natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Både landmændenes indkomst og den almindelige økonomiske situation, udsigterne for landbrugsmarkederne, forbrugerpriserne og de finansielle konsekvenser for Fællesskabets budget spiller her en rolle.
Determining factors are farmers' incomes, the general economic situation, the outlook for the agricultural markets, consumer prices and the budgetary implications of price changes.
De tilknyttede foranstaltninger har i de seneste år frem for alt vedrørt de nødvendige tilpasninger af interventionsmekanismerne. forbedring af produktkvaliteten og agromonetære foranstaltninger.
In recent years the related measures have chiefly consisted of essential adjustments to the intervention mechanisms and measures to improve product quality, together with agrimonetary measures.
Efter at Kommissionen har forelagt og gjort rede for sine forslag, giver Ministerrådet Specialkomitéen for Landbrug til opgave at forberede de egentlige forhandlinger.
After the Commission has submitted its proposals and explanatory comments, the Council instructs the Special Committee on Agriculture to prepare the negotiations.
Specialkomitéen består af højtstående embedsmænd fra medlemsstaternes Landbrugsministerier.
This Committee is composed of senior officials from the agricultural ministries of the Member States.
Embedsmændene undersøger, i hvilket omfang Kommissionens forslag svarer til deres medlemsstats ønsker; der fremsættes forslag om ændringer, og man forsøger at vurdere de øvrige delegationers forhandlingsspillerum.
They study the Commission proposals to see how far they correspond to their respective national desiderata; amendments are submitted and the latitude for negotiations is assessed.
Kommissionen deltager også i disse møder, og kan således allerede fra begyndelsen øve indflydelse på forhandlingernes forløb.
The Commission is also represented at these meetings and can thus influence the course of the bargaining from the start.
På vej henimod et kompromis — Forhandlingerne i Ministerrådet
On the way to compromise: negotiations in the Council
Efter disse forberedelser begynder forhandlingerne i Ministerrådet.
After the preparatory work, negotiations begin at Council level; the opinion of the Economic and Social Committee has often been submitted by this stage.
Som oftest er også udtalelsen fra Det Økonomiske og Sociale Udvalg allerede blevet forelagt for Ministerrådet.
Decisions do not acquire the force of law until they have been examined by the Parliament and em bodied in Council regulations.
Kun i de færreste tilfælde når man allerede i første forhandlingsrunde til enighed.
The Commission, through the management committees, must then intervene once again.
Som regel strækker drøftelserne sig over et stort antal møder, eller det kommer til mara-
It is not until these provisions have also been published in the form of regulations in the Official Journal of the European Communities that the price negotiations are finally completed.
Alt efter medlemsstaternes interesser og ønsker har de ofte meget forskellige forventninger til prisbeslutningerne.
In many Member States and regions of the Community far ming has developed from a traditional activity into a modern industry.
At prispakken alligevel som regel vedtages enstemmigt er et be vis for ministrenes vilje til at indgå kompromiser, og til at nå til enighed.
The common agricultural policy was thus frequently and heavily criticized in the media, and divergences of view emerged between the Member States.
I henhold til Rom-Traktaten er en flertalsafgørelse om prispakken ganske vist mulig; i praksis forsøger man imidlertid at finde en løsning, der er acceptabel for alle parter.
Despite a degree of political resistance in the Council, the Community was forced, in the mid-1980s, to undertake a far-reaching reform of its farm policy.
Som resultat af forhandlingerne vedtager Ministerrådet til sidst en »fælles holdning«.
The instruments of the common agricultural policy were conceived in the climate of the early 1960s.
Beslutningen bliver først retskraftig, når den efter Europa-Parlamentets udtalelse er blevet omsat til bindende rådsforordninger.
Since then. European farming and its context have changed fundamentally.
Dermed er landbrugspriserne fastsat for det følgende produktionsår.
For a long time agricultural policy was unable to adapt to the swift changes, by reason of its very success.
Nu mangler man imidlertid at afklare enkeltheder i de eventuelle tilknyttede foranstaltninger, hvor Ministerrådets beslutninger normalt ikke kan regulere alle detaljer.
The failure to keep pace was accentuated by the three enlargements of the Community, which changed the situation on the agricultural markets and aggravated the structural disparities within Community agriculture.
Kommissionen fastsætter ved forvaltningskomitéproceduren de nødvendige overgangsfrister, udsteder gennemførelsesbestemmelser og vedtager de tekniske enkelt heder.
