natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Middelhavslandenes og Mellemøstens store andel (45,5% af eksporten fra u­lande til EF) omfatter ¡sær olie og naturgas, der sikrer dem næsten 53% af de kommercielle ekspor­tindtægter ved handel med Fællesskabet.
The Mediterranean and Middle Eastern coun­tries' substantial share (45.6%) of the developing countries' exports to the Community is largely explained by their sales of oil and natural gas, which account for 53% of their trade with the EC.
STATSLIG UDVIKLINGSBISTAND
OFFICIAL DEVELOPMENT ASSISTANCE
Opbremsningen af u­landenes, særlig AVS­landenes, industrialisering har på ny bragt de forarbejdede varers eksportandel ned under den tærskel på 30%, som nåedes i 1986.
The European Community and its Member States together constitute the world's leading source of official deve­lopment assistance: Community aid pro­per and the contributions of the individual Member States jointly account for more than a third of the total develop­ment aid received by the developing countries.
Blandt disse eksportvarer er tekstilvarer og beklædningsgenstande klart dominerende (11,2% af denne sektors eksport) efterfulgt af elektronisk småmateriel, levnedsmiddelindustri samt læder­ og skindvarer og fodtøj.
Nearly two thirds of the aid received by Africa, and over half that received by Latin America, is provided by the EC, which also accounts for approximately one third of aid to Oceania, Asia and the Middle East.
ANDRE LANDE
OTHER DONORS
Desuden udgør den tredje verden et vigtigt afsætningsmarked for EF's industri inden for teknisk udstyr, transport, forarbejdede fødevarer og kemikalier.
The Third World Is also a major outlet for Community products, notably for capital goods, transport equipment, processed food and chemical products.
EF's og udviklingslandenes indbyrdes handelsbalance har imidlertid siden 1988 udvist en stigende negativ saldo for De Tolv (­9,5 mia. dollars i 1990).
Since 1988, however, the Community's trade balance with the developing countries has been In deficit and the gap Is widening (9.5 billion USD in 1990).
Den finansielle bistand fra Fællesskabet om sådant udgjorde i 1990 ca. 4,8% af den statslige udviklingsbistand på ver­densplan og 11,8% af De Tolvs samlede bistand.
In 1990 Community aid proper represen­ted 4.8% of world ODA and 11.8% of all aid disbursed by the Twelve.
Den består hovedsagelig af gavebistand, som kommer næsten alle den tredje verdens lande til gode, og der er i forhold til andre donorer foretaget en kraftig opprioritering af Afrika syd for Sahara.
It consisted primarily of grants, which are distributed among nearly all Third World countries, although the Community gives sub­sanaran Africa greater priority than other donors.
Desuden yder Fællesskabet en større del af sin bistand til udvikling af landbruget og landdistrikterne (inkl. fi­skeri og miljøbeskyttelse) end de andre donorer.
It also devotes a larger share of its aid to agricultural and rural develop­ment (including fisheries and the envi­ronment) than the other donors.
RÅVARER (Produktion 19891 %) mellem
PRIMARY PRODUCTS (1989 output in %) ill
FØDEVAREHJÆLP
AID FOR DEVELOPMENT PROJECTS
. < ¡o < P A !· J BISTAND TIL UDVIKLINGSPROJEKTER
TRADE in billion ECU
Albanien, Jugoslavien og Israel ' Golfstaterne, Irak, Iran
" including Albania, Yugoslavia 8 Israel ' Gulf States, Iran S Iraq
Det Europæiske Fællesskab (Belgien, Danmark, Tyskiand, Grækenland, Spanien, Frankng, Irland, Italien, Luxembourg, Nederlandene, Portugal og Det Forenece Kongerige) og transke oversøiske departementer (Fransk Guyana, Guadeloupe, Martinique og Réunion).
European Community Member States (Belgium, Denmark, France, Germany, Greece, Ireland, Italy, Luxembourg, Netherlands, Portugal, Spain, United Kingdom) and French overseas depart­ments (French Guiana, Guadeloupe, Martinique, Réunion).
Lande og territorier, der har særlige forbindelser med visse medlemsstater (Grønland, De Nederlandske Antiller, Fransk Polynesien, De Britiske Jomfruøer, osv.)
