natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Domstolen har afsagt en anden dom vedrørende spørgsmålet om en lovgivning vedrørende industriel ejendomsret er forenelig med traktatens artikel 30 og 36. Det drejer sig om sagerne 55/80 og 57/804), hvor Domstolen nåede til den konklusion, at en national lovgivning, der gav et ophavsretsselskab ret til ved forhandling af visse lydbærere på det nationale marked — såfremt de i en anden medlemsstat er bragt i omsætning med samtykke fra indehaverne af rettighederne — at kræve betaling af en afgift svarende til forskellen imellem de licensafgifter, som sædvanligvis opkrærves i indførselsstaten og de lavere licensafgifter, der er betalt i den medlemsstat, hvoraf varerne udføres, var ufornenelig med
Another judgment concerning the compatibility of legislation on industrial property with Articles 30 and 36 was given in Joined Cases 55 and 57/80.5 In a preliminary ruling the Court found incompatible with those articles a national law permitting a performing rights society to require, in respect of the distribution on the national market of sound recordings which had been placed on the market in another Member State with the composer's consent, a fee equal to the difference between the customary licence fee in the importing Member State and the lower licence fee paid in the exporting Member State. This
1979, s. 3409 ; Trettende Almindelige Beretning, nr. 612.
Groenveld ν Produktschap voor Vlees [1979] ECR 3409; Thirteenth General Report, point 612.
FÆLLESSKABSRETTEN
300 COMMUNITY LAW
Domstolen har i øvrigt fastslået1), at man ikke med hjemmel i artikel 36 kan påberåbe sig retten til et varemærke for herved at forhindre en importør i at markedsføre et farmaceutisk produkt, der er fremstillet i en anden medlemsstat af et datterselskab til hørende varemærkeindehaveren, og som med dennes samtykke er forsynet med hans varemærke, når forholdet er det, at den pågældende importør blot har reemballeret det omhandlede produkt ved at erstatte den ydre emballage uden at ændre den indre indpakning, og det af fabrikanten på den ydre emballage påsatte varemærke er synliggjort på emballagen, samtidig med at det klart er angivet herpå, at produktet er blevet fremstillet af varemærkeindehaverens datterselskab, og at importøren har ompakket produktet.
In another case1 the Court held that Article 36 could not be relied upon by a trade-mark owner to prevent the marketing in his Member State of a pharmaceuti­cal product which, after being manufactured by the owner's subsidiary in another Member State and there marked with the trade-mark with his consent, had then been imported and repackaged by a third person, who had simply replaced the outer packaging so as to leave the manufacturer's trade-mark on the untouched inner packaging visible through the new outer packaging, and had clearly indicated on the outer packaging that the product has been manufactured by the subsidiary of the trade-mark owner and repackaged by the importer.
Domstolen har ligeledes i en sag om traktatbrud, der var anlagt mod en medlemsstat2) taget stilling til, om en bestemt national lovgivning var i overensstemmelse med traktatens artikel 30 og 36.
The Court was also asked to rale, in proceedings for failure by a Member State to fulfil an obligation,2 on the compatibility with Articles 30 and 36 of the
Den pågældende medlemsstat bestred ikke, at en sådan lovgivning havde restriktive virkninger for varernes frie bevægelighed, men den hævdede, at den i medfør af artikel 36 var begrundet i hensynet til forbrugerbeskyttelsen og i hensynet til opretholdelsen af god handelsskik mellem producenterne.
The Member State concerned did not challenge the fact that such a law had restrictive effects on the free movement of goods, but main­tained that it was justified under Article 36 on the grounds of consumer protection and of maintaining fairness in commercial transactions between producers.
Domstolen forkastede dette argument i forbindelse med artikel 36, idet den fandt, at da hverken forbrugerbeskyttelse eller god handelsskik er nævnt blandt undtagelserne i artikel 36, kan disse grunde ikke som sådanne påberåbes i forbindelse med denne artikel.
The Court rejected the submission based on Article 36, stating that, since the derogations under Article 36 do not include either the protection of consumers or the fairness of commercial transactions, those grounds may not be relied upon as such pursuant to that article.
Men den fandt til gengæld, at dette argument måtte undersøges i forhold til artikel 30, og med støtte i sin hidtidige retspraksis, hvorefter alene en ordning, der uden forskel gælder for inden landske og indførte produkter, kan begrundes med de påberåbte omstændigheder, konstaterede den, at dette ikke var tilfældet i den foreliggende sag.
