natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Befolkning og sociale forhold (gult omslag) Definition af registrerede arbejdsløse
Competition:Approximation of legislation Supervision of the securities markets in the Member States of the European Community ­ Reports on the national systems of control: Part II: United Kingdom, Italy, Luxembourg, Netherlands ­ Annex: USA 2 ­ 5
Danmark
Government
NB: Abonnementet er årligt og løber fra 1/1-31/12.
/VS.: Subscriptions are annual and run from 1 January to 31 December of each year.
Betaling kan kun ske til agenturerne i de lande, nævnt på modsatte side (om abonnement til nedsat pris: se nedenfor). Priserne dækker forsendelse ad land- eller søvej : agenturerne giver oplysning om priserne for luftpostforsendelse.
Payment to be made only to the agents in the countries listed opposite (see below for reduced-rate subscriptions) These are surface mail rates; for air subscription rates, please apply to the agents.
Ansøgnim herom rettes til Kontoret for De europæiske Fællesskabers officielle Publikationer, L-2985 Luxembourg.
Applications should be made to the Office for Official Publications of the European Communities. L - 2985 Luxembourg.
Num rene kan bestilles uafhængigt af Bulletinen, enkeltvis eller som fast ordre, pä salgskontorerne for Kontoret for Di europæiske Fællesskabers officielle Publikationer.
They can be ordered individually or by a standing order at the Sales Offices of the Office for Official Publications.
Manuskript udfærdiget i april 1982
Sent to press in May 1982
Oprettelse af Europafonden 3.
Setting up the European Foundation 3.
Det europæiske Råd i Bruxelles 4.
European Council in Brussels 4.
Udbygning af Det europæiske monetære System
Further development of the European Monetary System
Ministerpræsident Pierre Mauroys besøg i Kommissionen 6.
Visit to the Commission by Mr Pierre Mauroy, French Prime Minister
VIRKSOMHED 1 MARTS 1982
IN MARCH 1982
Opbygning af en fællesskabshelhed
— Customs union — Competition
— Den økonomiske og monetære politik — Det interne marked og industrien — Industriel innovation og informationsmarkedet — Toldunionen — Konkurrence — Penge­ og kreditinstitutter samt skattespørgsmål — Beskæftigelse, uddannelse og socialpolitik — Regionalpolitik — Miljø og forbrugere — Landbrugspolitik — Fiskeripolitik — Transportpolitik — Energipolitik — Nuklear sikkerhed — Forsknings­ og udviklingspolitik — Den kulturelle sektor
— Financial institutions and taxation — Employment, education and social policy — Regional policy — Environment and consumers — Agriculture — Fisheries — Transport — Energy — Nuclear safety — Research and development — Cultural affairs
Udvidelse og forbindelser med tredjelande — Udvidelse og bilaterale forbindelser med ansøgerlandene — Handelspolitik — Udviklingspolitik — Internationale organisationer og konferencer — Industrialiserede lande — Middelhavslande — Den europæisk-arabiske Dialog — Udviklingslande — Statshandelslande — Det europæiske politiske samarbejde
Enlargement and external relations — Enlargement and bilateral relations with applicant countries
Finansiering af Fællesskabets aktiviteter — Finansielle aktiviteter
Financing Community activities
— Fællesskabets institutioner og organer • Europa-Parlamentet • Rådet
— European policy and relations between the institutions — Institutions and organs of the Communities
• Det økonomiske og sociale Udvalg • Det rådgivende Udvalg for EKSF • Den europæiske Investeringsbank
Parliament Council Commission Court of Justice Court of Auditors Economic and Social Committee ECSC Consultative Committee European Investment Bank
Nye initiativer inden for den fælles politik — Opfølgning af man datet af 30. maj 1980
A new impetus for the common policies — Follow-up to the mandate of 30 May 1980
Fællesskabets ny handlingsprogram til fremme af lige muligheder for mænd og kvinder
A new Community action programme on the promotion of equal opportunities for women, 1982-85
Udkast til konvention om konkurs, akkord og tilsvarende bobehandlinger behandlinger
Draft of a convention on bankruptcy, winding-up, arrangements, compositions and similar proceedings
Walter Hallstein, den første formand for Kommissionen for Det europæiske økonomis ke Fællesskab (1958-1967), døde i en alder af 80 år i Stuttgart natten til den 30. marts 1982 efter lang tids sygdom.
Walter Hallstein — the first President of the Commission of the European Economic Community (1958-67) — died in Stuttgart during the night of 29/30 March, after a long illness. He was 80 years old.
