natgillin/translations-raw huggingface dataset:
En sidste konsekvens af denne vide fortolkning er tendensen til at tillægge nationale aftalers indvirkning på forholdene i Fællesskabet stadig større betydning ved anvendelsen af artikel 854").
A final consequence of this trend in interpretation is to be found in the tendency to attach growing importance to the incidence on the Community of national agreements, for the purposes of applying Article 85. 40
De netop beskrevne forhold, der som fællesnævner har en udvidelse af konkurrencereglernes anvendelsesområde, giver sig ud fra forskellige synspunkter udslag i en udvikling i to retninger, der dog indbyrdes nærmer sig hinanden, nemlig dels en vurdering af konkurrencen på en måde, der rækkker ud over Fællesskabets område og derfor foretages på baggrund af et »åbent« fællesmarked, dvs. et marked, der er integreret i en mere omfattende international økonomi, og dels en gradvis indskrænkning af de nationale markeders område som en nødvendig følge af en stadig større integration samt af, at nationale aftalers virkning på fællesskabsplan drages med ind i vurderingerne.
These phenomena, which have as their common denominator an extension of the field in which the competition rules apply, are different aspects of a twofold, but conver­gent, evolutionary current. On the one hand, there is the assessment of the role played by competition beyond the Community area, in an 'open' common market, as it were, integrated into the wider field of the international economy: on the other hand, the gradual reduction of the ambit of national markets, as a necessary consequence of increased integration and growing awareness of the effect on the Community of national agreements.
B. Begrebet mærkbar begrænsning af konkurrencen
B. The concept of appreciable restriction of competition
Fællesmarkedets globale — og følgelig sektoropdelte — karakter har ikke gjort det muligt på fortolkningsplan at finde frem til en konkurrencemodel eller -parameter med henblik på fortolkningen af de regler, der er fastsat på området.
The all­embracing nature of the common market, differentiated by sector, makes it impossible to distinguish, for the purposes of interpretation, one single model or standard for measuring competition when the rules on the subject are to be applied.
Inden for rammerne af EØF-traktaten har dog Kommissionen såvel som Domstolen opstillet den regel, at en konkurrencebegrænsning, der holder sig inden for visse kvantitative begrænsninger, ikke strider mod forbudet i artikel 85, stk. 1. hvilket har bevirket opståen af en kategori af aftaler, der betegnes som »bagatel-aftaler«.
However, in the context of the EEC Treaty, the Commission, like the Court, established the principle that below certain quantitative limits a restriction of competition does not amount to infringement of the prohibition contained in Article 85(1); this principle has given rise to a class of agreements of so­called 'small importance'.
I dommen i Völk-sagen godtog Domstolen et kriterium, som Kommissionen allerede havde lagt til grund, og efter hvilket en aftale ikke omfattes af forbudet i artikel 85, stk. 1, såfremt »den under hensyn til de interesserede parters svage stilling på markedet for de pågældende produkter kun i ringe omfang påvirker markedet« 4I).
In the Volk judgment, the Court adopted a criterion, already employed by the Commis­sion, by which an agreement escapes the prohibition contained in Article 85(1) where 'it has only an insignificant effect on the market, taking into account the weak position which the persons concerned have on the market of the product in question'.41
Om påvirkningen er »ringe« må naturligvis bedømmes på baggrund af de to betingelser for anvendelsen af artikel 85. nemlig dels muligheden for at påvirke handelen mellem medlemsstater, og dels muligheden for at hindre, begrænse eller fordreje konkurrencen inden for fællesmarkedet.
The 'insignificant' character will naturally have to be assessed by reference to the two conditions for applying Article 85, namely the likelihood on the one hand of affecting trade between Member States and, on the other, of preventing, restricting or distorting competition within the common market.
I Béguelin-sagen udtrykte Domstolen sig positivt på følgende måde: »For at falde ind under forbudet efter artikel 85 skal aftalen mærkbart påvirke handelen mellem medlemsstater og konkurrencen« 4_).
In the Béguelin case, the Court expressed itself in positive terms: "... in order to come within the prohibition imposed by Article 85, the agreement must affect trade between Member States and the free play of competition to an appreciable extent'.42
4") Se bl.a. følgende beslutninger truffet ar Kommissionen: 72/22/EØF ar 16.12.1971. EFTL 13 ar 17.1.1972. s. 34.
Joined Cases 6 and 7/73 I.C.I, ν Commission [1974] ECR 223; Joined Cases 40 to 48. 50.
4I) Dom af 9.7.1969, sag 5/69 (Völk/Vervaecke). Sml. 1969. s. 69.
17.1.1972): 72/68/EEC dated 23 December 1971 (OJ L 22, 26.1.1972); 72/390/EEC dated 20 October 1972 (OJ L 264. 23.11.1972). Case 5/69 Volk ν Vervaecke [1969] ECR 295.
4) Dom af 25.11.1971. sag 22/71 (Beguelin). Sml. 1971. s. 257.
Case 22/71 [1971] ECR 949.
For at fastlægge mere sikre parametre udsendte Kommissionen på grundlag af ovennævnte dom i Völk-sagen den 27. maj 1970 en meddelelse vedrørende aftaler af ringe betydning, som ikke falder ind under artikel 85, stk. 1, i traktaten om oprettelse af Det europæiske økonomiske Fællesskab43).
The definition of such expressions as 'appreciable restriction on competition' and 'appreciable influence on trade' have been repeated subsequently in Commission decisions and Court judgments; this makes it possible to distinguish a series of guidelines although it is still difficult to generalize.
Meddelelsen har udtrykkeligt til formål at fremme samarbejdet mellem små og middelstore virksomheder og angiver kriterier, der gør det muligt efter produkter og omsætning at fastlægge de grænser for »mærkbar begrænsning«, der gælder, for at aftalen kan anses for lovlig.
To provide more secure standards of reference the Commission, employing the precedent afforded by the Volk case cited above, published a notice on 27 May 1970 concerning agreements of minor importance which do not fall under Article 85(1) of the Treaty establishing the European Economic Community.43This communication had the ex press object of promoting cooperation between small and mediumsized firms and gives guidelines enabling the limits of an appreciable restriction below which an agreement is to be considered lawful to be defined in terms of products and turnover.
Nævnte forsøg på kvantitativt at fastlægge grænserne for aftaler, der er uden eller af mindre betydning, er naturligvis påskønnelsesværdigt.
This attempt at defining in quantitative terms the limits of the class of agreements con sidered to be of insignificant or minor importance is clearly valuable.
Man kan imidlertid sætte et alvorligt spørgsmålstegn ved den praktiske rækkevidde af den således foretagne fastlæggelse.
There is, however, room for doubt as to the practical effect of the definition thus proposed.
Kommissionen nævner i øvrigt selv. at fastlæggelsen ikke har nogen absolut værdi.
The Commission itself states that its definition has no absolute value.
Man kan således heraf slutte, at en på forhånd foretaget fastlæggelse af de rammer, inden for hvilke en aftale skal holdes for ikke at falde ind under artikel 85, aldrig kan have andet end vejledende karakter.
The conclusion is that an a priori definition of the limits within which an agreement may be said to escape the application of Article 85 can never have anything but indicative value.
Aftalens begrænsede rækkevidde kan nemlig kun bedømmes efter omstændighederne i hvert enkelt tilfælde, idet man først og fremmest tager hensyn til begrebet »the relevant market«, dvs. det marked eller den del af markedet, på hvilket virksomhederne konkurrerer.
The restrictive effect of an agreement can indeed be assessed only by reference to the circumstances of each case, taking account, firstly, of the 'relevant market' factor, namely the market or part of a market where the undertakings are in competition.
Dette betyder en vurdering efter det geografiske område og de pågældende produkter (og muligheden for at erstatte dem med andre), uden hvilken det ikke er muligt konkret at fastlægge de faktiske forhold, der gør det muligt at måle det »omfang«, i hvilket aftalen påvirker handelen og begrænser konkurrencen.
This depends on assessments in terms of geographical zones and product zones (and any sub stitutions that can be made in each case) without which it is impossible to determine the data required for measuring the importance of the agreement's effect on trade and the restriction caused by it.
Vurderingen af omfanget af den påvirkning, der sker af handelen mellem medlemsstater, og/eller omfanget af konkurrencebegrænsningen som grundlæggende betingelser for anvendelsen af artikel 85 og 86 forudsætter påvisning af det marked, som aftalen eller misbruget af en dominerende stilling kan komme til at vedrøre. "
Any attempt to find whether trade between Member States is affected and/or the extent of the restriction on competition, which are prior conditions for the application of Articles 85 and 86, depend upon identifying the market which the agreement or abuse of a dominant position may concern.
Man må med andre ord fastlægge det marked (»relevant market« eller »marché en cause«), som den der fortolker bestemmelsen skal tage i betragtning ved sin undersøgelse af a) hvorvidt den (eller de) pågældende virksomhed(er)s adfærd falder ind under forbudene, og b) hvorvidt disse virksomheder i tilfælde af aftaler, selv om de omfattes af forbudet, kan opnå godkendelse i medfør af artikel 85. stk. 3.
In other words, a definition must be given of the market ('relevant market', marché en cause) on which the analyst is to concentrate his examination for the purpose of discovering (a) whether the action of the undertaking(s) falls within the ambit of the prohibition, and (b) in the case of an agreement that satisfies the conditions for falling within the ambit of the prohibition, whether it may nevertheless be authorized pursuant to Article 85(3).
Fastlæggelsen af »the relevant market« er således i virkeligheden den alen. hvormed man måler konkurrence reglernes anvendelsesområde, og den skal være desto større, desto mindre det pågældende »relevant market« er. Derimod vil den udvise en tendens til formindskelse, for så vidt man udvider fastlæggelsen af »relevant market«.
In short, the definition of the 'relevant market' is the yardstick for measuring the field in which the competition rules apply: the more restricted the relevant market, the wider will be the field of application, and the latter will tend to shrink as the definition of the relevant market is enlarged.
Denne fastlæggelse synes uløseligt forbundet med de konkrete omstændigheder i hvert enkelt tilfælde, hvilket gør det vanskeligt eller umuligt at foretage nogen generalisering på området.
This definition appears to be inextricably bound up with the circumstances of each individual case, so that any generalization on the subject becomes difficult or even impossible.
3) Kommissionens meddelelse af 27.5.1970. EFT C 64 af 2.6.1970. s. 1.
Commission Notice of 27 May 1970 (OJ C 64, 2.6.1970).
Vurderingen af »the relevant market« hviler på en geografisk afgrænsning og på de produkter, som er genstand for handel på det pågældende marked.
To assess the relevant market it is necessary to define its geographical boundaries and the products involved.
Under en geografisk synsvinkel synes det ikke muligt at fastlægge en fælles definition af markedsbegrebet.
In terms of geography, any attempt at a unitary definition of the market would be impractical.
De foreliggende afgørelser viser nemlig, at man i visse tilfælde har opfattet det som værende hele fællesmarkedet, og i andre tilfælde verdensmarkedet.
The precedents show that in some cases it has been treated as the common market in its entirety and in others as the world market.
I andre tilfælde har man derimod på et mere snævert grundlag fundet, at der forelå underordnede markeder svarende til enkelte staters område eller til »væsentlige« eller »betydelige« dele af Fællesskabets område.
In further cases, sub-markets have been identified on a more restrictive basis, corres­ponding to the territory of nation States or the 'substantial' or 'important' parts of Community territory.
For så vidt angår varemarkedet nævnes dette udtrykkeligt i artikel 85, stk. 3, i forbindelse med erklæringer om uanvendelighed, men selv om det ikke er nævnt udtrykkeligt på forbudsområdet, at der skal være tale om bestemte varer, spiller dette dog også der en væsentlig rolle ved afgørelsen af. i hvilket omfang konkurrencen begrænses.
As to 'the products in question', the text of Article 85(3) explicitly refers to them in connection with authorizations. But although there is no express mention made with regard to implementing prohibitions, here too the identification of products has an essen­tial role to play in determining the level of restriction on competition.
Også her vidner Fællesskabets praksis om stor smidighed i fortolkningen, og grunden hertil er måske den, at den udøvende myndighed i Fællesskabet på samme måde, som vi har set i forbindelse med EKSF44), særligt har taget hensyn til de varer, der udgør »the relevant market« ved den konkrete fastlæggelse af, hvor den skulle gribe ind i medfør af konkurrencereglerne, og dette gælder både, når indgreb er sket ved individuelle beslutninger eller ved forordninger.
Once again Community practice shows great flexibility in interpretation, perhaps because the Community executive, following a similar practice to that which has already been noted in respect of the ECSC, 44relied substantially upon the identification of the prod­ucts composing the relevant market as its chief tool for determining, in practice, the sphere in which it may take action under the competition rules, whether in the form of individual decisions or regulations.
På samme måde har Domstolen, både i forbindelse med søgsmål mod Kommissionens beslutninger og i præjudicielle afgørelser i henhold til artikel 177, opstillet forskellige principper på dette område.
In the same way the Court, both on the occasion of appeals brought against Commission decisions and in preliminary rulings under Article 177, has established various rules on the subject.
Alle disse kilder gør det muligt eksempelvis at opregne nogle former for fastlæggelse af markeder for bestemte varer, nemlig:
These sources, when taken together, make it possible, purely by way of example, to list the following definitions of'the products in question':
") Se afsnit II. ") Se note 30. ""') Kommissionens meddelelse al 27.5.1970. jff. note 43.
See Section II above.
47) Se note 30. *·) Den i note 43 ani. meddelelse forordning (EØF) nr. 2779/72 af 21.12.1972 (artikel 3. stk. 1 a) EFT L 292 af
Commission Notice of 27 May 1970, cited above; Commission Regulation (EEC) No 2779/72.
Af denne opregning fremgår, hvor svært det er at gennemføre en ensartet anvendelse af principper, der nødvendigvis må være almene og ofte selvmodsigende.
This list shows how difficult it is to apply, on a uniform basis, principles that are in­evitably general and often contradictory.
En undersøgelse af Fællesskabets praksis bekræfter, at det er umuligt at se nogen sammenhængende og logisk udvikling. Man ser nemlig snart tilbageholdenhed og snart tilbageslag i forhold til principper, der ellers syntes grundfæstet.
An examination of Community practice con­firms the fact that it is impossible to trace any coherent or logical evolution; indeed it is common to find hesitation, and even withdrawal from positions that seemed at the time to be well established.
Selv om man må konstatere, at situationen objektivt set er vanskelig, må man dog understrege de meget alvorlige følger af den usikkerhed, som den skaber, navnlig for erhvervsdrivende, der på forhånd skal skønne over, hvorvidt de former for praksis, som de gerne vil benytte, er lovlige eller ej.
While admitting that the situation presents objective difficulties, it is not possible to overlook the very serious consequences that the resultant uncertainty entails for operators who are forced to make a prior judgment as to whether the practices in which they wish to engage are or are not permissible.
Her skal særligt fremdrages de potentielle farer ved den meget udbredte tendens til at foretage en vidtgående indskrænkning af »det relevante marked« under en geografisk synsvinkel eller med hensyn til varekategorier, hvilket har til følge, at forbudenes rækkevidde bliver større, end man kunne forudse.
A special source of potential risk that must be pointed out is the very frequent tendency to restrict the relevant market to an excessive degree, either geographically or with regard to the products in question, which has the result of extending the ambit of the prohibi­tions in a totally unforeseeable way.
Andre former for usikkerhed opstår, når man i betragtning af en ulovlig handlings karakter i tilfælde af klausuler, der har været erklæret ulovlige i lang tid. ganske enkelt under enhver form undlader at betragte »det relevante marked«, hvilket afsvækker den indsigelse, at den pågældende virksomhed kun har en svag position på markedet.
Further uncertainty occurs where, owing to the inclusion of clauses long held to be unlawful, the seriousness of the infringement seems to eclipse all consideration of the relevant market, thus virtually abolishing any defence based on an accused firm's lack of market strength.
Man finder et tilfælde, der belyser dette i Miller-sagen53), hvor Domstolen vedrørende et eksportforbud fastslog, at en sådan klausul i sig selv er en konkurrencebegrænsning, der kan påvirke handelen mellem medlemsstater og derfor medføre bødeforlæg i medfør af artikel 15 i forordning nr. 17/62.
This occurred, for example, in the Miller case,53where the Court, when considering a prohibition on exports, stated that any such clause, by its very nature, constituted a restriction of competition capable of affecting trade between Member States and thus providing grounds for the imposition of fines under Article 15 of Regulation No 17.
Ved dette resultat genoplives den gamle strid, som ellers syntes begravet, vedrørende muligheden for at betragte visse former for typisk konkurrencebegrænsende adfærd, som f.eks. dem der er nævnt i artikel 85, stk. 1, som ulovlige i kraft af deres formål, uden at man behøver at tage deres virkninger i betragtning.
Such a conclusion brings back into the ring the old and seemingly worn-out argument as to the possibility of holding certain typical anticompetitive practices, such as those listed in Article 85(1), to be unlawful in themselves because of their object without any need to examine their effect.
Konkurrencereglernes materielle anvendelsesområde
The range of matters covered by the competition rules
Konkurrencereglerne finder kun anvendelse på produktionen af og handelen med landbrugsvarer i det omfang. Rådet beslutter det (EØFT artikel 42).
The rules on competition apply to production of and trade in agricultural products only to the extent determined by the Council (Article 42 EEC).
I medfør af forordning nr. 26 M), der er vedtaget af netop Rådet, finder artikel 85, stk. 1, ikke anvendelse på aftaler, vedtagelser og former for praksis, der udgør »en integrerende del af en national markedsordning, eller som er nødvendige for at nå de i traktatens artikel 39 angivne mål«.
Under Regulation No 26,54 made by the Council for that purpose, Article 85(1) does not apply to agreements, decisions and practices which form 'an integral part of a national market organization or are necessary for attainment of the objectives set out in Article 39 of the Treaty'.
Andre begrænsninger, der er fastsat ved forordningen vedrører aftaler mellem landbrugere og landbrugssammenslutninger. der er hjemmehørende i en medlemsstat og opfylder de krav, som er fastsat af denne.
Other limits, set by the abovementioned regulation concern agreements between farmers and agricultural associations belonging to a single Member State, where these meet the requirements of the regulation.
Kommissionen og Domstolen har i velkendte sager haft lejlighed til at tage stilling til fortolkningen af disse regler, idet de navnlig har lagt vægt på 1) begrebet landbrugere, der ikke omfatter erhvervsdrivende, der handler med frugt.
The Commission and the Court have been able to state their position, in well-known cases, regarding the interpretation of these rules, with special reference to :
") Dom af 1.2.1978. sag 19/77 (Miller/Kommissionen). Sml. 1978. s. 131. 54) Rådets forordning nr. 26 at 4.4.1962. EFT 3(1 af 20.4.1962. s. 993.
Case 19/77 Miller International Schallplatten ν Commission [1978] ECR 131.
»forøgelse af landbrugets produktivitet«, 3) nøjere fastlæggelse af, hvad der skal forstås ved en »rimelig levestandard for landbrugsbefolkningen«, og 4) det forhold, at et vist marked kan være så omfattende reguleret, at der kun består en meget beskeden »margen for konkurrence« på det ).
(i) the meaning of farmer, which excludes a fruit trader: (ii) the definition of increased 'agricultural productivity'; (iii) a more accurate definition of what is to be understood by 'a fair standard of living for the agricultural community';
I Rådets forordning nr. 141 bestemmes, at forordning nr. 17/62 ikke skal finde anvendelse på transportsektoren (artikel 1), idet det udtrykkeligt i forordningen hedder, at der vil blive fastsat hensigtsmæssige bestemmelser for jernbane­, landevejs­ og vandvejstrafikken (artikel 2).
Council Regulation No 141 provides that Regulation No 17 is not to apply in the transport sector (Article 1), and requires appropriate provisions to be taken with regard to transport by rail, road and inland waterways (Article 2).
Dette er sket ved Rådets forordning nr. 1017/68 og senere supplerende forordninger 56).
This was done by Council Regu­lation (EEC) No 1017/68 and the regulations that subsequently supplemented it.56
Man har rejst det spørgsmål, om EØFT artikel 85 og 86 i mangel af gennemførelsesfor­ordninger ikke desto mindre »automatisk« finder anvendelse på sektorer, der ikke er omfattet af bestemmelserne i forordning (EØF) nr. 1017/68. dvs. sø­og lufttransportom­råderne.
It was debatable whether, in the absence of implementing regulations. Articles 85 and 86 EEC nevertheless applied automatically to sectors not covered by the provisions of Regu­lation (EEC) No 1017/68 cited above, that is to say to air and sea transport.
Dette spørgsmål besvaredes bekræftende af Domstolen i dom af 4. april 1974 57
answered that question in the
De enkelte huller i reguleringen er under udfyldning gennem forslag til forordninger, der er under udarbejdelse i Kommissionen, og som angår henholdsvis luft­ og søtransport.
The gaps in the rules are in the process of being filled through the work being done in the Commission on draft regulations dealing with air and sea transport respectively.
Kommissionen har anerkendt princippet om, at konkurrencereglerne og forordnin­gerne vedrørende deres gennemførelse »i almindelighed finder anvendelse på banksek­toren«58). Denne sektor, som i større eller mindre omfang falder uden for nationale konkurrenceregler, har dog meget ømtålelige sider i betragtning af dens helt klare betydning i forbindelse med mere almene monetære og økonomiske problemer.
The Commission has adopted the position that the rules on competition and the regulations implementing them apply, in general, to the banking sector.5ii It is, however, undeniable that this sector, which to a varying degree falls outside the ambit of national rules on competition, presents aspects of special difficulty owing to its obvious connec­tion with monetary and financial problems of a more general order.
På trods af forskellige forespørgsler angående muligheden af fastsættelser af bestemmel­ser for denne erhvervsgren i medfør af EØFT artikel 87, stk. 2, litra c), findes der endnu ikke nogen særlig undtagelse på dette område.
In spite of numerous requests in the past for sectoral measures under Article 87(2)(c). no special exemption exists in this branch of the economy.