natgillin/translations-raw huggingface dataset:
• Hvad angår forholdet mellem artikel 95 og artikel 99 vedrørende harmoniseringen af medlemsstaternes skatte- og afgiftslovgivninger, har Domstolen endvidere afvist enhver mulighed for, at gennemførelsen af det i artikel 99 fastsatte harmoniseringsprogram skal være en forudsætning for overholdelse af forbudet mod afgiftsmæssig forskelsbehandling i artikel 95.
(ii) Furthermore, in the matter of the relationship between the provisions of Article 95 and those of Article 99 on the harmonization of national tax laws, the Court ruled out any possibility of making compliance with the prohibition of tax discrimination laid down in Article 95 subject to implementation of the harmonization programme provided for in Article 99.
Med hensyn hertil har Domstolen præciseret, at artikel 95 og 99 har forskellige formål, idet førstnævnte umiddelbart skal fjerne diskriminerende eller protektionistisk praksis, medens sidstnævnte skal reducere de hindringer for samhandelen, som følger af forskellene mellem de nationale afgiftsordninger, selv når disse ikke anvendes på diskriminerende måde.
The Court explained in this connection that Articles 95 and 99 have separate objectives, that of the former being to eliminate in the immediate future discriminatory or protectionist tax practices, while that of the latter is to eliminate barriers to trade arising from differences between national tax systems, even where these are applied in a non-discriminatory manner.
Medens Domstolen i sagerne mod Frankrig, Italien og Danmark har konstateret en til sidesættelse af forpligtelserne i artikel 95, har den i sagen mod Det forenede Kongerige kun afsagt en foreløbig dom.
While the Court found in the cases brought against France, Italy and Denmark that they had failed to fulfil their obligations under Article 95, it gave an interlocutory judgment in the case against the United Kingdom.
Domstolen fandt sig nemlig på det stadium af processen ikke i stand til at udtale sig om, hvorvidt Det forenede Kongerige havde overtrådt disse bestemmelser, og opfordrede parterne til at foretage en yderligere undersøgelse af de omtvistede spørgsmål, således at de kunne forelægge Domstolen resultatet heraf inden den 31. december 1980. Det bør imidlertid understreges, at Domstolen straks fastslog, at der i den britiske afgiftsordning var en protektionistisk tendens med hensyn til import af vin til Det forenede Kongerige.
It did not at this stage consider itself in a position to rule on the United Kingdom's alleged failure to fulfil its obligations but requested the parties to re-examine the points at issue in greater depth and submit the results to it before 31 December 1980.
Hvad angår afgiftsforholdet mellem øl og vin, udtalte Domstolen, at blandt de af parterne fremførte kriterier for afgiftsansættelse var den eneste måde, hvorpå der kan foretages en passende og blot nogenlunde objektiv sammenligning, følgelig en bedømmelse af afgiftens størrelse i forhold til de pågældende drikkevarers alkoholprocent.
With regard to the relationship between the duty levied on beer and wine, the Court affirmed that, of the taxation criteria put forward by the parties, the only one that would permit an appropriate, though not very objective, comparison was an
Domstolen er blevet anmodet om at fortolke artikel 8 og 9 i direktiv 64/221J). Den, der omfattes af en afgørelse om udvisning, har samme retsmidler som indlændinge har med hensyn til forvaltningsakter, uanset hvilken domsmyndighed der er kompetent i dette tilfælde.
The Court was called upon to interpret Articles 8 and 9 of Directive 64/221/EEC.1A person against whom an expulsion order has been made may exercise all the remedies available to nationals in respect of acts of the administration irrespective of which court has jurisdiction in the matter.
Retsmidlerne har kun opsættende virkning og giver kun dommeren beføjelse til at kontrollere sagens hastende karakter, såfremt denne mulighed foreligger ved forvaltningsakter.
The remedies have suspensory effect and confer on the court the power to review the urgency of the order only if this possibility exists in respect of acts of the administration.
Den i artikel 9 hjemlede klage skal, bortset fra i hastetilfælde, gå forud for afgørelsen om udvisning og må ikke indsnævre muligheden for at indbringe sagen for domstolene.
The complaints procedure provided for in Article 9 must precede the decision ordering expulsion, save in cases of urgency, and cannot restrict the right of recourse to the courts.
En foranstaltning om udvisning kan fuldbyrdes, så snart den er bragt til den pågældendes kundskab, men han har dog ret til at forblive på værtslandets territorium i tilstrækkelig lang tid til at indbringe sagen for en domstol.
An expulsion order may be enforced as soon as the person concerned has notice of it, subject to the right of that person to remain in the territory for the time necessary to avail himself of a remedy.
