natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Nøglerne nr. 4 og 5: I henhold til artikel 7 i forordning nr. 25 af 4. april 1962 om finansiering af den fælles land­brugspolitik skulle EUGFL's indtægter i de første tre år (1962­1963, 1963­1964 og 1964­1965) bestå af medlemssta­ternes finansielle bidrag, der skulle beregnes dels efter fordelingsnøgle nr. 1 (til henholdsvis 100, 90 og 80%) og dels i forhold til de enkelte medlemsstaters nettoimport fra tredjelande.
Scales 4 and 5: Article 7 of Regulation No 25 of 4 April 1962 on the financing of the common agricultural policy provided that the revenue of the EAGGF during the first three years (1962­63, 1963­64, and 1964­65) should consist of financial contribu­tions calculated, for part of the revenue, at 100, 90, and 80% respectively of Scale 1, and, for the remainder, in proportion to net imports by each Member State from non­member countries.
Denne ændring af nøglen blev enstem­migt vedtaget af Rådet i henhold til artikel 200, stk. 3 i EØF­traktaten.
This ad­justment was approved by the Council unanimously in compliance with Article 200(3) of the EEC Treaty.
Nøglen var således ikke længere af rent politisk karakter.
Here, therefore, the scale is no longer determined purely by political factors.
Medlemsstaterne skulle således indbetale deres bidrag til de to budgetter efter denne nøgle.
The Member States had to pay their contributions to the two budgets in accordance with this scale.
For at kunne gøre dette måtte de opføre tilsvarende bevillinger under udgifterne på deres eget budget.
To do this they had to enter the necessary appropriations as expenditure in their own budgets.
Ændringer i Fællesskabets budget fik derfor indvirkning på de enkelte landes offentlige finanser.
Every change in the Community budget therefore had repercussions on national public expenditure.
Det forholdt sig således indtil den 31. december 1974.
This system continued until 31 December 1974.
Nøglerne nr. 7, 8 og 9: Nøglerne for EUF blev for den før stes vedkommende fastsat i Rom-traktaten, og for de to øvriges vedkommende i Yaoundékonvention I og II.
Scales 7, 8 and 9: The scale for the First EDF was laid down by the Treaty of Rome itself and those for the Second and Third EDFs by the First and Second Yaoundé Conventions.
I artikel 3 i Rådets forordning (EØF) nr. 130/66 af 26. juli 1966 fastsattes nøgle nr. 4 for perioden 1965-1966 og en anden nøgle for 1966-1967 (ikke anført i denne tabel).
Article 3 of Council Regulation No 130/66/EEC of 26 July 1966 established Scale 4 for the period 196566 and another scale (not shown in the table) for 1966-67.
I artikel 11 i samme forordning blev der for de efterfølgende perioder fastsat en ordning, som blev en forløber for ordningen om egne indtægter, fordi med lemsstaterne skulle indbetale bidragene efter en ad hocnøgle samt i forhold til de afgifter, som de opkrævede på import fra tredjelande.
Article 11 of the same Regulation laid down a system for subsequent periods which foreshadowed the system of own resources, in that Member States had to pay contributions not simply according to an ad hoc scale but also in proportion to levies charged on imports from nonmember countries.
Senere blev der fastsat andre nøgler, således at der kunne tages hensyn til særlige forhold.
Subsequently, other scales were established to take account of particular situations.
I budgettet for regnskabsåret 1970 blev der således anvendt seks forskellige nøgler til beregning af finansielle bidrag, hvilkel gjorde beregningen utrolig kompliceret; den sidst vedtagne var nøgle nr. 5 (artikel 7 i Rådels forordning (EØF) nr. 728/70 af 21. april 1970).
Thus in the budget for the financial year 1970 the financial contributions were calculated according to six different scales, an incredible complication; the most recent was Scale 5 (Article 7 of Council Regulation (EEC) No 728/70 of 21 April 1970.
