natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Rom-traktatens fædres beslutning om at indføre en fælles handelspolitik for EF's samhandel med omverdenen var en logisk parallel til beslutningen om at indføre fri bevægelighed for varer og tjenesteydelser inden for EF.
The decision by the authors of the Rome Treaty to establish a common commercial policy for its external trade was a logical counterpart to the decision to establish the free circulation of goods and services within the Community.
Den vellykkede gennemførelse af det indre marked ved udgangen af 1992 har ligeledes fået vigtige konsekvenser for EU's eksterne handelspolitik.
By the same token, the successful creation of the single market by the end of 1992 is having important implications for the Community's external trade policy.
Der er nu fri bevægelighed i EU for alle importerede varer, uanset i hvilket medlemsland de ind føres.
All imported goods now circulate freely within the Community irrespective of their point of entry.
På trods af de fremskridt, der blev gjort i årenes løb, var der stadig mange besværlige hindringer tilbage, som splittede EF i tolv nationale markeder.
The concept of the vast single Community market, unhampered by internal frontiers, was at the very core of the objectives set in the Rome Treaty in 1957.
Initiativet til gennemførelsen af det indre marked kom fra Jacques Delors, der blev formand for EF-Kommissionen i 1985.
The treaty preamble expresses the resolve of Community members:
Den fælles handelspolitik underbygges af fælles regler om liberalisering af importen, overvågning og beskyttelsesforanstaltninger og sanktioner mod dumpingpriser og subsidieret eksport.
The common commercial policy is augmented by common rules for the liberalization of imports, for surveillance and safeguard action and for action against dumped and subsidized exports.
Disse regler blev i 1984 fulgt op af et nyt handelspolitisk instrument, der satte EF i stand til at skride ind over for ulovlig handelspraksis fra dets handelspartneres side.
These were added to in 1984 by the creation of a new trade policy instrument enabling the Community to take action against illicit trade practices by its trading partners.
Det indre markeds betydning for EU's forhold til omverdenen eurostat
The external dimension of the single market
EF's beslutning i 1985 om at gøre Fællesskabet til ét stort marked uden indre grænser ved udgangen af 1992 er i sig selv en af de vigtigste økonomiske milepæle i det seneste tiår.
The Community's decision in 1985 to create a frontier- free internal market across the Community by 1993 was in itself one of the most significant economic milestones of the past decade.
integreret indre marked, at også den fælles handelspolitik gennemføres fuldt ud.
At the technical or institutional level, the creation of a fully integrated single market required the completion of the common commercial policy.
Det betyder med andre ord, at de importrestriktioner, som de enkelte med lemslande havde fået lov til at bibeholde, skulle være afskaffet ved udgangen af 1992.
In concrete terms, this means that individual import restrictions Member States were allowed to maintain had to disappear by the end of 1992.
Delors valgte med fuldt overlæg det in dre marked som det initiativ, der skulle sætte skub i EF efter fem års næsten total ubevægelighed, i stedet for de alternative projekter, nemlig Den Økonomiske og Monetære Union (ØMU) eller en Politisk Union.
Delors deliberately chose the single market to relaunch the Community after five years of stagnation rather than his alternative projects for economic and monetary union (EMU) or political union.
Disse to følger nu efter i kølvandet på det indre marked, hvilket viser, at Delors' strategi var rigtig.
These have in fact followed in the wake of project 1992, confirming the aptness of Delors's strategy.
Interne begrænsninger mel lem de tolv medlemslande for, hvordan tekstilimporten fordeles, eller hvordan følsomme produkter, der falder ind under GSP, håndteres, er også ved at blive afskaffet.
Internal I i m its among the Twelve concern i ng how textile imports are shared out or how sensitive products coming in under the GSP are distributed are also disappearing.
Leverandører af EU's import (1991 )
The Community's customers (1991)
EU's import i % fordelt på de vigtigste leverandørlande
Destination of Community exports (%)
Virkningerne af Den Økonomiske og Monetære Union (ØMU)
It is also in the Community's own interests to keep the post-1992 market an open one.
De skal ikke længere opfylde tolv forskellige nationale krav.
will be totally liberalized by the year 2000.
Udenlandske virksomheder vil ligesom EU's egne virksomheder kunne drage fordel af stordriftsbesparelser og større markedsfleksi bi litet.
Big new liberalization initiatives by the Community in banking services and in access to government contracts are applicable to non-EC firms provided Community exporters have fair access to the home markets of the firms concerned.
