natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kommissionen forelægger en omfattende meddelelse, der skal tjene som grundlag for arbejdet under disse fælles rådsmøder18).
However, in 1980, because of the special difficulties confronting the Community (the 'British problem', agricultural prices for 1980/81, rejection of the draft budget for 1980)—which have been touched on elsewhere in this book—it did not prepare such a paper.
Desværre har resultaterne af disse fælles rådsmøder generelt været lidet tilfredsstillende og har ikke i nogen særlig grad hjulpet Fællesskabet til bedre at klarlægge og løse sine budgetproblemer.
Unfortunately the results of the Joint Council's deliberations were generally not satisfactory, and have done little to help the Community define and solve its budget problems.
I 1977, og især i 1978 gjorde Parlamentet sig lignende overvejelser som Rådet, overvejelser som i sidste ende har været ret nyttige.
In 1977, and above all in 1978, Parliament made its own parallel assessment of the situation and, in the last analysis, achieved quite good results.
Denne fremgangsmåde er dog som sådan ikke uden værdi, idet den giver Fællesskabets institutioner lejlighed til at drøfte budgetproblemerne frit og i et vist omfang på en akademisk måde, dvs. uden nødvendigvis at skulle nå til et konkret resultat.
The exercise is not without its uses, however, as it gives the Community institutions an opportunity to discuss budget problems freely and to a certain extent academically, that is, without necessarily having to arrive at a positive and practical result.
B — Dialogen mellem institutionerne
B—The interinstitutional dialogue
»Dialogen mellem institutionerne om visse budgetspørgsmål« eller »trialogen«19) er et resultat af en overenskomst mellem Rådet og Parlamentet, der blev indgået under udarbejdelsen af budgettet for regnskabsåret 1976.
The 'interinstitutional dialogue on certain budgetary questions'—or 'trialogue'19—was born of the agreement reached between the Council and Parliament during the preparation of the 1976 budget.
Det blev faktisk nedfældet i Parlamentets beslutning om forslaget til De europæiske Fællesskabers almindelige budget for regnskabsåret 1976, der blev vedtaget den 18. december 1975, at der »i løbet af første kvartal 1976 med bistand fra Kommissionen skulle foretages en fælles undersøgelse af diverse spørgsmål i forbindelse med budgetbehandlingen«.
Parliament's Resolution on the draft general budget of the European Com munities for 1976, adopted on 18 December 1975, noted that during the first quarter of 1976 a joint examination of various questions relating to budgetary procedure would be un dertaken, with the assistance of the Commission.
Den 18. november 1975 besluttede Parlamentets Budgetudvalg at nedsætte en »ad hocarbejdsgruppe vedrørende visse budgetspørgsmål« under sig, sammensat af specialister og især tidligere budgetordførere.
As early as 18 November 1975, Parliament's Committee on Budgets had decided to create its own ad hoc working party on certain budgetary questions composed of specialists in cluding in particular former budget rapporteurs.
Denne arbejdsgruppe har i årene 1976-1978 hvert år udarbejdet en rapport, der medtages i Parlamentets beslutning, hvori Parlamentet foreslår sine løsninger på en række opståede problemer: optagelse af lånoptagelsestransaktionerne på bud gettet, optagelse af bevillingerne til det finansielle samarbejde på budgettet, anvendelse af forpligtelsesbevillinger, anvendelse af tillægsbudgetter, kontoplan, gennemsigtighed i bud gettet, budgettidsplan, spørgsmål vedrørende gennemførelsen af budgettet samt finansiel planlægning.
Each year from 1976 to 1978, the working party's efforts resulted in a report which was ratified by a resolution of Parliament in which the latter put forward solutions to the problems raised, e.g. inclusion of borrowing opera tions in the budget, inclusion of financial cooperation appropriations in the budget, the utilization of commitment appropriations, recourse to supplementary budgets, nomenclature, budget clarity, budgetary timetable, questions of implementation and finan cial planning.
