natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det er således muligt ved hjælp af bilaget til forordning (EØF) nr. 926/79 dels at finde frem til de varer, som. da de ikke er underlagt nogen kvantitativ restriktion, må betragtes som liberaliserede, dels at få oplysning om, hvilke medlemsstater der opretholder en ordning med kvantitative restriktioner, i det omfang en sådan ordning ikke undtagelsesvis er indført af Fællesskabet.
Firstly, there is the endeavour to create a single regional free-trade area throughout Europe, and secondly the policy of using tariff preferences to provide certain advantages for the exports of developing countries.
Desuden er det muligt af de ovenfor nævnte forordninger om samhandel med statshandelslandene på grundlag af det statistiske nummer at se. hvilke varer der ikke er underlagt kvantitative restriktioner i medlemsstaterne.
It is precisely in these two areas that the idea of differential treatment has been taken furthest.
De gør det ikke muligt at identificere de medlemsstater, som opretholder nationale kvantitative restriktioner over for statshandelslandene. Dog kan Rådets beslutning af 27. marts 19754), der indeholderen liste over de importkontingenter, som er åbnet af medlemsstaterne, bidrage til at skaffe klarhed over situationen.
Nevertheless, those who hold that tariff preferences are continually being eroded are making a valid point, in that the general level of customs duties was considerably reduced following the Kennedy Round multilateral negotiations, and will be further cut during the eighties as a consequence of the Tokyo Round, thus gradually lessening the margin of advantage enjoyed by preference-receiving countries.
V — Differentieret behandling af samhandelen — et økonomipolitisk instrument
Going beyond the tariff field, a new type of differential treatment has evolved in recent years and now plays quite an important part in trade relations between the Community and non-member countries.
De instrumenter til regulering af samhandelen, hvis virkemåde er forklaret i de foregående kapitler, er, i det mindste i begyndelsen og bortset fra antidumpingtold og udligningstold, blevet indført med henblik på at blive anvendt uden forskel på alle importerede varer uanset oprindelses- eller købsland.
It is mentioned here for the sake of completeness, but is based on other political considerations entirely and consists not of granting some countries a competitive advantage over others, but on the contrary involves protecting the Community's most vulnerable industries against relentless pressure from certain imports.
I en første fase hvilede hele verdens samhandel med Fællesskabet i hovedsagen på de kriterier, som var fastsat ved GATT's mestbegunstigelses-klausul. Men
In this case the differential element lies in the conclusion of selective 'voluntary restraint' agreements with particular countries, which undertake to limit exports.
3) EFT L 306 af 31.10.1978, ændret ved forordning af 21.12.1978 — EFT L 366 af 28.12.1978.
The formation of a customs union is inevitably of concern to other countries which remain on the outside.
4) EFTL 99 af 21.4.1975.
While the States which have formed the union
Den fælles toldtarif— grundpillen i handelspolitikken overfor tredjelande næppe var FTT bragt i anvendelse, før den gik ind i en ændringsfase, som ikke har været uden virkning på dens rækkevidde og økonomiske rolle i almindelighed.
The Common Customs Tariff— the cornerstone of trade with non-member countries usually feel that their new relationship gives a boost to economic integration, countries on the outside tend to look less favourably on the creation of a trading bloc which cuts across traditional trade patterns hitherto established on a wider basis.
Der afviges nemlig i stadig stigende grad fra dens generelle anvendelse, således at selve princippet anfægtes.
But it was not in the Community's interest to set up its Customs Union to the detriment of external trade, by simply sealing off a larger area and creating new frontiers.
De undtagelser fra dette princip, som udtrykkeligt er omhandlede i Rom traktaten, var begrænsede og berørte kun oversøiske lande og territorier (artikel 131 ff.) samt, på særlige vilkår, den tyske indenrigshandel (protokol knyttet til traktaten).
This progressive aspect of the Customs Union was not much in evidence in the early days of the Community as it was impeded by the setting up of the European Free Trade Association (EFTA), under a convention signed in Stockholm on 4 January 1960 by the Governments of Austria, Denmark, Norway, Portugal, Sweden, Switzerland and the United Kingdom.
Derimod var Fællesskabets muligheder for at associere sig med tredjelande (artikel 238) og spille på den fælles handelspolitiks klaviatur endnu i slutningen af tresserne et mere eller mindre uudforsket terræn.
With the formation of these two trade areas, economic integration in Europe was polarized, and there was no move to establish preferential ties between the two entities until 1 January 1973.