When the market organizations were set up. much of the Community's food requirements was supplied by imports.
Først når også disse bestemmelser er offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende som forordningstekster, er prisrunden definitivt afsluttet.
Increased agricultural production was something which, with its common agricultural policy, it could envisage very happily.
Enhver politiks succes eller fiasko skal måles ved, om og med hvilke omkostninger den har nået de fastsatte målsætninger.
The economic crisis and increased unemployment accelerated the trend towards im balance between supply and demand.
Gør man status over mere end 25 års fælles landbrugs politik viser der sig et meget broget billede: Takket være store produktivitetsstigninger in den for landbruget er der i dag total forsyningssikkerhed med fødevarer: Forbrugeren kan til gunstige og stabile priser foretage sit valg blandt et meget omfattende udbud.
Because of poor employment prospects outside agriculture, the drift from the land slowed down markedly; despite the stagnation or decline in farm incomes, agricultural production continued to increase at annual rates of 2%. But the growth of domestic demand continued to slow down.
I mange medlemsstater og regioner i Fællesskabet har det traditionelle landbrug udviklet sig til en moderne økonomisk sektor.
Furthermore, per capita consumption of foodstuffs had reached a ceiling in many Member States. And population growth had slowed notably.
Ubestridelige succeser altså — men til en meget høj pris for Fællesskabet: Voksende overskud af landbrugsprodukter, stor vækst i landbrugs udgifterne til trods for faldende producentindkomster og tiltagende spændinger på verdenslandbrugsmarkederne var bagsiden af medaljen.
Although the population of the Community was still increasing at an annual rate of 0.8% in the 1970s, it dropped to about 0.2% on average in the 1980s. Despite rising incomes, domestic consumption of foodstuffs is in creasing on average by only 0.5 to 1% per year.
Dette forklarer, hvorfor den fælles landbrugspolitik ofte blev kritiseret heftigt i pressen, og de meningsforskelle, der opstod i medlemsstaterne.
As a consequence, supply began to outstrip demand in certain heavily protected sectors (cereals, milk and beef), giving rise to surpluses for which the Community had no purchasers.
Til trods for en vis politisk tøven i Rådet var Fællesskabet tvunget til i midten af 1980'erne at foretage en dybtgående reform af den fælles landbrugspolitik.
In the 1980s wheat production exceeded consumption by almost 30%. whilst the surpluses of butter, skimmed-milk powder and beef represented 34. 28 and almost 10% respectively.
A. Hvorfor en reform?
An inevitable change of role
Den fælles landbrugspolitiks instrumenter var blevet udformet på baggrund af forudsætningerne i de tidlige 1960'er.
While production had remained below the level of domestic demand, public intervention had operated, as planned, as a kind of safety net: at times of plentiful supply (such as harvest time or the peak period of milk production in the spring) the intervention agencies had taken the surplus quantities from the market in order to stabilize prices.
Siden da har det europæiske landbrug og det omgivende miljø ændret sig grundlæggende.
But. as surpluses mounted, intervention was increasingly misused as the 'normal' disposal route.
Landbrugspolitikken kunne på grund af dens store succes i lang tid ikke tilpasse sig disse hurtige ændringer.
A guaranteed outlet at a guaranteed price, without any' restriction, made the intervention agencies an attractive alternative for many' producers and processing industries.
Den manglende tilpasning radikaliseredes ved Fællesskabets tre udvidelser, der ændrede situationen på landbrugsmarkederne, men som også yderligere øgede de strukturmæssige forskelle inden for det europæiske landbrug.
In some instances, pro cessors were even producing goods specifically for intervention instead of seeking new market outlets. The consequences were inevitable.
Det centrale problem — Landbrugsoverskuddene
A flagrant paradox: mounting agricultural expenditure and plummeting farm incomes
Da markedsordningerne blev indført, måtte Fællesskabet indføre en stor del af sit levnedsmiddelbehov.
In the space of a few years, between 1975 and 1988, EAGGF guarantee spending increased sixfold, reaching ECU 27.5 billion in 1988.
Med den fælles landbrugspolitik kunne Fællesskabet med sindsro imødese en øget produktion.
At constant prices, guarantee spending rose by more than 160%, while gross domestic product in the Community increased by only 32% in real terms, and the volume of agricultural production rose by over 25%.
