natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det andet forsøg vedrører opstillingen af en programstruktur for informationsvirksomhed, der ganske vist først udarbejdes ex post.
The second experiment consists in the preparation of a programme structure—drawn up, it is true, after the event— for activities connected with the dissemination of information.
Da det blev besluttet at finansiere Fællesskabernes udgifter ved hjælp af disses egne indtægter, opstod der et behov for at bestemme indtægterne og udgifterne på længere sigt end ét år, og Rådet har således i sin afgørelse af 21. april 1970 (70/244/EKSF/EØF/Euratom) fastsat, at Kommissionen — efter udtalelse fra Udvalget for Budgetpolitik, der i mellemtiden er blevet til Udvalget for økonomisk Politik — hvert år skal udarbejde «finansielle overslag for de kommende tre regnskabsår, hvori påvises de finansielle følger for Fællesskabet af gældende forordninger og afgørelser samt af de forslag, Kommissionen har forelagt Rådet«.
When it was decided to finance Community expenditure from independent Community revenue, it was deemed necessary to estimate revenue and expenditure over a longer period than one year. Thus the Council, in its Decision of 21 April 1970 (70/244/ ECSC/EEC/Euratom) laid down that the Commission should each year—after receiving an opinion from the Budgetary Policy Committee, which has since become the Economic Policy Committee—'draw up a financial forecast for the three subsequent financial years, showing the financial implications for the Community resulting from regulations and decisions in force and from proposals submitted by the Commission to the Council'.
Kommissi onen opstiller således treårige overslag, hvoraf det første år svarer til det foreløbige budget forslag for det følgende regnskabsår. De første overslag vedrørte perioden 1971-1973.
Since that time, the Commission has prepared estimates for three years, that for the first year corresponding to the preliminary draft budget for the year to come.
Over slagene vedrørende perioden 1974-1976 og de følgende overslag er blevet gjort bedre efter anmodning fra Udvalget for Budgetpolitik og Parlamentets Budgetudvalg, således at de udover, hvad der foreskrives i Rådets afgørelse fra 1970, omfatter udgifter som følge af en mulig udvikling i EF's virksomhed 2).
Those prepared for the period 1974-76 and the subsequent periods were revised at the request of the Budgetary Policy Committee and the European Parliament's Committee on Budgets so as to include, in addition to the material prescribed by the Council Decision of 1970, expenditure resulting from the possible future development of Community activities.2
I det første tilfælde vedrører de rene overslag, hvorimod de i det andet tilfælde vil kunne bringe forstyrrelse i budgetgennemførelsen.
For the longterm projections are estimates and nothing else, whereas errors in the budget estimates could upset its implementation.
Indtil 1979 interesserede Kommissionens overslag næppe Parlamentet og kun i meget ringe grad Rådet.
Up to 1979 the Commission's estimates were of little interest to Parliament and of little more to the Council.
Kun Udvalget for Budgetpolitik foretog en indgående undersøgelse af dem.
Only the Economic Policy Committee examined them in depth.
Dette forhold vil sandsynligvis ændre sig.
This situation will probably change as the source of independent Community revenue made available under the Decision of 21 April 1970 will very soon run out.
De muligheder for egne indtægter, der blev givet med afgørelsen af 21. april 1970, vil nemlig blive fuldstændig udnyttet i nærmeste fremtid.
It will then become necessary to forecast and plan more carefully for the future. Annex 15 (p.
Bilag 15 (s. 398) viser, hvad Kommissionens overslag for 1981-1983 inde holder, dvs. en fuld udnyttelse af den nuværende ordning med egne indtægter i 1982.
404) gives the Commission's assumptions for 1981-83 and shows that the present independent revenue ('own resources') system will fall short of requirements in 1982.
Tilpasning af budgetoverslagene og de flerårige overslag
Amendment of the budget estimates and of the multiannual estimates
De overslag, der er opført i budgettet, skal revideres i løbet af året.
The budget forecasts have to be revised during the year.
Den vigtigste revision i denne henseende er den, der fører til et tillægsbudget.
The most noteworthy development that can occur is a revision leading to a supplementary budget.
Ifølge finansforordningens artikel 1, stk. 5, kan Kommissionen forelægge foreløbige forslag til tillægs- eller ændringsbudget »ved uundgåelige, usædvanlige eller uforudsete omstændigheder«.
Article 1, paragraph 5, of the Financial Regulation lays down that the Commission may submit preliminary draft sup plementary or amending budgets 'in the event of unavoidable, exceptional or unforeseen circumstances'.