Idag, ti år senere, er situationen imidlertid vendt om, således at forstå, at den egentlige FTT nu praktisk taget kun finder anvendelse i samhandelen med Nordamerika, Japan, Australien. Sydafrika og Østlandene.
Given such a split, it was obviously difficult during the sixties for the Community to strengthen ties with other countries in Europe.
Dels drejer det sig om den aktion, som er sat i gang med henblik på at skabe én enkelt regional frihandelszone i Europa, dels om de bestræbelser, som går ud på gennem toldpræferencer at skabe visse fordele for eksporten af varer, der produceres i udviklingslandene.
The Athens Agreement provided for the abolition of customs duties between the contracting parties over a transitional period set at 12 years.
Det bør bemærkes, at det netop er på disse to områder, at princippet om differentieret behandling er gennemført i den videste udstrækning.
The timetable only applied in full, however, to the Community, whereas for a long list of products in Annex I to the Agreement Greece was allowed to phase the cuts over 22 years.
Det må dog indrømmes, at påstandene om, at toldpræferencerne i stigende grad udhules, ikke er helt ubegrundede.
The two-speed programme for the formation of a customs union with Greece reflected the unequal state of development of the parties' economies.
Dette hængetisær sammen med den betydelige nedsættelse af toldsatsernes almindelige niveau, der er sket som følge af Kennedy-rundens multilaterale forhandlinger, og som vil blive fortsat i løbet af firserne som følge af Tokyo-runden.
A further non-reciprocal concession was the provision that Greece might reintroduce, increase or impose customs duties on imports of goods other than those on the 22-year list in order to promote the development of new processing industries.
Denne næsten generelle nedsættelse vil efterhånden kunne medføre en formindskelse af præferencemargenerne for de begunstigede lande.
The Community, on the other hand, agreed to abolish all customs duties on various products of particular interest to Greek exporters (tobacco and dried grapes) within a mere six years (Protocols 15 and 17).
Uden for toldområdet har der i de sidste år vist sig en ny variant af den differentierede behandling, som har fået en vis betydning for handelsforbindelserne og samhandelen mellem tredjelande og Fællesskabet. Den skal nævnes her for en ordens skyld, selv om den hviler på en helt anden politisk betragtning.
The agreement with Greece marked the beginning of the Community's European regional integration policy and the association agreement concluded two years later with Turkey, although strictly speaking outside the geographical confines of Europe, was in fact a logical follow-up to that first move.
Der er nemlig ikke tale om, at der gives konkurrencemæssige fordele til visse lande i forhold til andre, men tværtimod om at beskytte særlig følsomme sektorer i Fællesskabet mod en for skaip konkurrence fra nogle tredjelandes industrier.
The Association Agreement with Turkey was signed on 12 September 1963 2 and came into force on 1 December 1964; the format was similar to that of the Athens Agreement, but took account also of certain fundamental economic
35 medlemsstaterne i Toldunionen i almindelighed er af den opfattelse, at integreringen af deres økonomi fremmes i vidt mål gennem deres indbyrdes forbindelser, vil de andre stater, som står uden for Toldunionen, derimod snarere være tilbøjelige til at føle det som noget mindre gunstigt, at der dannes en ny handelsenhed, som griber dybt ind i de traditionelle handelsforbindelser, der hidtil opretholdtes i større omfang.
35 differences.
Det skal dog bemærkes, at det ikke var i Toldunionens interesse, at dens gennemførelse blev til skade for samhandelen med omverdenen, dvs., at den førte til opstilling af en ny toldmur ved sine ydre grænser.
It established a preferential relationship based on a customs union and the possibility of subsequent Community membership was also envisaged in the preamble.
Dette dynamiske element kom imidlertid ikke til at gøre sig gældende fuldt ud i begyndelsen afEØF's historie, idet det blev modvirket ved oprettelsen af Den europæiske Frihandelssammenslutning (EFTA) ved en konvention, som blev undertegnet den 4. januar 1960 i Stockholm af regeringerne for Østrig, Storbritannien, Danmark, Norge, Portugal, Sverige og Schweiz.
The basic transitional period was again 12 years, with Turkey allowed to phase out duties on a large range of products over 22 years. There is also an infant industries safeguard clause allowing Turkey to maintain or reintroduce customs protection.
Man kom således ind i oprettelsen af to handelsregioner i Europa, og den økonomiske integrering gik i retning af en samling om to poler.
But the two association arrangements differed on one important point : in the case of Turkey, because of the country's economic position a preparatory phase was to precede the transitional period, for which no firm starting date was fixed in 1963.