Countries and territories which have special relations with a Member State (Greenland, British Virgin Islands, French Polynesia. Netherlands Antilles, etc.).
Lande i Afrika, Vestindien og Stillehavet (AVS), som ha; undertegnet Lomé­konventionen, inglobai samarbejdsaftale mellem Det Europæiske Fællesskab og 59 AVS­lande.
African, Caribbean and Pacific (ACP) countries which have signed the Lomé Convention, an overall cooperation agreement between the European Community and 69 ACP States.
SAINT PIERRE OG MIQUELON ■
SAINT PIERRE AND MIOUELON I
Middelhavslande, der har undertegnet associerings­ eller samarbejdsaftaler med EF (Magh­'eb­landene, dvs. Algeriet, Marokko og Tunesien, Machrak­landene, dvs. Egypten, Jordan, Libanon ος Syrien, samt Israel, Tyrkiet, Cypern og Malta).
Mediterranean countries which have signed cooperation or association agreements with the EC: Maghreb countries (Algeria, Morocco, Tunisia!, Mashrek countries (Egypt, Jordan, Lebanon, Syria), Israel, Cyprus.
Lande, der er med i Golfsamarbejdsrådet (Saudi­Arabien, Bahrain, De Forenede Arabiske Emirater, Kuwait, Qatar og Oman], som har undertegnet en samarbejdsaftale med EF.
Gulf Cooperation Council countries (Bahrain, Kuwait, Oman, Qatar. Saudi Arabia, United Arab Emirates) which have signed a cooperation agreement with the EC.
' ANTIGUA OG BARBUDA BD
DOMINICAN ...,m REPUBLIC
SEYCHELLERNE
Ε URUND)
Udgivet af Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer, BP 1003, L­2385 Luxembourg ­ Copyright : EKSF ­ EØF ­ Euratom, Bruxelles­Luxembourg, 3. kvartal 1992.
Published by the Office for Officiai Publications of lhe European Communities, BP 1003, L-2985 Luxembourg - Copyright: ECSC - EEC ■ EAEC. Brussels-Luxembourg.
Forfatter; Kommissionen for De Europæiske Fælleskaber, Afdelingen for Information ­ Udviklingslande, 200 rue de la Loi. B­1049 Bruxelles, Belgien. ­ Grafik : Luc Van Makteren
3rd quarter 1992. Produced by the Commission of the European Communities, Development Information Unit ,200 rue de la Loi.
Anden udgave. Denne publikation er ikke nødvendigvis ensbetydende med, at De Ejropætske Fællesskaber officielt anerkender de på kortet angivne grænser eller stater.
This publication does not necessarily imply that the European Communities officially recognize the frontiers or states indicated on the map.
FÆLLESSKABS INSTITUTIONER af Emile Noël
WORKING TOGETHER THE INSTITUTIONS OF THE EUROPEAN COMMUNITY by Emile Noël
Det Europæiske Fællesskab og Udviklingslandene (udgået)
IN THE SAME COLLECTION edition)
Øget Indflydelse i Virksomhederne for den Europæiske Arbejdstager (udgået) Det Europæiske Fællesskab og Omverdenen gennem 25 År (udgået)
Education of migrant workers' children in the European Community lout of prints The protection of workers in multinational companies (out of prim) The European Community's external trade (our of print) Teacher training in the European Community (out of print) The elimination of non-tariff barriers to intra-Community trade (out of print) The European Community's competition policy (out of print) The European Community and the developing countries (out of print) Worker participation in Europe (out of print) 25 years of European Community external relations (out of print) The second enlargement of the European Community (out of print!
