natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Man valgte derfor en forenklet løsning, som bestod i at oprette en fælles Kommission og et fælles Råd, som ganske enkelt fik tillagt de beføjelser, som Den Høje Myndighed, de to kommissioner og de tre råd havde. »Fusionstraktaten« blev underskrevet den 8. april 1965.
The Merger Treaty, signed on 8 April 1965, represented a compromise, minimal solution, with a single Commission taking over the powers of the High Authority and the two Commissions and a single Council replacing the three Councils.
Krisen omkring den »tomme stol«, der varede fra juli 1965 til januar 1966, og som var forårsaget af Frankrig, der krævede, at visse afgørelser skulle træffes med enstemmighed på trods af, at Rom-traktaten kun hjemlede kvalificerede flertalsafgørelser, forsinkede fusionen, som derfor først kunne træde i kraft i juli 1967.
The crisis pro voked by France's 'empty chair' policy following its demands that certain Council votes be taken unanimously, despite Treaty provision for qualified majority voting, lasted from July 1965 to January 1966 and meant that the merger did not become effective until July 1967.
Derefter fik Kommissionen for De europæiske Fællesskaber 14 medlem mer (3 til Tyskland, Frankrig og Italien, 2 til Nederlandene og Belglen og 1 til Luxembourg).
The single Commission now had 14 members (3 each from France, Germany and Italy; 2 each from Belgium and the Netherlands and 1 from Luxembourg).
Dette tal blev reduceret til 9 den 1. januar 1973 for at skaffe plads til medlemmerne fra Storbritannien, Irland og Danmark, og blev forøget fra 13 til 14, da Grækenland kom med den 1. januar 1981.
This figure was reduced later to 9 but rose to 13 when Denmark, Ireland and the United Kingdom joined on 1 January 1973 and returned to 14 with the accession of Greece on 1 January 1981.
Det var således på topmødet i Haag i december 1969, at Frankrig opgav sin modstand mod, at Storbritannien kom med i Fællesskabet. Tidligere havde Frankrig (anden gang) nedlagt veto mod landets deltagelse i 1967.
This enlargement had become possible after France, following its second veto in 1967, had finally withdrawn its opposition to British accession at the Hague Summit in December 1969.
De tre fællesskaber, som hver især fik deres del af succes'er og fiaskoer, har været igennem en udvikling, der ikke uden videre kan holdes ude fra udviklingen i bestræbelserne på at samle Europa i politisk hen seende.
In the end, the fate of the three Communities, each of which had its share of successes and failures, was to prove inseparable from the political development of Europe.
Dette Europa fik en dårlig start, fordi det i august 1954 ikke lykkedes at indføre Det europæiske Forsvarsfællesskab (DEF), hvad der igen fik til følge, at forslaget til et politisk fællesskab Ikke blev til noget, men som, hvis det var blevet til virkelighed, i løbet af to år skulle have optaget EKSFs og DEFs in stitutioner i sig.
This had begun badly with the failure in August 1954 of the EDC. In turn, this killed the projected po litical community which was to have absorbed the ECSC and EDC institutions after two years.
I november 1959 besluttede de seks udenrigsministre imidlertid, at der skulle indføres kvartalsmæssige konsultationer om de politiske følger af Fællesskabernes virksomhed.
In November 1959, however, the Foreign Ministers of the Six de cided to hold quarterly consulta tions on the political implications of the activities of the European Communities.
På trods af to konferencer på højeste regeringsniveau (i februar 1961 i Paris og i juli samme år i Bonn), hvor man pålagde en mellemsstatslig kommission under forsæde af Christian Fouchet at udarbejde et udkast til en traktat, blev dette nye initiativ ikke til noget.
This fresh attempt was unsuccessful despite two conferences of Heads of State or Government, the first in Paris in February 1961 and the second in July of that year in Bonn, which instructed an intergovernmental com mittee chaired by Christian Fouchet to draw up a draft treaty.
Udkastet til en politisk union stødte sammen med Frankrigs opfattelse af et britisk medlemskab, som afveg stærkt fra de øvrige medlemslandes, af forbindelserne mellem de tre fællesskaber og af forholdet til NATO.
This attempt at political union foundered because of the wide gulf between the views of France and those of its partners on three issues: the role of the United Kingdom, the links with the three Communities and relations with NATO.
Situationen blev ikke bedre, da Frankrig i januar 1963 afviste den britiske ansøgning.
The situation was not improved by France's rejection of Britain's application for membership in January 1963.