Ikke før den 1 .januar 1973 skulle der ske en tilnærmelse mellem disse to blokdannelser ved indførelse af præferenceforbindelser.
The step-by-step move towards customs union was thus postponed, and in fact did not begin until 1 September 1971, under an Interim Agreement between the EEC and Turkey putting into effect certain trade provisions in the Additional Protocol signed on 23 November 1970.1
I betragtning af denne dobbelthed blev mulighederne for Fællesskabet i tresserne for at styrke sine forbindelser med andre europæiske stater naturlig vis begrænsede.
In the early seventies the Community also signed a number of agreements building on the association ties with Greece and Turkey, in line with the policy of creating a preferential area on its southern flank.
Den første aktion, som Fællesskabet gennemførte på dette område, blev undertegnelsen af en associeringsaftale meåGrækenland, den 9. juli 1961 ').
Association Agreements were thus concluded with Tunisia, 2Morocco3(these two as early as 1969), Malta4and Cyprus,splus trade agreements with Spain 6and Israel,7 which were signed on 29 June 1970.
Ved denne aftale byggedes præferencesystemet mellem parterne på det mest solide og ambitiøse grundlag, som kan tænkes: en toldunion.
The tariff preferences granted by the parties were not to apply to all trade between them, but were restricted to originating products.
Denne formel valgtes med det sigte, som allerede kom til udtryk på det tidspunkt, »senere at lette Grækenlands tiltrædelse af Fællesskabet «.
This was the case with all these agreements, even the association pacts with Malta and Cyprus which were intended to lead, in a second stage, to customs union with the Community, though with no prospect of subsequent accession.
I henhold til aftalen skulle fjernelsen af tolden mellem de kontraherende parter ske i løbet af en overgangsperiode, som principielt fastsattes til 12 år.
The tariff concessions granted reflect various economic considerations and therefore differ from country to country.
Denne tidsplan skulle dog kun være fuldt gældende for Fællesskabet, medens der for Grækenland opstilledes en omfattende vareliste i bilag 1 til aftalen, som skulle følge en tidsplan for gradvis nedsættelse løbende over 22 år.
Only for Morocco and Tunisia does the Community allow unrestricted dutyfree access to its market for virtually all goods. Products originating in Malta and Cyprus are accorded a 70 % cut in CCT rates, Spain 60 %, and Israel 50 %.
Denne tidsforskydning i iværksættelsen af Toldunionen med Grækenland tog hensyn til de forskellige økonomiske strukturer på de to sider.
However, the reductions for citrus fruits are smaller, since competition in these products from other producing countries poses problems in the Community.
Derimod gik Fællesskabet ind på for nogle varer (tobak, rosiner), som var af særlig betydning for de græske eksportører, at afskaffe al told efter en periode på kun 6 år (protolollerne 15 og 17).
In the case of the other countries, preferences granted on goods of Community origin were worked out on a case-by-case basis and were listed in separate schedules : Spain offered blanket cuts of 60% and 25%, while Israel conceded reductions of 30%, 25%, 15% and 10% on four product lists.
Var aftalen med Grækenland en indledning af EØF's regionale integreringspolitik i Europa, måtte Tyrkiets associering to år senere, selv om den gik uden for Europas geografiske rammer, blot ses som en logisk videreførelse af det første forsøg. Aftalen, som undertegnedes den 12. september 19632) og trådte
Such was the situation on the eve of the first enlargement of the Community in 1973. But the entry of the United Kingdom, Denmark and Ireland had two major consequences.
Overgangsperioden strækker sig ligeledes over 12 år med en omfattende liste over varer, for hvilke Tyrkiet er berettiget til at strække fjernelsen af tolden over 22 år.
1 Norway (14 May 1973) zerland, Iceland and Portugal (on 22 July 1972),and Finland (5 October 1973).3
Det, som imidlertid klart adskiller de to associeringsaftaler, er den omstæn­dighed, at i Tyrkiets tilfælde gik der, for at tage hensyn til dette lands økonomiske forhold, en indledende fase forud for overgansperioden, dog således at overgangen fra den ene til den anden ikke var blevet klart fastsat i 1963.
These agreements did not set out to create customs unions between the Community and the seven countries involved, but to create free-trade areas in industrial goods, with tariff preferences accorded solely to 'originating pro­ducts'.
Den påbegyndtes i virkeligheden først den 1. september 1971 på grundlag af den foreløbige aftale mellem EØF og Tyrkiet om gennemførelsen af visse bestemmelser vedrørende samhandelen med varer, som er anført i tillægsprotokollen, der undertegnedes den 23. november 19701).