EF's Anden Udvidelse (udgået) Fællesskabet og dets Regioner (anden udgave) (udgået) Det Europæiske Fællesskabs Indsats på det Kulturelle Omrade Det Europæiske Fællesskab og Erhvervsuddannelsen Den Europæiske Økonomiske og Monetære Union (anden udgave) (udgået) Fri Bevægelighed for Personer i Det Europæiske Fællesskab (udgået) En Europæisk Uddannelsespolitik (anden udgave) Det Europæiske Fællesskabs Industristrategi (udgået) EF's Toldunion (tredje udgave) ¡udgået) Det Europæiske Fællesskabs Transportpolitik (anden udgave) Kvinderne i Det Europæiske Fællesskab Det Europæiske Fællesskab og dets Retssystem (anden udgaw) Det Europæiske Fællesskabs Økonomi (anden udgave) (udgået) Det Europæiske Fællesskabs Fiskeripolitik (udgået) Det Europæiske Fællesskab og Middelhavslandene Den Nukleare Sikkerhed i Det Europæiske Fællesskab Del Europæiske Fællesskabs Budget (fjerde udgave) Europæerne Set med deres Egne Øjne— Europæiske Meningsmålinger — 1973-1986 (anden udgave) (udgået) Det Europæiske Fællesskabs Domstol (fjerde udgave) Ecuen (anden udgave) (udgået) Vin i Det Europæiske Fællesskab (anden udgave) Det Europæiske Fællesskabs Politik for Forskning og Teknologisk Udvikling (tredje udgave) Den Audiovisuelle Sektor og det Europæiske Indre Marked Jean Monnet, en Stor Plan for Europa Konkurrencepolitikken i det Indre Marked (anden udgave) Det Europæiske Hjemmemarked (tredje udgave) EF-Kommissionen og Fællesskabets Administration Det Europæiske Finansielle Område En Fælles Landbrugspolitik for 1990'erne Europas Samling — Det Europæiske Fællesskabs Oprettelse og Udvikling (tredje udgave)
The Community and its regions (third edition) (out of print) Cultural action in the European Community (out of print) The European Community and vocational training (out of print) The economic and monetary union (second edition) (out of print) Freedom of movement for persons in the European Community (out of print) An education policy for Europe (second edition) (out of print) The European Community's industrial strategy (out of print) The customs union (third edition) (out of print) The European Community's transport policy (second edition) (out of print) Women in the European Community (out of print) The European Community's legal system (second edition) (out of print) The economy of the European Community (second edition) (out of print) The European Community's fishery policy (out of print) The European Community and the Mediterranean Nuclear safety in the European Community The European Community's budget (fourth edition) Europe as seen by Europeans — European polling 1973-86 (second edition) The Court of Justice of the European Community (fourth edition) The ecu (second edition) Wine in the European Community (second edition) The European Community's research and technological development policy (third The audiovisual media in the single European market Jean Monnet, a grand design for Europe
(Fortsættelse på tredje side ai omslaget)
(continuntion on third pant· of cmer)
Udarbejdet af: Generaldirektoratet
Originating department:
DET EUROPÆISKE FÆLLESSKABS INSTITUTIONER af Emile Noël
WORKING TOGETHER THE INSTITUTIONS OF THE EUROPEAN COMMUNITY by Emile Noël
Manuskript afsluttet i november 1993. Udgave 1993
Manuscript completed in November 1993 New edition 1993 Cover: Drawing by Paolo Cuidotti, Milan
© EKSF-EF-EAEF, Bruxelles · Luxembourg 1993 Eftertryk tilladt med kildeangivelse, dog ikke til kommercielle formål.
© ECSC-EC-EAEC, Brussels · Luxembourg, 1993 Reproduction is authorized, except for commercial purposes, provided the source is acknowledged.
HVORDAN UDFØRER INSTITUTIONERNE DERES OPGAVER?
HOW DO THE INSTITUTIONS DISCHARGE THEIR DUTIES?
FÆLLESSKABETS FINANSER
FINANCING THE COMMUNITY
KOMMISSIONEN OVERVÅGER, AT TRAKTATERNE OVERHOLDES KOMMISSIONEN ER FÆLLESSKABETS UDØVENDE ORGAN KOMMISSIONEN TAGER INITIATIVET TIL FÆLLESSKABETS POLITIK, DEN VARETAGER FÆLLESSKABETS INTERESSER OG SIKRER SAMMENHÆNGEN I DETS POLITIK
■ THE COMMISSION INITIATES COMMUNITY POLICY AND DEFENDS THE COMMUNITY INTEREST. IT SEES TO IT THAT COMMUNITY POLICY FORMS A CONSISTENT WHOLE
DIALOGEN MELLEM KOMMISSIONEN OG RÅDET
THE COMMISSION-COUNCIL DIALOGUE
ENSTEMMIGHED OG FLERTALSBESLUTNING DET EUROPÆISKE RÅD FORMANDSKABET I RÅDET
■ UNANIMITY AND MAJORITY THE EUROPEAN COUNCIL ■ THE COUNCIL PRESIDENCY
ET DIREKTE VALGT PARLAMENT HVORDAN ARBEJDER PARLAMENTET? BUDGETBEFØJELSER LOVGIVNINGSBEFØJELSER PARLAMENTET OG KOMMISSIONEN
A DIRECTLY ELECTED PARLIAMENT THE FUNCTIONING OF PARLIAMENT BUDGETARY POWERS LEGISLATIVE POWERS PARLIAMENT AND THE COMMISSION
KOMMISSIONENS OPBYGNING
■ THE COMMISSION'S DEPARTMENTS
KOMMISSIONENS ARBEJDSGANG HVORDAN UDARBEJDER KOMMISSIONEN SINE AFGØRELSER OG DE FORSLAG, DEN FORELÆGGER FOR RÅDET?