Beskyttelsen udadtil ved hjælp af ordningen med importafgifter og relativt høje land brugspriser viste også snart de ønskede resultater: Anvendelsen af moderne produktions-
Two-thirds of the Community budget (and in some years significantly more) were steadily poured into agricultural market support, to the detriment of other Community policies, which had to be pruned to a minimum because of the tight budgetary situation.
metoder, både i opdræt og på marken, øgede i løbet af få år både de animalske og vegeta­bilske udbytter og også ydeevnen.
Degree of self-sufficiency in main agricultural products
Fåre· og gedekød
Fresh fruii
Til trods for stigende indkomster vokser det interne forbrug af levnedsmidler nu kun med årligt 0.5 til 1%.
Levi 1 of pubi ic stocks in the Community
Konsekvenserne udeblev ikke.
// 000 I ai end of year)
Alligevel er det indtil i dag ikke lykkedes via den fælles landbrugspolitik at forbedre ind komsterne inden for landbruget væsentligt eller at stabilisere disse.
Even so. the common agricultural policy still failed to improve or even stabilize agricultural incomes consistently.
Kun i perioden op til 1978 var den gennemsnitlige udvikling i landbrugsindkomsterne nogenlunde sammenlignelig med stigningen inden for de øvrige økonomiske sektorer, selv om indkomsterne i landbrugssektoren var udsat for væsentlig større årlige svingninger.
Until 1978 average farm incomes remained approximately in step with those in other sectors of the economy, albeit with much greater year-to-year variations.
Siden da er producentpriserne, på grund af presset fra de strukturbetingede overskud, faldet i fast værdi, eller har i bedste fald stabiliseret sig.
Hoyvever. since 1978. under the pressure of the structural surpluses, producer prices have fallen in real terms, or at best held steady.
Som følge af dette opstod der for drejninger i landbrugsindkomsterne til trods for en øget produktion, og situationen true de med at blive endnu alvorligere.
This has meant a fall in farm incomes, despite increased pro duction, and this situation looks set to get worse.
11988 lå den gennemsnitlige indkomst for den europæiske landmand således under indkomsten i midten af 1970'erne.
As a consequence, the average real in come of European farmers in 1988 was below the level of the mid-1970s.
Ved første øjekast er dette en besynderlig konstellation: Fællesskabet ofrer milliardbeløb på landbrugspolitikken og samtidig falder producentindkomsterne.
The picture is astonishing at first sight: the Community spends billions on the agricultural policy while farmers' incomes decline steadily.
Denne tilsyneladen­de selvmodsigelse opklares hurtigt, når man ved, hvordan udgifterne til markedsordnin­gerne er sammensat.
The apparent contradiction is explained by the breakdown of market support spending.
Belgien Danmark FR Tyskland Grækenland Frankrig Irland Italien Luxembourg Nederlandene Det Forenede Kongerige EUR 6 EUR 10
Belgium Denmark FR of Germany Greece France Ireland Italy Luxembourg The Netherlands United Kingdom EUR 6 EUR 10
Kilder: Eurostat — GD VI.
AWU: annual work unit.
Disse få tal viser, at det er én af de mest presserende opgaver for Fællesskabet at anvende de disponible budgetmidler mere effektivt — hvilket også er til fordel for landmændene.
These figures suffice to show that one of the most urgent tasks facing the Community is to use the available budget resources more efficiently, and for the benefit of the farmers themselves.
Så længe markederne tynges af strukturbetingede overskud, kan støtteforanstaltninger ne i bedste fald hindre, at markedspriserne ikke falder uacceptabelt.
As long as the markets carry structural surpluses, the support measures can do no more than prevent market prices collapsing.
Voksende internationale spændinger
Growing international tension
Landbrugsoverskuddene belaster ikke kun den fælles landbrugspolitik og Fællesskabets budget; de har også med tiden udviklet sig til en belastning for Fællesskabets internatio nale relationer.
The farm surpluses are not only a dead weight on the CAP and the Community budget: with time, they have developed into a burden on the Community's international relations.
For at hindre lagerbeholdninger og lageromkostninger skulle komme fuldstændig ud af kontrol, var Fællesskabet henvist til at øge eksporten til tredjelande.
As long as stocks and storage costs were not completely out of control, the Community relied on increasing its exports to nonmember countries.
I perioden 1973 til 1985 voksede f. eks. Fællesskabets korneksport med 150%. Produktionen steg i samme periode kun med godt 30%.
For instance, between 1973 and 1985 cereal exports increased by 150% (over the same period production increased by just over 30%).
Mens i 1973 kun 8% af produktionen gik til eksport, var denne andel 12 år senere dobbelt så stor.