Ireland, already forming a free trade area with the United Kingdom, had to abolish duties in respect of Denmark, the Six and the seven EFTA countries.
Det var også i begyndelsen af halvfjerdserne, at Fællesskabet undertegnede en række aftaler, der gav det mulighed for at videreføre det værk, som var begyndt med Grækenlands og Tyrkiets associering, og at afrunde sin politik, som sigtede på at skabe et regionalt præferenceområde i de omgivende middelhavslande.
It seemed appropriate to coordinate the tariff-cutting timetable between the various groups with that set out in the Act of Accession applying to the three new Community members.
Der er tale om associeringsaftalerne med Tunesien2) og
Trade was to be liberalized in five stages, cul­minating on 1 July 1977, except for Iceland, which was to abolish its duties in eight stages over a period until 1 January 1980.
Denne række af aftaler adskiller sig klart fra de to, som blev indgået med Grækenland og Tyrkiet.
Protocol No 1 to the different agreements, which basically covers some metals and paper products, provided for phased reductions stretching until 1980 and 1984, with Ά surveillance system in the form of indicative ceilings.
Forholdet er nemlig det, at de toldpræferencer, som blev indrømmet fra den ene og den anden side, ikke kommer til anvendelse på hele samhandelen mellem de deltagende lande, men er begrænset til kun at omfatte varer med oprindelse i disse.
In the case of Portugal, where the number of sensitive products is large, an even longer timescale is envisaged, applying to a wider range of products.
Dette gælder for alle aftalerne, herunder associeringsaftalerne med Malta og Cypern, som endog i en følgende fase var bestemt til at konsolideres i en toldunion, uden at der dog åbnedes udsigt til en senere tiltrædelse.
These exceptions aside, broadly speaking, tariff barriers between the Nine and the seven EFTA countries were abolished on 1 July 1977, laying the foundation for a European market of 300 million consumers.
4) af 5.12.1970, EFT L 61 af 14.3.1971.
OJ L 300 and 301 of 31.12.1972.
De toldfordele, som er indrømmet fra den ene og den anden side, er især udtryk for betragtninger af økonomisk art og er som følge deraf forskellige fra det ene tilfælde til det andet. Fællesskabet giver toldfri adgang til sit marked for næsten samtlige varer med oprindelse i Marokko og Tunesien.
This approach was not fundamentally different from that followed by the Community in defining its 'special relationship' with Third World countries, in pursuance of a policy framed at about the time the agreements with Greece and Turkey were concluded.
Disse nedsættelser er dog mindre, hvor det drejer sig om citrusfrugter, en sektor, hvor konkurrencen fra de pågældende producentlande giver problemer for Fællesskabet.
The preferential system was completed at about this time by the association agreement signed with three other African States, Tanzania, Uganda and Kenya on 24 September 1969.4
Til gengæld giver ingen af de lande, som er knyttet til Fællesskabet ved disse aftaler, toldfri adgang for dettes varer til deres markeder.
In addition to the removal of Community tariffs on products other than those covered by the CAP, this first generation of tariff preferences negotiated with the associated developing countries called for the gradual elimination of those countries' duties on goods originating in the Community — in other words it was based on reciprocity of tariff concessions.
Malta og Cypern giver det en bloc en nedsættelse på 35 % af deres nationale toldsatser, idet der dog er forbeholdt varelister, for hvilke der gives mindre nedsættelser.
However, the developing countries were allowed to maintain duties for the purpose of promoting their development or industrialization, or for budgetary reasons.
Hvad de andre lande angår, bestemmes de præferencer, som indrømmes varer med oprindelse i Fællesskabet, i hvert enkelt tilfælde og fremgår af varelister.
They could exercise this option by making a declaration to that effect to the Association Council ; this might be followed by consultations but the associated country's decision was final.
Spanien indrømmer ensartede nedsættelser på 60% og 25%, medens Israel fordeler sine indrømmelser over 4 lister med nedsættelser på henholdsvis 30, 25, 15 og 10%.
Even at this stage, therefore, the reciprocity principle was considerably circumscribed.
Det var situationen ved udvidelsen af Fællesskabet i 1973. Storbritanniens, Danmarks og Irlands tiltrædelse af Fællesskabet fik betydelige følgevirkninger.
In fact, the principle of reciprocity came to be seen as a weakness in any tariff arrangements designed as a means of development aid.
Der blev slået bro mellem EØF og EFTA og gjort ende på Europas opdeling i to handelsblokke.