Ved underretningen om dødsfaldet udtalte Kommissionens formand. Gaston E. Thorn, følgende:
When his death was announced, Mr Gaston Thorn, the current Commission President, made the following statement:
Han var en af de politiske personligheder fra den forste generation af virkelige europære. som satte deres præg på Fællesskabets historie.
He was one of the pioneers of an integrated Europe who was to emerge as an outstanding figure in Community history.
Jean Monnet betegnede udpegelsen af Walter Hallstein til formand som en 'kundskabens sejr'.
Jean Monnet said of his appointment that 'wisdom prevailed', and history was to prove Monnet right.
Og historien har vist. at han havde ret: i næsten 10 år stod Walter Hallstein i spidsen for Kommissionen og styrede med stort mod og megen dygtighed Fællesskabets politik i de forste år.
Walter Hallstein presided over the destinies of the Commission for nearly 10 years, guiding European policies in those early years with great courage and broadness of vision.
I denne periode banede Halter Hallstein vejen for opbygningen af et fælles Europa og lagde et solidt fundament for vort Fællesskab.
During that decade he designed the blueprint for the construction of Europe and laid the solid foundations of the Community.
I 1950 optrådte han for første gang på den internationale politiske arena som leder af Forbundsrepublikken Tysklands delegation ved den konference, hvor man udarbejdede traktaten til Schuman-planen.
In 1950 he made his first appearance on the international political scene as Head of the Delegation of the Federal Republic of Germany at the conference which drew up the treaty that gave effect to the Schuman Plan.
På dette tidspunkt gennemførte han også en reorganisering af det tyske udenrigsministerium. I 1950 blev han udnævnt til statssekretær for forbundskansleren og i 1951 til statssekretær i det tyske udenrigsministerium.
At the time he was also engaged in reorganizing the German Foreign Office.
Walter Hallstein spillede en vigtig rolle i de bestræbelser, som blev udfoldet fra For bundsrepublikkens side for at genskabe de venskabelige forbindelser med Frankrig, og han var med til al forhandle den traktat, der skulle løse problemerne i Saar-området.
Professor Hallstein played a leading role in Germany's efforts to restore cordial relations with France and negotiated the treaty which resolved the Saar question.
Han repræsenterede Forbundsrepublikken ved Messina-konferencen i 1955. der førte til en genoptagelse af hele spørgsmålet om den europæiske integration, som var gledet i baggrunden efter forkastelsen i 1954 af traktaten om et europæisk forsvarsfællesskab (EDC).
He represented his country at the Messina Conference in 1955, leading to a revival of European integration, which had suffered a setback with the rejection of the European Defence Community Treaty the year before.
1 1958 blev professor Hallstein udpeget til formand for Kommissionen for Det euro pæiske økonomiske Fællesskab. Han sad i formandsstolen indtil den 30. juni 1967, da man oprettede den fælles Kommission for De europæiske Fællesskaber.
In 1958 Professor Hallstein was appointed President of the EEC Commission, re maining in office until the single Commission of the European Communities was established on 30 June 1967.
25 år efter undertegnelsen af Rom-traktaterne
Twentyfifth anniversary of the signing of the Treaties of Rome cession of Spain and Portugal.
For 25 år siden, den 25. marts 1957. blev traktaterne om oprettelse af EØF og Euratom undertegnet i Rom.
On 25 March 1957 the Treaties es tablishing the European Economic Community and the European Atomic Energy Com munity were signed in Rome.
Vore fællesskabsforpligtelser har altså båret frugt: Rom-traktatens fædre, som også fastsatte regler for dens virke, tog ikke fejl : klogt skitserede de grundlaget for en fremadskridende udvikling, der er blevet til virkelighed. (...)
Our Community commitments have therefore borne fruit: those who drafted and laid down the rules of operation of the Treaty of Rome were not wrong: with great sagacity they laid the foundations of the gradual development which has taken place ... .
Ved at opfylde traktatens forpligtelser har vi nået en del af de politiske mål. vi satte os. Ved på nøje afgrænsede områder at afstå en del af deres suverænitet til Det europæiske Fællesskab har vore stater skabt en helt ny form for politisk model, som i visse henseender over stiger den integrationsgrad, man generelt tillægger slatsforbund.
A number of events were held to celebrate the 25th anniversary of that occasion, in cluding a ceremony at the European Parlia ment.1Four days later, on 29 March, a for mal commemoration took place in the Palais des Académies in Brussels, attended by His Majesty the King of the Belgians, the Heads of State or Government who were in Brussels for the European Council, and the Presidents of the institutions.