In 1973 only 8% of production yvas exported, but 12 years later the percentage leaving the Community yvas twice as large.
Men også på verdensmarkederne blev det vok sende udbud af landbrugsprodukter mødt med en begrænset efterspørgsel.
Even on the yvorld market, hoyvever. there could only be a limited demand for such an ever-increasing abundance of agricultural produce.
Mange udviklingslande og østbloklande har ganske vist et stort importbehov: deres valutabeholdninger er imidlertid ofte ikke tilstrækkelige til at finansiere en omfattende import af land brugsprodukter.
Although many developing countries and East European countries have substantial im port requirements, their foreign-exchange resources are grossly insufficient for them to import farm products on a large scale.
Andre stater, som f. eks. Indien og Den Kinesiske Folkerepublik har i de seneste år været i stand til at øge deres produktion betydeligt og er nu inden for nogle sektorer selv blevet nettoeksportører.
Other countries, such as India and China, have succeeded in increasing production considerably' in the past few years and have even become net exporters of certain products.
I midten af 1980'erne var verdenslandbrugsmarkederne kendetegnet ved en total mangel på ligevægt — frem for alt på grund af den voksende produktion i mange industrilande.
By the mid-1980s the yvorld markets for farm commodities had become totally destabilized, especially because of soaring production in many industrialized countries.
Således var beholdningerne af korn til foderbrug på 200 mio. t ca. 2 1/2 gang så store som hele omfanget af verdenshandelen.
For instance, stocks of feed grain stood at 200 million tonnes, about two-and-a-half times the volume of yvorld trade.
Selv med en eksport på 85 mio. t udgjorde hvedebeholdningerne i 1985 globalt ca. 150 mio. t. og sukkerbeholdningerne var en tredjedel større end afsætningsmulighederne.
With exports at 85 million tonnes, yvheat reserves world-wide in 1985 stood at about 150 million tonnes, and sugar stocks exceeded potential outlets by one-third.
Under presset fra de store overskud blev konkurrencen om afsætningsmarkeder stadig skarpere; verdensmarkedspriserne faldt og nåede i 1987 sit laveste niveau nogen sinde.
Under the pressure of these large surpluses there yvas a sharpening of competition for markets: world market prices dropped and reached an all-time loyv in 1987.
Denne situation førte til voksende spændinger, som forgiftede det internationale handelspolitiske klima mellem de store landbrugseksportører, frem for alt mellem Fællesskabet
This situation resulted in increasing tension between the major farm commodity exporters, poisoning the climate of international trade, especially relations between the Community and the United States, but also with New Zealand.
og De Forenede Stater, men også mellem Fællesskabet og New Zealand, Canada samt Australien.
Canada and Australia.
Washington vedtog i 1985 et særligt program for eksportfremme for landbrugsprodukter, der var tænkt som et »svar« på Fællesskabets eksportrestitutioner, og som frem for alt var rettet imod de købedygtige markeder i Nordafrika og i Mellemøsten.
In 1985 Washington adopted a special export promotion programme for farm products. seen as a response to the Community's export refunds and directed primarily' toyvards the solvent markets of North Africa and the Near East.
Fællesskabet havde ingen anden mulighed end at yde større restitutioner ved eksport til disse lande, hvis det ønskede at afsætte overskuddene.
All the Community could do. in order not to be left with all its stocks, yvas to grant higher refunds for these countries.
Resultatet var en virkelig »tilskudskrig« blot for at kunne afsætte de usælgelige landbrugsoverskud.
This sparked off a veritable subsidy yvar simply to get rid of unsaleable farm surpluses.
Andre kriser i de transatlantiske relationer opstod i forbindelse med stridighederne ved EF's udvidelse mod syd. De fleste avislæsere husker formentlig stadig denne krise som »spaghetti- og majskrigen«.
Transatlantic relations also suffered severe setbacks as disputes arose in connection with the Community's most recent enlargement.
Forstyrrelserne på landbrugsverdensmarkederne var i lige så høj grad en belastning for Nord-Syd-relationerne.
The disturbed situation on the world market for farm commodities also yveighs heavily on North-South relations.
Subventionskapløbet mellem industrilandene gik især ud over udviklingslandene og de lande, hvis udviklingsniveau ligger mellem udviklingslandenes og industrilandenes, f. eks. for sukker, oksekød eller korn.
The chief victims of the subsidy war between the industrial ized countries are the developing and newly industrializing countries, yvhose export prospects for certain farm products (such as sugar, beef or even cereals) would otherwise be promising.