■ HOW THE COMMISSION WORKS ■ HOW THE COMMISSION REACHES ITS DECISIONS AND DRAWS UP PROPOSALS FOR SUBMISSION TO THE COUNCIL
HVORDAN ARBEJDER RÅDET? INSTITUTIONERNES ARBEJDSFORM
■ THE COUNCIL IN OPERATION ■ THE INSTITUTIONS' APPROACH l·** HZ
Tak til Hartmut Offele, konsulent i Europakommissionens Generalsekretariat for med virken ved udarbejdelsen af denne udgave.
/ would like to extend my thanks to Mr Hartmut Offele, Adviser in the Secretariat-General of the European Commission, who helped produce this updated edition.
Det er vanskeligt at give en præcis karakteristik af EU-institutionernes opbygning.
The institutional system of the European Communities is difficult to classify.
EU er nemlig med sin selvstændige rolle og sine omfattende beføjelser langt mere end en almindelig mellemstatslig organisation.
The Community is much more than an intergovernmental organization: it has its own special legal status and extensive powers of its own.
Noget statsforbund, som de nationale regeringer på visse væsentlige områder er underlagt, er der heller ikke tale om.
But the Community is not a true federation to which national parliaments and governments are subordinate in important matters.
Lad os overlade til fremtidens historikere at sætte etiket på fænomenet og så blot her nøjes med forsigtigt at sige, at det drejer sig om et »fællesskabs«-system.
Our best course may be to leave it to future historians to find an appropriate label and simply describe it as a 'Community' system.
Denne plan er der imidlertid ikke arbejdet videre på siden, og den indgik hverken i for handlingerne om fællesakten i 1985 elierom traktaten om Den Europæiske Union i 1991.
But this idea was not followed through at the time; nor was it taken up again in the negotiations on the Single Act in 1985 or on the Treaty on European Union in 1991.
Fem institutioner, nemlig Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissionen, Domstolen og Re visionsretten varetager sammen med Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget, som har rådgivende roller, de opgaver, der er pålagt de tre europæiske fælles skaber, Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab (EKSF, oprettet i 1952), Det Europæiske Økonomiske Fællesskab (EØF eller »fælles markedet«, oprettet i 1958) og Det Europæiske Atomenergifællesskab (Euratom, oprettet i 1958).
The task of achieving the aims of the three Communities — the European Coal and Steel Community (ECSC) (established in 1952), the European Economic Community (EEC) (1958) and the European Atomic Energy Community (Euratom) (1958) — rests with five institutions: the European Parliament, the Council, the Commission, the Court of Justice and the Court of Auditors, with the support of the Economicand Social Commit tee and the Committee of the Regions.
I sidstnævnte traktat er det dog fastlagt, at Det Europæiske Økonomiske Fællesskab frem overskal benævnes »Det Europæiske Fælles skab«, hvorved Fællesskabets generelle karakter understreges.
What this last Treaty did, however, was to provide that the European Economic Community was henceforth to be called simply the European Community; this underscores its general role.
EKSF-traktaten, der er indgået for en periode af 50 år, udløber i år 2002, og det er sandsynligt, at de særlige EKSF-kompetenceområder, der fortsat ønskes opretholdt, til den tid vil blive lagt ind under »Det Europæiske Fællesskab«.
