natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Samtidig er der store grupper som Fininvest og Hachette, hvis strategi fortsat bygger på, at terrestrisk distribution udvikles på nationalt plan i en række lande.
At the same time, the strategy of large groups such as Fininvest and Hachette keeps relying on the development of terrestrial distribution on a national scale in various countries.
Deres succes afhænger af udviklingen i den nationale lovgivning.
Their success depends on the developments in national legislation.
Det teknologiske fremskridt har gjort grænserne ineffektive. De nationale regler for tv mistede gradvis deres betydning, efterhånden som internationale investeringer gjorde det statslige tv­monopol til fortid.
Technological progress resulted in borders being rendered ineffective.
Endelig blev kabler anvendt til at føre nationalt tv fra et land til et andet (normalt til nabolande).
It consists mainly in the modification of law with a view to opening an often very strictly regulated space in the business to the private sector.
Desuden udgjorde de endnu en kanal til spredning af kommercielt tv.
Radical as it may be in certain countries, deregulating always boils down to dismantling the monopoly of public television.
Investering er i kraft af sin økonomiske karakter den aktivitet i forbindelse med tv, der er mest indgående behandlet i EF-lovgivningen og i anden international lovgivning.
The national logic was still dominant in 1977, when the World Administrative Radio Conference allocated satellite channels, orbital positions and frequencies for direct broadcasting by satellite essentially country by country.
Det er også det aspekt af hele tv-spektret, der har udviklet sig hastigst på internationalt plan.
Twelve years later the inanity of such a regulatory framework should be perfectly clear.
I mange EF-lande, f.eks. Italien, Frankrig, Det Forenede Kongerige og Vesttyskland, blev der endda investeret i kommercielt tv, endnu før fænomenet var tilladt og gjort til genstand for lovgivning.
A healthy legal environment for the production and the circulation of TV programmes must be developed on a continental scale.
Italien, hvor tv-spredning foregik i mere end 13 år, uden at der fandtes regler for det, er et enestående eksempel på en ukontrolleret udvikling, som kan rumme en påmindelse om, at liberalisering ikke er og ikke bør være det samme som fravær af regler.
In its absence, the perspective is that of the reproduction of the Italian case in European television, i.e. the law of the jungle followed by belated regulatory efforts succeeding only in endorsing the existing situation.
Faktisk er der en liberalisering på vej i mange europæiske lande, fordi regler, som stammer fra en tid, hvor der de facto herskede monopol på tv-tjenester, ikke længere duer.
In the audiovisual field, where economic and cultural factors are so closely interwoven as to be in fact inseparable, regulation is the least questionable among the competences of European institutions.
Den består hovedsagelig i en ændring af lovgivningen med det sigte at give den private sektor en ofte meget snævert defineret plads inden for tv-branchen.
This is the principal framework in which a suitable legal environment has to be worked out for the new aspects of broadcasting and AV software circulation on the old continent.
Nu tolv år senere må det stå fuldstændig klart, at den fremgangsmåde er tåbelig.
Unifying the market and providing for the free circulation of goods are the very reason for its existence.
En fornuftig lovmæssig ramme om produktion og spredning af tv-programmer må udarbejdes på kontinentalt plan.
Among all the actions undertaken by the European Community, the effort to establish a legal framework for transborder broadcasting must be seen as the starting point for a European audiovisual policy.
Uden en sådan ramme er der udsigt til, at man inden for europæisk tv gentager det, der skete i Italien: Efter en periode, hvor jungleloven herskede, fulgte et forsinket forsøg på at indføre regler, som kun resulterede i, at man legitimerede den eksisterende situation.
The Commission of the European Communities report to the Council, 'Trends in broadcasting in Europe: Perspectives and options' (COM(83) 229) in 1983 marked the starting point for involvement on the part of European institutions in audiovisual policy. The document called attention to two main points :
EF's vigtigste mål: At skabe en lovgivningsmæssig ramme
(i) the enormous increase in the demand for audiovisual programmes in the very near future; and
De er frem for nogen det forum, hvori en passende lovgivningsmæssig ramme om de nye aspekter af tv-spredning og distribution af audiovisuel software på det gamle kontinent skal udarbejdes.
(ii) the need for consistent action in support of European programme production.
Deres eksistensberettigelse er, at de skal sørge for at fælles marked og for varers frie bevægelighed.
The first priority consisted in the creation of a common legal framework that allows programmes to circulate freely within the Community.