Vedtagelsen af rapporten gav anledning til en debat under plenarforsamlingen19), og der blev stemt om en resolution, hvori Parlamentet »stærkt håber, at de berørte institutioner på grundlag af denne dialog vil kunne nå til enighed om de vigtigste spørgsmål i tide inden budgetbehandlingen vedrørende budgettet for det følgende år«.
Adoption of the report gave the occasion for a debate in plenary session19and for the pass ing of a Resolution in which Parliament greatly hoped that this dialogue would enable the institutions concerned to reach agreement on the main questions in time to be of use in the procedure for the next year's budget.
Kommissionen deltog fuldt ud i dialogen både gennem et skriftligt svar20) og et indlæg i Parlamentets debat, mens
Whereas the Commission played a full part in the dialogue both by written reply20and by participating in the debate in the Chamber, the Council was less keen on the procedure, as it has no legal foundation.
Denne dialog er ikke tilstrækkelig til i sig selv at forlige alle afvigende synspunkter mellem institutionerne, men den er dog ikke uden en vis nytte.
Although the dialogue cannot by itself smooth out all the differences of opinion between the institutions, it is not without its benefits.
Netop fordi den sker uden for enhver officiel procedure, skabes der mulighed for at klarlægge de respektive synspunkter vedrørende de verserende problemer og således at forberede de drøftelser, der skal forløbe inden for en institutionaliseret ramme.
Precisely because it takes place outside any formal procedure, it helps clarify the respective positions of the institutions on all the problems in-
Denne dialog er imidlertid ikke blevet taget op efter det almindelige direkte valg til Parlamentet. mentet.
The directlyelected Parliament has, however, not resumed this dialogue.
Den nye finansforordning af 21. december 1977 indeholder vigtige fornyelser med hensyn til budgetoverslagene både for udgifterne og indtægterne.
The new Financial Regulation of 21 December 1977 introduced major innovations in the field of budget estimating both on the expenditure side and on the receipts side.
Den mulighed, der således er skabt for at afsætte »opdelte bevillinger«, hvor der sondres mellem forpligtelsesbevillinger og betalingsbevillinger, giver det almindelige budget karakter af et »forpligtelsesbudget«, dvs. et budget, hvor den vigtigste handling er at fastsætte de forpligtelser, som Kommissionen har bemyndigelse til at indgå hvert år, og hvor betalingerne sker automatisk, efterhånden som aktionerne gennemføres.
Thus, the possibility of introducing twopart appropriations—showing separate figures for commitment and payment—is a step towards making the general budget a 'commitment budget', whose main role is to fix the commitments the Commission is empowered to undertake each year, leaving the consequential payments to follow automatically depending on the rate at which the actions concerned are implemented.
Forslagene skal derfor gøres så nøjagtige som muligt både med hensyn til forpligtelserne og betalingerne.
Budget estimates must therefore be very accurate, both for commitments and for payments.
Det er forståeligt, at Fællesskabets medlemsstater følger dette overslag med stor opmærksomhed.
The Member Stales pay great attention to the es timates, for obvious reasons.
De, der skal betale, overvåger betalingsoverslagene.
The 'paymaster' States keep a watch on the estimates of pay ments.
De andre bekymrer sig om, hvilke igangsætningsmuligheder der vil blive givet Kommissionen, og presser på for at få de størst mulige forpligtelsesoverslag.
The others worry about what possibilities of action will be given to the Commission and call for larger commitment estimates.
Men det er ikke det egentlige problem. Dette ligger nemlig i beskaffenheden af budgetinstitutionernes dialog: Kommissionen, som foreslår, og Rådet og Parlamentet, som beslutter.
But the root of the problem lies elsewhere, in the quality of the dialogue between the budget institutions: between the Commission which makes proposals, and the Council and Parliament which take decisions.
Fællesskabets budget skal være troværdigt, nyttigt og moderne.