Ønsket om at samle de tre europæiske fællesskaber i ét fællesskab var imidlertid i overensstemmelse med de politiske betragtninger, der lå bag forslaget til en politisk union.
Nevertheless, the intention of merging the three European Communities persisted, with its clear political implications.
Var der nogen grund til at fast holde to delvise Integrationer, når der var mulighed for én samlet og omfattende integration?
What was the point of continuing the arrangements for the integration of two individual sectors when a plan existed for general economic integration?
Burde forvaltningen — specielt af energien, der var spredt over tre forskellige systemer — ikke rationaliseres? Den yderste logiske konsekvens ville være at forene de tre traktater. Men den
The entire administration need ed to be rationalized, especially for energy, which was divided among the three Communities.
Det var ligeledes på Haag topmødet, at man drøftede et forslag til et politisk samarbejde.
This was also the summit which gave a fresh impetus to a plan for political cooperation contained in the Luxembourg report of October 1970.
Forslaget resulterede i Luxembourg-rapporten af oktober 1970, der førte til oprettelsen af et politisk udvalg bestående af direktørerne for medlemslandenes udenrigsministerier under direkte kontrol af udenrigsministrene selv.
It set up a political committee of heads of political departments in the Ministries of Foreign Affairs, supervised by the Ministers them selves.
Topmøderne i hen holdsvis Paris i oktober 1972 og
The Paris Summit of October 1972 and the Copenhagen Summit of December 1973 strengthened this cooperation with the aim of creating a Europe able to make its own distinctive mark in world affairs.
Rom-traktaterne under tegnet den 25. marts 1957; ikrafttrædelsestidspunkt: 1. januar 1958
Treaties of Rome, signed 25 March 1957; came into force on 1 January 1958
Den Høje Myndighed
High Authority
Det særlige Ministerråd
Special Council of Ministers
De europæiske Fællesskabers Forsamling
Assembly of the European Communities
De europæiske Fællesskabers Domstol
Court of Justice of the European Communities
Et dokument om den europæiske identitet afspejlede samhørigheden mellem epokens ni medlemslande over for vor tids moralske, juridiske og politiske problemer.
continue to progress in the future, the cohesion of the Nine in the face of the great moral, legal and political problems of our time.
Det politiske samarbejde kronedes på topkonferencen i Paris i december 1974 med oprettelsen af Det europæiske Råd, en konference tre gange om året mellem stats-og regeringscheferne med tilstedeværelse af Kommissionens formand.
The Paris Summit of De cember 1974 put the finishing touches to the system of political cooperation by establishing the European Council, a conference of the Heads of State or Government meeting three times a year in the presence of the President of the Commission.
Dette råd koordinerer i dag de to sider af den europæiske virksomhed: arbejdet på Paris- og Rom-traktatens grund og det politiske samarbejde.
Today its role is to coordinate the two types of European activity which stem from the Treaties of Paris and Rome, and political cooperation.
En rapport om Den europæiske Union, som det blev overdraget den daværende belgiske premierminister, Leo Tindemans, at udarbejde, indeholder forslag til en udbygning af koordineringen på samtlige områder.
A report by the then Belgian Prime Minister, Leo Tindemans, on European union proposed extending the areas of joint endeavour.
I mellemtiden fik Europa-Parlamentet, som Forsamlingen har heddet siden 1962, sine be føjelser udvidet på det budgetmæssige område.
Meanwhile, the European Parliament — as the Assembly had come to be known since 1962 — was given increased powers over the budget and the decision of 21 April 1970 replaced financial contributions by the Member States with resources of the EEC and EUR ATOM; the scope of this change meant that it had to be submitted for ratification to the national parliaments.
Ved en af gørelse af 21. april 1970 blev således medlemslandenes finansielle bidrag erstattet med Fællesskabernes egne indtægter — en afgørelse, der i be tragtning af dens rækkevidde, krævede en ratifikation i samtlige nationale parlamenter.
Then, by the Treaty of 22 July 1975, Parliament received the power to pro pose changes to expenditure necessarily arising from the Treaty and to amend the other items of expenditure: Parliament now had the privilege hitherto reserved exclusively to the Council of finally adopting the budget, the corollary being that it could reject it if it saw fit.
Ved traktaten af 22. juli 1975 fik Eu ropa-Parlamentet dernæst be føjelser til at foreslå ændringer til de udgifter, der »nødvendigt følger af traktaten«, og til at ændre de udgifter, der ikke »nødvendigt følger af traktaten«.
Par liament's prestige was further enhanced in June 1979 by the first elections of its members by universal suffrage — the next elections will take place in 1984.