Blandt EF's forskellige aktiviteter må bestræbelserne for at etablere en lovgivningsmæssig ramme om grænseoverskridende tv-spredning betragtes som udgangspunktet for en europæisk audiovisuel politik.
As the Adonnino report on a people's Europe put it, every European must be granted ' access to the largest possible number of programmes ' broadcast in Europe.
EF-direktivet om tv-radiospredningsvirksomhed
It became known as the 'Television without frontiers' Directive.
EF-Kommissionens beretning fra 1983 »Europæisk Tv's Aktuelle Situation og Forventede Udvikling: Perspektiver og valgmuligheder« (KOM(83) 229) var begyndelsen på EF-institutionernes beskæftigelse med audiovisuel politik.
Following a troubled itinerary across the various Council Committees (notably, the Cultural Affairs and Internal Market and Industrial Affairs Committee), the Internal Market Council reached a common position on the draft on 14 April 1989.
I beretningen gjordes navnlig opmærksom på to ting, nemlig
In June the European Council charged the Council to approve the amended Directive proposal within three months.
(i) den enorme forøgelse af efterspørgselen efter audiovisuelle programmer, der kunne ventes i den allernærmeste fremtid
On 3 October, in the aftermath of the Paris 'Assises de l'audiovisuel' and following some bilateral compositions on the part of the French Presidency of the Council, the Directive was finally approved by the General Affairs Council in Luxembourg by a majority vote: even then. Belgium and Denmark opposed it.
(ii) behovet for en konsekvent indsats til støtte for europæisk programproduktion.
(b) Principles of the Directive
Som det udtryktes i Adonnino-Betænkningen om »Borgernes Europa«, må alle europæere sikres »adgang til flest mulige af de programmer«, der sendes i Europa.
The 'Television without frontiers' Directive is based on two fundamental principles that represent two separate spheres of legislation in broadcasting :
EF-Kommissionens Grønbog »Fjernsyn uden Grænser« (KOM(84) 300 fra 1984) blev i marts 1986 fulgt op af et forslag til EF-direktiv om tv-radiospredning.
The first sphere is that of a measure providing regulation in transborder broadcasting.
Det blev kendt som direktivet om »fjernsyn uden grænser«.
Its aim is to allow programmes to circulate throughout the Community.
Det har til formål at sikre tilstrækkelig koordination og harmonisering mellem medlemsstaternes lovgivning, til at tv-udsendelser frit kan cirkulere inden for Fællesskabet. bet.
The second sphere is dominated by concern for the state of programme production in Europe and the intent to support domestic production in a competition which it is not at present able to sustain.
Men umiddelbart forud for valgene i juni blev det flertal i Rådet, der gik ind for at vedtage det ændrede forslag, sprængt på grund af interne politiske forhold og pres udefra på visse delegationer.
Article 2 imposes on all EC States the acceptance of broadcasts originating from another Member State.
I juni pålagde Det Europæiske Råd Ministerrådet at vedtage det ændrede direktivforslag inden tre måneder.
This is consistent with the principle of applicable law: if a programme complies with regulations in one State of the Community, it must be considered acceptable, and must therefore be accepted, in all the others.
Den 3. oktober, efter »Assises de l'audiovisuel« i Paris og efter nogle bilaterale kompromiser, som det franske rådsformandskab tog initiativet til, blev direktivet endelig vedtaget med almindeligt flertal på rådssamlingen vedrørende almindelige anliggender i Luxembourg.
Most of the text is devoted to providing a minimum harmonization between national legislations in order to render Article 2 applicable in practice.
Belgien og Danmark stemte imod.
It lays down parameters
Direktivet om »fjernsyn uden grænser« er baseret på to fundamentale principper, som repræsenterer to selvstændige stykker lovgivning om tv-spredning.
In fact, only the repeated violation of the article forbidding the transmission of programmes ' bringing serious harm to the physical, mental or moral development of minors' (Article 22) is considered legitimate grounds for the interruption of broadcast reception from abroad on the part of a receiving State.
For det første indfører direktivet regler for grænseoverskridende tv-spredning.
Advertising was a controversial point up to early 1989.
Sigtet hermed er at gøre det muligt for programmer at cirkulere i hele Fællesskabet.
A maximum percentage of advertising in programming had to be set as well as a tolerable frequency for the interruption of programmes with advertising.
