natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Vor eksport af maskiner, transport- og kommunikationsmidler til OPEC-landene er i løbende priser fra 1973 til 1977 firdoblet, og til de andre udviklingslande er den steget med 73%.
Our machinery, transport and communication exports to the OPEC countries multiplied four times in value be­tween 1973 and 1977 whilst those to the other developing countries increased by 73%.
EF: Eksportstrukturen efter områder og efter varegrupper
Structure of Community exports by regions and product groups
Fællesskabet hovedleverandør...
The Community,... main supplier...
Af alle de større landegrupper er Fællesskabet den største leverandør til udviklingslandene. Det er ret bemærkelsesværdigt, at dets andel af den tredje verdens import stadig er 28 % og uændret siden 1970, trods olieimportstigningen i de fleste udviklingslande og trods konkurrencen fra Japan, De forenede Stater og de semiindustrialiserede lande.
Of the larger groups of countries, the Community is the main supplier of goods to the developing countries and it is quite surprising that the Community's share of Third World imports has remained at a figure of 28% since 1970, notwithstanding the increase of oil imports by the majority of the developing countries, and competi­tion from Japan, the United States and semi-industrialized countries.
Lidt forenklet kan man sige, at på den ene side har OPEC-landene vundet 7% af markedet, på den anden side har De forenede Stater mistet 6 % og statshandels landene 2 % af markedet.
Quite simply, the OPEC countries have gained 7% of the market, while the United States have tost 6% and the State-trading countries 2%.
Hvis man imidlertid ser nærmere på, hvordan markedsandelene er ændrede i for hold til geografiske områder, kan det konstateres, at Fællesskabet taber terræn i Latinamerika og i Syd- og Sydøstasien til fordel for de olieproducerende lande, Japan og de semiindustrialiserede lande.
However, if we take a closer look at the way in which the markets have changed geographically, it is evident that in Latin America, and in Southern and South East Asia, the Community is losing ground to the oil producing countries.
Derimod fastholder Fællesskabet sin markedsandel i Vestasien og øger den i Afrika.
On the other hand, the Community has managed to maintain its market in Western Asia and is ex­panding its African market.
Mere generelt kan det siges, at de markedsandele, som Fællesskabet mister i de ikke-olieproducerende lande, genvinder det i de olieproducerende lande.
Generally speaking, therefore, although the Community has tost market shares in the non oil producing countries it has made up for this in the oil producing countries.
Udviklingslandenes vigtigste leverandører fordelt på geografisk område i%
The largest exporters to LDCs, by regions in per cent
Hvordan er sammensætningen af vor eksport til udviklingslandene, og hvordan er den for vore vigtigste konkurrenter, nemlig De forenede Stater og Japan?
How do Community exports to the developing countries compare with those of our main competitors, namely Japan and the United States?
Levnedsmidler udgør 20 % af De forenede Staters eksport, 10 % af Fællesskabets, men kun 2 % af Japans.
Foodstuffs comprise 20% of the United State's total exports and 10% of the Community's exports but account for only 2% of Japan's exports.
Hvis man tager alle råstoffer, udgør de ca. en tredjedel af den amerikanske eksport til udviklingslandene, 12 % af EF's og 5 % af Japans.
One third of the United States' exports to the devel­oping countries are in the form of primary products compared with 12% of the Com­munity's exports and 5% of Japan's.
Fællesskabet eksporterer flere kemikalier og lige så mange maskiner og transportmidler til udviklingslandene, som De forenede Stater og Japan tilsammen.
The Community exports more chemical prod­ucts to the developing countries than the United States and Japan combined, and its exports of machinery and transport equipment equals the combined total of such exports from both countries.
På den anden side eksporterer Fællesskabet halvt så mange husholdningsartikler som Japan alene. Hvad beklædning angår, eksporterer Fællesskabet dobbelt så meget som De forenede Stater og fem gange så meget som Japan.
On the other hand, the Community exports only half the amount of household equipment exported by Japan but twice the amount of clothes exported by the United States and five times more than Japan.
De forenede Staters og Japans eksport til udviklingslandene sammenlignet med EF's i% o
Exporting to the LDCs: EC, US and Japan compared in per cent o 5 cr
Ligevægt og uligevægt på vor handelsbalance
Fluctuations in our trade balance
Mens Europa har haft en konstant uligevægt på sin handelsbalance over for De forenede Stater (et underskud på 7 mia USD i 1977), Japan (et underskud på 5 mia) og de andre vesteuropæiske lande (et overskud 18 mia), har udviklingen i sam handelen med de ikke-olieproducerende udviklingslande under ét været mere afbalanceret.