The ECSC Treaty was originally concluded for 50 years and will expire in 2002; in all likelihood those of its functions which are preserved will then be taken over by the European Community.
Som en konsekvens af vedtagelsen af Den Økonomiske og Monetære Union vil der på et senere tidspunkt (i 1997 eller senest i 1999) blive oprettet et system af europæiske centralbanker og en europæisk centralbank, hvis aktiviteter fra 1994 skal forberedes af Det Europæiske Monetære Institut.
A European System of Central Banks and a European Central Bank are to be added (if possible in 1997, but in any event no later than 1999) as a result of the establishment of economic and monetary union.
Så snart Den Europæiske Central bank er oprettet, vil instituttets opgaver blive overdraget til denne.
From the beginning of 1994 their activities are to be prepared by a European Monetary Institute, whose functions will pass to the European Central Bank as soon as it is set up.
Den gradvise udvidelse af Fællesskaberne i) — den 1. januar 1973 tiltrådte Det Forenede Kongerige, Irland og Danmark, den 1. januar 1981 Grækenland og den 1. januar 1986 Spanien og Portugal — har kun medført ændringer i EU-institutionernes sammensætning, ikke i deres struktur og opgaver.
United Kingdom, Ireland and Denmark on 1 January 1973, Greece on 1 January 1981, and most recently Spain and Portugal on 1 January 1986 — have not affected the basic structure or responsibilities of the Community institutions although their composition has altered.
Indtil juli 1967 havde de tre Fællesskaber hver sin udøvende myndighed (for EKSF's vedkommende kaldet Den Høje Myndighed) og ligeledes hver sit ministerråd.
Until July 1967 the three Communities had separate Councils and executive Commissions (known as the 'High Authority' in the ECSC).
Europa-Parlamentet og Domstolen har de tre fæl lesskaber derimod været fælles om siden 1958.
By contrast, the European Pari iament and the Court of Justice have been common to the three Communities since 1958.
Manuskriptet til nærværende publikation blev afsluttet i november 1993.
The text of this publication was completed in October 1993.
Det tager derfor ikke hensyn til ændringer i institutionerneefterdenne dato.
It, therefore, does not include details of institutional changes after that date.
Sammenlægningen af institutionerne blev udlagt som første etape på vejen til oprettelsen af ét Europæisk Fællesskab underen en kelttraktat, som sku I le erstatte Paris-traktaten (EKSF) og Rom-traktaterne (EØFog Euratom).
The merger of the institutions was seen as the first step towards setting up a single European Community to be governed by a single Treaty, replacing the Paris Treaty (establishing the ECSC) and the Rome Treaty (establishing the EEC and Euratom).
rig 87, Irland 15, Italien 87, Luxembourg 6, Nederlandene 31, Portugal 25, Det Forenede Kongerige 87.
ship will then be 567, the breakdown of seats being as follows: Belgium 25; Denmark 16; France 87; Germany 99; Greece 25; Ireland 15; Italy 87; Luxembourg 6; Netherlands 31; Portugal 25; Spain 64; United Kingdom 87.
tageiser (hvoraf nogle af ret lang varighed) været gældende i området fra denne dato.
With the unification of Germany on 3 October 1990, the Community was enlarged to include the territory of the former German Democratic Republic (GDR), and Community legislation is now applicable there, subject to a number of temporary exceptions (some of them valid for a considerable number of years).
Det forenede Tyskland har bevaret Tysklands hidtidige repræsentation i de forskellige in stitutionerunder den forudsætning, at der på et senere tidspunkt sker en tilpasning af an tallet af tyske medlemmer af Europa-Parlamentet (jf. nedenfor).
Germany's representation in the various Community institutions re mains unchanged, though the membership of Parliament is to be adjusted (see below).
Rådet består af repræsentanter for medlemsstaternes regeringer.
The Council is made up of representatives of the governments of the 12 Member States.
Hver regering sender et medlem.
Each government normally sends one of its ministers.
Rådets sammensætning kan variere efter de emner, man behandler.
Its membership thus varies with the subjects down for discussion.
Selv om udenrigsministeren så at sige betragtes som sit lands egentlige repræsentant i Rådet, mødes landbrugsministrene, økonomi- og finansministrene, socialministrene, transport og industriministrene, miljøministrene og andre fagministre hyppigt i specialiserede Råd.
