natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I denne publikation, hvis emne vedrører hele det europæiske kontinents historie og dermed også om råder, der ligger uden for EF-Traktaterne, giver forfatteren i mange tilfælde udtryk for sin egen personlige me ning. EF-Kommissionen kan derfor ikke gøres ansvarlig for manuskriptet.
In this case, because of the subject which is rooted in the history of the continent and sometimes ventures beyond the strict confines of the European Treaties, the views expressed are often the author's.
I — De europæiske folks søgen efter enhed
I — Peoples in search of Union
II — Det Europæiske Fællesskab og menneskerettighederne
II — The European Community and human rights
Tekster og erklæringer — En dristig Traktat med en forsigtig formulering — Det første Fællesskab — Økonomien — et mål i sig selv? — Økonomien og borgeren — Går Traktaten og Europa­Rådets tekster op i en højere enhed? — Den økonomiske udvikling og demokratiet — Fællesskabet i krise — Fra økonomisk krise til identitetskrise .··:■
Texts and declarations — A seemingly modest, yet bold, Treaty — The first Community — The economy as an end in itself — A curious task to set an economic treaty! ' — The economy and the citizen — The Treaty and the legal instruments drawn up by the Council of Europe: a case for teamwork — Economic development and democracy — Recession puts the Community to the test — From an economic crisis to a crisis of identity
Institutionerne 1.
The institutions 1.
En ramme 2. Parlamentet 3.
A framework 2.
Rådet 4. Kommissionen 5. Domstolen 6.
The Council 4.
III — Resultaterne
III — The achievements
Resultaterne — hvorfor og hvordan? — De tørre tal og afsmitningseffekten — Symbolske programmer — Begrænsede midler og store mål — »Partnerskab«
Who has achieved what and for whom? — Bald figures and the knock-on effect — Programmes as symbols — Limited resources and vast objectives — Partnership
Nogle udvalgte områder for Fællesskabets virke — Borgerlige og politiske — Sociale og økonomiske — Retten til viden og kultur — Forbrugerbeskyttelse — Retten til et sundt miljø — Økonomisk og social samhørighed i Europa — Europa som samarbejdspartner — Borgernes Europa
Some areas of achievement — Civil and political rights — Social and economic rights — The right to knowledge and culture — Consumer protection — The environment — A Europe of economic and social cohesion — Europe as a partner — A people's Europe
IV — Fremtidens Europa — Fortiden er begyndelsen til fremtiden — Det indre marked i 1992: Det vedkommer os alle — Et fælles økonomisk og socialt område — Europa — et demokratisk og solidarisk samfund
IV — Tomorrow's Europe — A past with a call on thè future — 1992: a goal we must all work towards — A common economic and social area — Europe, a civilization
Nu som før lyder menneskenes råb om »frihed til at tale ogtro, befriet for frygt og elendig hed« (præamblen til menneskerettighedserklæringen).
As they always have, human beings aspire with all their might to 'freedom of speech and belief and freedom from fear and want' (preamble to the Universal Declaration of Human Rights).
I øst som i vest, i nord som i syd, rejser befolkningerne sig, trodser forbud og tvang og skaber nye solidariske bevægelser for at opleve denne frihed i en fast tro på menneskets værdighed.
In East and West, in North and South, citizens with an unshakable belief in the dignity of mankind rise up, defy bans and forge new bonds of solidarity to achieve those freedoms.
Denne længsel har eksisteret til alle tider, i alle egne af verden og inden for alle de store religioner.
This is an aspiration which has moved mankind since the beginning of history; it is there on every continent and in all the great religions.
Jøderne og de kristne hævder, at mennesket er skabt i Guds billede og derfor må stræbe efter at være fri som han. »Hvorfor trælbandt I menneskene, når mødrene fødte dem som frie?« spørger én af profeten Muhammeds ledsagere.
Jews and Christians say that man created in the image of God is bound to want to be free as He is. Why would men be slaves when they were born free, asks a companion of the Prophet of Islam.
Buddha lærer sine disciple om »vejen til udfrielse«, så de kan frigøre sig fuldstændigt fra illusioner, lidenskab og smerte.
Buddha teaches his disciples the path to Enlightenment by which they may free themselves of earthly illusions, passions and pain.
Fra Magna Carta (1215-1225) til konventionen om beskyttelse af menneskets grundlæggende rettigheder og friheder (1950), fra erklæringen om menneske- og borgerrettighederne (1789) til de forskellige europæiske landes forfatninger har de europæiske folk stræbt efter dette mål for menneskeheden.