B — Overdragelse af de finansielle bidrag
B—Paying over financial contributions
Nøgle nr. 6:1 artikel 3 i afgørelse af 21. april 1970 angående udskiftning af medlemsstaternes finansielle bidrag med Fællesskabets egne indtægter blev der fastsat en generel nøgle for at sikre balance på Fællesskabernes budget.
Scale 6: Article 3 of the Decision of 21 April 1970 on the replacement of financial contributions from Member States by the Communities' own resources established a general scale for contributions to balance the budget.
Dette var, mens Fællesskabet kun bestod af seks medlemsstater, den sidste politiske fordelingsnøgle for Fællesskabernes almindelige budget.
This was the last politically determined scale to be applied by the Community of Six to the general budget of the Communities.
Den blev afskaffet den 31. december 1974 efter at være blevet ændret ved til trædelsesakten (jf. s. 376).
It was amended by the Act of Accession and expired on 31 December 1974 (see p. 380).
Medlemsstaterne overdrager de i artikel 200, stk. 1 i EØF-traktaten anførte finansielle bidrag i national valuta til Fællesskabet.
The Member States pay over the financial contributions provided for in Article 200(1) of the EEC Treaty to the Community in national currencies.
De disponible saldi i forbindelse med disse bidrag indbetales lil medlemsstaternes finansforvaltninger eller til organer udpeget af disse. Disse disponible midler kan investeres på betingelser, som Kommissionen og den pågældende medlemsstat når til enighed om.
Any available balances are deposited with the Treasuries of the Member States or bodies appointed by them.
Gradvis anvendelse af ordningen med egne indtægter (1971-1980)
Gradual implementation of the own-resources system (1971-80)
Gennemgangen af dette emne opdeles i to afdelinger, først en juridisk redegørelse og dernæst en talmæssig rede gørelse, der igen er opdelt i to dele.
An explanation of the legal aspects involved is followed by a quantitative description, which is itself divided into two parts.
— medlemsstaternes finansielle bidrag, der skal sikre balancen mellem indtægter og udgifter på Fællesskabernes budget, dvs. dække forskellen mellem de egne indtægter og de samlede udgifter. Disse bidrag var for delt i henhold til et system med politiske fordelingsnøgler, der var inspireret af BNP-fordelingsnøglerne (jf. for »de Seks« fordelingsnøgle nr. 6 i tabellen i bilag 9, side 374, og for »de Ni« fordelingsnøglen for 1973-1974 i tabellen i samme bilag).
(c) financial contributions from Member States to bring the revenue and expenditure sides of the Community budget into balance, in other words to bridge the gap between total expenditure and total independent revenue.
A — Juridisk redegørelse for anvendelsen af ordningen med fuldstændig oppebørsel af egne indtægter
The own-resources system as applied to the Community of Six (1971-77)
Under denne etape måtte hver medlemsstats »andel« af de samlede indbetalinger med 1970 som referenceår fra år til år ikke variere med mere end 1 % opad og 1,5% nedad.
Throughout this period, the amount by which the proportionate or 'relative' share of each State within the overall total of these payments was allowed to vary from one year to the next was limited to 1% up and 1.5% down, 1970 being taken as the base year.
Denne begrænsningsmekanisme kaldes med et beskrivende udtryk en ordning med »dynamiske bremser«. ser«.
This mechanism has been nicknamed the dynamic braking system.
2. etape: Budgetterne for 1975,1976 og 1977
Stage Two: 1975, 1976 and 1977 budgets
Anvendelsen af ordningen med EF's (de Seks) egne indtægter (1971-1977)
Stage One: 1971, 1972, 1973 and 1974 budgets
For at mindske virkningen af en overførsel af afgiftsbeføjelser til EF på de nationale offentlige finanser, især de store importlandes finanser, er tildelingen af egne indtægter foregået ved afgørelsen af 21. april 1970, således at denne tildeling både har været gradvis og automatisk, gradvis, fordi den er foregået over syv år, og automatisk, fordi den er foregået uden medvirken af EFs institutioner, nemlig ved slet og ret at anvende teksterne.