Det andet aspekt har at gøre med bekymringen for den europæiske programproduktions situation og ønsket om at støtte den hjemlige produktion i en konkurrence, som den for øjeblikket ikke er i stand til at klare.
An agreement was finally reached between countries with a fully developed private sector depending heavily on advertising (Italy first of all) and countries where public television retains a near-monopoly.
Afgørende er her de såkaldte »kulturelle målsætninger«.
Otherwise advertising must in general be inserted between programmes, except in those longer than 30 minutes and provided it does not bring harm to the programme's integrity and value, and that it does not go against the right-holders.
Artikel 2 pålægger alle medlemsstaterne at acceptere fjernsynsudsendelser fra andre medlemsstater.
A compromise is expressed in Article 20, allowing each State to set independent rules for programmes broadcast uniquely for national and internal reception, and that cannot be received in any other Member State.
Det er i overensstemmelse med princippet om gældende ret: Hvis et program opfylder reglerne i én medlemsstat, må det betragtes som acceptabelt og må derfor accepteres i alle andre medlemsstater.
The article was introduced following an initiative of the Italian delegation to the Council.
Der fastsættes mål for, hvor stor en mængde reklamer der må bringes i forbindelse med programmerne, og der optræder bestemmelser om beskyttelse af mindreårige.
The maximum volume of advertising was set at 15% of daily broadcasting; 20% of a single hour was also given as a maximum for advertising spots.
Faktisk er det kun gentagne overtrædelser af den artikel, der forbyder transmission af programmer, »som i alvorlig grad kan skade mindreåriges fysiske, mentale eller moralske udvikling« (artikel 22), der betragtes som en legitim årsag til, at en modtagerstat kan afbryde modtagelsen af udenlandske udsendelser.
In this way, minimum harmonization had been reached in regulation and the free circulation of broadcasts was possible in an orderly legal environment.
Der måtte fastsættes en maksimumsgrænse for, hvor stor en procentdel reklamerne måtte udgøre af den daglige programmængde, og hvor ofte programmerne måtte afbrydes af reklamer.
The cultural objectives of the Directive are expressed in the articles and paragraphs concerning the quotas Of broadcasts that should be reserved for European productions. tions.
Der blev til slut opnået enighed mellem de lande, der har en fuldt udviklet privat sektor, som er stærkt afhængig af reklamer (først og fremmest Italien), og de lande, hvor offentligt tv næsten har monopol.
Chapter III of the original draft invited Member States, ' whenever possible and by appropriate means ', to make television stations reserve most of their transmission time to European productions, excluding news, sport, games, advertising and teletext (Article 4).
Forslagets artikel 11 tillader, at spillefilm og fílm, der er fremstillet til fjernsynet (med undtagelse af serier, føljetoner og dokumentarfilm), afbrydes en gang for hver 45 minutter.
The European Parliament, in its second reading, removed the words 'whenever possible'.
Artikel 20 indeholder et kompromis, idet den tillader enhver medlemsstat at fastsætte egne regler for programmer, der kun er bestemt til national og intern modtagelse og ikke kan modtages i andre medlemsstater. Artiklen blev indføjet på foranledning af den italienske delegation på rådsmødet.
On the eve of the French elections in June, the French delegation to the Council opposed the Directive on the ground that it considered the quota provisions too feeble and vague even after-the Parliament's amendments.
Den maksimale reklamemængde blev fastsat til 15% af den daglige sendetid.
Agreement on the draft Directive text had been possible in April after a rather precarious compromise had been reached at a meeting for the drafting of a European Convention on transborder broadcasting within the framework of the Council of Europe.
Desuden må højst 20 % af en enkelt time benyttes til reklameindslag.
The phrase 'whenever possible' had provided for a temporary consensus
Dermed var der nået er mindstemål af harmonisering af reglerne, og udsendelserne kunne frit cirkulere på ordnede, lovlige vilkår.
between those States that wished for a more definite promotional function for European agreements on broadcasting (notably France and Italy) and those that abhorred the quota principle and remained faithful to market laws for the solution of any problem.
Direktivets kulturelle målsætninger kommer til udtryk i de artikler og stykker, der omhandler sendetidskvoter, som skal forbeholdes europæiske udsendelser.
Among these, Germany, Denmark and Belgium maintained their opposition to the draft text, which was approved in April by the Council by majority vote.