From the Magna Charta (1215-25) to the Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (1950), from the Declaration of the Rights of Man and of the Citizen (1789) to the various constitutions of the European States, the peoples of Europe have shared this aspiration of mankind.
I tidens løb har de givet det et præcist indhold, som vi genfinder i den franske republiks motto: »Frihed, Lighed ogBroderskab«.
Over time they have forged it into something quite specific, whose principles are summed up in the motto of the French Republic: 'Liberty, equality, fraternity'.
I århundreder har de søgt at skabe et retssystem, der giver en bedre beskyttelse af menneskerettighederne.
For centuries, they have striven for a legal system providing more effective protection for the rights of man.
Men denne fælles arv er blevet skændet på grund af stridigheder og fjendskab og misrøgtet af landenes egne regimer.
Time and again, however, this common heritage has been battered by dissension. Moreover, internal deviations occur.
Individualismen maskerer friheden som selvstændighed for enhver pris.
Individualism distorts liberty to mean complete freedom of action for the self.
Kollektivismen ensretter i lighedens navn.
Collectivism preaches uniformity in the name of equality.
Men man glemmer, at menneskets værdighed kun kan udfoldes i et demokrati.
Both approaches forget that the dignity of man can only flourish in a democracy.
Efter afslutningen på én af de mest ødelæggende krige i historien besluttede de europæiske folk sammen at danne et snævrere forbund.
On the morrow of one of the mostdeadly fratricidal struggles in our history, the European peoples decided to establish a closer union between themselves.
De oprettede det første fællesskab allerede i 1951 (Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab). Efterhånden befæstede de dette forbund med flere Traktater, som de med stadig tydeligere ord baserede på respekten for demokratiet og menneskerettighederne (præamblen til Den Europæiske Fælles Akt, 1987).
They set up the first Community (the European Coal and Steel Community) in 1951.
Vil dette fællesskab, som de europæiske folk har skabt, og som holder frihedsrettighederne så klart i hævd, være tilstrækkeligt fast sammentømret til at kunne tage de udfordringer op, der ligger i vor tid?
There can be no denying that Europeans have cleared an area of freedom for themselves — but will it hold together well enough to face up to the challenges of our time?
Den enkeltes frihed bygger i virkeligheden på alles solidaritet.
Each in their own way, the various peoples of Europe were always the first to pay the price for their lords' unending strife.
Uden den risikerer vi at miste vort menneskelige ansigt og blive omdannet til produktions- eller forbrugsenheder, reduceret til statistiske tal, nedbrudt af et stadig mere forurenet miljø eller formet som voksfigurer i ensretningens navn.
At the risk of disappointing those who have a very idealistic idea of Europe and its history, this first emergence of freedom was not primarily a matter of strong principles, it was first and foremost a question of trade, but that is not the important point.
I — De europæiske folks søgen efter enhed
It was thus a first step towards equality.
For ca. tusind år siden brød karolingernes kejserdømme sammen.
It was probably a crowd of peasants who marched into London somewhat later, in 1381, and presented young Richard II with a list of demands.
Der opstod et utal af små stater, hertugdømmer, grevskaber og godser, hvoraf størsteparten blev styret af lokale fyrster. Disse fyrster, der vågede nidkært over deres privilegier, var altid parat til at erklære hinanden krig og sloges hele tiden om magten.
These included a demand for the abolition of villeinage and the elimination of the status of serf.
Kun nogle få nostalgikere drømte endnu om et forenet Europa under kejserens scepter eller pavens kors.
For lack of a conduit, dialogue became impossible, the leaders were killed and the demands rejected.
De europæiske folk fulgte hver deres skæbne, men de var i virkeligheden de første ofre for deres herrers uafladelige kiv og strid.
It was not until the seventeenth century that the way to a form of democracy based on a degree of representation was first staked out.
De nærede derfor en uklar længsel efter en form for ligevægt ikke blot mellem geografiske enheder eller nationer, som snart var fjender og snart var venner, men også mellem folket og dem, der styrede det.
As its name suggests, the 1628 Petition of Rights was no longer a concession by His Majesty.
Med reformationen splittedes kristendommen, som hidtil havde været det fælles ståsted for det europæiske folk i dets søgen efter enhed, i uforsonlige trosretninger, som stredes indbyrdes. De europæiske folk drømte nu mere end nogensinde om et samarbejde mellem nationerne byggende på fælles regler, der sikrede almindelige menneskers rettigheder.