De hurtige fremskridt, der blev gjort med forberedelsen af det indre marked, tilskyndede Jacques Delors til at gå videre med sit andet initiativ, Den Økonomiske og Monetære Union (ØMU).
Exporters from outside the Community are finding themselves increasingly selling into a single market of 346 million consumers with a uniform (or mutually-recognized) set of norms, standards and procedures.
Dette initiativ blev støttet af de med lemsstater, som indså, at de økonomiske fordele ved det indre marked kunne forstærkes yderligere ved oprettelsen af en Økonomisk og Monetær Union og på længere sigt indførelsen af en fælles valuta.
They, like local EC firms, need to manufacture to only one set of standards in or der to market their product anywhere in the Community.
Desuden er EU bundet af sine internationale forpligtelser, såvel multilaterale (GATT og OECD) som bilaterale (EFTA, Middelhavsaftalerne og Lomé-konven-tionen). Med hensyn til f.eks. normer og standarder vil fordelene ved det indre marked i overensstemmelse med EU's forpligtelser kunne udnyttes af EU's handelspartnere på et ikke-diskriminatorisk grundlag.
They no longer have to face 12 different national requirements.
EF udgjorde i forvejen en zone med betydelig monetær stabilitet i en verden med flydende valutakurser siden oprettelsen af Det Europæiske Monetære System (EMS) og et sæt faste vekselkurser mellem de deltagende valutaer.
The rapid progress made in preparing the single market encouraged Delors to push ahead with his second initiative — economic and monetary union (EMU).
EU-valutaen, ECU'en, anvendes i stigende grad i internationale betalinger og i indlåns- og udlånstransaktioner på de internationale kapitalmarkeder.
This was supported by Member States who realized that the economic gains derived from the single market could be greatly enhanced by the creation of an economic and monetary union and, ultimately, a single currency.
Det er også i EU's egen interesse at bevare det indre marked som et åbent marked.
Thus in areas like norms and standards, the benefits of the single market will, in line with the Community's obligations, be made available on a non-discriminatory basis to the Community's trading partners.
Som verdens største eksportør er det afhængigt af åbne markeder over alt i verden.
The Community currency, the ecu, has acquired a role in international payments and in borrowing and lending operations on international capital markets.
Maastrichttraktaten fastsatte tidsplanen for en tretrins overgang til ØMU og ind førelse af en fælles valuta senest i 1999.
The Maastricht Treaty set the timetable for a three-stage transition to full EMU and a single currency by 1999.
Den første fase indledtes i juli 1990.
The first stage began in July 1990.
Der er opstået tvivl om fristen for den fuldstændige gennemførelse af ØMU i 1999 på grund af valutauroen i 1992 og den økonomiske recession, der ramte Fællesskabet i 1992/1993.
The 1999 deadline for full EMU has been called into question by the currency turbulence of 1992 and the economic recession that hit the Community in 1992/93.
Men måldatoen er stadig uændret.
But the target date still stands.
ØMU's anden fase, der indebærer op rettelse af et europæisk monetært institut som forløber for en europæisk cen tralbank, skal efter planen indledes i 1994. ØMU's internationale dimension blev beskrevet i et forklarende memorandum, som EF-Kommissionen of fentliggjorde i december 1990.
Stage II of EMU, with the creation of a Community monetary institute, precursor of the future European central bank, is due to start in 1994.
«de aktive fordele ligger i prisstabilitet, øget økonomisk effektivitet, som i sig selv fører til vækst, og en mere effektiv styring af de offentlige finanser som følge af en lempelse af den reelle rentebyrde og nedbringelse af under skuddene.
It states that: the dynamic gains will stem from price stability, enhanced economic efficiency, itself conducive to growth, and more efficient management
i regionerne og vil i sidste instans give Fælles skabet øget vægt i verdensøkonomien».
reserves in ecus to diversify their holdings (as a hedge, for instance, against US dollar fluctuations).
valutabeholdninger (f.eks. som et værn ¡mod udsving i dollarkursen).
oí public finances owing to a reduction in the real burden of interest and in the size of deficits.
Det vil især være af interesse for lande, som har et betydeligt handelssamkvem med EU.
This would be particularly interesting for countries for whom the Community is a major trading partner.
EU's handelspartnere vil (ligesom EU-virksomheder) kunne nedbringe de omkostninger, der er forbundet med at skulle benytte forskellige EU-valutaer, når de sælger varer og tjenesteydelser på forskellige nationale EU-markeder.
Non-EC exporters (like EC firms) would be able to reduce the transaction costs of dealing in different Community currencies when selling goods and services in different national EC markets.