Jubilæet er blevet markeret ved flere lejligheder, bl.a. den 25. marts i Parlamentet ').
By executing the commitments of the Treaty we have accomplished some of the political aims which we set ourselves.
Den 29. marts blev der afholdt en højtidelig ceremoni i Palais des Académies i Bruxelles i nærværelse af Hans Majestæt Belgiernes Konge, stats- og regeringschefer — forsamlet i forbindelse med Det europæiske Råd — samt formænd og præsident for Fællesskabets institutioner.
By delegating, in certain well-defined areas, a fraction of their sovereign power to the European Community, our States have created à completely new model for political institutions, in some respects going beyond the degree of integration generally conferred upon confederations of States.
1.1.2. »I anledning al', et det i dag er 25 år siden. Rom-traktaten blev undertegnet, bør vi forst og frem mest erkende og understrege betydningen af de resultater, vi har opnået takket være det. der dengang blev sat i værk. og Det europæiske Fællesskabs virke.
Thanks to the habit of working together which we have thus acquired, we have gone even further: the beginnings of union have emerged in a series of areas—economic, social, monetary, energy—and in the last 10 years cooperation has gradually extended to essential sectors of external policy.
Lianset vor bekymring i anledning af de alvorlige internationale problemer og uanset, at målsætningerne for Europa desværre endnu ikke alle er gennemfort, må vi ikke undervurdere betydningen af det, der er opnået og gjort fælles i lobet af de sidste 25 år.
Even if we are weighed down by the problems of the world, even if we regret that we have not at tained all our European objectives, we must not underestimate what has been acquired and pooled over the past 25 years.
Når man opstiller en objektiv oversigt over de indbyr des tilnærmelser, der allerede er sket inden for Fælles skabet, foler man på samme tid stolthed og utilfredshed!
An objective appraisal of the ways in which the Member States have come closer together in the Community inevitably arouses two conflicting emotions: pride and frustration!
Vi kan glæde os over at have overvundet en del af den overdrevne nationalisme, der nåede sit højdepunkt i Europa i det 19. århundrede; men i en verden, som ikke længere er. som da Fællesskabet blev oprettet, kan vi nemt komme i tidnød, skrev Louis Armand allerede i 1968. hvis vi skal opbygge et anderledes Europa end det. som vi oprindelig havde tænkt os, et Europa, som kan leve op til rumalderens udfordringer.
We welcome the fact that we have overcome some of the excesses of the exaggerated nationalism of nineteenth-century Europe; but in a world which is already no longer that which saw the beginnings of the Com munity we have little time, as Louis Armand wrote as early as 1968, in which to construct a Europe which differs from the one we had fore seen and can meet the demands of the planetary age.
Ved undertegnelsen af Rom-traktaten sondrede vi alle rede mellem vore endelige mål og de umiddelbare for pligtelser.
In 25 years the upsurge of life arid youth in the world has rapidly moved towards the southern hemisphere: it is there that the most crying needs of humanity are concentrated, and we cannot ignore it.
Vore politiske mål blev anfört i præambelen til traktaten af 25. mars 1957: vi erklærede os besluttet pá at 'skabe grundlag for en stadig snævrere sammen slutning mellem de europæiske folk'.
In this new situation the peoples of Europe will soon account for a percentage of the world's population no greater than the area which our territories occupy on earth: barely five per cent!
På 25 år har den uro og de spændinger, som livet inde bærer, og som ikke mindst gælder for verdens ungdom, flyttet sig hurtigt mod den sydlige halvkugle: del er dér, menneskehedens mest påtrængende behov er koncentreret, hvilket vi ikke kan være uberorlc af.
When the Treaty of Rome was signed we already made a distinction between our ultimate objectives and the immediate commitments.
I denne nye situation udgør vore europæiske folkeslag snart kun en procentdel af verdens befolkning svarende til den del af kloden, vore stater dækker: knap nok fem procent!
Our politi cal aims were enshrined in the preamble to the Treaty of 25 March 1957: we declared our resolve to "lay the foundations of an evercloser union among the peoples of Europe".
Samtidig gælder, at jo mere den europæiske økonomi har udviklet sig, jo større er dens afhængighed af fjerne forsyningskilder blevet.
But our legal commitments, to be enacted over a period of time, proceeded from the articles of the Treaty: they bound us to create a common market in ad dition to the European Coal and Steel Community set up in 1953.