From 1 January 1971, the Community budget in cluded the following revenue (Article 3 of the Decision of 21 April 1970): (a) total revenue from agricultural levies, as was only right and proper, given that these are part of the common agricultural policy, which is itself financed in full from the Community budget; (b) revenue from customs duties, the amount payable
Denne etape er præget af, at Fællesskabernes budget med forbehold af andre indtægter finansieres fuldt ud af egne indtægter, dvs. landbrugsafgifter, toldindtægter og ind tægter af merværdiafgiften (artikel 4 i afgørelsen af 21. april 1970).
In this stage, without precluding other forms of revenue, the budget was now totally financed from the Communities' own resources, that is, agricultural levies, customs receipts, and VAT revenue (Article 4 of the Decision of 21 April 1970).
Da beregningsgrundlaget for merværdiafgiften ikke har kunnet gøres ensartet, indbetales der fort sat »finansielle bidrag«, men de er af en anden art end de »finansielle bidrag«, der blev indbetalt indtil da, fordi de ikke omfatter noget politisk element, idet de fastsættes i forhold til den andel, som vedkommende medlemsstats BNI udgør af summen af medlemsstaternes bruttonationalindkomster (se BNI-fordelingsnøglerne i tabellen i dette bilag).
Failure to achieve a uniform VAT tax base meant that financial con tributions were still being paid during this period, but they were different from the financial contributions previously paid, because no political factor was in volved.
1. etape: Budgetterne for 1971, 1972, 1973 og 1974
They depended purely on the relative share of each Member State in the aggregate GNP of the Community (see GNP-based scales in the table in this Annex).
Begrænsningen på blot 2 % for nedgangen i indbetalingerne bevirkede nemlig, at visse medlemsstater, der kunne have indbetalt endnu mindre, imidlertid måtte indbetale visse beløb, der havde til følge, at indtægterne oversteg det udgiftsbehov, der skulle finansieres (jf. s. 382).
This reference amount was based on the grand total of agricultural levies and customs duties collected by each State, and was fixed at 50% of this total in 1971, 62.5% in 1972, 75% in 1973, 87% in 1974 and 100% from 1975, the aim being to avoid a sharp impact on the public finances of certain countries such as the Netherlands.
Konklusion: Budgetterne siden 1978
The first table on p.
EFs finansieringssystem fungerer fuld stændigt og retfærdigt. De dynamiske bremser er afskaffet. fet.
385 shows the amounts actually paid in these four years and the customs duties collected by the Member States, to illustrate the impact of this provision;
Afskaffelsen af disse dynamiske bremser har i øvrigt gjort, at ERE nu kan anvendes ved beregningen af stater nes indbetalinger (jf. s. 26).
The dynamic braking system remained in force, but the maximum rate of change was somewhat greater with a maximum 2% variation up or down.
Nøgle
Scale
EIB-nøgle
EIB scale'·!
Nøgle 1973/1974')
Scale for 1973-74'
Luxembourg Nederlandene Det forenede Kongerige
Belgium Denmark FR of Germany France Ireland Italy Luxembourg Netherlands United Kingdom
Politisk nøgle, fastsal ved traktat eller afgørelse med samme værdi — Budget: afgørelsen af 21. april 1970 vedrørende Fællesskabernes egne indtægter (artikel 3, stk. 2), ændret ved tiltrædelsesakten (arti kel 129) — EUF: Lomé-konvention I, der trådte i kraft den 1. april 1976, og Lomé-konvenlion II, der blev undertegnet den 31. oktober 1979 — EIB: protokol som bilag til EØF-traktaten (artikel 4), ændret ved protokol nr. 1, der er bilag til tiltrædelsestraktaten (artikel 2). Nøgler, der stadig anvendes.
