natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hvis man vil fortolke dette be tydningsfulde forehavendes vigtighed, kan man ikke ved at hen vise til analytiske referater eller korrespondance* genkalde den dristighed, den tøven og den an ger, som ophavsmændene hertil viste.
Historians will have no responsibility for the retrospective debates engaged in by the advocates or adversaries of supranationality — a term, incidentally, which was never used by the authors of the Treaty.
Historikerne har ikke noget ansvar i de kommende tilbageskuende debatter, der vil blive ført af tilhængere eller modstandere af en overnational myndighed — et udtryk, som de i øvrigt ikke vil finde benyttet af ophavsmændene til traktaten.
However, they will not escape the feeling that in those early days, as the major structures gradually emerged from nothing, things could have taken a com pletely different turning and Europe a different shape for as little as one wrong word or a sentence omitted.
Men de vil ikke kunne undgå at nære den følelse, at tingene i den første tid ville kunne have taget en ganske anden vending, og at Europa dermed ville have set helt anderledes ud, hvis der blot var blevet sagt et enkelt ord, eller hvis der var blevet ude ladt en enkelt sætning, da de store linjer lidt efter lidt blev
This is what makes a study of what are wrongly named travaux préparatoires so fascinating for those who have the privilege of know ing what course Europe has since taken, either with the help or against the will of those concerned. cerned.
10. august 1952 — Indsættelsen af EKSFs Høje Myndighed i Lu xembourg; fra venstre til højre: Paul Finet (B), Léon Daum (F), Enzo Giaccherò (I), Franz Etzel (D), Jean Monnet (F), Albert Coppe (B), Dirk Spierenburg (NL), Heinz Potthoff (D), Albert Wehrer (L).
10 August 1952 — The High Authority of the ECSC in Luxembourg. Left to right: Paul Flnet (B), Léon Daum (F), Enzo Giac cherò (I), Franz Etzel (D), Jean Monnet (F), Albert Coppe (B), Dirk Spierenburg (NL), Heinz Potthoff (D), Albert Wehrer (L).
De europæiske Fællesskaber (EKSF, EØF, Euratom) og deres institutioner af Jean La f uma
The European Communities (ECSC, EEC, EURATOM) and their Institutions by Jean Lafuma uma
Det er nu mere end tredive år siden, at et helt nyt Europa blev til — et Europa skabt i halvtredserne af mænd, der havde søgt løsninger på de økonomiske og politiske kriser i trediverne.
Over 30 years have elapsed since the birth of the new Europe, an idea conceived in the 1950s by men who were looking for answers to the political and economic problems of the 1930s.
Naturligvis kan man finde fortilfælde i historien, og filosoffer, lærde mænd, kirkens mænd og også statsmænd har udtænkt mange planer om, hvorledes Europa skulle organiseres.
There were of course historical precedents for what they did and there was no shortage of plans for the organization of Europe put forward by philosophers, writers, religious leaders and even statesmen.
Men indtil Robert Schuman fremsatte sin erklæring den 9. maj 1950, havde de aldrig foreslået et system, der var så ambitiøst og samtidig så pragmatisk, fordi det fremtidige Europa skulle bygge på økonomisk integration.
But Robert Schuman's declaration on 9May 1950 was the first to propose a system which was both ambitious in its design and practical in its approach: economic integration was to be the soil from which the Europe of the future would sprout.
Dette emperiske grundsyn præger i høj grad de tre europæiske traktater og er et karakteristisk træk ved udviklingen, siden EKSF blev oprettet.
Practical considerations were the keynote of the three European Treaties and the hallmark of all that has followed since the founding of the ECSC.
Takket være traktaternes store tilpasningsevne til de stærkt skiftende situationer er man gået uden om samtlige hindringer af politisk, økonomisk, social eller kulturel beskaffenhed, som kunne hæmme den europæiske opbygning.