Specielt tilfaldt det Europa-Parlamentet (dette havde hidtil ude lukkende været Rådets privilegium) at foretage den endelige vedtagelse af budgettet, hvilket i givet fald ville sige forkaste det
Thus there are signs of a change in the balance of power among the Community Institutions, an indication of the vitality of the system which began in 1952 and a promise that it will
Åbning for offentligheden af De europæiske Fællesskabers Historiske Arkiver af Hans
Opening of the historical archives of the European Communities to the public by Hans Hofmann
/ anledning af, at De europæiske Fællesskaber åbner deres historiske arkiver for offentligheden, finder EF-institutionerne det nyttigt at udsende en særlig vejledning for at markere denne begivenhed og for bedre at kunne oplyse den brede offentlighed om det historiske kildemateriale, der opbevares i EF-arkiverne, og om mulighederne for adgang til det.
To mark the opening of the historical archives of the European Communities to the public, the Institutions of the Communities feel that they should issue a special guide to inform the general public of the historical material preserved in their archives and the possibilities of access.
Åbningen af de historiske arkiver har et dobbelt sigte:
Opening the historical archives to the public serves a dual purpose:
— fremme af forskningen I Fællesskabernes historie og af offentlighedens Interesse i opbygningen af Europa; i
— to encourage research into the history of the Communities and promote public interest in the building of Europe;
— større overskuelighed funktion.
— to throw more light on the workings of the European Institutions.
Den 15. april 1981 tilstillede Kommissionen Rådet en meddelelse indeholdende to forslag til retsakter: a) med henblik på samstemmende udtalelse: et udkast til Kommissionens beslutning vedrørende Det europæiske Kul- og Stålfællesskabs historiske arkiver; b) til afgøreise: et forslag til Rådets forordning om Det europæiske økonomiske Fællesskabs og Det europæiske Atomenergifællesskabs (Euratom) arkiver.
On 15 April 1981 the Commission presented to the Council a communication consisting of two draft legal instruments: (a) for assent: a draft Commission decision on the historical archives of the European Coal and Steel Community; (b) for decision: a draft Council regulation on the historical archives of the European Economic Community and European Atomic Energy Community (EURATOM).
De to retsakter er næsten enslydende, idet den eneste væsentlige forskel vedrører omgangen med visse Euratom-dokumenter, som ifølge traktaten eller den afledte ret er omfattet af tavshedspligt.
The only substantial difference between them relates to the treatment of certain EURATOM records which are subject to special confidentiality rules under the Treaty or under secondary legislation.
De 10 artikler i hver retsakt vedrører i det væsentlige følgende grundprincipper: definition af EF-arkiverne; tidsfrist for åbning af EF-arkiverne; særlige bestemmelser for visse fortrolige eller hemmelige dokumenter; fremgangsmåder ved nedklassificering;
The 10 articles of each instrument are primarily concerned with the following basic principles: the definition of Community archives; the time limit after which documents can be released; special rules relating to certain confidential or secret documents; the declassification procedure; the question of
Efter at der forelå positive udtalelser fra Europa-Parlamentet og Det rådgivende Udvalg for EKSF, traf Rådet på sit møde den 1. og 8. februar 1983 beslutning om at åbne Fællesskabernes historiske arkiver i henhold til den generelle regel på 30 år, hvilket for EKSFs vedkommende vil sige fra januar 1983, medens EØFs og Euratoms arkiver åbnes fra januar 1989.
A favourable opinion having been delivered by the European Parliament and the ECSC Consultative Committee, the Council and the Commission decided on 1 and 8 February 1983 to release the historical archives of the Communities to the public in accordance with the 30-year rule, beginning in January 1983 with ECSC records and continuing in January 1989 with EEC and EURATOM records (see p. 71 et seq.J.
Arkivtjenesterne i De europæiske Fællesskabers institutioner og organer
Archives services of the Institutions and of other Organs of the European Communities
De forskellige EF-institu-tioner er af den opfattelse, at der, uden hensyn til hvad der er karakteristisk for den enkelte in stitution, bør sikres en harmoniseret fremgangsmåde i samtlige arkivtjenester, især med hen blik på en systematisk udnyttelse og tilgængeliggørelse af de historiske arkiver.
The Institutions of the European Communities all felt that, regardless of their own specific features, their methods should be harmonized in order to en sure uniform treatment of the historical archives with a view to making them available to the public.
Der er i den henseende truffet passende foranstaltninger.
Appropriate steps are being taken to that effect.