It was addressed to the King by the Lords and Commons assembled in Westminster and sought to protect the rights and liberties of King Charles I's subjects: no taxes could be imposed without the consent of Parliament; no free man could be arrested, dispossessed of his estate or molested without a court order.
Købmændenes ret til at rejse frit
The Petition of Rights was expanded in 1679 by the Habeas Corpus Act, a famous enactment laying down detailed procedures and conditions for the deprivation of freedom.
Allerede i den tidlige middelalder blev der stillet krav om nogle grundlæggende rettigheder.
Ten years later, the Bill of Rights enshrined the principle of full and free representation of the nation: as the preamble puts it, 'Whereas the Lords Spiritual and Temporal and Commons assembled in Westminster lawfully, fully and freely representing all the estates of the people of this realm'.
Europa var politisk splittet, og selvforsyningsøkonomien havde snart vist sine begrænsninger, hvorfor handelen gradvist centreredes omkring floder og større forbindelsesveje.
The principle of modern democracy is clearly defined here: Parliament derives its legitimacy from the fact that it represents the people, more specifically all the estates of the people.
Købmændene var et rejsende folkefærd, og deres ret til at rejse, hvorhen de ville, måtte sikres.
To ensure that the laws are actually being respected the Bill of Rights states that parliaments ought to be held frequently, in other words its task will be to ensure respect for citizens' rights.
I det 11. århundrede gik borgerne — dvs. indbyggerne i købstæderne — ofte sammen på lokalt plan for at dæmme op for lensherrernes tyranni.
To put in another way, the representation in Parliament of all groups of the population, especially those mose vulnerable to encroachment on their fundamental rights, provides the best guarantee that the freedoms enjoyed by all will be respected.
Med risiko for at skuffe dem, der gør sig for høje tanker om Europa og dets historie, skal det siges, at denne første »frihedsbevægelse« ikke var et spørgsmål om store principper, men om ren og skær forretning.
No genuine progress can be achieved in relation to the freedoms to which we all aspire unless the voices of those in danger of losing them can be heard and even amplified by a parliament.
Frihedens og borgerrettens første vaklende skridt
The French sansculottes: a free, equal and fraternal society
I Nîmes oprettedes i 1124 et »voldgiftsråd« valgt af folket ved direkte almindelige valg, som afgjorde byens sager.
In 1776 the American Declaration of Independence proclaimed that men were created equal.
I slutningen af det 12. århundrede fik en lang række byer i Sydfrankrig forholdsvis demokratiske institutioner, og på landet var bønderne sikret en vis frihed via forskellige former for »frihedsbreve«.
The French Revolution swept away privilege in the name of equality for all, and to ensure that equality and freedom for all were actually achieved, it declared that the nation stood shoulder to shoulder with its disadvantaged citizens: public assistance is a sacred duty.
I de nordlige lande, hvor sædvaneretten giver større mulighed for magtmisbrug, var den første kamp for friheden sikkert både bitrere og blodigere.
This time, the torch was taken up, especially by the intellectuals, who set out in cogent language the aspirations of the third estate, of the men and women hitherto denied any rights who set forth their complaints in innumerable lists of grievances.
Historieskriverne omtaler for skellige »pludselige og forbigående uroligheder«.
Unusually, the voices of the perennially forgotten reached the Assembly.
Der er ingen, der kan sige, om disse opstande i sidste ende tjente menneskerettighedernes sag, for de skræmte folk med deres vold og fanatisme; mange gange var de kun udtryk for et fortvivlet oprør uden større opbakning og uden egentlig sammenhæng.
The proposed Declaration of Rights included in the lists of grievances of the third estate of Nemours states that every man is entitled to assistance from other men, or again, that anyone who is feeble-minded, helpless, senile or disabled is entitled to assistance free of charge from other men.
Man kan ikke basere menneskerettighederne på frygt eller diktatur, heller ikke folkediktatur; retsbegrebet kan ikke eksistere uden et samfund, dvs. uden et socialt fællesskab, også selv om det tilsyneladende gør det vanskeligere at operere med mere omfattende rettigheder.
Spurred on by the French Revolutionaries, who rapidly spread their ideas to neighbouring countries, the peoples of Europe recognized the indivisible threefold foundation of the rights of man and citizen: liberty, equality and fraternity. This was to be the motto of the French Republic from 1848.
Magna Carta (1215-1225), der ofte betegnes som én af de første europæiske »menneskerettighedserklæringer« blev gennemtrumfet af adelsmændene, som udnyttede Johan uden Lands svage position.
imprisoned; in the name of equality, people were tortured and banished; in the name of fraternity, everything was regulated down to the last detail.