Europe's trade figures show a great imbalance vis-à-vis the United States (7 billion dollars deficit in 1977), Japan (5 billion dollar deficit) and the other Western Euro­pean countries (18 billion dollar surplus).
Det kan konstateres ved at betragte denne udvikling igennem flere år. Overskudsperioder (1974, 1975, 1977) veksler med underskudsperioder (1973, 1976).
On the other hand, its trade with the non-oil developing countries was far more balanced.
Situationen er tydeligt nok helt anderledes, hvad angår vor samhandel med de olieeksporterende udviklingslande, over for hvilke vort underskud i 1977 nåede op på ca. 15 mia USD.
The situation is of course entirely different with respect to our trade with the oil producing countries where in 1977 the Community deficit reached approximately 15 billion dollars.
Imidlertid var dette underskud i 1974, det vil sige lige efter olieprisstigningen, dobbelt så stort.
However, in 1974, i.e. immediately after the increase in oil prices, the deficit was double that figure.
Det blev nedbragt dels som følge af afmatningen i vor olieimport, dels fordi olielandenes nye købekraft meget hurtigt blev omsat i ordrer.
This deficit was reduced partly through a decline In our oil imports and also because the purchasing power acquired by the oil pro­ducing countries was soon translated into orders.
Udviklingen i EF's handelsbalance over for olieproducerende og ikke-olieproducerende udviklingslande
Changes in Community trade balance with non-oil and oil producing LDCs in billion dollars
Denne samlede fremstilling er noget summarisk.
This general view of the situation becomes clearer then we examine our trade balance in terms of geographic areas.
Når vore handelsbalancer betragtes i forhold til geografiske områder, bliver analysen mere detaljeret: Fællesskabet kan konstatere et betydeligt overskud over for Maghreb- og Machrak-landene og endda over for et olieeksporterende land som Algeriet. Vor samhandel med AVS-landene balancerede i 1977.
The Community's trade balance shows a con­siderable surplus vis-à-vis the Maghreb and Mashreq countries and even with respect to an oil exporting country such as Algeria.
Dette handelsoverskud modsvares igen af det underskud, vi har over for Brasilien, der er vor største handelspartner i Latinamerika.
The Com­munity's trade figures vis-à-vis Venezuela show a credit balance but this is cancelled out by our deficit with our main Latin America partner, Brazil.
Vi kan endvidere konstatere et meget betydeligt underskud i vor handel med de sydøstasiatiske lande, hvor industrialiseringen sker hurtigt.
Moreover, we have a substantial trade deficit with the South-East Asian countries which are becoming increasingly industrialized.
Her opvejes vort underskud for de industrielle for brugsgoder kun delvis af vor eksport af investeringsgoder.
There, our deficit in industrial consumer products is not fully compensated by our sales of investment goods.
EF's handelsbalance over for nogle grupper af udviklingslande
Community trade balances with some LDC groups
Når man beskæftiger sig så meget med udviklingen på handelsbalancen, er det bl.a. fordi den indvirker på beskæftigelsesniveauet i vor industri.
One reason why the pattern of the trade balance is so important is that it affects the level of employment within Community industry.
Men vi har et stort over skud i vor samlede samhandel med forarbejdede varer med udviklingslandene. Selv om vi eksporterer flere industriprodukter til andre industrilande end til den tredje verden, opnår vi to tredjedele af vort overskud over for sidstnævnte lande.
However our trade in manufactured products with the developing countries shows a huge surplus in our favour.
Dette gælder især for den vigtigste for vore industrisektorer, eksporten af investeringsgoder. goder.
The investment goods sector, the most important industry, has contri­buted considerably to this situation.
EF: Sammensætning af importen fra og af eksporten til udviklingslandene
Composition of Community imports and exports with LDCs
Strukturen i overskuddet fra EF's eksport af forarbejdede varer
Structure of the Community trade surplus in manufactures
Udvik lingslande lande
State trading countries
Alle forarbejdede varer eksport (CST 5—/) bortset fra overskud landbrugsfødevarer
All manufactured products (SITC 5 to 8) except agricultural products
Andre forarbejdede varer
Other manufactured products surplus
De fattige lande: Enorme uopfyldte behov
The poor countries: a vast reservoir of unsatisfied need
Væksten i Det europæiske Fællesskabs industri- og servicesektor afhænger i stor udstrækning af udviklingstakten i den tredje verden og den markedsandel, vi vil kunne opnå i disse lande.