' Political scale laid down by a Treaty or a Decision with equivalent effect: (a) for the budget: the Decision of 21 April 1970 orfthe Community's own resources (Article 3(2)). as amended by the Treaty of Accession (Article 129); (b) for the EDF: the first Lomé Convention which entered into force on 1 April 1976 and the Second Lome Convention signed on 31 Oc tober 1979;
Når der foretages en beregning af det. der ville have været Det forenede Kongeriges andel i 1977 uden »dynamiske bremser« og »reduceret sats«, opnås en procent på 16.82.
(c) for the EIB: a Protocol to the EEC Treaty (Article 4), as amended by Protocol No I to the Treaty of Accession (Article 2). Scales still applied.
Under disse omstændigheder skulle andelen for 1978 beregnes således:
Conclusion: 1978 and later budgets
Derfor fastsættes det i artiklerne 127 til 132 i tiltrædelsesakten, der trådte i kraft den 1. januar 1973, i de »finansielle bestemmelser« for denne tiltrædelse, at de nye med lemsstater kun skal indbetale en del af det, de burde betale i henhold til afgørelsen af 21. april 1970.
were only required to pay a proportion of what they would have had to pay under the Decision of 21 April 1970.
Del forenede Kongeriges bidrag i 1980 vil højst kunne blive på 18.16%.
The phasing out of this device, moreover, has made it possible to calculate Member States' payments in EUA (see p. 26).
Fra 1. januar 1978. hvor ordningen med egne indtægter skulle anvendes fuldt ud for de seks oprindelige med lemsstater, skulle de tre nye medlemsstale- ligeledes ind betale belobene fuldt ud. for årene 1978 og 1979 dog fort sat i henhold til en særlig ordning.
From 1 January 1978, when the own resources system became fully operational for the six original Member States, the full amounts were also due from the three new Member States, subject to special ar rangements in 1978 and 1979.
2. etape: Budgetterne for 1978 og 1979
Stage Two: 1978 and 1979 budgets
Kommissionens standpunkt, der blev støttet af Det forenede Kongerige og Irland, mødte modstand fra den tyske delegation, der fik tilslutning fra andre delegationer. Deres alternative forslag bestod i, at der i 1978-1979 skulle anvendes procenter, der stod i forhold til landenes stilling i 1977. uden tilpasning.
The accession of three new Member States was obviously a major factor in the negotiations, and subsequently posed an enormous problem for the Com munity institutions.
Her er forklaringen på denne meget komplekse meningsforskel: den lyske regering fastslog, al Det forenede Kongeriges andel i budgel-
The relative share of the United Kingdom in 1977 would therefore be 12.27% com-
let for 1977 var på 19,24%, beregnet på grundlag af RE-IMF og foretog derpå beregninger af samme type som Kommissionens:
The explanation for this extremely complicated dis pute is as follows: the Federal Government carried out calculations similar to those made by the Com mission, based on the United Kingdom's relative share in the 1977 budget (19.24% on the basis of the IMF unit of account):
— andel uden »dynamiske bremser« og »reduceret sats« = 25,43 %
(i) Relative share without dynamic brakes and abatement factor = 25.43%.
Da denne procent er større end procenten på 18,16, der skulle nås i 1980, ville virkningerne af bestemmelserne i tiltrædelsesaktens artikel 131 have været lig nul.
Since this is more than the 18.16% ceiling for 1980, the effects of Article 131 of the Act of Accession would have been cancelled out.
De finansielle udligninger, der i medfør af artikel 131 er nødvendige for 1978 og 1979, gennemføres kvartalsvis uden om budgettet. 4.
The necessary financial compensations for 1978 and 1979 under Article 131 will be made outside the framework of the budget on a quarterly basis. 4.
De herved nødvendige beregninger foretages af Kommissionen for hver medlemsstat i henhold til den fortolkning af artikel 131, som er mest fordelagtig for den pågældende medlemsstat. 5. Disse beregninger fører til en underbalance, som finansieres ved betalinger fra medlemsstaterne uden om budgettet. 6.
The Commission will make the necessary calcula tions for each Member State in accordance with the interpretations of Article 131 which is most advantageous to that State.