Domstolen er blevet anmodet om endnu en gang at fortolke artikel 9 i direktiv 64/221/EØF i sagen »Santillo«2). Efter at have understreget, at denne bestemmelse er direkte anvendelig, præciserede Domstolen, at »den kompetente myndighed «, der skal afgive udtalelse, skal være uafhængig af den besluttende myndighed og være opbygget således, at den pågældende virkelig kan fremføre sit forsvar for den.
The Court was again called upon to interpret Article 9 of Directive 64/221/EEC in the Santillo case.2 After emphasizing the directly applicable nature of that provision, the Court explained that the 'competent authority' to be set up to give its opinion must be independent of the decision-making authority and must be so constituted that the person concerned may defend himself before it effectively.
For at være en »udtalelse« efter artikel 9 skal den fremsættes i tilstrækkelig god tid før den endelige beslutning.
In order to constitute an 'opinion' within the meaning of Article 9 the opinion delivered must be sufficiently proximate in time to the decision ordering expulsion.
Hvad angår fri bevægelighed for tjenesteydelser3), har Domstolen påkendt 2 sager vedrørende udbredelse via kåbeI-tv af udenlandske udsendelser. Ifølge Domstolen hen hører alle fjernsynstransmitterede meddelelser som sådanne under traktatens bestemmelser om tjenesteydelser.
In the field of freedom to provide services,3the Court was required to give rulings in two cases concerning the transmission of foreign broadcasts by cable television.
For at kunne omfattes af reglerne om fri bevægelighed, bør det imidlertid undersøges, om der ikke er tale om virksomhed, som i det væsentlige finder sted inden for én og samme medlemsstat.
In order to qualify, however, for freedom to provide services it is important to consider whether the essential features of the activities in question exist within a single Member State.
Som forenelig med traktatens artikel 59 og 60 har Domstolen således kunnet anse dels en lovgivning, der forbyder udbredelse af reklamer via kabel-tv, dels det forhold, at indehaveren af retten til at fremvise en biograffilm kan påberåbe sig denne ret over for teletransmittøren af en film, der er udsendt i en anden medlemsstat af en tredjemand med samtykke fra den oprindelige rettighedsindehaver.
Freedom to provide services does not prevent a Member State from laying down rules governing certain activities and consequently from imposing specific obligations on the person providing the
Vandrende arbejdstageres sociale sikring
Social security for migrant workers
Fortolkningen og anvendelsen af forordning 1408/71 og forordning 574/72a) giver stadig anledning til talrige præjudicielle spørgsmål.
The interpretation and application of Regulations Nos 1408/71 and 574/721 continue to give rise to numerous references for preliminary rulings.
Det eneste krav, Domstolen stiller, vedrører forbudet mod forskelsbehandling af indlændinge og statsborgere fra de øvrige medlemsstater2). Det påhviler ligeledes medlemsstaterne at fastsætte bestemmelser for konsekvenserne af et fejlagtigt medlemskab.
These give the Court an opportunity of affirming and amplifying its earlier decisions, which have sought to establish, on the basis of the provisions that fall to be considered, the interpretation which reflects the objectives of freedom of movement for persons and the general scheme of the rules.
Hvad angår EF-forskrifternes anvendelsesområde i personlig henseende (begrebet »arbejdstager« i artikel 1, litra a), ii), i forordning 1408/71), skal dette forstås i vid betydning.
Notable, first of all, among the Court's findings are those dealing with the definition of the legislative powers of Member States.
Domstolen understreger i denne forbindelse, at en person, der ifølge en medlemsstats lovgivning har ret til de i forordning 1408/71 nævnte ydelser på grundlag af
The Court accepts that it is for each Member State to lay down the conditions attaching to the right or the obligation to become affiliated to a social security scheme or to a particular branch of such a scheme.
5) und Mittelfranken, sag 818/79), endnu ikke offentliggjort.
Case 110/79 Coonan ν Insurance Officer: not yet reponed.
FORTOLKNING OG ANVENDELSE AF FÆLLESSKABSRETTENS MATERIELLE REGLER
COMMUNITY LAW favourable social benefits to a worker than those it is required to provide under Community provisions.1 In the same way it is for national law to determine how, in the context of the relationships between the institutions concerned, the allocation of the cost of the benefits payable is to be regulated.2
301 de medlemsbidrag, han var forpligtet til at indbetale tidligere, ikke mister sin retsstilling som » arbejdstager« i nævnte forordnings forstand, blot fordi han ved forsikringsbegivenhedens indtræden ikke indbetalte bidrag og ikke var forpligtet hertil1).