The growth of the industrial and tertiary sectors of the European Community is very dependent on the rate of development in the Third World.
Ifølge Verdensbanken vil den faktiske vækstrate for BNI (Bruttonationalindkomsten) i faste priser pr. indbygger i de samlede udviklingslande mellem 1978 og 1985 blive på gennemsnitlig 3,4%.
According to the World Bank, the actual GNP growth rate in the developing countries will average 3.4% per head between 1978 and 1985.
Den vil utvivlsomt være større i Latinamerika, Vestasien og Mellemøsten, men også de fattigste regioner repræsenterer et enormt uopfyldt behov.
This figure will certainly be higher in Latin America, East Asia and the Middle East. Even the poorest areas still represent a vast reser­voir of unsatisfied needs.
Det er derfor ikke blot vor pligt, men også i vor interesse at gøre alt for at bistå disse lande i deres udvikling.
It is thus not only a duty but a matter of self-interest to do everything possible to assist these countries in their development.
Den velstandsbølge, der har været i industrilandene i det sidste kvarte århundrede, har i vidt omfang bidraget til industrialiseringen i en række lande i den tredje verden.
The wave of prosperity which has swept through the industrialized countries for the last quarter of a century has contributed quite considerably to the industrialization of many Third World countries.
De i udviklingslandene forarbejdede varer indtager en stadig mere fremherskende rolle i samhandelen mellem udviklingslande og industrilande.
Manufactured products from the developing countries play an increasingly important role in trade between the developing and industrialized nations.
De udgjorde nemlig i 1977 40% af de ikke-olieproducerende udviklingslandes eksport (mod 37,5% i 1972) og 15,4% af EF's industriimport af enhver oprindelse (mod 12,2% i 1973).
In 1977, manufactured goods made in the Third World accounted for 40% of total exports of non-oil countries (compared to 37.5% in 1973), and for 15.4% of all manufactured products imported by the European Community (compared to 12.2% in 1973).
For så vidt som den tredje verdens nye producenter erobrer betydelige internationale markeder inden for visse industrigrene, vil deres indtrængen på industrilande nes markeder vække bekymring, ja endog fremkalde protektionistiske reaktioner.
New Third World manufacturers have been highly successful In certain major international markets, but their penetration into the markets of the industrialized countries has caused some concern and has even provoked protectionist measures.
Den kraftige stigning i importen fra den tredje verden anses nemlig ofte for at være hovedårsagen til den dårlige beskæftigelsessituation i industrilandene.
Moreover, the rapid growth in imports from the Third World is often considered to be a major cause of unemployment in the industrialized world.
Det vil senere fremgå, at denne bekymring er overdreven, og at det i højere grad er andre faktorer, der er ansvarlige for stigningen i arbejdsløsheden.
Later it will be shown that this reaction is rather exaggerated and that in fact, the present employment problems stem from other causes.
Men lad os først se, hvordan den tredje verdens industrialisering vil ændre de internationale konkurrenceforhold, og i hvilket omfang det vil føre til en ny international arbejdsdeling.
In the meantime, let us examine how industrialization of the Third World will change the conditions of international competition and to what extent it may resuä in a new international division of labour.
I de sidste 20 år er industriproduktionen I de fleste områder af den tredje verden steget kraftigere end I industrilandene, med undtagelse af Japan og Sydeuropa.
During the past two decades most of the Third World countries have increased their rate of industrial production more rapidly than the industrialized countries with the exception of Japan and Southern Europe.
De traditionelle underudviklede områder er klart i spidsen: Sydøstasien, især Taiwan, Hongkong, Sydkorea og Singapore, samt Latinamerika, ¡sær Brasilien, Mexico og Argentina.
Two formerly under-developed areas stand out: — South East Asia (particularly Taiwan, Hong Kong, South Korea and Singapore) and Latin America (particularly Brazil, Mexico and Argentina).
Stigningstakten i produktionen og eksporten af forarbejdede varer gennemsnit 1965-1974
1965-1974 averages
Knap 80% af den tredje verdens industriproduktion er i dag koncentreret i disse to områder. Derimod producerer det indiske subkontinent (halvkontinent) og det sorte Afrika, som dog omfatter en tredjedel af verdens befolkning, under 2% af verdens industriproduktion.