Ved revisionen af finansforordningen i 1977 forsøgte Parlamentet at få gennemført, at det kun ville være muligt at tage tilflugt til et tillægsbudget, hvis de tre »omstændigheder« forelå samtidigt.
When the Financial Regulation was being revised in 1977 Parliament tried to secure that a supplementary budget should only be admissible if all three 'circumstances' were present at the same time.
tive (Jf. bilag 5, s. 360). Kommissionen har faktisk ofte haft brug for tillægsbudgetter under omstændigheder, som ikke svarer til nogen af de tre ovennævnte, men som er opstået, fordi Rådet, der er budgetmyndigheden, har afvist at afsætte bevillinger til imødegåelse af blandt andet afgørelserne om landbrugspriserne, som det under alle omstændigheder skulle træffe i løbet af de første måneder af det regnskabsår, hvis budget det drøftede.
event, the Commission has frequently had to resort to supplementary budgets in circumstances not meeting any of the three abovementioned criteria, because the budgetary authority, the Council, has refused to sanction appropriations to finance decisions (e.g. on farm prices) which it knows full well will have to be taken some time early in the fiscal year whose budget it is discussing.
Den eneste rimelige begrundelse for denne holdning var og er fortsat, at det er meget vanskeligt med rimelig nøjagtighed at anslå, hvor mange bevillinger, der skal afsættes.
The only thing that can be said in justification of the attitude is that forecasting the required appropriations is, and always will be, an extremely difficult and chancy business.
Kommissionen selv synes over for denne holdning at have opgivet at stille forslag og lade stå til, for så vidt angår udgifterne til sikringen af landbrugsmarkederne.
Faced with this attitude on the part of the Council, the Commission itself appears to have given up making proposals in the field of agricultural 'guarantee' ex penditure and to have accepted the situation.
Hvad angår de øvrige udgifter, har den der imod siden budgettet for regnskabsåret 1979 anbefalet at skabe en »samlet aktionsreserve«, dvs. en reserve, der ikke på forhånd er fordelt (jf. s. 24).
In the case of the remaining expenditure, on the other hand, it has recommended—since the 1979 budget—that an overall operational reserve, i.e. one that is not earmarked in advance, should be set up (see footnote 11, p. 31).
Det skal i øvrigt her understreges, at der kun er begrænset mulighed for at overføre bevillinger fra en aktion til en anden i løbet af året.
It must be emphasized, moreover, that there is very little possibility of transferring ap propriations from one operation to another during the year.
Det er fuldstændig urealistisk at tro, at De europæiske Fællesskaber f.eks. kunne hente betydelige bevillinger under EUGFL og anvende dem til Socialfonden eller til efterforskning efter kulbrinter i Den engelske Kanal.
To suppose that the European Communities could withdraw substantial appropriations from, let us say, the EAGGF in order to allocate them to the Social Fund or for exploration for oil and gas in the Channel would be quite unrealistic.
På grund af de retlige regler, de politiske begrænsninger og det psykologiske klima kan der ikke forventes en ændring af dette forhold.
The legal rules, political pressures and psychological attitudes en countered preclude any idea that a change of this kind is to be expected.
Kommissionen for De europæiske Fællesskaber har siden 1974 fået større forståelse for, hvilken plads der skal gives det af dens medlemmer, der varetager budgetspørgsmålene.
At the beginning of 1974 the Commission of the European Communities came to feel that the position of the Member of the Commission entrusted with budget matters needed special recognition.
Den er nået til den opfattelse, at dette medlem påtager sig et særligt hverv, der er uforeneligt med andre opgaver, der indebærer anvisning af udgifter.
It took the view that this Member should devote himself to his particular responsibilities and that these could not be combined with those of authorizing a particular class of expenditure.
Med tiden er »budgetkommissæren« i praksis kommet til at spille en afgørende rolle i udarbejdelsen af budgetoverslaget.
The way things have gone, the Budget Commissioner has in practice played a key part in the preparation of budget estimates.
Det, der for blot er par år siden forekom utopisk, er faktisk blevet realiseret: det kommissionsmedlem, der varetager budgetspørgsmålene, er blevet Kommissionens samvittighed i budgethenseende, dens vejleder og ordfører.
A hope that a few years ago seemed Utopian has now been fulfilled. The Member of the Commission responsible for budget affairs has become its budgetary conscience and its counsellor and spokesman in budgetary matters.