Ifølge det oprindelige forslags kapitel III skulle medlemsstaterne »når det er muligt« »med passende midler« drage omsorg for, at tv-radiospredningsorganeme afsatte størstedelen af den sendetid, der ikke består af nyheder, sportsbegivenheder, spil, reklame og tekst-tv, til transmission af europæiske programmer (artikel 4).
The turning point was represented by the shift in the French attitude at the Council. Following pressures on the part of the French producers and authors, on the eve of the European elections the French delegation received instructions to withdraw their support for the draft text at the internal market Council in June on the ground that the provisions concerning quotas were not sufficient to promote effectively the European production.
Under andenbehandlingen fjernede Europa-Parlamentet ordene »når det er muligt«.
Another factor was the pressure which the United States applied on some States, and which induced notably the Dutch authorities to express doubts about the compatibility of certain Directive provisions and the GATT.
Umiddelbart forud for det franske valg i juni gik den franske rådsdelegation imod direktivet, fordi den, selv efter de af Parlamentet foretagne ændringer, fandt kvotebestemmelserne for svage og for vage.
At this point, the approval of the Directive by the Council for the term set by the European Council (at the latest, within October) became a challenge for the French, who were at the origin of the delay in its approval and held, at the same time, the chairmanship of the Council until the end of 1989.
Enigheden om direktivforslaget var kommet i stand i april, efter at der var opnået et ret usikkert kompromis på et møde med henblik på udarbejdelse af en europæisk konvention om grænseoverskridende fjernsyn inden for Europarådet.
The shift in the French attitude caused irritation in the delegations who were opposed even to the original formulation on which a common position had been reached in April.
Af disse opretholdt Vesttyskland, Danmark og Belgien deres modstand mod forslaget, som Rådet vedtog med almindeligt flertal i april.
However, not only does the final text read, as the original draft did, 'whenever possible', but the German delegation insisted on obtaining a written statement on the part of the Council and the Commission qualifying the provision on quotas as 'politically binding'.
En vending indtraf, da franskmændene skiftede holdning i Rådet.
The statement, included in the Council minutes, is interpreted by the Germans as 'not juridically binding'.
Efter pres fra franske producere og forfattere fik den franske delegation umiddelbart forud for EP-valget besked om at tilbagetrække sin støtte til forslaget på rådssamlingen vedrørende det indre marked i juni med den begrundelse, at kvotebestemmelserne ikke var tilstrækkelige til effektivt at fremme europæiske produktioner.
This was made clear by Commission Vice-President Bangemann in the speech he delivered in the European Parliament in Strasbourg on 11 October 1989: the Commission, he said would not proceed against Member States unless 'very extreme cases' of non-compliance with Article 4 of the Directive occurred.
Det spillede også en rolle, at USA lagde pres på visse stater. Det fik f.eks. de nederlandske myndigheder til at udtrykke tvivl om, om visse af direktivets bestemmelser var forenelige med GATT.
This odd consideration for the adjective 'politically', read as, in fact, 'not to be taken too seriously', is bound to create confusion in the interpretation of the Directive.
I denne situation blev det en udfordring for franskmændene at få direktivet vedtaget i Rådet inden for den frist, Det Europæiske Råd havde sat (senest i løbet af oktober).
Other provisions concerned the percentage of broadcasting time (10%) to be reserved for productions realized by European independent producers (Article 5).
Franskmændene var jo selv årsag til forsinkelsen og havde samtidig formandskabet i Rådet indtil udgangen af 1989.
Apart from quotas, the problem of the chronology of the media is also included among the cultural objectives.
Franskmændenes omsving vakte irritation selv i de delegationer, der havde været imod den oprindelige formulering, som der var opnået en fælles holdning til i april.
In order to guarantee a balance between the various forms of release for feature films and fiction production, the Directive provides for films to be shown in theatres for a certain time before they can be broadcast on television.
Men ikke alene indeholder den endelige tekst ligesom det oprindelige forslag ordene »når det er muligt«; den tyske delegation insisterede oven i købet på at få en skriftlig erklæring fra Rådet og Kommissionen om, at kvotebestemmelsen kun er »politisk
The French delegation was once again the main promoter of this measure, stemming from the preoccupation with the extinction of movie theatres.
Tyskerne fortolker erklæringen, der er optaget i Rådets mødeprotokol, som et udsagn om, at bestemmelserne »ikke er juridisk bindende«. Det gjorde næstformand i Kommissionen, Bangemann, klart i sin tale i Europa-Parlamentet i Strasbourg den 11. oktober 1989.