Nearly 80% of Third World industrial production is now concentrated in these two areas, whereas the Indian sub-continent and Black Africa (together comprising one third of the world's total population), provide less than 2% of the world's industrial production.
Til trods for at visse underudviklede områder industrialiseres i et tempo, der er meget større end i de traditionelle industrilande, er udviklingslandenes andel af verdens industriproduktion stadig under 10%.
Although certain under-developed regions are rapidly becoming industrialized and have far higher growth rates than the traditional industrialized countries, the LDCs share in total world production is still less than 10%.
Fordelingen af verdens industriproduktion
Distribution of world industriai production
Det samme gælder for udviklingslandenes eksport af forarbejdede produkter, som også stiger hurtigere end industrilandenes, men stadig kun udgør 8 % af verdens industrieksport.
Similarly, exports of manufactured products from the Third World, while increasing more rapidly than those from the industrialized countries, still account for only 8% of total world industrial exports.
Det kan i øvrigt konstateres, at forskellen er endnu større, hvad angår industriproduktion pr. indbygger. For blot at nævne ydertilfældene er den i De forenede Stater 100 gange højere end på det indiske subkontinent.
Per capita industrial production shows even larger differences: Taking an extreme example industrial production in the United States Is 100 times higher per head than In the Indian sub-continent.
Industriproduktionen pr. indbygger 1973; i USD
Per capita industrial production by region, 1973, in dollars
Den vestlige kapitals og teknologis rolle i udviklingslandenes industrialisering
The role of Western capital and technology in the industrialization of the developing countries
Den økonomiske vækst er i alle industrilandene blevet fulgt af både kapitalkoncentration og knaphed på billig arbejdskraft.
Economic growth in all industrialized countries is accompanied by a greater capital intensity and a dramatic rise in real wages.
Det forklarer på den ene side, hvorfor millioner af indvandrede arbejdstagere fra de allerfattigste lande har fundet beskæftigelse i industrilandene (og især i Det europæiske Fællesskabs lande).
This partly explains why millions of immi­grant workers from the poorer countries have sought exployment in the industri­alized world (particularly in the European Community) and why Western capital is being increasingly directed to transfer industries to the Third World and to establish manufacturing units there.
Det forklarer også, hvorfor vestlig kapital anvendes i stadig højere grad til at overføre eller skabe industriproduktioner i den tredje verdens lande.
The developing countries offer a vast untapped source of labour.
I de mest avancerede udviklingslande udgør den i dag den vigtigste finansieringskilde.
Driven by poverty, these people are forced to accept any work, at any price.
Denne tendens til internationalisering af produktionen er desuden blevet mulig på grund af liberaliseringen af den internationale handel, udviklingen af transport- og kommunikationsmidler og den teknologiske udvikling, som gør det muligt at opdele den komplicerede produktionsproces i utallige forholdsvis enkle processer.
This movement towards internationalization of production, has been made possible by a liberalization of international trade, improvements in transport and communi­cation, and development of production technology which dispenses with the need for skilled craftsmen.
Alle disse faktorer gør det i stadig højere grad muligt at tilrettelægge produktionen på internationalt plan og placere den på de steder, hvor omkostningerne er mindst.
All these factors contribute to production organized on an international scale, where production is located in those areas which are the most economically viable.
Denne proces er foregået under et begrænset antal tværnationale selskabers auspicier og har ført til en kraftig stigning i den internationale samhandel og især i samhandelen mellem de multinationale virksomheders datterselskaber, hvis handel ifølge visse eksperter udgør over 40 % af verdenshandelen.
Under the leadership of transnational companies this process has brought about a considerable increase In international trade, particularly be­tween the subsidiaries of multinationals, who, according to certain experts, account for more than 40% of world trade.
Den vestlige kapitals stigende betydning.for udviklingslandenes industrialiseringsproces har reduceret en af de vigtigste hindringer for, at disse lande kan blive internationalt konkurrencedygtige, nemlig den utilstrækkelige teknologiske kapacitet.
A major obstacle in the industrialization process of the developing countries, the lack of adequate technology, has been reduced with the assistance of Western capital.
Ved at rette henvendelse til udenlandske virksomheder for at opnå de elementer, de mangler, nemlig kapital, afsætningsmarkeder, teknologi, ja endog faglært arbejdskraft, har udviklingslandene først tiltrukket industriel underleverandørvirksomhed.