All the political, economic, social and cultural obstacles which could have hindered the building of Europe have been surmounted thanks to the flexibility of the Treaties and their ability to cope with widely differing situations.
Fra Paris-traktaten i april 1951, hvor EKSF blev skabt, til Rom-traktaterne i marts 1957 kan man allerede spore udviklingen i den europæiske opbygning.
The period between the signing of the Treaty of Paris, which set up the ECSC in April 1951 and that of the Treaties of Rome in March 1957 was typical of the way in which Europe was to grow.
Den hurtige rytme, som man gerne ville bibringe opbygningen, da man ville indføre det europæiske forsvarsfællesskab og det politiske fællesskab, kunne ikke holdes.
The original momentum which, it was hoped, would rapidly lead to the European defence community and the political community could not be maintained.
EKSFs Høje Myndighed forstod at drage lære heraf og helligede sig de problemer, der var forbundet med Integrationen af kul- og stålindustrierne, og undersøgte i den forbindelse konsekvenserne heraf på en lang række områder, hvoraf nogle endda ikke var omfattet af Paris-traktaten.
Conscious of these failures, the High Authority of the ECSC concentrated on the problems of integrating the coal and steel industries and, in doing so, ventured into many different areas, some of which had not even been provided for in the Treaty of Paris.
Takket være de gjorte erfaringer ændrede man sigtet med Rom-traktaten, idet man arbejdede med mere fleksible procedurer for institutionernes virksomhed, samtidig med at procedurerne på det økonomiske område fik en sådan form, at de kunne udbygges i takt med behovene.
In view of this, the Treaty of Rome changed the perspective and laid down procedures which were less rigid as regards the functioning of the Institutions and allowed more scope for development on the economic front.
tilpasningsevne, som viser sig overalt i den historie, der fører os fra De Seks' Europa til De Ti's Europa og om nogle få år, når Spanien og Portugal efter al sandsynlighed kommer med, til De Tolv's Europa.
This phenomenon is a feature of the whole period starting with the Europe of six and going on to that of ten Member States, and with the accession of Spain and Portugal in the near future, probably to a Europe of twelve.
Den Høje Myndighed ar­bejdede efter kollegialsystemet, som i øvrigt blev overtaget af de senere kommissioner, hvilket vil sige, at de foranstaltninger, man skulle træffe, blev vedtaget efter flertalsprincippet.
The Institutions of the ËCSC recommendations, binding as to the aims to be pursued but leaving the choice of methods open; and opinions, which had no binding force.
Den Høje Myndighed blev bistået af et rådgivende udvalg på mindst 30 og højst 51 med­lemmer og med lige mange repræsentanter for kul­ og stål­producenter, arbejdstagere, for­brugere eller forhandlere.
The High Authority was as sisted by a Consultative Com mittee of a minimum of 30 and a maximum of 51 members, com prising equal numbers of pro ducers, of workers, and of consumers or dealers in coal and steel.
Om end de problemer, som Det europæiske Kul­ og Stål­fællesskab skulle løse, udgjorde en form for test for det fremtidi­ge europæiske økonomiske Fællesskab, er det fremfor alt Kul­ og Stålfællesskabets insti­tutionelle opbygning, der har fungeret som en prøvebænk for, hvorledes integrationen skulle gennemføres.
The problems facing the European Coal and Steel Com munity provided useful experience from which the European Economic Community could benefit, but its institutional system was even more valuable as a testbed for the way integration worked.
Fællesskabet hvi­lede på fire institutioner: Den Høje Myndighed, Det særlige Ministerråd, Den fælles Forsam­ling og Det europæiske Kul­ og Stålfællesskabs Domstol. De sidstnævnte tre udgør fortsat rygraden i de nuværende insti­tutioner sammen med Kommis­sionen for De europæiske Fæl­lesskaber, som i 1967 arvede beføjelserne fra Den Høje Myn­dighed og Kommissionerne for henholdsvis Det europæiske økonomiske Fællesskab og Euratom.