Claude Cheysson (fransk socialist) varetog dette hverv fra 1973 til 1976 samtidig med, at han havde ansvar for udviklingsspørgsmål, og Christopher Tugendhat (britisk konservativ) efterfulgte ham i januar 1977. Han har samtidig andre hverv, som dog ikke indebærer nogen videre beføjelser med hensyn til anvisning af udgifter.
Mr Claude Cheysson (Socialist, France) occupied the of fice from 1973 to 1976, being at the same time the Commissioner responsible for develop ment policy; he was succeeded in January 1977 by Mr Christopher Tugendhat (Conservative, United Kingdom), who likewise had other duties but none which made him in any major way an authorizer of expenditure.
Det årlige overslag over EKSF's aktionsbudget sker ligeledes på grundlag af økonomiske basisindikatorer vedrørende jern- og stålindustrien, f.eks. væksten i produktionsmængden.
The annual estimates for the ECSC operational budget are also based on economic in dicators, in this case relating to the coal and steel sector, and dealing with trends in the volume of production.
De gennemsnitsværdier, der tages i betragtning, gælder for produktionen i tidsrummet den 1. juli — 30. juni i regnskabsåret forud for det år, hvor afgiftsopkrævningen sker (Jf. s. 111).
The percentage levy is based on average values for production in a
bindelse med budgettet for 1976 var uenigheden endog af et sådant omfang, at Kommissionen på foranledning af Parlamentet i retsforskrifterne (forordning (EKSF) nr. 2239/76 af 15. september 1976) fastsatte en mulighed for i et regnskabsår at begrænse stigningen i skalaen for gennemsnitsværdierne, såfremt konjunkturudviklingen lod formode, at disse værdier ville falde betydeligt i det følgende regnskabsår.
35) can get out of step with the economic cycle and thus run into controversy. Arguments that arose in connection with the 1976 budget in fact induced the Commission, at the Parliament's instigation, to add to the ground rules a provision (Decision 2239/76/ECSC of 15 September 1976) allow ing it to hold back an increase in the level of average values employed for one financial year if the development of the economy gave cause to expect a significant reduction in these values during the following year.
Budgetoverslaget for EKSF suppleres på sin side ikke med flerårige overslag.
The ECSC's annual budget estimates are not, however, supplemented by longer-term forecasts.
Til gengæld revideres det ofte i løbet af årets anden halvdel for at tage hensyn til udsving i indtægterne af afgiften (jf. bilag 8, s. 372).
On the contrary, the annual budgets often have to be revised during the second half of the year to take account of unexpected fluctuations in levy revenue (see Annex 8, p. 376).
Budgetmyndighedens opstilling af Fællesskabernes budgetter
Adoption of the Community budgets by the Budgetary Authority
Opstillingen af det almindelige budget sker på grundlag af regler i traktaterne om oprettelse af De europæiske Fællesskaber, hvori der fastsættes en »budgetprocedure«, der består af en række regler og frister, som skal overholdes.
The adoption procedure for the Community budgets is governed by the Treaties es tablishing the European Communities, which lay down the budgetary procedure, that is, the whole body of rules and time-limits that must be observed in connection with the budget.
Også her skal der sondres mellem det almindelige budget og EKSF's aktionsbudget, idet proceduren vedrørende det almindelige budget er fastsat i retsforskrifterne, hvorimod proceduren for EKSF-budgettet er et resultat af ca. tre dive års praksis.
Here again we must distinguish between the general budget and the ECSC operational budget; the procedure relating to the former is laid down in the Treaties, whereas that relating to the latter is merely the outcome of 30 years' practice.
A — Opstilling af det almindelige budget
A—The procedure for adopting the general budget
I EØF-traktatens artikel 203, Euratom-traktatens artikel 177 og EKSF-traktatens artikel 78 fastsættes budgetbehandlingen i detaljer, idet udtrykket dog kun forekommer en gang (i stk. 9, tredje afsnit).
Articles 203 of the EEC Treaty, 78 of the ECSC Treaty and 177 of the EAEC Treaty lay down the budgetary process with great precision, although they only once actually use the term 'budgetary procedure' (3rd subparagraph of paragraph 9).
Ifølge disse artikler indledes behandlingen den 1. maj, når Kommissionen meddeler alle Fællesskabets institutioner den maksimale forhøjelsessats for de ikke-obligatoriske udgifter, men arbejdet med forberedelsen af budgettet påbegyndes faktisk tidligere.
Under these Articles the procedure starts on 1 May when the Commission communicates the maximum rate of in crease for noncompulsory expenditure to all the institutions of the Community, but in actual fact the procedure for preparing the budget begins before this.
Forberedelsen af budgettet i hver enkelt institution
The preparation of the budget within each institution
Kommissionen for De europæiske Fællesskaber vedtog den 28. november 1973 en række »nye retningslinjer vedrørende udarbejdelse og gennemførelse af budgettet«, hvori der fast sættes strammere regler og bedre procedurer i forhold til tidligere.
On 28 November 1973 the Commission of the European Communities adopted some new guidelines for preparing and implementing the budget, in which it lays down rules which are more stringent, and procedures which are more refined, than those applied in the past.
Den interne budgetfase begynder den 1. februar, hvor Generaldirektoratet for budgetter udsender et cirkulære til alle de berørte tjenestegrene, hvori de opfordres til at meddele deres præcise behov i det efterfølgende regnskabsår.
The internal budgetary stage begins on 1 February, when the Directorate-General for Budgets
den finansielle indsats, der skal videreføres eller iværksættes samt for følgerne heraf i bud get- og personalehenseende.
Each budget heading (chapter, or article, if there are articles in a chapter, or item if there are items in an article) is provided with a financial record sheet setting out the justification, in economic terms, for the financial operation to be continued or initiated, along with the consequential budgetary effects and staff requirements.
Dette forarbejde behandles på forskellige planer med henblik på en udvælgelse: generaldirektøren for budgetter, kommissionsmedlemmet for budgettet, Kommissionens formand, inden det ankommer på Kommissionens bord til den endelige udvælgelse og vedtagelse i form af et overslag over udgifter, der udgør det budgetoverslag, der opstilles under hensyntagen til de muligheder og elementer, der er beskrevet i første del af dette kapitel.
This preparatory work is examined at various levels so that competing claims may be set tled (by the Director-General for Budgets, the Commissioner for the Budget, and the President of the Commission) before being placed before the Commission for final decision and adoption in the form of an expenditure estimate. This is in fact the budget estimate, drawn up in the light of the various factors and considerations explained in the first part of this chapter.
For at gøre budgettet mere gennemsigtigt og mere overskueligt, har Kommissionen siden budgettet for regnskabsåret 1977 som generel indledning til det foreløbige forslag udarbejdet et yderst komplet dokument, hvori der for hver budgetpost bl.a. gives en detaljeret analyse (pkt. 1 : retsgrundlag og beskrivelse af aktionen, pkt. 2: udgiftens art, pkt. 3: beregning og begrundelse 3).
In order to facilitate the study and comprehension of the budget—and starting with the 1977 financial year—the Commission has made the general introduction to the preliminary draft budget into a highly comprehensive document, providing inter alia a detailed analysis of each budget heading (Paragraph 1 : legal basis for and description of the operation in question; Paragraph 2: nature of the expenditure; Paragraph 3: method of calculation and justification).3
Inden den 1. maj fastlægger Kommissionen den maksimale stigningssats for De europæiske Fællesskabers ikkeobligatoriske udgifter (jf. s. 122).
Before 1 May the Commission determines the maximum rate of increase for noncompulsory Community expenditure (see p. 122).
De europæiske Fællesskabers øvrige institutioner udarbejder hver især fuldstændig uafhængigt deres overslag og fremsender dem til Kommissionen, som samler dem i et foreløbigt budgetforslag, der er det første, der gen nemgås i »budgetbehandlingen«.
The other institutions of the European Communities prepare their estimates in complete independence and forward them to the Commission which combines them in the preliminary draft budget; examination of this document then initiates the 'budgetary procedure'.
Inden vi går videre hertil, forekommer det nødvendigt at vende tilbage til begrebet obligatoriske udgifter og ikkeobligatoriske udgifter, eftersom denne sondring gør sig gældende under hele denne procedure.
Before going on to discuss what is in volved, it is essential to go deeper into the question of compulsory and noncompulsory ex penditure since this is a distinction which keeps cropping up throughout the budgetary procedure.
Klassifikation af udgifter som obligatoriske udgifter og ikkeobligatoriske udgifter
Classification of expenditure into compulsory and noncompulsory items
Dette kriterium har betydning i to retninger, eftersom de ikkeobligatoriske udgifter dels på en vis måde er undergivet det loft, der lægges med den årlige maksimale stigningssats, dels bliver endelig afgjort af Europa-Parlamentet.