For at finde frem til det bidrag, hver medlemsstat skal yde til finansieringen af ovennævnte underbalance, kan medlemsstaterne vælge en af følgende nøgler: — samlet budgetnøgle — moms-nøgle — BNI-nøgle 1976 — forholdsmæssig nøgle (hver medlemsstats andel efter beregningerne i medfør af ovenstående punkt 4)«.
To establish its contribution to the financing of the abovementioned deficit, each Member State may choose one of the following scales:
Udtrykt på en anden måde ville Kommissionens metode sikre, at virkningen af udskiftningen af regningsenheden blev neutral, og at Det forenede Kongeriges og Irlands finansielle bidrag steg, mens den tyske metode ville bevirke, at bidraget nåede sit maksimum allerede i 1978.
To put it another way, with the Commission's work ing method, the change of unit of account would take place without affecting some Member States more than others, and the increase in the Irish and UK contributions would be gradual whereas with the German method these contributions would reach their ceiling as early as 1978.
Kommissionens melode indebar anvendelsen af procenter beregnet på et ensartet grundlag (ERE), men den bevirkede, at procenten på 19.24 blev ændret til 12,27 %.
The Commission's method was realistic because it relied on percentages calculated on a single basis (the EUA).
Det drejede sig derfor om en reel fremgangsmåde.
With this method the figure of 19.24% was converted into 12.27%.
Den lyske metode var derimod udtryk for en formel frem gangsmåde, idet procenten på 19.24 (beregnet med RE-IMF) sammenstilledes med de 18,16 % (beregnet med ERE).
The German method, on the other hand, was formalistic, equating the figure of 19.24% calculated on the basis of the IMF unit of account with the figure of 18.16% calculated on the basis of the EUA.
Kommissionen var i övrigt konsekvent, idet den i 1975 og 1976 havde hævdet, al den ændring af regningsenheden, som den tyske regering havde foreslået, allerede dengang ikke kunne ske samtidig med en opretholdelse af andelene, hvis ændringer var fastlåst på grund af de »dynamiske bremser«.
The Commission's approach was also consistent because in 1975 and 1976 it said that the change of unit of account proposed by the Federal Government would entail adjusting the percentages of the relative shares as restricted by the dynamic brakes.
For at muliggøre denne ændring mente Kommissionen, at afgørelsen af 21. april 1970 måtte ændres, og at der måtte ske en anden fastsættelse af referenceandelene, hvilkel ville være uigennemførligt.
This would have meant amending the Decision of 21 April 1970 and fixing different basic relative shares, which was impracticable.
Denne diskussion var ikke teoretisk, men meget konkret.
Any difference would be apportioned among the other Member States according to the same criteria.
Således var forskellen mellem Kommissionens fortolkning og den tyske fortolkning i 1978 (på basis af del hudgelforslag, der blev betragtet som vedtaget) på 242.7 mio UKL for Det forenede Kongerige ( 1 137.5 mio i stedet for 1 380.2 mio) og på 22.3 IRL for Irland (42.7 mio i stedet for 65 mio).
Five tables are given by way of illustration, accompanied by a few comments (the relevant article in the statement of revenue in the 1979 budget is given in brackets): (i) Agricultural levies paid (Article 100); (ii) Sugar levies paid (Articles 110, 111 and 112); (iii) Customs duties paid (Article 120); (iv) Financial contributions paid (Articles 500 and
De finansielle kompensationer som følge af restbelobets fordeling vil blive ydet uden for budgettet en gang i kvartalet.
(ii) All the necessary calculations would be made by the Commission and the Member States would be notified. (iii) The financial compensation resulting from the ap portionment of the residual amount would be made outside the budget on a quarterly basis.
Kommissionens forvallningsregnskaber for regnskabsårene 1978 og 1979 vil derfor ikke være korrekte, idet der på indtægtssiden vil være opfort transaktioner, for hvilke virkningerne af anvendelsen af tiltrædelsesaktens artikel 131 ikke medregnes.
The Commission's revenue and expenditure accounts for 1978 and 1979 would hence be inaccurate as they would show revenue transactions from which the effects of applying Article 131 of the Act of Accession have been removed.