The Community budget must be credible, useful, modern.
Det skal være åbent og ikke usmidigt.
It must be flexible, not rigidly fixed.
Det skal være et fælles værk.
It must be the product of a joint operation.
Således har Kommissionen under budgetdrøftelserne bekræftet nogle EF-interventions-hensigter, som kun var på planlægningsstadiet.
In this way, during the budget discussions, the Commission confirmed that certain Community grants were en visaged in a c_BAR_se where only the principle of such aid had so far been proposed.
Idet Parlamentet oprettede nogle budgetposter og forsynede dem med bevillinger, blev Kommissionen foranlediget til at gennemføre dem uden retsgrundlag, når der var tale om punktuelle foranstaltninger.
By proceeding to establish corresponding headings in the budget and appropriating funds to them, Parliament had led the Commission to implement specific actions despite the absence of legal authority for the expenditure.
Initiativet udgik altså fra budgettet.
Thus the budget provided the spark.
Budgetbehandlingen har følgelig fået væsentlig betydning.
Accordingly, the budget has assumed fundamental importance.
Men det, at budgetmyndigheden er todelt, gør denne begyndende udvikling ømtålelig, for når blot den ene af de to instanser, i dette tilfælde Rådet, afviser, hvad den anden har besluttet, kan det, der er vedtaget, ikke gennemføres, hvis det drejer sig om at indlede en sand politik.
But the two-headed nature of the Budgetary Authority makes it difficult for a genuinely new policy to come into being in this way: one of the twin powers—the Council, in fact—only has to refuse to approve what the other power has decided in order to frustrate implementation of the adopted policy.
) De flerårige overslag for 1980-1982 er de niende og ikke de tiende overslag, som er offentliggjort. Overslagene for 1975-1977 blev det nemlig ikke på grund af tekniske problemer.
The threeyear estimates for 1980-82 are the ninth not the tenth to be published, those for 1975-77 having not reached the publication stage owing to technical problems.
) For budgettet for regnskabåret 1980 består denne generelle indledning (også kaldet Bind 7) af 1 015 duplikerede sider.
For the 1980 budget the general introduction (also called Volume 7) runs to 1015 roneoed pages. It includes a policy report and summary tables.
Den omfatter en politisk redegørelse og sammenfattende opstillinger.
In Part Three of this book, in each of the five chapters dealing with specific Community policies, we shall in dicate whether an outlay is compulsory or noncompulsory and what the consequences of this are. See
) Efter at budgetforslaget for 1980 var blevet forkastet den 13. december 1979, bad Parlamentet Kommissionen om at opstille et nyt foreløbigt budgetforslag, hvilket ikke var i overensstemmelse med EØF-traktatens artikel 203, stk. 8, og andre bestemmelser, som fastsætter, at Parlamentet »kan .... forkaste budgetforslaget og begære, at et nyt forslag forelægges det«.
After rejecting the draft budget for 1980 on 13 December 1979, Parliament asked the Commission to produce a new preliminary draft budget: this went against Article 203(8) of the EEC Treaty, inter alia, which stipulates that Parliament 'may ... reject the draft budget and ask for a new draft to be submitted to it'.
Da de «vægtige grunde«, som Parlamentet påberåbte sig (jf. s. 9) for at forkaste budgettet, ikke vedrørte det foreløbige budgetforslag, men selve budgetforslaget, som netop adskilte sig derfra på de fire nævnte områder, fandt Kommissionen, at den slet ikke var forpligtet til at forelægge et nyt foreløbigt budgetforslag.
Since the 'major reasons' adduced by Parliament (see p. 9) for its rejection of the budget related not to the preliminary draft budget but to the draft budget—which differed from the preliminary draft precisely on the four points mentioned—the Commission considered that it was not bound to produce a fresh preliminary draft budget.