It was based on four In stitutions: the High Authority, the Special Council of Ministers, the Assembly and the Court of Justice; the latter three, together with the Commission of the European Communities, which, in 1967, took over the powers of the High Authority and the Com missions of the EEC and EUR ATOM, still form the basic institutional structure today.
Den Høje Myndighed var med sine omfattende beføjelser, som var nøje specificeret i trak­taten, EKSFs ledende organ.
The High Authority, whose wide powers were defined in detail in the Treaty, was the main organ of the ECSC.
Den bestod af ni medlemmer, hvoraf de otte var valgt for seks år efter aftale mellem rege­ringerne i medlemslandene: For­bundsrepublikken Tyskland, Bel­gien, Frankrig, Italien, Luxem­bourg og Nederlandene.
It consisted of nine members, eight of whom were appointed for six years by common accord of the governments of the Member States: Belgium, France, Germany, Italy, Luxembourg and the Netherlands.
Tysker­ne og franskmændene havde hver to repræsentanter, medens de andre lande hver havde én repræsentant. Det niende med­lem blev optaget af de øvrige medlemmer ved selvsupplering.
There were two members each from France and Germany and one from each of the other countries; the ninth was co-opted by the other eight members.
Oprindeligt var det hen­sigten, at Det særlige Mini­sterråd, hvor fagministrene fra hver regering mødtes, navnlig skulle være et forbindelsesled mellem Den Høje Myndighed og medlemsstaterne med henblik på at bringe overensstemmelse mellem Den Høje Myndigheds virksomhed og den virksomhed, der udøvedes af regeringerne.
The Special Council of Min­isters consisted of a member of each government of the Member States responsible for the matter being discussed. It was originally seen as a means of harmonizing the actions of the High Authority and those of the Member States.
Selv om Den Høje Myndighed havde beføjelse til at træffe be­slutninger og i mange tilfælde var ene om at træffe disse be­slutninger, skulle det indhente Rådets »samstemmende udtalel­se« på en række områder, der var fastsat i traktaten.
Although the High Authority had wide powers of decision and could, in many cases, act alone, the Treaty specified that it had to obtain the assent of the Council on certain matters.
I sådanne tilfælde benyttede Rådet sig af flertalsbeslutninger ■ eller en­stemmige beslutninger eller beslutninger med kvalificeret flertal, heri indbefattet stemmer­ne fra det eller de lande, der stod for mindst 20% af den sam­lede værdi af Fællesskabets kul­og stålproduktion.
In such cases, the Council took decisions either by a majority, unanimously or by a qualified majority including one or both of the countries pro ducing at least 20% of the total value of the Community's coal and steel production.
Det karakteristiske ved med­lemmerne af Den Høje Myndig­hed var deres uafhængighed.
The independence of the members of the High Authority was their primary feature.
Ik­ke blot måtte de forpligte sig til ikke at acceptere nogen form for instruktioner fra deres regerin­ger, men sidstnævnte instanser måtte ligeledes forpligte sig til at respektere Den Høje Myndig­heds overnationale karakter og til ikke at påvirke det medlem, hvis kandidatur de havde fore­slået.
Not only did they pledge themselves not to take instructions from their governments, but the governments themselves also had to undertake to respect the supranational character of the High Authority and not to in fluence the member whom they had proposed.
den de fik tildelt de første budgetmæssige beføjelser og op nåede at blive valgt ved direkte valg.
the assent of the Special Council of Ministers, were controlled on the political level by the As sembly and subject to judicial review by the Court of Justice.
største magt, men udviklingen har vist, hvorledes den rolle, Rådet spillede, blev større og større, navnlig når de standpunkter, som Den høje Myndighed indtog, risikerede at få al vorlige konsekvenser for den samlede økonomi.
It is an administrative court to which the Member States, firms and associations of firms can refer cases of abuse or misuse of their power by the In stitutions, take proceedings to establish the legality or other wise of the measures taken, request interpretations and under take litigation generally.