A decisive step in acknowledging this fact was the offer made by the EEC in UNCTAD to grant generalized tariff preferences, which by their nature are non-reciprocal.
Endvidere blev det muligt for Fællesskabet at udvide sit præferenceområde til lande, med hvilke det længe havde haft en betydelig samhandel, og som derved var dets naturlige partnere i Europa.
The offer was put into effect, by Council Regulations, from July 1971,sand was intended to apply to all finished and semi-finished industrial products originating in the developing countries. The Community has since made a new GSP offer each year.
Aftaler med disse lande, nemlig Østrig, Sverige, Schweiz, Island og Portugal J) blev undertegnet den 22. juli 1972, og aftalerne medNorge den 14. maj
However, by stressing always that the offer was not a binding commitment, but an arrangement that was temporary and could be withdrawn, the Community also made it clear that it did not intend to give up its contractual
3) EFTL 328 af 28.11.1973.
OJ L 142 of 28.6.1971.
Den fælles toldtarif— grundpillen i handelspolitikken over for tredjelande
The Common Customs Tariff— the cornerstone of trade with non-member countries policy on tariff preferences.
Denne generelle ordning for fjernelse af told udelukkede ikke afvigelser, som imidlertid i det store og hele var af undtagelsesvis karakter.
Nevertheless, the very existence of a generalized system of preferences open to all developing countries did lead the Community to adopt a fresh attitude to its contractual ties with those countries.
Når disse betingelser derimod ikke var til stede, blev gensidighedsprincippet anvendt på en noget smidigere måde, således at forstå, at præferencerne for varer fra Fællesskabet blev indrømmet ifølge en længere tidsplan eller kun gik ud på en mindre nedsættelse end de præferencer, som blev indrømmet af Fællesskabet. Dette var tilfældet især i forholdet til Tyrkiet, Grækenland, Portugal og Island.
Article 7 of the Convention specifically turned its back on the principle of reciprocity, stating that 'the ACP States shall not be required, for the duration of this Convention (5 years), to assume, in respect of imports of products originating in the Community, obligations corresponding to the commitments entered into by the Commu nity'.2
Denne situation var ikke væsentlig forskellig fra den holdning, som Fælles skabet indtog, da det indgik præferentielle forbindelser med oversøiske stater, en politik som går helt tilbage til samme tid som indgåelsen af aftalerne med Grækenland og Tyrkiet.
In so far as its preferential arrangements were concerned the Lomé Convention served as a model for the cooperation agreements concluded by the Community, as part of its 'global approach' towards the Mediterranean countries, with the Maghreb (Algeria, Morocco and Tunisia) and Mashreq countries (Egypt, Jordan, Syria and Lebanon).
Den første handling i denne sammenhæng blev indgåelsen af en associeringskonvention mellem EØF og De afrikanske Stater og Madagaskar » Yaoundé I«, der undertegnedes den 20. juli 1963 1).
The agreements were signed at the beginning of 1977,3 though the trade provisions were put into effect earlier by means of interim agreements.4 The new agreements endorsed the principle of non-reciprocity, even for Morocco and Tunisia, though the earlier ('first generation') accords with those countries called on them to cut tariffs on goods originating in the Community.
Det præferencesystem, som ved denne konvention indførtes mellem 18 stater, trådte i kraft samtidig meåde oversøiske landes og territoriers associering med Fællesskabet, som kom i stand ved Rådets afgørelse af 25. februar 19642).
This placed all southern Mediterranean countries on the same footing,5 with the exception of Israel ; the Community's new agreement with Israel, concluded on 11 May 1975,6confirmed the reciprocal basis of the 1970 agreement.
Denne præferenceordning forblev i kraft i over ti år efter at være blevet forlænget ved »Yaoundé II«-konventionen af 29. juli 1969 og Rådets afgørelse vedrørende OLT af 29. september 19703). På dette tidspunkt blev den suppleret med en associering med 3 andre afrikanske stater, Tanzania, Uganda og Kenya, ved en aftale undertegnet den 24. september 19644).
Indeed, reciprocity was strengthened, the new agreement providing for dutyfree access to the Israeli market for Community products as the culmination of a tariff-cutting process scheduled to reach completion in 1985.
Hvis man ser bort fra toldnedsættelserne fra Fællesskabets side for varer, som ikke faldt ind under den fælles landbrugspolitik, var dette første led af
OJ L 25 of 30.1.1976 ; for the association of overseas countries and territories with the EEC, see Council Decision of 29 June 1976 (OJ L 176 of 1.7.1976).