The 'Television without frontiers' Directive does not mention copyright.
Han sagde, at Kommissionen ikke ville skride ind over for medlemsstaterne, medmindre der forelå »meget ekstreme tilfælde« af overtrædelse af direktivets artikel 4.
It did originally, but a long battle between authors' associations in the various Member States and the European institutions brought the issue to a standstill.
Denne mærkelige opfattelse af adjektivet »politisk«, der i virkeligheden sættes lig med »som ikke skal tages alt for alvorligt«, vil uvægerligt forplumre fortolkningen af direktivet.
The EC began from the principle that copyright should not restrict the free circulation of goods in the Community.
Direktivet indeholder også en bestemmelse om, at en vis procentdel (nemlig 10%) af sendetiden skal afsættes til europæiske programmer fremstillet af uafhængige producen ter (artikel 5).
A too-complicated licence system is resented also by third countries, and notably by the USA, as an impediment to extra-European companies (i.e. broadcasters) freely retransmitting programmes by cable.
Ud over kvoterne hører også spørgsmålet om det tidsmæssige forhold mellem medierne til de kulturelle målsætninger.
The Commission proposed, in its first draft Directive, to adopt the system of non-voluntary licences for the EC.
For at sikre en balance mellem de forskellige forevisningsformer for spillefilm og andre fiktionsproduktioner, bestemmer direktivet, at film skal have været vist i biograferne en vis tid, før de kan udsendes i tv. Dette tidsrum er sat til to år; hvis en film er produceret i koproduktion med et tv-selskab, er perioden dog kun et år.
This system, in use in various European countries, implies the licensee's right to reproduce and broadcast a programme or film with proper remuneration to the right-holder, who renounces the possibility to forbid the diffusion of his work.
Direktivet om »fjernsyn uden grænser« kommer ikke ind på ophavsret.
The final rejection of the principle of individual dealing on the part of authors brought the matter to a dead end.
Det gjorde det oprindeligt, men efter en langvarig strid mellem forfatterorganisationerne i de forskellige medlemsstater og de europæiske institutioner blev sagen stillet i bero.
The copyright issue was simply put aside, and it is likely to be the object of a separate Directive in the future.
EF's principielle udgangspunkt var, at ophavsretten ikke måtte begrænse varers frie bevægelighed inden for Fællesskabet.
The stakes of effective and consistent European legislation on copyright are very high.
En for indviklet licensordning møder også modstand fra tredjelande, ikke mindst USA, fordi den hindrer ikke-europæiske selskaber (dvs. tv-stationer) i frit at retransmittere programmer via kabel.
New technologies have quite abruptly brought about a de facto abolition of national borders and thus rendered the territorial application of national copyright law obsolete.
Kommissionen foreslog i det første direktivudkast at indføre en ordning med ikkefrivillig licens i EF.
If the protection of intellectual production must not obstruct its free circulation, it must remain effective enough to guarantee authors and creators the full return of resources invested in it.
Denne ordning, der anvendes i forskellige europæiske lande, indebærer, at licenshaveren frit kan reproducere og udsende programmer eller film mod behørigt vederlag til rettighedshaveren, som på sin side fraskriver sig retten til at forbyde udsendelse af sit værk.
The problem is particularly relevant in connection with the pirate copying of videograms (i.e. video cassettes), and this will be the object of further consideration in Chapter II.
Det vakte voldsom modstand fra forfattere og rettighedshavere overalt i Europa, og derefter gennemløb bestemmelserne om ophavsret forskellige stadier.
Convention of the Council of Europe
var medlemmer af nogen sammenslutning, til enten at melde sig ind i en sådan eller at lade sig repræsentere af en organisation, de ikke er medlemmer af.
are also involved in its elaboration. Work takes place within the 'Comité Directeur sur les moyens de communication de masse' (CDMM) of the Council of Europe.
Da til slut også princippet om individuelle forhandlinger med forfatterne blev forkastet, endte bestræbelserne uden resultat.
The European Council at Rhodes (2 and 3 December 1988) invited the Commission and the Council to conform the Directive to dispositions contained in the draft Convention.
Det er meget vigtigt, at der indføres en effektiv og ensartet europæisk lovgivning om ophavsret.
(i) have the advantage of extending the Directive provisions to the geographical area of the Council of Europe; but