The Court held in this connection that a person who is entitled under the laws of a Member State to benefits covered by Regulation No 1408/71 by virtue of contributions he was previously required to pay does not lose his status as a worker within the meaning of the Regulation by reason only of the fact that at the time when the contingency occurred he was no longer paying contributions and was not bound to do so.3
Domstolen har ligeledes skullet udtale sig om bestemmelserne i forordning 1408/71 vedrørende ikke-sammenlægning af ydelser.
The Court was also called upon to give a ruling on the provisions of Regulation No 1408/71 regarding the non-aggregation of benefits.
Da det drejer sig om familieydelser til børn, der forsørges af pensionister, har Domstolen på grundlag af dommen af 12. juni 19802) kunnet udvide den i Tíos.»-dommen3) anvendte, i retspraksis skabte, retsregel med hensyn til artikel 79, stk. 3, i forordning 1408/71, til at gælde for anvendelsen af samme forordnings artikel 77, stk. 2.
Article 77(2) of Regulation No 1408/71 the rule that had been established in the Rossi judgment5concerning Article 79(3) of the Regulation.
Til forskel fra sidstnævnte bestemmelse (udsættelsesklausul) forekommer bestemmelserne i artikel 77, stk. 2 at dreje sig om lovkonfliktregler.
Unlike the latter provision (suspension clause) the rules contained in Article 77(2) are to be understood as conflict-of-laws rules.
De angiver, hvilken lov der skal anvendes med hensyn til familieydelser.
They determine the law applicable to the granting of family benefits.
Det fremgår navnlig, at en arbejdstager, der modtager pension i flere medlemsstater, og som er bosat i en af disse, skal modtage familieydelser efter lovgivningen i sidstnævnte stat.
It follows from this, in particular, that a worker who is entitled to a pension in more than one Member State and who resides in one of those States receives family benefits under the law of the latter State.
Men på grundlag af formålet med traktatens artikel 48 finder Domstolen, at nævnte bestemmelse skal fortolkes således, at retten til familieydelser fra den stat, på hvis territorium den pensionsberettigede er bosat, ikke medfører bortfald af retten til større ydelser, som tidligere er tilkendt af en anden medlemsstat.
However, basing its decision on the aims of Article 48 of the Treaty, the Court ruled that this provision must be interpreted to mean that entitlement to family benefits payable by the State in whose territory the recipient of a pension resides does not cancel a prior entitlement to greater benefits payable by another Member State.
Samme resultat nåedes, for så vidt angik periodiske ydelser til forældreløse børn af en arbejdstager, der var undergivet flere lovgivninger (artikel 78, stk. 2)4).
This was also held to apply in respect of orphans' benefits payable to the children of workers who are subject to more than one legal system (Article 78(2)).6
I samme forbindelse har Domstolen fundet, at artikel 8 i forordning 574/72 om moderskabsydelser, der fremtræder som en bestemmelse om hvilken lov, der skal an vendes, samtidig tager sigte på at undgå uberettigede sammenlægninger1).
Similarly, the Court held that, while Article 8 of Regulation No 574/72 on the granting of maternity benefits took the form of a rule on the applicable law, it formed part of the provisions designed to prevent benefits being drawn concurrently.1
Wvadangårarbejdsløshedsydelser,or)Si'\\\eranh\e\ 68, stk. 1, ¡forordning 1408/71 det princip, at når disse efter den kompetente stats lovgivning beregnes på grundlag af størrelsen af den tidligere løn, bør der kun tages hensyn til den løn, som den pågældende har modtaget i sin seneste beskæftigelse på denne stats område.
As regards unemployment benefits, Article 68(1) of Regulation No 1408/71 stipulates that, where they are calculated under the law of the competent State on the basis of the previous remuneration, only the remuneration earned in the last employment of the person concerned in the territory of that State must be taken into account.
Hvis hans seneste beskæftigelse på denne stats område ikke har varet i mindst fire uger, beregnes ydelserne dog på grundlag af den løn, der på den arbejdsløses bopælssted sædvanlig ydes for samme eller tilsvarende beskæftigelse.
However, where the person concerned has been in his last employment in that territory for less than four weeks, the benefits are calculated on the basis of the normal remuneration paid at the place of residence for equivalent or similar employment.
Der rejste sig et særligt problem for arbejdsløse grænsearbejdere, da de som undtagelse fra den almindelige bestemmelse modtager ydelser efter lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område de er bosat, og ikke den medlemsstat, hvori de var beskæftiget (artikel 71, stk. 1, litra a), ii).