Den er først og fremmest en international domstol, som af gør tvister mellem medlemsstaterne samt mellem institutioner ne, medlemsstaterne og individer. der.
It can declare a veto on the appointment of a member of the High Authority to be void, and can settle disputes where a Member State applied for safeguard measures.
Men den er også en administrativ domstol, for hvilken med lemsstater, virksomheder og sammenslutninger af virksomheder kan anlægge legalitets-, an nulations-, fortolknings- eller kompetencesøgsmål vedrørende institutionernes magtmisbrug eller -fordrejning.
It is also required to rule as to whether or not minor revisions of the Treaty of Paris proposed by the High Authority and the Council (acting by a five-sixths majority of its members) are in order.
I september 1952 bestod Forsamlingen af 78 delegerede, som blev udpeget af de nationale parlamenter: 18 tyskere, 18 franskmænd og 18 italienere; 10 belgiere og 10 nederlændinge samt 4 luxembourgere.
When the Assembly first met, in September 1952, it consisted of 78 members co-opted from the various national parliaments: 18 each from France, Germany and Italy, 10 each from Belgium and the Netherlands and 4 from Luxembourg.
Denne Forsamling kunne kun afsætte Den Høje Myndighed i forbindelse med forelæggelsen af den al mindelige årsberetning, men dette kunne kun gøres med 2/3 flertal af de afgivne stemmer, samtidig med at flertallet af par lamentarikerne skulle stemme for forslaget. Det var kun i for bindelse med bestemte forhold, som var defineret i traktaten, og som Den Høje Myndighed var forpligtet til at høre Forsamlingen om, at sidstnævnte kunne udøve en vis form for kontrol.
The only way in which the Assembly could force the resignation of the High Authority was by car rying a motion of censure on its General Report by a twothirds majority of the votes cast by the Members.
Disse forhold behandledes i ud valg eller på plenarmøder, men stemmeafgivningen indebar in gen forpligtelser.
These were discussed both in committee and in plenary session but the vote had no binding force.
Den udtaler sig ligeledes om det lovlige i et udkast til en »mindre revision« af Paris traktaten, som udarbejdes af Den Høje Myndighed og Rådet (fem sjettedels flertal).
The members of the Assembly immediately formed them selves into supranational groups on the basis of their political affinities.
De europæiske delegerede, som hurtigt placerede sig efter deres politiske tilhørsforhold i overnationale partigrupper, måtte kæmpe længe for at få flere beføjelser.
Then followed a long struggle for increased powers.
Der gik over 20 år, in
In fact, it took over 20 years for them to obtain some power over the budget and even longer be fore they were elected by direct universal suffrage.
DET EUROPÆISKE KUL- OG (EKSF) Paristraktaten, 18. april 1951
EUROPEAN COAL AND STEEL COMMUNITY Treaty of Paris, 18 April 1951
EKSFs Forsamling (De europæiske Fællesskabers Forsamling, 25. marts 1957 / Den europæiske Forsamling, 1958; Europa-Parlamentet, 30. marts 1962)
Assembly of the ECSC (Assembly of the European Communities, 25March 195'/'/European Parliamentary Assembly, 1958; European Parliament, 30 March 1962)
EKSFs særlige Ministerråd (De europæiske Fællesskabers Ministerråd, 1. juli 1967)
Special Council of Ministers of the ECSC (Council of the European Communities, 1 July 1967)
EKSFs Høje Myndighed (Kommissionen for De europæiske Fællesskaber, 1. juli 1967)
High Authority of the ECSC (Commission of the European Communities, 1 July 1967)
EKSFs Domstol (De europæiske Fællesskabers 1. januar 1958)
Court of Justice of the ECSC (Court of Justice of the European Communities, 1 January 1958)
EKSFs revisor (De europæiske Fællesskabers Kontrolmission, 1. juli 1967; De europæiske Fællesskabers Revisionsret, 22. juli 1975)
Auditor of the ECSC (Audit Board of the European Communities, 1 July 1967; Court of Auditors of the European Communities, 22 July 1975)
EKSFs rådgivende Udvalg
Committee
Arbejdsmøde i EKSFs Høje Myn­dighed; fra venstre til højre: Heinz Potthoff (D), Ursula Wen­makers (tolk), Franz Etzel (D), Léon Daum (F), Albert Wehrer (L), Enzo Giaccherò (I), Paul Fi­net (B), hr. Spira (tolk), Jean Monnet (F), Albert Coppe (Β), Dirk Spierenburg (med ryggen til; NL) Max Kohnstamm (med ryggen til; NL).