Det fremgår af de kontakter, der er blevet knyttet mellem in stitutionerne på teknisk og arkivistisk plan, at alle parter klart foretrækker en fælles politik for en forvaltning af arkiverne i De europæiske Fællesskaber, idet denne forvaltning baseres på fællesskabsbestemmelserne vedrørende arkiverne.
Interinstitutional contacts on technical matters between archives services have shown that all of them favour the development of a common policy for the management of Community archives based on the relevant Community regulation.
Det må således ikke glemmes, at arkivområdet — som adskillige andre sider af det of fentlige liv — fuldstændigt har ændret sig i løbet af efterkrigstiden — en udvikling, der i løbet af de sidste ti år er gået endnu hurtigere.
It must not be forgotten that the sphere of archives — like many other areas of public life — has changed radically since the war, and with gathering momentum over the last 10 years.
Ændringen har også rørt ved og revideret begrebet ar kivar. I dag skal arkivaren kunne benytte sig af de mest moderne metoder på arkivområdet.
These changes are reflected in the professional image of the archivist, who must now be able to use the most up-to-date methods in his field.
Tjenesten for Europa-Parlamentets officielle arkiver er un derlagt generaldirektoratet for Parlamentets bureau og al mindelige anliggender og til knyttet afdelingen for posttjeneste, arkiver og edb-registrering.
The official archives service of the European Parliament is attached, within the framework of the Directorate-General of the Registry and General Services, to the Division 'Mail, Official Archives and Data Processing for Parliamentary Questions and Acts'.
Tjenesten rummer følgende sektioner: mødedokumenter, posttjeneste, originalakter og bekræftede kopier, mikrografier. fier.
The service has four sections: meet ing documents; official mail; original acts and true copies; micrographics.
Arkivtjenesten i Rådet for De eu ropæiske Fællesskaber
The archives service of the Council of the European Com­munities c.
I Rådets centraliserede ar kivtjeneste opbevares samtlige dokumenter og aktstykker, som produceres af eller modtages i Rådet, og som vedrører De eu ropæiske Fællesskabers virksomhed. Forvaltningen af dokumenterne baseres på det universelle decimalklassifikationssystem (UDK).
The archives service of the Council is centralized and serves as the repository for docu ments and records of all types which have been produced or received by the Council and concern the activities of the European Communities.
Arkivernes vigtigste arbejde består i at levere det fornødne støttemateriale til de sagsbehandlende tjenester i Rådets re gi, hvilket vil sige levering af re ferencer, dokumenter og akter til Rådets generalsekretariat, til medlemsstaternes faste repræsentationer og til de andre EF-institutioner.
The archives serve basically as logistical support for Council staff. They are used to supply information, documents and files to the General Secretariat of the Council, the Permanent Representatives, the Member States and the other Community Institutions.
Arkivtjenesten i Det rådgivende Udvalg for EKSF har følgende hovedopgaver: for valtning af de kurante arkiver i Kommissionens generaldirektorater og andre tjenestegrene samt forberedelsen af åbningen af de historiske arkiver.
The General Archives (Historical Archives and Current Records) of the Commission are concerned mainly with the ad ministration of the current records of the Directorates-General and other services of the Commission and the preparations for the opening of the his torical archives to the public.
På grund af sin særlige struktur har EKSFs rådgivende Udvalg ikke nogen arkivtjeneste.
By reason of its special structure the Consultative Com mittee of the ECSC has no archives service.
En stor del af udvalgets dokumenter og aktstykker fra EKSFs første år indgår i Kom missionens arkiver.
A substantial proportion of the Committee's documents and records relating to the early years of the ECSC have been integrated into the Commission's archives.
Arkivtjenesten De europæiske Fællesskabers økonomiske og sociale Udvalg
The archives service of the Eco­nomic and Social Committee of the European Communities
Kommissionens generelle arkiver har til huse i »Square de Meeûs«-bygningen i Bruxelles.
The General Archives of the Commission are based in the Square de Meeds building in Brussels.
I den nuværende fase er de op delt i fire sektioner: analyser (registrering), aflevering og fremtagelse, planlægning og forvaltning, samarbejde mellem organer og institutioner. I øjeblikket råder tjenesten over 14 000 hyldemeter dokumenter og aktstykker, heraf 2 400 meter for EKSFs Høje Myndighed, fordelt over flere arkivdepoter.
They are subdivided into four sections: historical analysis; transfer and research; planning and treatment; interinstitutional cooperation.
Arkivsektoren er op delt i to sektioner: kurante arkiver og mellemarkiver.
