerige fandtes der stålværker nær kysterne (Teeside, Port Talbot, Cardiff, Workington), som i deres produktion anvendte kul og mineraler, udvundet af nærliggende forekomster.
Comparative figures exist only for the Community of the Six. The UK had steel works near the coast (Teeside, Port Talbot, Cardiff, Workington), which used nearby coal and ore deposits for production.
Kun Italien havde fire mindre stålværker ved kysterne i Bagnoli, Piombino, Cornigliano og Trieste, hvis forsyninger skulle hentes uden for områderne.
Only Italy had four small coastal steelworks in Bagnoli, Piombino, Corniglrano and Trieste, which drew their raw materials from the outside.
Inkl. ikke-EKSF-aktiviteter.
Including non-ECSC activities.
Selv om denne sektor indtager en mindre fremtrædende plads i forarbejdningsindustrien end stal- samt tekstil- og beklædningsindustrien95, har beskæftigelsesnedgangen fra 1960 til 1980 nærmet sig 250 000 enheder, som fordeler sig således mellem medlemsstaterne: Det forenede Kongerige ca. 45%, dvs. langt den største andel, Frankrig 18%, Tyskland 16%, Italien 11%, Nederlandene 7,6%, Belgien 1,6% og Danmark 1,2%.
While the position the sector occupies within manufacturing industry is less important than that of the textile and clothing and of the steel industries95, job losses over the period 1960-1980 nevertheless came close to 250 000. These losses were shared between the Member States as follows: with around 45%, by far the largest share was borne by the UK, followed by France (18%), Germany (16%), Italy (11%), Netherlands (7,6%), Belgium (1,6%) and Denmark (1,2%).
Værftsindustrien har på grund af sine geografiske krav til beliggenhed været koncentreret i en række niveau li-kystregioner, dvs. Schleswig-Holstein, Bremen og Hamburg (Tyskland), det nordlige og sydvestlige England, Skotland og Nordirland (Det forenede Kongerige), Pays de la Loire, Provence-Alpes-Côte d'Azur og Bretagne (Frankrig), Liguria og Friuli-Venezia-Giulia (Italien), Zuid-Holland (Nederlandene), Antwerpen (Belgien) og vest for Storebælt (Danmark).
Given its locational requirements, the shipbuilding industry is concentrated in a number of Level II coastal regions, namely Schleswig-Holstein, Bremen and Hamburg in West Germany; North and South-West England, Scotland and Northern Ireland in the United Kingdom; Pays de la Loire, Provence-Alpes-Côte d'Azur and Bretagne in France, Liguria and Friuli-Venezia Giulia in Italy, Zuid-Holland in the Netherlands, Antwerpen in Belgium and Vest for Storebaelt in Denmark.
I betragtning af værftsindustriens særlige lokaliseringsmæssige særpræg, fremtræder dens reelle betydning i regionernes industristruktur klarere på niveau III.
In view of the limited size of the industry, its real significance for the local industrial structure appears more clearly at Level III.
De større værftsindustriområder på dette niveau, der i 1977 tegnede sig for over 5% af industribeskæftigelsen96, var: Tyne and Wear, Strathclyde og Nordirland (Det forenede Kongerige), Bremen, Hamburg samt Kiel- og Lübeck-området (Tyskland), Loire atlantique, Var og Bouches-du-Rhône (Frankrig), Gorizzia og Genova (Italien), Groot Rijnmond og Zuid-Oost Zuid-Holland (Nederlandene) samt Antwerpen (Belgien).
At this level, important shipbuilding areas in 1977 with a dependency rate on the industry above 5%96 were Tyne and Wear, Strathclyde and Northern Ireland in the United Kingdom; Bremen, Hamburg and the Kiel and Lübeck area in Germany; Loire Atlantique, Var and Bouches-du-Rhône in France, Gorizia and Genova in Italy, Groot Rijnmond and Zuid-Oost Zuid-Holland in the Netherlands and Antwerpen in Belgium.
I perioden 1977-81 var beskæftigelsesnedgangen særlig stor i områderne Strathclyde, Groot Rijnmond, Loire atlantique, Bremen, Nordirland og Gorizzia, hvor alle værfterne har haft årlige beskæftigelsesnedgange på i gennemsnit over 6%.
The severe decrease in employment over recent years (1977-1981) made itself particularly felt in Strathclyde, Groot Rijnmond, Loire Atlantique, Bremen, Northern Ireland and Gorizia, which all sustained an average yearly job-loss rate above 6% p.a. in this sector.
Beskæftigelsesnedgange på over 3% om året har ligeledes berørt skibsværfterne i områderne Tyne and Wear, Bouches-du-Rhône, Genova og Zuid-Oost Zuid-Holland.
Important declines in employment (above 3% p.a.) were also registered by Tyne and Wear, Bouches-du-Rhòne, Genova and Zuid-Oost Zuid-Holland.
Værftsindustrien tegnede sig i 1960 og 1980 for henholdsvis kun 1,9% og 1,2% af industribeskæftigelsen samt for 0,7% og 0,4% af EF-beskæftigeIsen.
In 1960 and 1980, employment in shipbuilding represented only 1,9% and 1,2% respectively of manufacturing employment and 0,7% and 0,4% respectively of employment in the Community.
Mindst 5 000 enheder beskæftiget i værftsindustrien.
Minimum employment in shipbuilding of 5 000.
Undersøgelse af de regionale virkninger af den fælles landbrugspolitik - Kommissionen - Serien regionalpolitik nr. 21, 1981.
Regional production disparities
Det ser ud til, at udviklingen siden 1976 har været ret uensartet i forhold til tidligere, selv om resultaterne skal fortolkes med forsigtighed under hensyntagen til den betragtede periodes kortvarighed (1976-81)98.
It seems that, since 1976, trends differed quite considerably from those of the past. However, results must be interpreted with prudence when account is taken of the limited duration of the period under observation (1976-81)98.
Alt i alt er de regionale produktivitetsuligheder, udtrykt i bruttoværditilvæksten pr. årsarbejdsenhed (BVT/ÅAE), ophørt med at stige.
Globally, regional disparities in productivity expressed in gross added value by annual work unit (GAV/AWU) have stopped growing.
Der kan endog konstateres en lille mindskelse af disse uligheder (jf. tabel 3.5.-3) .
There has been even a slight fall in these imbalances (see Table 3.5.-3).