A special problem arose in regard to unemployed frontier workers since, by way of derogation from the general rule, the law which applies to them is not that of the country of employment but that of the country of residence (Article 71 (1) (a) (ii). Since the aim is to provide workers with unemployment benefits in proportion to the remuneration received at the time when they became unemployed, the rule should also be applied to frontier workers.
La Terza), sag 733/79), endnu ikke offentliggjort. EF-Domstolen, 6.3.1979, sag 100/78, Sml. 1979, s. 831.
Case 129/79 Macarthys Ltd ν Smith: not yet reported.
FÆLLESSKABSRETTEN lV-2 forhold til deres lønvilkår på tidspunktet for arbejdsløshedens indtræden, bør reglen overføres til at finde anvendelse på grænsearbejdere.
COMMUNITY LAW and had complained of discrimination in regard to pay on the ground that the man who had held the job four months earlier had been paid more.
Domstolen har på ny udtalt, at artikel 119 skal anvendes umiddelbart, uden behov formere detaljerede gennemførelsesbestemmelser fra Fællesskabet og medlemsstaterne, på alle former for direkte og åben forskelsbehandling, som kan påvises blot ved hælp af kriterierne samme arbejde og samme løn.
The Court reiterated that Article 119 was directly applicable, without the need for more detailed implementing measures on the part of the Community or the Member States, to all forms of direct and overt discrimination which may be identified solely with the aid of the criteria of equal work and equal pay.
Domstolen fastslog i denne forbindelse, at princippet om »samme arbejde« ikke er begrænset til situationer, hvor mænd og kvinder samtidigt udfører et arbejde af samme art for den samme arbejdsgiver.
The Court stated that the principle of identical work was not confined to situations in which men and women contemporaneously perform the same work for the same employer.
Er det ligeledes muligt for en kvindelig arbejdstager alene på basis af artikel 119 ikke blot at kræve samme løn, som ydes en mandlig arbejder, der tidligere har udført samme arbejde for hendes arbejdsgiver, men også mere generelt at kræve den løn, som hun kunne fordre, såfremt hun var en mand, selv når der ikke var tale om, at en mandlig arbejder udførte eller tidligere havde udført et lignende arbejde? Dette benægter Domstolen.
Was it also possible for a female employee to claim, on the basis of Article 119 alone, not only the pay earned by a male employee who had previously performed the same work for her employer, but also, in more general terms, the pay to which she would be entitled if she were a man, even though no male employee was now or had been performing similar work ?
Denne hypotese hører ind under indirekte og skjult forskelsbehandling, og til konstatering heraf kræves, at de lovgivende organer på EF-plan eller nationalt plan forudgående fastsætter visse bedømmelseskriterier.
This would fall to be classed as indirect, disguised discrimination which had to be identified on the basis of tests previously determined by the legislative bodies of the Community or Member States.
Samenligninger i sager, der henhører under artikel 119' s direkte anvendelsesområde, er begrænset til sådanne, som kan opstilles på grundlag af konkrete vurderinger vedrørende ydelser, som faktisk udføres i samme virksomhed eller afdeling af arbejdstagere af forskelligt køn.
Comparisons in cases which fall within the direct scope of Article 119 are limited to those which can be drawn on the basis of concrete appraisals of the work actually performed in the same establishment or service by employees of different sex.
1980, s. 535; EF-for-skrifterne vedrørende social sikring har været emne for andre domme: EF-Domstolen, 11.7.1980 (KommissionenIBelgicn, sag 150/79); EF-Domstolen (1. afdeling), 10.1.1980, sag 69/79 —allerede citeret; EF-Domstolen (3. afdeling), 14.2.1980 (ONPTSIDaminani, 53/79), Sml. 1980, s. 273 ; EF-Domstolen (3. afdeling).
One of the foundations of the whole agri-monetary system was carefully examined in an action for damages brought against the Council by a British farmer who alleged that during a certain period the value of the green pound had been fixed at a rate which he claimed was discriminatory.2The action was, however, dismissed for lack of evidence of any loss, with no decision being required on the merits of the case.
12.6.1980 (FN ROM ¡Salmon. sag 1/80); EF-Domstolen, 26.6.1980 (MenzieslBundesvcrsicherungsanstalt fir Angestellte, sag 793/79); EF-Domstolen, 19.6.1980 (Testa, Maggio og Vitale¡Bundesanstalt für Arbeit, forenede sager 41, 121 og 796/79); EF-Domstolen, 15.10.1980 (d'Amico¡ONPTS, sag 4/80), endnu ikke offentliggjorte.