Men for at hjælpe med at sætte gang i budgetbehandlingen igen forelagde Kommissionen den 29. februar 1980 el »nyt budgetoplæg«, uden derfor at begynde forfra igen med budgetbehandlingen. Kommissionens budget dokument var således et sui gener/s-dokument egnet til at imødegå en usædvanlig situation, som var opstået for forste gang.
However, to set the budget cycle in motion again the Commission introduced a new budget proposal on 29 February 1980. without going right back to the start of the budgetary procedure.
) Med henblik på en vurdering af afviklingen af alt arbejde og alle procedurer vedrørende budgettet under et, henvises der til s. 98 hvor »godkendelsesproceduren« behandles.
The reader wishing to gain an overall view of the progress of the work and procedures relating to the budget should turn to p. 101 and read what is said about the discharge procedure.
) I dette værks tredje del, nærmere betegnet i hvert af de fem kapitler, der omhandler Det europæiske Fællesskabs politik på forskellige områder, beskrives det, hvorledes budgettet opstilles: EUGFL, garantisektionen (jf. s. 185), EUGFL, udviklingssektionen (jf. s. 215), socialpolitik (jf. s. 209), regionalpolitik (jf. s. 225), energipolitik (jf. s. 251), industripolitik (jf. s. 255), samarbejde med udviklingslandene og tredjelandene (jf. s. 288 og 293) og administrationspolitik (jf. s. 320).
253), industrial policy (p. 257). cooperation with develop ing countries and nonmember countries (pp. 292 and 296). and administrative policy (p. 322).
) Selv om Rådet ved opstillingen af budgettet udtaler sig med kvalificeret flertal og ikke med enstemmighed, kan en vis lammelse ikke altid undgås.
" The work of preparing the budget can. to a certain extent, be paralysed, despite the fact that the Council can take decisions by a qualified majority rather than unanimously.
Det kan f.eks. ske, at der på grund af den vægt, som stemmerne tildeles, ikke kan opnås kvalificeret flertal (jf. fodnote 4, s. 12).
Thus it may happen that because of the weighting of the votes no qualified majority can be obtained (see footnote 4 on p. 13).
Hvis der er tale om at oprette en ny budgetpost, er følgerne ikke dramatiske, selv om de kan være irriterende nok.
If a new budget heading has to be created the consequences are tiresome rather than dramatic.
Men hvis det drejer sig om at forsyne en post, der er oprettet på helt traditionel vis, med bevillinger, kan resultatet blive katastrofalt.
On the other hand if it is a matter of voting money for a heading opened in the traditional way. the result may be catastrophic.
Faktisk kan Rådet kun komme ud af dødvandet, hvis det med kvalificeret flertal godkender den mindst mulige fællesnævner.
The Council can only escape from the impasse by obtaining a qualified majority on the lowest possible common denominator.
) Jf. status over budgetbehandlingen af samme forfatter, på fransk, i »Revue du Marché commun«: for regnskabsåret 1975 (februar 1975, s. 79-87).
' For details, see my article (in French) in La Revue du marché commun: 'Le bilan des procédures budgétaires: pour l'exercice 1975' (February 1975, pp. 79 to 87).
) For regnskabsåret 1979 (juni 1979, s. 240-262) samt i samme tidsskrift (april-maj 1979, s. 169-184) hr. Bangemanns artikel »La procédure budgétaire de 1979: l'équilibre nécessaire de la répartition des pouvoirs entre le Conseil et le Parlament«.
Idem re 1979 (June 1979, pp. 240 to 262). Also, in the same periodical, the article by Mr Bangemann: 'La procedure budgétaire de 1979: l'équilibre nécessaire de la répartition des pouvoirs entre le Conseil et le Parlement' (April-May 1979, pp. 169 to 184).
Kommissionen skrev den 14. marts 1977 i sine »overvejelser« vedrørende EØF-traktatens artikel 203 og andre bestemmelser: » Forpligtelsesbevillingen er det virkelige budgetmiddel, der gør det muligt at iværksætte en transaktion og indgå den tilsvarende retlige forpligtelse.