De vil også kunne omveksle nogle af deres reserver til ECU for at sprede deres
They would also be able to hold some of their
Europas betydning som handelsmagt afspejles af dets havne.
Europe's ports reflect its importance as a trading power.
EU er verdens førende handelsblok.
The European Community is the world's leading trading bloc.
Opbygning af en fælles udenrigs­ og sikkerhedspolitik
Building a common foreign and security policy
EU­borgernes holdning til en fælles forsvars­ og sikkerhedspolitik
Europeans' attitudes to a common security and defence policy
Næsten tre fjerdedele af borgerne i EU (73%) mener, at EU bør have ansvaret for en fælles politik i forsvars­og sikkerhedsspørgsmål.
Almost three quarters of Europeans (73%) claim to be in favour of the European Community having responsibility for a common security and defence policy.
15% af borgerne er imod, og 12% tager ikke stilling til dette spørgsmål.
Fifteen per cent of the population of the Member States oppose the idea and 12% have no opinion on the subject.
Skønt først vedtaget i 1991 som led i Maastricht­traktaten er selve idéen om en fælles udenrigspolitik og endog en fælles forsvarspolitik lige så gammel som Fællesskabet selv.
Although agreed in 1991 as part of the Maastricht Treaty, the concept of a unified foreign policy or even of a common de­fence policy is as old as the Community.
Idéen om et Europæisk Forsvarsfæl lesskab (EDC) opstod endda før tanken om Det Europæiske Økonomiske Fællesskab.
The idea of a European defence commu­nity (EDC) preceded even that of the European Economic Community itself.
Et flertal i Holland (82%), Italien (81%), Luxembourg (79%), Tyskland og Frankrig (76%), Grækenland (75%), Spanien (74%), Belgien (73%), Portugal (66%), Storbritannien og Nordirland (58%) og Danmark (52%) går således ind for, at EF som politisk union skal have ansvaret for forsvars­ og sikkerhedspolitikken.
A majority of the Dutch (82%), Italians (81 %), Luxembourgers (79%), Germans and French (76%), Greeks (75%), Spaniards (74%), Belgians (73%), Portuguese (66%), Britons (58%) and Danes (52%) are in favour of the Community having responsibility for defence and security in the context of political union.
I Irland går 46% ligeledes ind for denne tanke.
Forty-six per cent of the Irish also support this idea.
EDC blev første gang bragt på bane i 1954, kun to år efter oprettelsen af Det Europæiske Kul­ og Stålfællesskab og fire år før EØF.
The EDC was first mooted in 1954, just two years after the creation of the European Coal and Steel Community, and four years before the EEC.
Men modstanden mod at overdrage national suverænitet var for stærk, og planerne om Det Europæiske Forsvarsfællesskab blev lagt på hylden, efter at de var blevet forkastet af den franske Nationalforsamling. Alligevel bevarede man håbet om at nå frem til en samordning af udenrigspolitikken, indtil også det blev opgivet (sammen med den såkaldte Fouchet­plan) i 1962.
But opposition to the trans­fer of national sovereignty proved too strong and plans for the European defen­ce community were discarded after they were rejected by the French National Assembly, although hopes of achieving the coordination of foreign policy linge­red until they were dropped (along with the socalled Fouchet plan) in 1962 for nearly a decade.
EF koncentrerede sig i stedet om at få toldunionen på plads og om den paral­lelle opgave med at fastlægge den fælles handelspolitik over for dets handelspart­nere.
The Community then concentrated on putting its customs union into place and on the parallel task of defining its common commercial policy towards its trading partners.
møder mellem udenrigsministrene og/eller de politiske direktører.
European political cooperation
EF's medlemsstater besluttede i 1969 at føje en politisk dimension til deres samarbejde.
The Member States of the Community de cided to add a political dimension to their cooperation in 1969.
Det skal understreges, at der med «politisk» i denne sammenhæng forstås udenrigspolitisk.
It should be pointed out that 'political' in this context means foreign policy.
Processen blev sat i gang i 1970 med starten på Det Europæiske Politiske Samarbejde (EPS) baseret på regelmæssige
The process was launched in 1970 with the start of European politi cal cooperation (EPC) based on regular meetings of foreign ministers and/or their political directors.
Etaperne i det politiske samarbejde
Stages on the way to political cooperation
1953: Udkast til en traktat om det europæiske politiske fællesskab.
1953: Draft Treaty on the European Political Community.
Denne traktat bliver ikke til noget på grund af Den Franske National forsamlings afvisning af traktaten om det europæiske forsvarsfællesskab (EDC) i august 1954.