The High Authority of the ECSC at work. From left to right: Heinz Potthoff (D), Ursula Wenmakers (interpreter), Franz Etzel (D), Léon Daum (F), Albert Wehrer (L), Enzo Giaccherò (I), Paul Finet (Β), Mr Spira (interpreter), Jean Monnet (F), Albert Coppe (Β), Dirk Spierenburg (back to camera; NL), Max Kohnstamm (back to camera; NL).
Det fælles kul- og stålmarkeds oprettelse og virke
The creation and operation of the Common Market in coal and steel
10. februar 1953 — Et flagprydet tog læsset med stenkul kører over den fransk-luxembourgske grænse.
10 February 1953 — A 'flag-train' loaded with coal crossing the Franco-Luxembourg frontier.
I henhold til Paris-traktaten havde Den Høje Myndighed en klart formuleret opgave: den skulle organisere, overvåge og styre kul- og stålmarkedet.
The Treaty of Paris gave the High Authority a specific task: to organize, monitor and direct the coal and steel market.
For beredelsesfasen, som gik forud for overgangsperioden på 5 år, strakte sig fra Den Høje Myndigheds oprettelse i Luxembourg den 10. august 1952 til den officielle åbning af det fælles marked for forskellige produkter. På denne måde fik de forskellige in stitutioner tid til at etablere sig og Den Høje Myndighed lejlighed til at forberede de første af gørelser og de første forhandlinger med GATT og OECD.
Following the installation of the High Authority in Luxembourg on 10 August 1952, a preparatory period, designed to allow the various Institutions to be set up and the High Authority to prepare its first decisions and to begin negotiations with GATT and OEEC, preceded the official opening of the Common Markets in the various products.
Det fælles marked for kul, jernmalm og skrot blev gradvis gennemført fra den 10. februar
This was followed by a five-year transitional period.
Der blev ligeledes anført et kompensationssystem til fordel for den belgiske og den italien ske kulmineindustri, idet udgifterne til dette kompensationssystem blev båret af den tyske og den nederlandske kulmineindustri.
A compensation system to benefit Belgian and Italian mines, and supported by German and Dutch mines was set up, as was an equalization system designed to align the prices of imported and domestic scrap.
Toldunionen blev indført i et vist omfang ved, at man fjernede hindringerne for samhandelen. Disse foranstaltninger blev suppleret med en gradvis gennem førelse af en harmoniseret told over for tredjelande, som afsluttedes ved overgangsperiodens udløb.
The customs union, which had been partially achieved by the removal of obstacles to trade, was completed by the gradual introduction of a harmonized external tariff, which took permanent shape at the end of the transitional period.
For så vidt angår kontrollen med markedet, skulle Den Høje
The High Authority's market monitoring function was to ensure that effective compe-
Nye koncentrationer var betinget af en forudgående tilladelse.
In particular, in March 1955, it introduced direct international tariffs between Community countries, thereby avoiding 'load breaking' at frontiers. tiers.
I marts 1955 fik den indført gennem gående, international tarifering mellem Fællesskabets med lemslande, hvorved brudt tarifering (snittakster) ved grænsen blev afskaffet.