The archives section is split in two: current records and intermediate archives.
Mellem arkiverne råder i øjeblikket over ca. 450 hyldemeter.
The intermediate archives (static archives) now consist of approximately 450 linear metres.
Universaldecimalklassifikation (UDK) anvendes for samtlige arkivaliers vedkommende.
The archives service of the Court of Justice of the European Communities
For så vidt angår Kommissionens generaldirektorater og andre tjenestegrene i Luxembourg, er der på stedet indrettet et centralt depot for mellem arkiver.
The Universal Decimal Classification System (UDC) is used throughout.
Arkivtjenesten i Domstolen for De europæiske Fællesskaber
The Court of Justice does not have a central archives service.
Domstolen råder ikke over en centraliseret arkivtjeneste.
Administrative files are still held by the departments concerned.
De administrative akter findes fortsat i de forskellige tjeneste grene, medens sagsakterne for vares i Domstolens justitskontor. tor.
Files relating to cases before the Court are kept by the Registrar.
Arkivtjenesten i Revisionsretten for De europæiske Fællesskaber ber
The archives service of the Court of Auditors of the Euro­pean Communities
Revisionsrettens akter for vares i de kurante arkiver.
The files of the Court of Au ditors are kept with its current
kurante arkiver, mellemarkiver, historiske
archives and
»Kurante arkiver«: arkivalier omfattende alle dokumenter og aktstykker af enhver art, uanset deres form eller det materiale, hvorved de formidles, som udarbejdes eller modtages af én af EF-institutionerne, en repræsentant herfor eller en EF-medarbejder i embeds medfør, og som vedrører EKSFs, EØFs eller Euratoms virksomhed.
'Current records' means all those documents and records, of whatever type and in whatever medium, which have originated in or been received by one of the Institutions or by their representatives or servants in the performance of their duties, and which relate to the activities of the ECSC, the EEC or EURATOM.
Dokumenter og aktstykker, der ikke længere er i administrativ brug, og som der ikke mere er noget behov for at opbevare i tjenestegrenene, betragtes som »mellemarkivalier« (»semikurante arkivalier«).
Documents and records which no longer have immediate administrative use and therefore do not need to be kept in the Directorates-General and other services are regarded as 'intermediate archives' (semi-current archives).
Den del af dokumenterne og aktstykkerne, som efter særlige kriterier er blevet udvalgt til varig opbevaring, udgør »de historiske arkiver«.
Those documents and records that have been selected according to specific criteria for permanent preservation are the 'historical archives'.
Samlingerne i EKSFs historiske arkiver
Record groups in the historical archives of the ECSC
Det fremgår af den analyse, der hidtil er gennemført af EKSF-institutionernes akter, at mængden af dokumenter og aktstykker er meget varierende, alt efter de forskellige perioder, det drejer sig om.
The analysis of the files of the ECSC Institutions carried out to date has shown that the quantity of documents and records varies widely according to the period.
gøres tilgængelige for offentligheden hvert år ifølge den ge nerelle regel på 30 år, vil til en begyndelse være forholdsvis begrænset, men vil stige betragteligt fra år til år (1953, 1954, 1955 osv.), og især fra og med 1958, hvor EØF og Euratom blev oprettet.
the 30-year rule will be fairly limited to begin with, but will then rise steadily year by year (1953, 1954, 1955, etc.), especially from 1958 onwards, when the EEC and EURATOM were established. lished.
EKSF-institutionernes arkiv samlinger giver indblik i, hvorledes den første EF-fase var organiseret, og i den virksomhed, der fandt sted (anvendelse af EKSF-traktaten, oprettelse og udvidelse af det fælles marked, forbindelserne med medlemsstaterne, tredjelande og andre internationale organisationer osv.), og ud fra et historisk synspunkt er disse samlinger af ubestridelig værdi.
The record groups of the ECSC archives reflect the organization, functioning and activities of this first period in the life of the Community (particularly the implementation of the ECSC Treaty, the establishment and enlargement of the Common Market, relations with the Member States, non-member countries and other international or ganizations, etc.) and are of un deniable historical value.
Eftersom Den Høje Myndighed for EKSF indledte sit arbejde den 10. august 1952 i Luxembourg, finder man fra og med denne dato et større antal dokumenter og aktstykker i EF-arkiverne, som er interessante ud fra et historisk synspunkt.
Since the High Authority of the ECSC started work in Lux embourg on 10 August 1952, it is from this date onwards that one finds an increasing number of historically interesting docu ments and records in the Com munity archives.