Fortolker man den ud fra vore moderne begreber, må man sige, at den ikke har ret meget med lighed at gøre. Den beskytter kun dem, som i forvejen er frie.
Despite these excesses, all hope for a juster society was not snuffed out, and when Napoleon's armies overran Europe, paradoxically they lit a spark of liberty in the conquered countries.
Og det er kun købmændene, der har ret til at rejse hvorhen, de vil.
Despite the exertions of the Restoration, things were never quite the same as before, although the ideal of the rights of man was put to a severe test.
Magna Carta kan dog være nok så ufuldstændig i vore øjne, men den er bemærkelsesværdig og repræsenterer et afgørende historisk vendepunkt, fordi den giver visse skriftlige garantier vedrørende retsudøvelsen: En retfærdig behandling ved en domstol ville vi sige i dag.
The peoples of Belgium, Greece and Luxembourg were recognized as nations, while the Italians and Germans worked towards unification.
En retssag mellem ligestillede parter.
Rivalry between European nations grew and they flew at each other's throats more ruthlessly than ever before.
Det var således det første skridt mod lighed.
They even exported their quarrels outside the old continent.
Men allerede dengang fornemmede ophavsmændene til Magna Carta, at de få friheder, denne håndfæstning gav, nødvendig vis måtte gå hånd i hånd med et mindstemål af lighed, især på et så vigtigt område som retsvæsenet.
The industrializing nations required workers to carry a card and ban ned strikes and workers' associations in the name of freedom, a concept likely, therefore, to be no more than an illusion for those deprived of the means of exercising the right to it.
Men man reddede skinnet, fordi denne første lille åbning mod større lighed blev tilsløret af det forhold, at de forskellige stænder hørte under forskellige domsmyndigheder og således hver især kunne kræve »særbehandling«.
Here again, citizens refused to allow liberty to remain a minority privilege; they defied prohibitions and banded together to make sure that liberty and equality founded in true solidarity were guaranteed for all.
Øget medindflydelse til alle samfundsklasser
Form the outset these social movements proclaimed their internationalism, which probably made them even more suspect in the eyes of the nation States.
Det var formentlig en flok bønder, der nogle år senere trængte ind i London (1381) og forelagde den unge Richard den Anden en række krav.
However, they expressed the deep-rooted aspirations of the peoples of Europe.
De forlangte bla., at fæstebondebegrebet og vornedskabet blev afskaffet. Men samfundet som helhed var ikke modent til at imødekomme disse krav, og de mange opstande og plyndringer gavnede ikke bøndernes sag.
Although accused of lack of patriotism, they were in fact developing areas for active civic involve ment as a way of overcoming national antagonisms.
Uden støtte og opbakning i befolkningen var det umuligt at føre forhandlinger. Hovedmændene blev slået ihjel og kravene afvist.
On the morrow of one of the most bloody conflicts in history, the peoples of the United Nations proclaim ed the Universal Declaration of Human Rights.'
Vi skal helt frem til det 17. århundrede for at opleve de første spæde forsøg på at få indført et demokrati baseret på en vis form for folkerepræsentation. »The petition of rights« (1628) var, som navnet siger, ikke kongens værk; den blev forelagt den engelske konge af adelens og borgerstandens repræsentanter i parlamentet.
Adopted and proclaimed by the United Nations General Assembly in resolution 217 A (III) of 10 December 1948.
Ti år senere stadfæstedes i »Bill of Rights« princippet om fuld folkerepræsentation: i præamblen står der således, at »degejstlige og de verdslige herrer og borgerne repræsenterer ifølge loven i fuld frihed alle befolkningsgrupper i dette kongerige«.
A fresh impetus was needed to relaunch the concept of human rights that had taken such a beating in the Second World War.
Og dermed er det grundlæggende princip for det moderne demokrati slået fast: Parlamentets retsmæssige magt bygger på det faktum, at det repræsenterer folket, næmere betegnet alle befolkningsgrupper.
Above all a way had to be found to put an end to the rivalry between the nation States which was obstructing the observance of fundamental rights.
For at sikre, at lovene bliver overholdt, er det i »Bill of Rights« præciseret, at parlamentet skal træde sammen jævnligt, og det får dermed til opgave at kontrollere, at borgernes rettigheder respekteres. Vi kan med andre ord hævde, at det faktum, at alle befolkningsgrupper er repræsenteret i parlamentet, især dem, som er mest udsat for krænkelse af deres grundlæggende rettigheder, er den bedste garanti for, at alles rettigheder respekteres. Hvordan skulle et parlament kunne opfylde sin mission, hvis de mest truede befolkningsgrupper ikke er repræsenteret i det?
The Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms is probably the most impressive piece of European legislation.2 However, with a different ap proach, more practical and almost discreetly, the Treaty establishing the European Coal and Steel Community (1951), followed by the Treaty of Rome (1957), were a response to the European peoples'aspirations to have their fundamental rights guaranteed, and to do this by means of a daring yet simple plan: to bring the nations together in a single European Community.
Disse frihedsrettigheder, som alle higer efter, kan kun virkelig holdes i hævd, hvis der er et parlament, hvor protesterne fra dem, der risikerer at blive berøvet deres frihedsrettigheder, kan høres og yderligere forstærkes.
Therefore the coming together would have to be gradual. At the outset, the Member States agreed on a common vision of the Europe they would be building, a vision inspired by the rights of man.
Den franske revolution: Et samfund baseret på frihed, lighed og broderskab
It would be free: freedom of movement of goods, persons and services is provided for.
Kravet om lighed, som i begyndelsen kun blev frygtsomt hævdet, fremføres med stadig større styrke. Den amerikanske uafhængighedserklæring fastslog allerede i 1776, at alle mennesker er født lige.
It would be egalitarian: freedom of movement implies the abolition of all forms of discrimination between workers based on nationality in the areas falling within the scope of the Treaty.
Den franske revolution afskaffede adelens og kongemagtens privilegier i lighedens navn, og netop for at gøre lighed og frihed til hver mands eje, bekræftede revolutionen også folkets solidaritet over for de dårligst stillede medborgere: »Offentlig understøttelse er en helliggæld.
Here again, this may seem a modest point of departure, since it does not prohibit discrimination on other grounds, but it contains, in embryo, the extraordinarily wide scope subsequently given it by the Court of Justice.3
Denne gang havde bevægelsen bred støtte i befolkningen, og især de intellektuelle, som delte denne frihedstrang, formulerede tredjestandens krav og længsler i skrift og tale og stillede sig således side om side med de mænd og kvinder, som hidtil havde været berøvet alle rettigheder, og som havde ladet deres utilfredshed komme til udtryk i de mange »besværinger« på stænderforsamlingerne.
It would be interdependent: achieving progress in all areas equally makes for improved living and working conditions for the workforce and the harmonious development of economic activities throughout the Community.
På enestående vis nåede råbet fra de glemte og ud stødte helt til Nationalforsamlingen.
There are special measures to help some of the more vulnerable categories of workers.
Allerede i revolutionens første dage gjorde pariserne oprør mod kongens tanker om at »fratagefolk, der betalte under 6pund i kopskat, deres borgerret«.
Thus, agricultural policy, in which the Community from its earliest years has invested much, is designed to ensure a fair standard of living for the agricultural population.
Defourny de Villiers fremlægger i samme ånd en »besværing« fra »fjerdestan-
Instrument drawn up by the Council of Europe, Rome, 4 November 1950. See Chapter II, Title 2, Section 5.
den«: »Er det nødvendigt at opdele nationen i stænder? Måske bliver denne opdeling af skaffet.
By enacting competition rules, the Treaty seeks indirectly to protect citizens as consumers.
Det udkast til menneskerettighedserklæring, der er indeholdt i »besværingen« fra tredje standen i Nemours, fastslår, at »enhver har ret til hjælp fra andre« eller at, »alle børn, personer, der ikke kan klare sig selv, gamle og invalider har ret tilgratis hjælp fra andre«.
Lastly, with several centuries of experience of endeavouring to ensure greater respect for human and civic rights behind it, the Community would be democratic.
På opfordring fra den franske revolutions foregangsmænd, som hurtigt udbredte deres idéer i nabolandene, anerkendte de europæiske folk de tre uadskillelige grundprincipper for menneskets og borgerens rettigheder: Frihed, lighed og broderskab. Og det blev den franske republiks motto fra 1848.
From the beginning it was equipped with institutions representing the peoples of the Member States: an assembly to hear petitions, which would eventually become a Parliament with the in troduction of universal suffrage; a Council having decisionmaking powers, whose aim is to shape a European union founded on democracy; a Commission appointed to act as guardian of the Treaties and ensure the observance of fundamental rights; and, lastly, a Court of Justice responsible for ensuring compliance with Community law, but which by force of circumstance has developed a body of case-law inspired by human rights.