— En tabel over indbetalte landbrugsafgifter (arti­kel 100); — en tabel over indbetalte sukkerafgifter (artiklerne 110, 111 og 112):
The erratic trend in revenue from agricultural levies in previous years, illustrated by the following table, is due to many different factors (the weather, currency fluctuation, commercial factors), but primarily to the extremely wide fluctuations in world prices, especially for cereals, which account for most of the revenue from levies (between 70 and 80%).
Konklusion: Tiltrædelsesaktens artikler 127 til 132 har været til stor fordel for to nye medlemsstater.
Conclusion: Articles 127 to 132 of the Act of Accession turned out to be very advantageous for two of the new Member States.
Tabellen på side 382 viser nemlig tydeligt, at Det forenede Kongerige og Irland kun meget gradvis er nået op på deres procent­satser for bidragene til den fuldstændige finansiering med egne indtægter (1980).
The table on pp. 386 and 387 shows quite clearly how gradually Ireland and the United Kingdom have come to pay their full shares in the financing of the budget from own resources (1980).
— en tabel over indbetalt told (artikel 120); — en tabel over indbetalte finansielle bidrag (artiklerne 500 og 510). derefter merværdiafgift (artikel 130): — en label over finansieringen af det almindelige budget (sidste side i »oversigten over indtægter«).
Between 1968 and 1971 agricultural levies fell stead ily from 810 m u.a. in 1968 to 776 m u.a. in 1969, 712 m u.a. in 1970 and 605 m u.a. in 1971, owing to the relative stability of world cereal prices during this period and a sharp drop in cereal imports from out side the Community between 1968 and 1970.
Anvendelsen af tiltrædelsesaktens artikel 131 har imidler­tid været genstand for en beklagelig diskussion mellem medlemsstaterne som følge af en ganske vist positiv begi­venhed, nemlig overgangen på samme tidspunkt fra den for budgettet gældende regningsenhed (RE-IMF) til den europæiske regningsenhed (ERE).
Article 131 of the Act of Accession has, however, been a source of regrettable dispute between Member States, because its application coincided with what should have been a welcome event—the transition from the budget unit of account (IMF unit of account) to the European unit of account (EUA).
Var disse to begivenhe­der ikke faldet sammen, ville der sandsynligvis ikke være opstået konflikter og gnidninger, og det ville ikke have været nødvendigt at bringe sagen op i Det europæiske Råd i december 1977.
If these two events had not coincided there would probably not have been any disputes and the matter would not have been referred to the European Council in December 1977.
Midt i 1980 kan man spørge, om de afgørelser, der blev truffet den 30. maj 1980 med henblik på at løse det »briti­ske problem«, ikke bliver endnu vanskeligere at gennem­føre end bestemmelserne i tiltrædelsesakten af 1972.
It makes one wonder whether the decisions taken on 30 May 1980 to solve the 'British problem' might be even more difficult to implement than the provisions of the 1972 Act of Accession were.
For at De europæiske Fællesskabers selvfinansiering kunne blive endnu mere reel fra og med den I. januar 1978, var det nemlig vigtigt, at de »traditionelle egne ind­lægter« blev indbetalt til EF fra og med denne dato.
World prices jumped between 1971 and 1973/74 to levels exceeding Community threshold prices, par ticularly in 1974, causing export levies to be applied to prevent massive exports and excessive rises in in ternal prices.
Den ordning, der gælder for disse indtægter, følger således ikke regnskabsåret, men derimod forvaltningen (jf. s. 73).
Export levies are own resources in the same way as import levies.
I EF­jargonen er budgettet for disse indlægters vedkommende et »kassebudget«.
It is not possible to make a breakdown between these two types of levy for all Member States.
Indbetalte landbrugsafgifter til De europæiske Fællesskaber
Agricultural levies paid to the European Communities m IMF u.a.
Danmark Irland Det forenede Kongerige
Revenue from levies began to rise in 1975.