This project collapsed with the rejection of the Treaty on the European Defence Community (EDC) by the French National Assembly (August 1954).
EPS-bestemmelserne er blevet tilpasset og udvidet i årenes løb og blev til sidst lovfæstet i en retsakt, som indgik i den europæiske fælles akt fra 1987.
The EPC provisions were subsequently refined and extended over the years and were finally codified in a legal text as part of the Single European Act (SEA) of 1987.
Fælles akten indeholder også en bestemmelse om oprettelse af et sekretariat i Bruxelles, der skal bistå det land, der har for mandskabet i EF, med at forberede og iværksætte EPS-aktiviteterne.
The SEA also provided for the establish ment of a secretariat in Brussels to assist the country holding the EC presidency in preparing and implementing the activities of EPC.
1970: Davignon-betænkningen (opkaldt efter den daværende belgiske diplomat og senere EF-kommissær), som var udarbejdet på anmodning af EF-topmødet i Haag i 1969, fører som en begyndelse til de regelmæssige konsultationer mellem EF-udenrigsministrene, der betegnes som Det Europæiske Politiske Samarbejde (EPS).
1970: The Davignon Report (named after the Belgian diplomat and later Member of the Commission), requested by the 1969 Hague Summit, heralds the start of European political cooperation (EPC), i.e. regular consultations of Community Foreign Ministers.
1975: Tindemans-rapporten (opkaldt efter den daværende belgiske udenrigsminister) om Den Europæiske Union får som helhed ingen politiske følger.
1975: The Tindemans Report on European Union (named after the Belgian Foreign Minister) fails to produce any real political action .
1983: Stuttgart-erklæringen fra stats-og regerinscheferne — baseret på Censcher/Colombo-akterne fra 1981 —om styrkelse og udbygning af EF-landenes samarbejde (Europæisk Union).
In EPC ministers did not adopt directly enforceable legal acts.
EPS var således en mellemstatslig aktivitet, som klart adskilte sig fra EF's over nationale strukturer.
All decisions were by consensus: in other words, they required unanimity.
I EPS vedtog ministrene ikke retsakter, der kunne iværksættes direkte.
The Commission's role in EPC was distinct from the one it plays in the Community framework.
Alle beslutninger blev truffet enstemmigt.
There it is the initiator and executor of policy decisions as well as the guardian of the Treaties.
Kommissionens rolle i EPS adskilte sig klart fra dens funktioner i den øvrige EF-sam-menhæng.
1981: The London Report on EPC, by the Foreign Ministers of the Community, sets out new guidelines on how political cooperation can be improved.
Der er det Kommissionen, der tager initiativerne og iværksætter de politiske beslutninger, og samtidig op træder den som «traktaternes vogter».
1983: Stuttgart Declaration by the Heads of State or Government — based on the 1981 Genscher-Colombo Act — on the strengthening and development of cooperation between EC countries (European Union).
1984: A. Spinelli forelægger et traktatudkast til oprettelse af Den Europæiske Union. Det vedtages med stort flertal i Europa-Parlamentet. mentet.
1984: The draft Treaty on the establishment of European Union, presented by Altiero Spinelli, is passed by the European Parliament by a large majority.
1987: Den europæiske fælles akt træder i kraft.
1987: The Single European Act comes into force.
Herved medtages bl.a. det politiske samarbejde i EF-traktaterne.
One of its effects is to bring political cooperation into the system of EC treaties.
1991 : På EF-topmødet i Maastricht vedtages traktaten om Den Europæiske Union (undertegnet i februar 1992).
1991 : The Community Summit in Maastricht concludes the Treaty on European Union (signed in February 1992).
I EPS var Kommissionens rolle mindre klart defineret, men den deltog dog fuldt ud på alle niveauer (både embedsmandsniveau og ministerniveau) i EPS' interne arbejde og i den politiske dialog med tredjelande i den såkaldte «trojka» ').
In EPC its role was more dispersed and more discreet. The Commission was nevertheless fully associated at all levels (both official and ministerial) with the internal work of EPC and with political dialogue with third countries through the socalled Troika'1 mechanism.
Den varetog EF's (økonomiske) kompetence i EPS.
It upholds and exercises the (economic) Community competences in EPC.
For at fremskynde kommunikationen og sikre en hurtig beslutningsproces om udenrigspolitiske spørgsmål er der oprettet en særlig elektronisk «varm linje» mellem De Tolv's udenrigsministerier og Europa-Kommissionen. Dette net, der er kendt under navnet COREU, sikrer hurtig og effektiv kommunikation på alle tider af døgnet.