Andre lande, som endnu i dag er henvist til at importere levnedsmidler, mistede på grund af de meget lave verdensmarkedspriser enhver lyst til at opbygge en egen produktion, der på lang sigt kunne gøre landet selvforsynende.
On other countries, currently dependent on imported foodstuffs, the effect of the extremely low world market prices is to take away any incentive to build up their own production sector and to become self-sufficient in the long term.
Naturligvis skyldes de handelspolitiske spændinger ikke alene den fælles landbrugspolitik.
Obviously, the tensions in yvorld trade are not solely attributable to the common agricultural policy.
Som den vigtigste handelspartner på verdenslandbrugsmarkederne kan Fællesskabet imidlertid ikke frasige sig et internationalt ansvar.
However, as the principal trading partner on the world market, the Community cannot deny its international responsibility.
Åbne og ligeberettigede handelsrelationer ligger også i Fællesskabets egen interesse, når det vil hævde sin position som en af verdens største eksportører.
Open trading relations in a spirit of partnership are vitally important to the Community if it yvishes to maintain its position as one of the world's biggest exporters.
Med reformen af den fælles landbrugspolitik har Fællesskabet vist, at det er parat til at yde sit bidrag til en fair verdenshandel og til at give impulser til en international landbrugsreform.
With the reform of the common agricultural policy the Community has shoyvn that it is prepared to make a contribution towards fair world trade and to initiate a process of international agricultural reform.
Den fælles landbrugspolitik var længe entydigt behersket af pris- og markedspolitikken, der var det vigtigste middel til at virkeliggøre Fællesskabets landbrugspolitiske målsætninger.
For a long time the main focus of the common agricultural policy was prices and markets. The regulation of the latter yvas the main instrument used for achieving the agricultural policy objectives of the Community.
Med en andel på som regel ikke over 5% af de samlede landbrugsudgifter spillede strukturpolitiske og tilknyttede foranstaltninger kun en meget begrænset rolle.
Structure policy and related measures generally received not more than 5% of the total agricultural budget and played only a very secon dary role.
En »aktiv indkomstpolitik« ved hjælp af relativt høje landbrugspriser var derfor det vigtigste middel til at sikre de økonomiske-sociale strukturer i landområderne.
An 'active' incomes policy, founded on relatively high farm prices, thus remain ed the key instrument with which to safeguard the economic and social fabric of rural areas.
Dette gav grundlaget for den senere udvikling med overskudsproduktion: Niveauet for de fælles landbrugspriser var ikke orienteret i forhold til markedsbetingelserne, men i for hold til problemerne i de økonomisk svage bedrifter, og i regionerne med den ringeste produktivitet.
This paved the way for the subsequent build-up of surpluses. In the end the level of the common prices yvas determined not by market conditions, but by the problems of the economically weakest categories of farm and the regions with the loyvest productivity.
Talmæssigt er »problembedrifterne« ganske vist langt i overtal; de producerer imidlertid kun en lille del af den samlede produktion.
Although, numerically, the 'problem farms' constitute the majority, they produce only· a small part of total output.
En støttepolitik, der i første række er knyttet til produktionen, går derfor i stort omfang uden om den egentlige målgruppe. Ca.
The fact that the old type of 'income-oriented' policy had reached its limits is clearly apparent from the increasing surpluses and budget problems of recent years.
De relativt gunstige landbrugspriser gav, på grund af deres høje produktivitet, disse virksomheder store indkomster, således at de kun ne udbygge produktionen yderligere.
Farmers must therefore accept that market conditions are now less favourable for their products: pro ducer prices and incomes will be under even greater pressure, at least for a transitional period, until the markets regain stability at lower prices and at a lower level of supply.
Den »indkomstorienterede« pris- og markedspolitik af gammel type har nu nået sine be grænsninger.
Where farms are economically healthy and of reasonable size, this adjustment process will be accompanied by a drop in earnings but their survival will not be threatened.
De kan ses af de stigende produktoverskud og af budgetproblemerne.
The situation is different for the many small farms in disadvantaged areas, which are already in serious economic difficulties.
Disse tvinger Fællesskabet til en restriktiv prispolitik, der på ny prioriterer markedskravene på bekostning af indkomst- og strukturpolitikken.
Unless back-up measures are adopted, the contrasts within European farming (with large, well-structured farms on one side and low-income smallholdings on the other) will become more acute.