Da Rom-traktatens overgangsperiode udløb i 1970. var hver eneste af vore retlige forpligtelser blevet opfyldt: afskaffelse af toldbeskyttelsesforanstaltningcr inden for Fællesskabet, fri bevægelighed for personer, tjeneste ydelser, kapital og varer, stabilitet og sikkerhed med hensyn til landbrugsproduktionen og handelen med landbrugsvarer.
When we started on the phase of application of the Treaty of Rome in 1970 each of our legal commitments had been fulfilled: tariff protection between the countries of Europe had been abolished, free movement of persons, services, capital and goods introduced, and the stability and security of agricultural production and trade ensured.
I en verden, hvor våbenkapløbet truer hele menneskeheden, går hele spørgsmålet om at overleve langt ud over de problemer, som Det europæiske okonomiske Fællesskab beskæftiger sig med. Og sondringen mellem økonomi og udenrigspolitik fortoner sig: alle de euro-
At the same time, the more the European economy has developed, the more its dependence on distant sources of supplies has grown.
Der var hermed åbnet politisk mulighed for tanker om integration på det okonomiske. energimæssige og mo netære område.
Policies were becoming receptive to the ideas of economic, energy and monetary integration.
Fællesskabet udvidedes til ni, siden ti lande. Nu forhandler det med Spanien og Portugal om disse landes tiltrædelse.
The Community was enlarged to encompass 9 and then 10 countries.
25-årsdagen pæiske spørgsmål er nu stærkt politiske !
And the distinction between economic and external policy becomes blurred: all European questions are now highly political.
De drejer sig om vor sikkerhed og vor eksistens.
They concern our security and our existence.
25-årsdagen for Rom-traktatens undertegnelse er anledningen til at efterkomme denne pligt.«.
The 25th anniversary of the sign ing of the Treaty of Rome provides the occasion for taking up this challenge.'
Europas uafhængighed er meget relativ.
The independence of Europe is extremely relative.
Dets afhængig hed er langt mere iøjnefaldende.
Its dependence is much more apparent.
Vi må finde ud af, hvordan vi kan gøre os uafhængige i forholdet til andre betydende parter i det internationale samspil.
The important question is how to make ourselves in terdependent in relation to the other major part ners in the world.
Vor sikkerhed kræver først og fremmest, at vi bevarer de alliancebånd. som forbinder os med vore venner og partnere i Nordamerika.
Our security requires the links uniting us in an al liance with our friends and partners in North America to be maintained.
Men dette fælles forsvar ville i sig selv blive uholdbart, såfremt hver enkelt ikke påtog sig sin andel af byrderne, og såfremt Europas og Nord amerikas egne interesser ikke blev sikret gennem en permanent dialog.
But even this common defence will be in jeopardy unless each partner shoulders its burden of responsibilities and safeguards the individual interests of Europe and those of North America through continuous dialogue.
Udover alle de ting. der ikke er nået i de forløbne 25 år. er der også alt det. der virkelig er nået.
'Although many things have been left un done in the past 25 years, much has been done.
Desuden er en sådan fødselsdag altid en god grund til endnu en gang at se på, hvorfor det var sådan, og hvor dan det lykkedes, for at forsøge at genfinde perspektivet fra dengang, og for at undersøge, om det også kan være perspektivet i dag.
In addition, an anniversary of this kind always provides a good opportunity to take stock of the course of events and compare the original prospects with those which lie ahead today.
Når man når til skelsår og alder, og aldersmæssigt synes EF at være kommet her til, så må det punkt også tages op, hvordan vi nu konkret skal komme videre.
When one reaches the âge de là raison, as the EEC now has, it seems appropriate to consider how further progress can be made.
I forholdet til landene på den sydlige halvkugle må vi opbygge et sæt af forbindelser, der søger at tilgodese de områder, hvis vækst støder på de største hindringer; vore bestræbelser med hensyn til gensidig afhængighed må føre til, at vi sammen med de lande opbygger en stadig strøm af forbindelser, som kan gavne vore øko nomier, og som disse lande længe kan bygge deres fremtid på.
We must establish with the countries of the southern hemisphere a system of relations which favours those countries whose growth is the most hampered; our efforts at interdependence must lead us to establish with them a permanent pattern of relations which satisfy our economies but from which also these countries derive hope for years to come.
'Intet andet end traktaten' forlød det ofte i kampagnen til de første direkte valg til el europæisk parlament, kan ikke være svaret, fordi en traktat fra 1957 helt enkelt umuligt kan indeholde retningslinjerne for opbygningen af det europæiske samfund for årene fra nu af og til år 2000.
Finally, with respect to the States of Central and Eastern Europe, whatever the ideological differences dividing us, we have no alternative but to initiate negotiations in which the legitimate na ture of our concern for the freedom of the seas is seen as a vital problem going beyond any defence problems, since this is our only guarantee of security of our industrial supplies.
Endelig må vi i forholdet til staterne i Central- og Øst europa på trods af de ideologiske forskelle, der måtte adskille os, gennemtvinge forhandlinger, hvor vort legitime ønske om havenes frihed, der er den eneste garant for forsyningssikkerheden til vore industrier, behandles som et vitalt problem, der rækker udover de forsvarsmæssige problemer.
One last thought must override all the above considerations: the European Communty developed during a respite from the tensions in a world which had become bipolar, whereas relations have now become multipolar and the entire world must seek new equilibria. In the meantime, ten sion is growing and Europe is not immune.
Det kan heller ikke være svaret, fordi det har vist sig. at de Seks' Europa ikke kunne gøre noget til at omsætte teksterne fra 1957 til politik, og de Ti's Europa er end nu mindre i stand hertil, ikke blot fordi del er større, men også fordi det er anderledes.
It cannot be the answer because the Europe of Six proved incapable of turning the 1957 texts into concrete policies and the Europe of the Ten is even less capable of doing so — not just because it is larger but also because its nature has changed.
Traktaternes juridiske virkelighed og den politiske virkelighed i de Ti's Europa skal bringes tættere på hinanden, men vel at mærke på en sådan måde, at yderligere fremgang for europæisk integration er garanteret og den demokratiske kontrol bedre sikret.
The juridical reality of the Treaties must be reconciled more closely with the political real ity of this Europe of Ten in such a way that the further progress of European integration is en sured and democratic control made more effective.
Gældende for alt dette er en sidste betragtning: Det europæiske Fællesskab har udviklet sig i en tid med beherskede spændinger i en verden, der var blevet op delt i to, men de gensidige magtforhold er blevet mangfoldige, og hele verden skal finde en ny ligevægt.
Only then can the Treaties become the in strument of a joint approach to all those problems which we must solve jointly if we are to re tain our credibility "to the outside world and also to our own citizens in the European Community.
Indtil da øges spændingerne, og Europa undgår ikke denne udvikling.
Perhaps I should have said "if we are to become more credible" ...·'.
Skal vi ikke i fællesskab arbejde på opbygningen af en ny verdensorden? Skal vi ikke stille os som opgave at indføre rimelige forhold på alle niveauer, som kan sikre fred i Europa og samtidig fred i den øvrige verden?
Are we together to join in the construction of a new world order?
Hvordan skal vi kunne efterkomme disse pligter uden at sætte de mål og midler for fælles handling i forgrunden, som så mange nye situationer kræver?
How can we expect to realize these tasks without giving priority to the objectives and means of joint action which so many new circumstances require?
Traktaterne er i 1982 kun lidet anderledes end dem. der ligger 25 år tilbage.
In 1982 the Treaties are still much as they were 25 years ago — at least on paper.
På papiret i det mindste. Uden politisk motivering hos europæerne, uden perspektiv til fremtiden kan de imidlertid ikke være meget andet end papir.
But in the absence of political motivation among the Europeans and without prospects for the future, they cannot be worth much more than the paper on which they are written.
Den politiske bæreevne er vigtig, og det er den måde. hvorpå beslutningsprocessen foregår også.
The political background is important, as is the procedure for reaching decisions.
Den i 1957 udarbejdede institutionelle ordning var logisk og sammenhængende, når man tager de opgaver i betragtning, som EF fik tildelt.
The institutional system designed in 1957 was logical and coherent
Det er på tide. at stats- og regeringscheferne for Fælles skabets ti medlemsstater i betragtning af de alvorlige
I believe that these new challenges can only be met by a common vision, jointly exercised diplomacy and European solidarity.
Fællesskabets udvikling ni at holde trit med det objektive behov for en sådan udvikling.
The system has ground to a halt and it has therefore become still more difficult to keep the actual development of the Community in step with the objective need for such development.
Og således ser vi, igen paradoksalt, at mandatet til Kommissionen af 30. maj 1980 om at omstrukturere Fællesskabets politik og budget således, at en ny britisk bidragsregulering bliver overflødig, truer med at munde ud i en bidragsregulering for flere medlemsstater.
Thus we come to a furthrer paradox: the mandate given to the European Commission on 30 May 1980 to restructure Community policies and the Community budget in such a way that a new settleemnt in respect of the British contribution would be superfluous is threatening to degenerate into an effort to settle the problem of the contributions of several Member States.