To speed up communications and facilitate rapid decisions on foreign policy issues, a special electronic 'hotline' has been set up to link the Twelve's foreign ministries and the European Commission.
Den varme linje gør det muligt at træffe beslutninger i situationer, hvor udviklingen går hurtigt, uden at det er nødvendigt at afholde formelle møder mellem ministrene eller deres embedsmænd.
The hotline allows decisions to be taken in swiftly changing situations without formal meetings of ministers or their officials.
Efter at EPS-procedurerne blev kodificeret med den europæiske fælles akt, er trafikken over COREU-nettet blevet øget til ca. 1 000 meddelelser om måneden.
Since EPC procedures were codified in 1987 as part of the Single European Act, traffic on the Coreu network has doubled to about 1 000 messages a month.
Kommissionen stod selv for 12% af disse.
The Commission itself generated about 12% of these.
Krisen i Den Persiske Golf og borgerkrigen i det tidligere Jugoslavien har i høj grad bidraget til den mere intensive brug af den varme linje.
The crisis in the Gulf and the civil war in the former Yugoslavia have contributed to the more intensive use of the hotline.
Den skarpe opdeling mellem økonomiske og politiske beføjelser, dette giver indtryk af, virkede dog ikke altid sådan i praksis. De beslutninger, som EF skal træffe på det økonomiske område, og som har betydning på internationalt plan, kan være lige så politiske som EPS-beslutningeme.
The separation of economic and political responsibilities was, however, often be lied in practice.
Omvendt kan beslutninger om politisk samarbejde til tider kræve en EF-retsakt (baseret på et forslag fra Kommissionen) for at kunne iværksættes.
Conversely, the de cisions of political cooperation sometimes require a Community act (based on a proposal from the Commission) as their instrument of implementation.
Det seneste eksempel er EF-retsakterne til gennemførelse af FN-sanktionerne mod Serbien og dets allierede, Montenegro, i april 1993.
The most recent case has been the Community regulation needed to impose UN sanctions against Serbia and its ally, Montenegro, in April 1993.
') Her var De Tolv repræsenteret ved ministre (eller embedsmænd) fra det medlemsland, der på det pågældende tidspunkt havde formandskabet i EPS og Ministerrådet, tillige med den umiddelbart foregående for mand og den umiddelbart efterfølgende.
' In the Troika, the Twelve are represented by ministers (or officials) of the Member States currently in the chair of EPC and Council meetings, along with the immediately preceding and succeeding chairmen.
Der deltager altid en repræsentant for Kom missionen i trojka-aktiviteterne.
A representative of the Commission always participates in Troika activities.
Udviskningen af forskellene mellem EPS og EU's øvrige aktiviteter er blevet yderligere forstærket af to faktorer.
The blurring of the distinction between EPC and Community activity has been accelerated by two factors.
Den ene er ønsket hos mange af EU's handelspartnere — både industrialiserede
One was the de sire of many of the Community's trading partners—both developed and developing
Europa-Kommissionen må have direkte politisk kontakt med stats- og regeringschefer.
7/ie European Commission needs to have direct political contact with Heads of State or Government.
På billedet ses Jacques Delors, formand for Europa-Kommissionen, (til venstre) under et møde med USA's præsident Bill Clinton i Det Hvide Hus i Washington.
Photo shows Mr Jacques Delors, President of the European Commission (left), having a meeting with US President Bill Clinton at the White House in Washington.
EU's humanitære bistand lande og udviklingslande — om sideløbende at etablere en politisk dialog med EU.
Community humanitarian aid
Den anden er det faktum, at det i in ternationale fora som f.eks.
— to establish a parallel political dialogue.
FN, Konferencen om Sikkerhed og Samarbejde i Europa (CSCE) og den europæisk-ara-biske dialog ofte er umuligt at sondre skarpt mellem «økonomiske» og «politiske» spørgsmål.
The other is the frequent absence in in ternational fora such as the UN, the Conference on Security and Cooperation in Europe (CSCE) or the Euro-Arab dialogue of any clear-cut dividing line between 'economic' and 'political' issues.
EU's humanitære bistand omfatter nødhjælp til ofre for naturkatastrofer og konfliktsituationer, langsigtet hjælp til flygtninge og fødevarehjælp til særligt udsatte grupper.
Community humanitarian aid consists of emergency aid to victims of natural disasters or wars, longer-term aid to refugees, and food aid to the most vulnerable.