On 14 March 1977 the Commission wrote in its 'reflections' on the interpretation of Article 203 of the EEC Treaty, inter alia: '... The commitment appropriation is the true budgetary instrument, enabling an action to be initiated and the corresponding legal obligation to be entered into.
Budget- og kontrolmyndighederne skal derfor helt selvfølgeligt først og fremmest have opmærksomheden rettet mod forpligtelsesbevillingen, der er finansiel målestok for den pågældende aktion Betalingsbevillingen er et uomgåeligt hjælpemiddel for forpligtelsesbevillingen.
The attention of the Budgetary Authority and those responsible for audit should therefore quite naturally be directed first of all to the commitment appropriation, which expresses the financial dimensions of the action in question ...
Dette betyder naturligvis ikke, at budgetmyndigheden ikke længere behøver at bekymre sig om betalingsbevillingerne; tværtimod øver betalingsbe villingerne — der tilsammen ifølge princippet om et balanceret budgel skal svare til det budgetterede indtægtsbeløb — indflydelse på bestemmelsen af forpligtelsesbevillingen.
The payment appropriation is an inevitable corollary to the commitment appropriation. This is not to say, of course, that the Budgetary Authority should no longer pay attention to payment appropriations; quite the contrary, the payment appropriations—which, under the principle of budgetary balance, correspond in total to the total estimated revenue—influence the determination of the commitment appropriations.
Budgetmyndigheden tager derfor inden fastsættelsen af forpligtelsesbevillingen hensyn til dennes finansielle virkninger, dvs. rytmen for betalingsbevillingerne, men så snart forpligtelsesbevillingen er godkendt, bliver betalingsbevillingen en uundåelig følge.
Consequently the Budgetary Authority, before fixing a commitment appropriation, will have due regard to its financial implications, i.e. to the timing of the payment appropriations. Once the commitment appropriation has been authorized, however, the payment appropriation becomes an inevitable consequence.
Forpligtelsesbevillingen er altså årsagen og betalingsbevillingen virkningen heraf.« li)
The commitment appropriation is thus the cause, the payment appropriation is its effect.'
Kommissionen skrev i den del af den generelle indledning til det foreløbige budgetforslag for 1979, som indeholder den politiske gennemgang: »Efter Kommissionens opfattelse er det af væsentlig betydning endnu engang at under strege, at størrelsen af udgifterne for EUGFL, garantisektionen, ikke styres gennem budgetgodkendelsen, dvs. gen nem åbning af bevillinger på budgettet, men af alle retsforskrifterne for de forskellige markedsordninger.
" The Commission wrote as follows in the policy section of its general introduction to the preliminary draft budget for 1979: 'The Commission considers it essential to stress once again that the impact of EAGGF guarantee expenditure is not determined by budgetary authorization, that is to say by the allocation of budget appropriations, but by the whole body of regulations governing the various common market organizations.
Budget tet afspejler kun disse retsforskrifter, og tjener som gennemførelses- og forvaltningsinstrument, som ikke har indvirkning på udgifternes opståen. Det er på dette grundlag, at Kommissionen behandler spørgsmålet, og det er altså i henhold til grundforskriflerne, at den foreslår foranstaltninger og tilpasninger med henblik på udøvelse af bedre kontrol med landbrugsudgifterne«.
The budget is only a reflection of these regulations; it is the instrument of implementation and management, but it is not an instrument for influencing the causes of the expenditure.
) Senere i denne bog vil der blive givet eksempler, hvor det er en afledet ret, der skal indføres, for at budgettet kan gennemføres: Regionalfonden er et typisk eksempel (jf. s. 225).
Later in this book we shall give a few examples of cases where tertiary law has to be adopted if the budget is to be implemented: a typical example is the Regional Fund (see p. 221).
af denne tekst, mens det i en beslutning om de landbrugsmæssige aspekter gik ind for tanken om et femårigt loft (EFT C 6 af 8. 1. 1979, s. 76).