This distinction has a twofold significance: noncompulsory expenditure is limited to a maximum annual rate of increase and the last word on this class of expenditure belongs to Parliament.
Kommissionen prøvede ved udarbejdelsen af budgettet for regnskabsåret 1975, der var det første, hvor denne sondring fandtes, at undgå en ørkesløs debat om dette emne og søgte at anskue spørgsmålet under en pragmatisk synsvinkel.
When preparing the budget for 1975, in which this distinction figured for the first time, the Commission sought to avoid a doctrinal debate and approached the question pragmatically.
Som bilag til sit foreløbige forslag ved lagde den blot en liste over budgetposterne med forslag for hver enkelt af posterne til klassificeringen som obligatoriske udgifter (OU) eller ikkeobligatoriske udgifter (IOU).
It therefore simply attached a list of budget headings to the preliminary draft budget show ing how it proposed to classify each heading as between compulsory expenditure (CE) and noncompulsory expenditure (NCE).
Kommissionen kunne naturligvis ikke opstille denne liste uden at gå ud fra visse definitioner, og den har således ment, at en obligatorisk udgift er en udgift, der principielt eller beløbsmæssigt (enten et tal eller en helt bestemt ordning) har sit retsgrundlag i traktaterne om oprettelse af Fællesskaberne, den afledte ret, internationale konventioner og traktater samt privatretlige aftaler.
To do this, the Commission must clearly have had certain criteria in mind; it may well have considered an item of expenditure as compulsory when the principle and the amount (either a figure or a precise mechanism for arriving at it) of the expenditure were statutorily prescribed in the Treaties establishing the Communities, secondary legislation, international conventions and treaties, or private-law contracts.
Kommissionen gik i sit valg ud fra den såkaldte Harmel-liste, der har fået navn efter den belgiske udenrigsminister, som var formand for Rådet, da det allerede i 1970 gjorde et første forsøg på en sådan sondring.
In drawing up the list, the Commission was guided by an earlier document, the so-called Harmel list, named after the Belgian Foreign Minister who was President of the Council
Parlamentet — nåede i sidste ende til foreløbig enighed om at opstille budgettet for regnskabsåret 1975 og dermed at foretage en sondring mellem OU og IOU.
In the end, the two bodies competent to decide on the budget, i.e. the Council and Parliament, reached a provisional agreement for the purposes of adopting the 1975 budget and hence on the distinction between compulsory and noncompulsory expenditure.
Senere, dvs. ved opstillingen af de to tillægsbudgetter for 1975, hvoraf det ene var bestemt til bevillinger til Regionalfonden og det andet til den anden tranche af Fællesskabets bidrag til nødhjælp til en række af de udviklingslande, der var hårdest ramt af den seneste internationale prisudvikling (den såkaldte Cheysson-fond), viste drøftelserne nogen uoverensstemmelse, uden at der dog opstod en åben konflikt.
Later on, when two supplementary budgets for 1975 were drawn up—one of them to provide appropriations for the Regional Fund and the other for the second instalment of the Community's contribution to emergency aid for certain developing countries severely hit by recent changes in international prices for energy and raw materials (the Cheysson Fund)— the tone of the discussion sharpened, though still without reaching a state of open conflict.
Ved opstillingen af budgettet for regnskabsårene 1976, 1977 og 1978 kunne striden være opstået på ny, men budgetmyndighedens to instanser — Rådet og Parlamentet — var fornuftige nok til ikke at søge et sammenstød og til at nå til enighed om at øge budgetudgifterne uden samtidig at øremærke dem på forhånd. Budgetkrisen i 1979, som skal omtales senere, drejer sig ikke specielt om dette spørgsmål, men om andre bestemmelser i EØF-traktatens artikel 203.
The argument might have flared up again during preparation of the 1976, 1977 and 1978 budgets, but the two holders of budgetary power—the Council and Parliament—were wise enough to avoid a full-scale dispute. They simply agreed on the amount of the increase in budget expenditure without resolving the question of classification.
Endvidere blev budgetforslaget ikke forkastet den 13. december 1979 på grund af spørgsmålet om klassifikation, men delvis på grund af beløbet af IOU, der skulle opføres på budgettet for 1980.
Similarly, the budget was rejected on 13 December 1979 partly because of the amount of noncompulsory expenditure to be entered in the 1980 budget, but this had nothing to do with the question of classification.