The Court also examined the monetary aspect of the validity of Community rules providing for import levies on orange juice.3 Because of the conversion rates then applicable, the effect of the rules was that orange juice imported into one Member
Som følge af de dengang anvendte omregningskurser indførtes der i henhold til nævnte bestemmelseren afgift ved importen af en orangejuice til en medlemsstat, medens den samme juice kunne importeres afgiftsfrit til andre medlemsstater.
State was subject to a levy, while the same juice could be imported into other Member States without a levy being charged.
Domstolen har løst dette problem ved at fortolke bestemmelserne derhen, at import af orangejuice ikke bør pålægges afgifter, når det kan fastslås, at en sådan import ikke er pålagt lignende afgifter i andre medlemsstater.
The Court resolved the problem by interpreting the rules to mean that imported orange juice should not be subject to any levy where it was established that such imports were not subject to levies in other Member States.
Visse kommissionsforordninger om fastsættelse af monetære udligningsbeløb for afledte produkter blev erklæret ugyldige4) : Idet Domstolen lagde det princip til grund, at de monetære udligningsbeløb kun kan tjene til at »neutralisere« virkningerne af valuta svingningerne, udtalte den, at de monetære udligningsbeløb for stivelsesholdige produkter skal beregnes på grundlag af prisen for basisproduktet med fradrag af produktionsrestitutionen, og at beløbene for alle de forskellige produkter, der stammer fra basisproduktet, i deres helhed ikke klart kan overstige beløbet for dette produkt.
Certain Commission regulations fixing the monetary compensatory amounts applied to derived products were declared invalid.1Starting from the principle that the sole objective of monetary compensatory amounts is to 'neutralize' the effects of fluctuations in exchange rates, the Court held that the amounts for products processed from starch must be calculated on the basis of the price fixed for the basic product less the production refund, and that the amounts for a range of products derived from a basic product cannot substantially exceed the amount fixed for that product.
Konsekvenserne af »force majeure « er igen blevet undersøgt af Domstolen, denne gang i forbindelse med ydelse af monetære udligningsbeløb5). Til forskel fra sin tidligere afgørelse i forbindelse med »tiltrædelsesudligningsbeløb«6) fandt Domstolen, at selv om varer ødelægges ved en hændelig begivenhed (f.eks. skibbrud) under transporten fra en medlemsstat til en anden, skal samtlige monetære udligningsbeløb ikke udbetales, som om varerne var ankommet til bestemmelsesstedet.
The Court again examined the consequences of force majeure, this time in connection with the granting of monetary compensatory amounts.2Drawing a distinction between the case in point and its earlier decision on the subject of accession compensatory amounts,3the Court held that, even where goods are accidentally destroyed (for example, in the event of shipwreck) while being transported from one Member State to another, they do not qualify for the full monetary compensatory amounts that would have been due if they had arrived at their destination.
5.3.1980 (NordmarklHZA Hamburg-Jonas, sag 38/79), endnu ikke offentliggjort. EF-Domstolen, 11.7.1978 (Union française des céréaleslHZA Hamburg-Jonas, sag 6/78), Sml. 1978, s. 1675.
Case 38/79 Nordmark ν HZA Hamburg-Jonas: not yet reported. Case 6/78 Union Française des Céréales ν HZA Hamburg-Jonas [1978] ECR 1675.
FÆLLESSKABSRETTEN lV-2
COMMUNITY LAW
Idet Domstolen henviste til sin tidligere retspraksis på dette område, fandt den, at nationle bestemmelser, der pålagde en handlende i krysantemer at tilslutte sig et offentligt organ, er uforenelige med den fælles markedsordning og med traktatens bestemmelser om den frie bevægelighed.
IV-2 common organization of the market and the Treaty provisions on freedom of movement.
Bortset fra påberåbelsen af væsentlige formmangler afviste Domstolen alle de øvrige argumenter, som sagsøgerne fremførte med henblik på annullering af ordningen med produktionskvoter for isoglucose.
In a case in which the applicants sought annulment of the system of production quotas for isoglucose, the Court rejected all their arguments except that of infringement of essential procedural requirements.
Domstolen fandt, at Rådet ikke havde overskredet sine skønsbeføjelser, og den afviste argumenterne med basis i konkurrencebestemmelserne og i principperne om proportionalitet og ikke-diskriminering3).
The Court held that the Council had not exceeded its discretionary powers, and rejected the arguments based on competition law and on the principles of proportionality and non­discrimination.1
I forbindelse med regnskabsafslutningen vedrørende udgifter finansieret af EUGFL har Domstolen på ny undersøgt lovligheden af Kommissionens afvisning af at anerkende visse udgifter.
In a case concerning the discharge of accounts in respect of expenditure financed by the EAGGF, the Court again examined the legality of the Commission's refusal to recognize certain expenditure.