This has sometimes led to confusion, as in the case of the Regulation on the appropriation of funds to the EAGGF Guidance Section: in a Resolution on the budgetary aspects of this legislation Parliament opposed—and in a Resolution on the agricultural aspects supported—the idea of a five-yearly ceiling (OJ C 6 of 8.1.1979, p. 76).
18) Kommissionen lagde i sit dokument »Samlet vurdering af Fællesskabets budgetproblemer« hovedvægten på føl gende emner, der her opregnes meget kort: a) i 1976: Sjette momsdirektiv, optagelse på budgettet af finansprotokollerne med Middelhavslandene; b) i 1977: indførelse af ERE, ratifikation af traktaten af 22. juli 1975, ny finansforordning; c) i 1978: budgettet som omfordelingsmiddel, overførsel af beføjelser til EF, anvendelse af lånoptagelses- og långivningsmulighederne; d) i 1979: nye egne indtægter, bedre styring af landbrugsudgifterne, udgifter med strukturelt sigte og EMS, EUFs optagelse på budgettet, udbygning af lånoptagelses- og långivningsvirksomheden.
(a) in 1976: 6th VAT Directive, inclusion of Mediterranean financial protocols in the budget: (b) in 1977: introduction of the EUA, ratification of the Treaty of 22 July 1975, new Financial Regulation; (c) in 1978: the budget as an instrument of redistribution, transfer of powers at Community level, recourse to borrowing and lending; (d) in 1979: new independent revenues (own resources), control of agricultural expenditure, structural expen diture and the EMS, inclusion of the EDF in the budget, development of borrowing and lending activities.
I 1979 og 1980 fandt der ingen debat sted.
There was no debate in 1979 or 1980.
20) Skrivelser af 26. april 1976, 3. oktober 1977 og 8. august 1978.
Letters of 26 April 1976, 3 October 1977 and 8 August 1978.
Kapitel III: Strukturen i De europæiske Fællesskabers budgetter
Chapter III: The structure of the Community budgets
Ligesom overholdelsen eller omformningen af de klassiske budgetregler er et resultat af såvel den politik, Fællesskabet vil føre, som af tekniske omstændigheder, er budgetternes struktur en afspejling af Fællesskabets ambitioner og de krav, der stilles til det.
The extent to which the Community budgets respect—or depart from—classical budgetary principles has been determined by a mixture of political and technical constraints, and the structure of the budget bears the marks of the same imperative constraints.
Vi vil begynde gennemgangen af budgetternes struktur med det almindelige budget og derefter behandle EKSF's aktionsbudget.
In examining the structure of the budgets we shall look first at the general budget and then at the ECSC operational budget.
Strukturen i De europæiske Fællesskabers almindelige budget
The structure of the general budget of the European Communities
Der er mange spørgsmål, der skal tages op under denne lidt generelle overskrift, og de er ofte af meget stor politisk og juridisk betydning.
This rather general term of 'structure' covers a multitude of different aspects, often of great political and legal significance.
Vi skal søge at behandle dem efter følgende tre punkts plan: oversigten over udgifter, oversigten over indtægter samt opførelsen af lånoptagelses- og långivningstransaktioner på budgettet, og disse punkter indledes med en gennem gang af de generelle principper på området.
We have grouped them into three sections: the statement of expenditure, the statement of revenue and the entry in the budget of borrowing and lending operations. Before considering them in detail we shall examine the general principles which apply.
A — Generelle principper for det almindelige budgets struktur
A^Basic principles governing the structure of the general budget
Det almindelige budgets struktur er defineret i finansforordningers artikel 15 '). I stedet for at resumere denne vil vi gengive den ordret.
The structure of the general budget is determined by Article 15 of the Financial Regulation.1Rather than paraphrase it, we quote it as it stands: