natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Medlemmer ne kan ikke engang selv bestemme noget så fundamentalt som, hvor de vil holde møder, og hvor Europa-Parlamentet skal have sit hovedsæde.
The Parliament should also have far greater rights of amendment and rejection of policies adopted by the Council — including all matters relating to political cooperation, where the rights of MEPs are almost totally non-existent.
De insisterer selv på, at enhver form for ændring skal besluttes enstemmigt af de 12 regeringer, selv om EF-Domstolen nu har åbnet en mulighed for omgåelse ved at fastslå, at med lemmerne kan beslutte at mødes andre steder end i Strasbourg i forbindelse med de »ekstraordinære møder«.
But if the MEPs use the slight increase in their powers accorded by the SEA cleverly over the next four years, this should do much to give their deliberations far greater relevance to the general public and hence give the European Parliament greater political legitimacy.
Det store flertal ønsker ikke at blive lukket inde i ellers nok så dejlige omgivelser i Alsace, hun dreder af kilometer fra de vigtigste beslutningstagende institutioner og den daglige ledelse af EF-anliggender i Bruxelles.
The process is, however, inseparable from a sense of political conflict between the different parties and social movements in the Community.
Parlamentsmedlemmerne kan fyre Kommissionen som helhed — en i vid udstrækning teoretisk og ubenyttet »beføjelse« — men de kan ikke afskedige en kommissær, hvor uduelig denne end måtte være.
a sense of relevance and heightens public awareness of issues which are, at present, confined to a relative élite of Euro-specialists and enthusiasts in different walks of life.
I det omfang dette er et problem, afspejler det en mangel på magt og følgelig manglende betydning for vælgernes og borgernes tilværelse i de seneste år.
It would be wrong to think that the debate about democracy and social change will necessarily have a narrow or exclusively Parliamentary focus.
Mediernes dækning af sagerne i Europa-Parlamentet er ofte — særlig i den populære formiddagspresse — koncentreret om de mere uvigtige kuriøse aspekter af tilværelsen for en — det må indrømmes — meget højtlønnet, ikke særlig bebyrdet og privilegeret klike af euro-parlamentarikere.
Europe 2000 may well be a society where the right of participation in decision-making is far more broadly diffused throughout industry and society.
Men eksotiske småsager, som de lejlighedsvise skandaler omkring udgiftsfråds eller omkostningerne ved medlemmers unødvendige og uproduktive udlandsrejser, er i sig selv en afspejling af det tomrum, der er skabt af mangelen på politisk magt og følgelig den manglende forpligtelse til at stå til regnskab over for vælgerne.
Interestingly this is the thrust of the demands being raised by advocates of radical restructuring in some East European countries as well.
Teoretisk set ville det være muligt at forsøge at skrue tiden tilbage og genindføre den ret, som de nationale parlamentsmedlemmer tidligere havde til at ændre og forkaste EF-bestemmelser, og som medlemsstaterne netop afskrev, da de undertegnede traktaten om tiltrædelse af Fælles skabet.
Of course the question of democracy in the Europe of post-1992 and into the third millennium goes beyond purely parliamentary institutions.
Det ville imidlertid ikke bare blive en proces af mareridtsagtige dimensioner, både i lov mæssig og politisk henseende, det ville også lade spørgsmålet stå åbent om, hvordan de nationale parlamenters synspunkter kunne harmoneres, således at man kunne opnå fælles parlamentarisk stillingtagen i Europa-Parlamentet til EF's politiske forslag og direktiver.
Europe has a long and rich history of struggle for social, ecOnomic and political emancipation and this is bound to have a reflection in the future in a wider economic and social democracy.
Det er derfor vanskeligt at se, at der er sket radikale fremskridt hen imod bedre fælles normer for sociale og borgerlige rettigheder — selv inden for et fælles enhedsmarked — i betragtning af det nuværende »demokratiske underskud« i EF-anliggender. »Demokratisk underskud« er et udtryk, der er blevet anvendt til at beskrive den groft ulige udvikling, der har været i den udøvende magts beføjelser i sammenligning med den parlamentariske kontrols beføjelser inden for Det Europæiske Fællesskab.
A genuinely united and democratic Europe could exercise a greater influence on world affairs and the emergence of the global community which is both necessary because of the crisis facing humanity and increasingly within our grasp.
De nuværende forhold kan næppe tolereres meget længere.
The future has no predetermined shape but is there to be shaped by the conscious actions of women and men.
Rådet træffer endvidere beslutning i al hemmelighed bag lukkende døre, hvor medierne og den almindelige offentlighed ikke har mulighed for at foretage en direkte kritisk gennemgang af sa gerne.
For the first time in generations the peoples of Europe — all of Europe — are feeling their way to play their part in the creation of a better future.
Teorien er, at Rådet består af ministerrepræsentanter for de nationale regeringer, som selv
That, in the final analysis, is the true relevance of the debate which 1992 has made possible.
Europa år 2000 kan lige så vel blive et samfund, hvor retten til deltagelse i beslutningsprocessen er langt mere udbredt i hele erhvervslivet og samfundet.
A GUIDE TO WORKING IN A EUROPE WITHOUT FRONTIERS
Spørgsmålet om demokrati i Europa efter 1992 og ind i det 3. årtusinde vil naturligvis række langt videre end de rent parlamentariske institutioner.
A guide to working in a Europe without frontiers
Fremtiden har ikke nogen udformning, der er fastlagt på forhånd, men må formes af bevidste mænd og kvinder.
Freedom of movement in the Community
Kommissionen for De Europæiske Fællesskabers database koncentreret om målene for Det Indre Marked
Works published in the european perspectiv« senes
ET GENNEMSKUELIGT EUROPA
IN EUROPE
ET LEVENDE EUROPA ønsker at holde sig føring (eventuelt flere ajour med udviklin­ gange om dagen) og gen frem til 1992.
Herbert UNGERER with the collaboration of Nicholas P. COSTELLO
INFO 92 sig både til status:
Origins, operation and outlooks
Kommissio­ det brede publikum nens forslag følges og til erhvervskredse.
Jacques van YPERSELE with the collaboration of Jean-Claude KOEUNE
etape for etape, og enhver markant
CB-PP-88-D03-EN-C the european communities in the international order
Oplysningerne føres brugeren kan foretage sit valg, og ajour helt frem til sidste etape: den logiske præsentation af infor­
The European Communities in the international order
Værker udkommet i samlingen
Also available:
Fælles standarder for virksomhederne
European Economy — No 35
FRI ERHVERVSUDØVELSE I EF EN VEJLEDNING
Social Europe — Special edition
Fri erhvervsudøvelse i EF - En vejledning
The social dimension of the internal market
FRI BEVÆGELIGHED FOR PERSONER INDEN FOR FÆLLESSKABET
Energy in Europe — Special issue
Værker udkommet i samlingen europæiske perspektiver
Basic studies: full reports
Herbert UNGERER i samarbejde med Nicholas P. COSTELLO
— Border­related controls and administrative formalities: an illustration in the road haulage sector
De europæiske Fællesskaber i den internationale retsorden
Volume 5 The 'cost of non-Europe' in public sector procurement
Tredive års fællesskabsret
TIISI of sos ll μ
Forskellige forfattere
The 'cost of non-Europe':
Oprindelse, funktion og perspektiver
Volume 9 The 'cost of non-Europe' in financial services
Liberalisering af kapitalbevægelser og finansiel integration i Fællesskabet
Volume 10 The benefits of completing the internal market for telecommunications services and equipment in the Community
Det indre energimarked
Volume 12 The 'cost of non-Europe' in the foodstuffs industry
2. udgave
Volume 16
Det Europæiske Fællesskab nærmer sig hastigt det europæiske enhedsmarked.
The European Community is well down the road to the single European market.
De økonomiske, politiske, sociale og samfundsmæssige konsekvenser af et åbent Europa, som ikke blot omfatter de nuværende 12 medlemsstater, men det meste af Vesteuropa, vil være radikale og vidtrækkende.
The economic, political and social consequences of a barrier­free Europe, including not only the 12 Community Member States but most of western Europe, will be radical and far reaching.
Samtidig hermed dukker der nye spørgsmål op på den politiske dagsorden i Euro­pa. Man kan her nævne udvidelse af EF­forbindelserne med Østeuropa, kravet om demokratisk kontrol med beslutningsprocessen i EF og skabelsen af et Borgernes Europa med dertil hørende sociale og politiske rettigheder.
At the same time new political questions are coming onto the European agenda including enlargement, relations with Eastern Europe, the demand for democratic control of Com­munity decision­making and the creation of a 'citizens' Europe' of social and political rights.
John Palmer, som er det britiske dagblad The Guardians Europa­redaktør, gen­nemgår denne nye politiske debat og giver et rids af de muligheder, der er når EF­landenes borgere stilles over for valget mellem en række meget forskellige »euro­pæiske fremtider«.
John Palmer, European editor of The Guardian, examines this new political debate and sketches out the exciting choices between very different 'European futures' which will be confronted by the peoples of the European Community.
John Palmer har været The Guardians europæiske redaktør i Bruxelles siden 1975.
John Palmer has been the Brussels-based European editor of The Guardian since 1975.
Inden da var han bl. a. The Guardians erhvervsredaktør og økonomisk lederskribent.
Before that he was, in turn, industrial editor, chief economic leader writer and business editor of the same newspaper.
Han er også en erfaren radio­ og tv­medarbejder.
He is an experienced radio and television broadcaster.
I perioden 1983 —1986 havde John Palmer orlov fra The Guardian efter sin udnævnelse til bestyrelses­medlem i Greater London Enterprise Board.
Between 1983 and 1986 John Palmer was given secondment from The Guardian on his appointment as a director of the Greater London Enterprise Board.
I denne periode var han ligeledes bestyrelsesmedlem i London Transport.
During this time he also served as a board member of London Transport.
Fra marts 1987 har han genoptaget sit arbejde som The Guardians europæiske re­daktør.
Since March 1987 he has resumed his post as The Guardian's European editor.
Han behandler i sine mange artikler og udsendelser et bredt udsnit af de økonomiske, indu­strielle, politiske og sikkerhedsmæssige problemer i Europa.
He writes and broadcasts extensively about European economic, industrial, political and secur­ity questions.
KONTORET FOR DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS OFFICIELLE PUBLIKATIONER
. * * OFFICE FOR OFFICIAL PUBLICATIONS «*·Α* OF THE EUROPEAN COMMUNITIES
Målet for forbrugerpolitikken i det indre marked
The aim of consumer policy in the single market
Målet for forbrugerpolitikken i det indre marked
The aim of consumer policy in the single market by Eamonn LAWLOR
Denne publikation er blevet udarbejdet af en af EF uafhængig person. Det er hensigten hermed at yde et bidrag til den offentlige debat om Europas opbygning.
This publication, designed to contribute to public debate on European integration, was prepared outside the Commission of the European Communities.
Denne publikation foreligger ligeledes på følgende sprog:
This publication is also available in:
Luxembourg: Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer, 1990.
Luxembourg: Office for Official Publications of the European Communities, 1989
Første del : Indledning
Parti—Introduction
Kapitel 1: En forbrugerpolitik er afgørende for gennemførelsen af det indre marked
Chapter 1 : Consumer policy is essential to the success of the single market
Kapitel 2: EF's forbrugerpolitik fra Rom-Traktat til det indre marked — en prioritet, der langsomt tager form orm
Chapter2: Consumer policy from the Treaty of Rome to 1992—aslowly emerging priority
Anden del: Fjernelse af psykologiske handelshindringer
Part II — Removing psychological barriers to trade
Kapitel 4: Fysisk sikkerhed—en ny fremgangsmåde i 1990'erne
Chapter 4: Physical safety: anew strategy for thel 990s
Kapitel5: Økonomisk sikkerhed
Chapter5: Economic safety
Tredjedel: Mobilisering af forbrugermagten
Part III — Mobilizing consumer power
Kapitel 6: Information af og repræsentation for forbrugeren i det indre marked
Chapter 6: Informing and representing the consumer in the single market
Fjerde del: Sammenfatning og konklusion
Part IV — Summary and conclusion
Bilag: Forslag til direktiv om produktsikkerhed i almindelighed
Annex: Proposal for a Council Directive concerning general product safety
Forbrugerpolitikken og virkeliggørelsen af det indre marked er meget tæt forbundne størrelser.
Consumer policy and the completion of the internal market go hand-in-hand.
Det enkelte individs rolle skal forstærkes, ikke blot for at sikre demokratisk støtte til de forandringer, der følger med det indre marked, men også for at sikre, at forbrugervalget kan give sit eget bidrag til markedets effektivitet.
The role of the individual must be emphasized, not simply to secure democratic support for the changes involved, but to ensure that consumer choice can make its proper contribution to the effectiveness of the market.
Forbrugerpolitikken skal ikke gribe ind i markedet, men derimod fjerne den forvridning, der mindsker effektiviteten ved at lade hånt om reelle forbrugerbehov.
The essence of consumer policy is not interference in the market, but the elimination of distortions which discourage efficiency by allowing suppliers to ignore real consumer needs.
Skønt der er et godt moralsk grundlag for forbrugernes rettigheder, er det økonomiske krav, der har fremmet udviklingen af EF's forbrugerpolitik.
Though there is ample moral justification for consumers' rights, it is economic imperatives which have advanced the development of EEC consumer policy.
I dette er der intet forkert: EF's handlingsrammer er først og fremmest økonomiske, og forbruget behandles bedst som et aspekt af den økonomiske politik.
There is nothing wrong with this: the Community's scope for action is mainly economic, and consumption is best treated as an aspect of economic policy.
Dette træder stadig tydeligere frem efterhånden, som vi nærmer os udgangen af 1992 og det indre marked.
The urgency of the 1992 deadline has focused attention on this aspect more clearly than ever before.
Resultatet er, at forbrugerpolitikken har fået høj prioritet i planlægningen af det indre marked.
The result is that consumer policy is placed firmly among the priorities in planning for the single market.
En lang række omfattende tiltag er planlagt for sikre grundlæggende forbrugerinteresser: sikkerhed, retshjælp, information og repræsentation.
A number of global measures are planned, to provide for fundamental consumer concerns — safety, legal support, information, representation.
Sikring af disse interesser er ikke kun et spørgsmål om retfærdighed — det er afgørende for hele projektets gennemførelse.
Satisfying these concerns is not just a matter of equity — it is vital to the success of the whole enterprise.
En forbrugerpolitik er afgørende for gennemførelsen af det indre marked
Consumer policy is essential to the success of the single market
Midt i forberedelserne til gennemførelsen af det indre marked inden udgangen af 1992 er Det Europæiske Fællesskab gået i gang med det hidtil mest omfattende tiltag, der endnu er taget på forbrugerpolitikkens område.
At the height of its preparations for 1992, the European Community is working on the most farreaching measure it has ever attempted in the field of consumer policy.
En EF-lovgivning skal pålægge producenterne kun at levere produkter, der er sikre.
An obligation on suppliers to furnish only goods that are safe is to be enshrined in Community law.
Denne forholdsregel vil ikke kun imødekomme en fundamental interesse hos forbrugerne, men den er ligeledes en afgørende del af fjernelsen af de tekniske handelshindringer.
The measure will not only meet a fundamental concern of consumers: it is an essential part of the dismantling of technical barriers to trade.
Den er en af de enkle, men omfattende forholdsregler, der skal udgøre forbrugerpolitikkens grundlag for fri og reel handel, idet den mindsker den bureaukratiske indgriben på markedet og sikrer den rigtige balance mellem forbrugerbehov og producentindtjening, der er afgørende for markedseffektiviteten. teten.
It is one of the simple global provisions which will constitute the consumer policy framework for free and fair trade, minimizing bureaucratic interference with the market, but ensuring the true balance between consumer needs and producer profits which is vital for market efficiency.
Lige siden Det Europæiske Fællesskabs grundlæggelse har dets politiske beslutningstagere atter og atter befundet sig i den situation, at de har måttet appellere til den enkelte borger som den, der holdt EF's skæbne i sin hånd.
Time and again since the foundation of the European Community, its policymakers have found themselves appealing to the individual citizen as the master of its destiny.
Formålet har været at opildne det enkelte individ til at bruge sin stemme til støtte for Fællesskabets mål og idealer.
The purpose of the rhetoric has been to rally the individual as a voter, in support of the Community's aims and ideals.
Men i dag afhænger Fællesskabets hele fremtid især af, at der gøres en virkelig indsats for at fjerne hindringerne for samhandelen mellem medlemsstaterne. Derfor må opmærksom heden nu samle sig om forbrugerinteresserne med det formål at sikre offentlighedens støtte til det indre marked gennem en forsikring om, at stormarkedet vil blive til alles fordel.
Now as the EEC's future hinges on a great effort to remove barriers to internal trade, attention to consumer concerns is needed in order to consolidate public support for the venture by reassuring people that the single market will be to their benefit.
Det er som forbruger, at det enkelte individ vil kunne udfylde sin særlige rolle på dette afgørende stadium i Fællesskabets udvikling.
It is as a participant in the market — as a consumer — that the individual will play his or her part in this key stage in the development of the Community.
Denne udvikling sættes på spil, hvis man misforstår eller overser forbrugerens rolle.
The success of the enterprise is in jeopardy if the consumer's role is misunderstood or ignored.
Målet for Det Europæiske Fællesskabs program for det indre marked er at fjerne de talrige tilbageværende hindringer for samhandelen mellem dets medlemsstater inden udgangen af 1992.
The aim of the European Community's internal market programme is to remove, by the end of 1992, all of the numerous remaining obstacles to trade between its Member States.
Fællesskabets industri vil derefter kunne operere på et stort enhedsmarked med over 320 millioner forbrugere, hvor effektive producenter frit kan skabe sig en kundekreds.
The Community's industry would then be operating in a single large market of more than 320 million consumers, in which efficient producers would be free to find their customers.
De potentielle fordele for borgeren som forbruger er indlysende: Udover de direkte fordele ved lavere priser på og bedre kvalitet af varer og
The potential benefits for the consumer-citizen are clear: apart from the direct advantages of lower prices and higher quality of goods and services, increased efficiency of production would make for accelerated economic growth and a general improvement in prosperity.
Forbrugerens rolle i den økonomiske vækst
The consumer's role in economic growth
Alt for ofte affærdiges forbrugerpolitik som noget, der kun er af interesse for et rigt samfund optaget af materielle goder.
Consumer policy is too often dismissed as the concern of an affluent society preoccupied with material things.
Den identificeres alt for ofte med »forbrugerisme« — en tankeløs ophobning af forbrugsgoder blot for at eje dem.
It is too often identified with 'consumerism' — the frivolous accumulation of goods for their own sake.
I virkeligheden findes der ikke nogen værdi, der er mere fundamental for vort pluralistiske, demokratiske system end netop den, der angår individets rettigheder — og formålet med forbrugerpolitikken er netop beskyttelsen af individuelle rettigheder i økonomisk sammenhæng.
In fact there is no value more fundamental to our pluralist democratic system than that of the rights of the individual — and the purpose of consumer policy is nothing less than the protection of individual rights in the economic context.
En anden forestilling, der er til hinder for udviklingen af forbrugerpolitikken, er den, at forbrugerens eller brugerens interesse uvægerligt er i modstrid med producentens.
Another misapprehension that hinders the development of consumer policy is the assumption that the interest of the consumer, or user, is invariably in conflict with that of the producer.
På et frit marked indebærer hvert enkelt køb og salg et kompromis mellem indbyrdes modstridende formål (højeste og laveste pris), men forholdet mellem producent og bruger er i lige grad baseret på et fælles mål: tilfredsstillelse af forbrugerbehov.
In a free market any single customer-client transaction does imply a compromise between conflicting purposes (the maximum price and the minimum), but the producer-user relationship is equally founded on a common aim: the satisfaction of consumer needs.
Ved at definere og hævde disse behov hjælper forbrugerpolitikken producenterne med at tilpasse deres aktiviteter mere præcist til markedets realiteter.
By defining and asserting those needs, consumer policy helps producers to gear their activities more accurately to the realities of the market.
Ved at gøre forbrugeren mere bevidst omkring markedet medvirker forbrugerpolitikken til at sikre, at produkter, der opfylder reelle behov, altid vil finde aftagere.
By improving the consumer's awareness of the market, consumer policy helps ensure that products that satisfy real needs will find their customers.
Resultatet bliver et mere effektivt marked, der afføder større producentfortjenester såvel som bedre muligheder for forbrugertilfredsstillelse.
The result is a more efficient market, giving higher producer profits as well as improved opportunities for consumer satisfaction.
Eftersom forbrugerpolitikken beskæftiger sig med individet som en økonomisk enhed, kan den aldrig anskues løsrevet fra en samfundsmæssig sammenhæng: Den må dække hele den politiske beslutningsproces i dens mange facetter og især udgøre en integrerende del af den økonomiske politik. Dens mål er at korrigere en hyppigt forekommende ubalance i den økonomiske strategi, som skyldes en vanemæssig fokusering på udbudssiden som den bærende kraft i økonomien.
Consumer policy, concerned as it is with the individual as an economic entity, can never be addressed in isolation: it must inform the whole range of policy-making, and must be integral to economic policy in particular.
Ubalancen i de nuværende holdninger viser sig tydeligt i den måde, hvorpå centraladministrationen normalt er organiseret: den samlede indflydelse, som bl. a. industri-, handels-, arbejds- og landbrugsministerierne udøver til fordel for producenterne, vejer langt tungere end de bestræbelser, som udfoldes af de ministerier (eller ministerielle institutioner), der er ansvarlige for forbrugeranliggender.
The imbalance in current attitudes is evident in the normal organization of government: the combined influence of ministries of industry, trade, labour, agriculture, etc., on behalf of producers far outweighs the efforts of the ministries (or sub-ministries) responsible for consumer affairs.
Den samme ulighed kan iagttages i størrelsen af de offentlige bevillinger til støtte af markedets udbudsside i sammenligning med de økonomiske midler, som stilles til rådighed for organer, der repræsenterer forbrugerinteresser.
The same inequality is to be seen in the sums of money which government devotes to subsidizing interest groups on the supply side of the market, compared with the funding available to bodies representing consumer interests.