Through foreign enterprise, the developing countries have satisfied their chief requirements mainly by means of industrial subcontracting and have obtained capital, market access, technology, organizational know-how and even skilled labour.
I første omgang var det især arbejdskraftintensive industrigrene, der installerede sig i udviklingslandene, såsom produktion af beklædningsgenstande, tekstiler, elektriske maskiner til husholdningsbrug og optiske artikler. Disse produkter, der frem stilles med importeret teknologi, afsættes i betydeligt omfang i industrilandene.
Industries such as clothing, textiles, electrical domestic appliances and optical instruments, all requiring a large workforce, were the first to be established in the developing countries.
Denne form for industriel vækst, der ¡sær er baseret på international teknologi, og som er eksportorienteret, har visse paralleller til den tidligere arbejdsdeling med den forskel, at såvel nationale som udenlandske virksomheders udnyttelse af den rige lige og billige arbejdskraft har erstattet de udenlandske ressourcer.
This form of industrial growth, dependent mainly on international capital and oriented towards export, shows some similarity to the old colonial division of labour, the difference being that self-exploitation of an inexpensive industrial labour force has partly replaced the exploitation of cheap farm labour and natural resources.
De kommer også importlandets forbrugere til gode, idet disse drager fordel af, at de produkter, der er forarbejdet i den tredje verden, er meget billigere end de samme produkter, fremstillet i industrilandene.
Consumers in the importing countries also receive a share of the profits by benefiting from the lower cost of products manufactured in the Third World.
De lave lønninger er en boomerang
Low wages boomerang
Visse af de produkter, der er forarbejdet i den tredje verden, er nemlig yderst konkurrencedygtige, fordi de er fremstillet af en billig arbejdskraft kombineret med en teknologi, de ikke kræver særlig store faglige kvalifikationer.
Use of cheap labour and simple technology requiring minimum skills for their opera­tion mean that many products manufactured in the Third World are extremely com­petitive.
Derfor medfører sådanne industriprodukter fra den tredje verden en stigning i arbejdsløsheden blandt ufaglærte i de mest udviklede lande inden for industrigrene med en forholdsvis gammel og forældet teknologi.
This explains why products manufactured in the Third World may cause unemployment amongst unskilled labour in low technology, labour intensive indus­tries in high-wage countries.
Lønningerne i industrilandene er garanteret forholdsvis gode, hvorimod virksomheder i udviklingslandene ikke anvender samme internationale normer med hensyn til arbejdsvilkår (ILO's normer).
Many companies in the developing countries do not even apply internationally ac­cepted standards on working conditions (International Labour Organization regula­tion).
Fællesskabet har ingen interesse i at fremme in vesteringer i de lande, der udnytter deres arbejdskraft på en særlig utiltalende måde.
The Community should not be interested in promoting investment in countries where labour is really exploited.
Men man skal ikke gøre sig illusioner. Forskellen i lønniveau, som ofte er i forholdet en til ti, uddybes alligevel.
But a salary amounting to only V10 of a Community wage may in some countries represent a real advance in prosperity.
Det er derfor normalt, at udviklingslandenes konkurrenceevne vokser, hvilket tvinger industrierne i de mest udviklede lande til at koncentrere sig om en mere specialiseret produktion, hvortil der kræves mere faglært arbejdskraft og højereudviklet teknologi.
Moreover, even a tripling of such wages will not significantly reduce the competition from low-wage countries.
Disse industrier må derfor i fremtiden reducere elementet af ufaglært arbejdskraft og øge elementet af kapital og faglært arbejdskraft.
Industrialized countries adjust by turning towards specialized production requiring skilled labour and advanced technology.
Det bør bemærkes, at de virksomheder, som er underlagt disse begrænsninger, ofte er de samme som dem, der tidligere har overført deres lidet rentable produktioner til udviklingslandene.
This does not imply a disappearance of such sectors as clothing or leather goods, but a shift within these industries to prod­uct lines which utilize large amounts of capital equipment and/or which require skill and knowledge, closeness to markets, etc.
De har således skabt den proces, der fører til den nye internationale arbejdsdeling.
This adjustment often takes place within firms which have transferred part of their production abroad and thus contributed to the'problem'of competition.
Sværindustrien, et nyt konkurrenceområde
A new challenge: heavy industry