The Foreign Minister is regarded as his country's 'main' representative in the Council, but Ministers for Agriculture, Transport, Economic and Financial Affairs, Social Affairs, In dustry, the Environment and so on also meet frequently for special ¡zed Council meetings.
Med fællesakten (der blev undertegnet i februar 1986 og trådte i kraft den 1. juli 1987) er der sket en udvidelse af Fællesskabets kompetenceområder og gennemført betydelige ændringer i institutionernes arbejdsgang og i deres indbyrdes forhold.
The Single European Act (which was signed in February 1986 and entered into force on 1 July 1987) has extended the Community's field of competence and brought about significant changes in relations between the institutions and in their operating rules.
Endvidere har Det Europæiske Pol ¡tiske Samarbejde, der si den 1970 har fungeret uden andet grundlag end nogle mellemstatslige aftaler, fået tillagt juridisk status.
It also gave formal legal status to European political cooperation, which has been operating since 1970 simply on the basis of intergovernmental agreements.
Maastrichttraktaten har også givet Rådet an svaret fordet mellemstatslige samarbejde in den for rammerne af »Den Europæiske Union« (den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og samarbejdet om retlige og indre anliggender). gender).
The Maastricht Treaty also made the Council responsible for intergovernmental cooperation in the European Union (common foreign and security policy, justice and home affairs).
Derer på basis af De Europæiske Fællesskaberoprettet en Europæisk Union, som fremover bl iver bestemmende for de samarbejdsformer, der havde udviklet sig under Fællesskaberne, nemlig det allerede nævnte Europæiske Politiske Samarbejde og samarbejdetom retlige og indre anliggender.
It establishes a European Union founded on the European Communities and embracing all the forms of cooperation that have built up with them, in cluding political cooperation (already mentioned) and cooperation on justice and home affairs.
Indtil udgangen af 90'erne skal Den Økonomiske og Monetære Union være oprettet som grundlag for indførelsen af en fælles mønt, ecuen.
Before the decade is out the Community is to establish an economic and monetary union leading to the introduction of a single currency, the ecu.
Med Maastrichttraktaten er in stitutionerne blevet ændret på nogle væsentlige punkter, hovedsagelig til fordel for Europa-Parlamentet og for Revisionsretten, som nu har fået status af institution.
Major institutional changes have also been made, chiefly to enhance the powers of Parliament and the Court of Auditors (now raised to full institution status) and to set up a new Committee of the Regions.
Og der er samtidig oprettet et Regionsudvalg.
Since 1986 the European Council has generally met every six months, but additional meetings may be held where circumstances so require.
Siden 1979 har der været direkte valg til Europa-Parlamentet.
The European Parliament has been directly elected since 1979.
I december 1992 vedtog Det Europæiske Råd i Edinburgh at ændre Parlamentets sammensætning hovedsagelig for at tage hensyn til Tysklandsforening.
The Edinburgh European Council (December 1992) decided to alter its membership to take account of, among other things, the unification of Germany.
Den ne beslutning er ved at blive ratificeret i de forskellige medlemsstater, så den kan få ef fekt ved det kommende parlamentsvalg i juni 1994.
The decision is now up for ratification by the Member States and should be in operation in time for the next elections in June 1994.
På topmødet i december 1974 besluttede stats- (Frankrig) og regeringscheferne at holde regelmæssige møder i »Det Europæiske Råd« sammen med Kommissionens for mand. Udenrigsministrene og et medlem af Kommissionen deltager i disse møder.
The Presidency of the Council and of the European Council rotates between the member governments at six-monthly intervals.
I forbindelse med afstemninger, hvor der kræves kvalificeret flertal (54 stemmer ud af 76), tildeles de enkelte landes stemmer følgende vægt: Tyskland, Frankrig, Italien og Det Forenede Kon gerige hver 10, Spanien 8, Belgien, Nederlandene, Grækenland og Portugal hver 5, Dan mark og Irland hver 3 og Luxembourg 2.
When decisions are taken in the Council by majority vote, France, Germany, Italy and the United Kingdom have 10 votes each, Spain has eight, Belgium, Greece, The Netherlands and Portugal five each, Den-
repræsentanter ved Fællesskaberne.
mark and Ireland three each and Luxembourg two.