Finally, so that the High Authority could penalize offenders, the Treaty gave it the power to impose fines, which could be annulled or altered by the Court of Justice on application.
Den Høje Myndighed kunne således disponere over de europæiske skattebeløb, som med hjemmel I traktaten for første gang blev opkrævet, nem lig 1% af gennemsnitsværdien af én ton kul eller stål.
The ECSC Treaty did not allow investments to be financed other than by loans but the levy could be used to finance administrative expenditure, technical research and the redeployment of workers.
Ved hjælp af denne »afgift« oprette de den en garantifond på 100 mio regningsenheder og indledte endvidere en lånoptagelsespolitik på det internationale kapitalmarked. Provenuet af lånene blev anvendt til en finansiering af investeringer i overensstemmelse med de generelle mål samt de udtalelser, der blev fremsat, og på denne måde fik den moderniseret de industrier, der hørte under dens beføjelser.
Hence the High Authority was able to direct and assist a large number of research projects of general interest on such matters as coal extraction, the liquefaction and gasification of coal, safety in coal mines, the use of oil Injection in blast furnaces, prospecting for iron ore and manganese and the use of steel in construction. tion.
Med hensyn til Den Høje Myndigheds opgaver inden for en styring af markedet kunne den, når den definerede de generelle mål og sin finanspolitik, in fluere på investeringerne, og gennem sin socialpolitik kunne den korrigere eventuelle ne gative følger, som det fælles marked måtte få for arbejdstagerne. gerne.
In normal times, the High Authority maintained fair com petition by publicizing prices, keeping a careful watch on agreements and concentrations and eliminating subsidies and other distortions.
Til finansieringen af investeringerne i virksomhederne kunne ¡følge EKSF-traktaten kun benyttes provenuet fra låntagningen.
By publicizing prices, that is, by collecting price lists from firms, the High Authority could check that identically placed consumers were in fact charged the same prices; hence any discrimination was eliminated.
Derimod kunne afgiften, som bl.a. skulle dække administrationsudgifterne, også direkte benyttes til afholdelse af ud gifter til teknisk forskning og omstilling af arbejdskraften.
The power given to the High Authority by the Treaty to monitor concerted practices and concentrations was a means of ensuring that the market was not distorted by explicit or implicit agreements which allowed firms to shut out their rivals or use their power to impose prices or production levels.
På denne måde kunne Den Høje Myndighed styre og fremme vis se former for forskning.
Nevertheless, it had to be remembered that technical requirements meant that heavy in dustries such as coal and steel had to be organized in large units and that competition be tween such units was different from that between a plethora of small firms.
Den gav tilskud til en lang række projekter af almindelig interesse inden for brydning, likvefaktion (flydendegørelse) og forgasning af kul, sikkerhed i kulminerne, olieindsprøjtning i højovne, prospektering efter jern- og man ganmalm samt anvendelse af stål i byggeriet.
The ECSC Treaty therefore made agreements be tween firms subject to scrutiny by the High Authority which could ban them, even retrospectively. New mergers had to obtain prior approval.
Ved at offentliggøre priserne — dvs. en offentliggørelse af de af virksomhederne meddelte tariffer — kunne Den Høje Myndighed kontrollere, om for skellige forbrugere under identiske betingelser opnåede samme priser, og i givet fald nedlægge forbud mod forskelsbehandling.
Its conclusions served only as a guide, but they were based on an over all view which individual firms or even groups of firms could never have acquired.
Med hjemmel i traktaten kunne Den Høje Myndighed overvåge karteller og virksomhedskoncentrationer og således forhindre, at markedet blev ødelagt af eksplicitte eller implicitte overenskomster om at undgå rivalisering, eller af magttiltag i form af dikterede priser eller produktionsniveauer.
The investment surveys it conducted and the opinions it delivered on investment plans, which firms were obliged to notify to it, gave the High Authority information and means of action, the effective ness of which was enhanced by the financial independence it enjoyed.