It did, however, hold that the submission must be examined on the basis of Article 30 and, confirming its earlier decisions that only rales which applied equally to national and imported products could be justified on the grounds invoked, it found that this did not apply in the case in point.
EF-Domstolen, 17.6.1981 (Kommissionen/Irland, sag 113/80) - endnu ikke offentliggjort.
Case 113/80 Commission ν Ireland: not yet reported.
EF-Domstolen, 14.7.1981 (Merck/Stephar, sag 187/80) - endnu ikke offentliggjort.
Merck ν Stephar: not yet reported.
305 væsentlige kerne i patentretten især består i, at der tildeles opfinderen en eneret til, som den første at bringe produktet i omsætning. Domstolen udledte heraf, at EØF-traktatens regler om frie varebevægelser, herunder bestemmelserne i artikel 36, skal fortolkes således, at de er til hinder for, at indehaveren afpatentet til et lægemiddel, der omsætter dette lægemiddel i en medlemsstat, hvor der eksisterer patentbeskyttelse, og som derefter bringer dette i omsætning i en anden medlemsstat, hvor nævnte beskyttelse ikke består, kan udnytte den ret, som nævnte medlemsstats lovgivning giver ham, til at nedlægge forbud mod at produktet bringes i omsætning i denne samme stat, når det importeres fra den anden nævnte medlemsstat.
INTERPRETATION & APPLICATION PF SUBSTANTIVE RULES OF COMMUNITY LAW 301 the specific subject matter of a patent, the essence of a patent right is that it confers on the inventor an exclusive right to put the product on the market for the first time. The Court concluded that the EEC Treaty rales on the free movement of goods, including the provisions of Article 36, must be interpreted as barring the owner of a patent for a medicinal product who sells that product in one Member State where patent rights exist and then markets it himself in another Member State where such rights do not exist from using the right conferred on him by the law of the first Member State in order to prohibit the marketing in that State of the product imported from the other Member State. ECSC
På EKSF-traktatens område er der blevet anlagt over tyve sager om annullation og indgivet en lang række begæringer om foreløbige forholdsregler i anledning af en række individuelle beslutninger, der var rettet til de enkelte jern- og stålvirksomheder, og hvori man meddeler dem deres produktionskvoter i henhold til den almindelige beslutning nr. 2794/80/EKSF1), der indførte kvotaordningen.
In the sphere of the European Coal and Steel Community, over 20 ac­tions were brought for the annulment of individual decisions setting production quotas for steel firms under the general decision establishing the quota system (No 2794/80/ECSC) ' and a number of applications were also made for injunctions provisionally suspending the quotas.
Domstolen annullerede delvis en af de to individuelle beslutninger, som var påklaget af Krupp, som gjorde gældende, at Kommissionen havde fortolket en bestemmelse i den almindelige beslutning på en måde, der kunne føre til diskrimination.
The Court partially annulled one of the two individual decisions contested by Krapp, on the ground that the Commission had interpreted a clause in the general decision in a way likely to cause discrimination.
I Halyps-sagen blev sagsøgeren ved kendelse tilpligtet at fremlægge alle relevante oplysninger til brug for Kommissionen, således at denne på grundlag heraf kunne tage stilling til, om en tilpasning af kvoterne kunne tillades inden for rammerne af den ordning, der var indført ved den almindelige beslutning ; begæringen blev med hensyn til de øvrige punkter afslået.
The order on the application for an injunction by Halyps required the applicant to supply the Commission with full information so as to allow it to decide whether it was possible under the scheme set up by the general decision to adapt the quotas allocated to Halyps ; the other claims made by the applicant were dismissed.
For så vidt angår spørgsmålet omformforskrifterne til de individuelle beslutninger, hvorved de tildelte kvoter blev meddelt, har Domstolen i Krupp-dommen udtalt, at manglende overholdelse af de formforskrifter, der nærmere er angivet i beslutning 22/60 s)
With regard to the form in which the individual decisions setting the quotas were issued, the Court found in the Krapp judgment that it was not essential for their validity that the decisions should meet the detailed formal requirements prescribed by Decision No 22/605 where the decisions were clearly in implementa­tion of the quota scheme established by a general decision which itself had met those requirements. On the statements of reasons given in the individual decisions,
EF-Domstolen, 28.10.81 (Krupp Stahl/Kommissionen, forenede sager 275/80 og 24/81) - endnu ikke offentliggjort. 3) EF-Domstolen, 16.12.80 (Metallurgica Rumi/Kommissionen, sag 258/80 R), Sml.
Joined Cases 275/80 and 24/81 Krupp Stahl ν Commission: not yet reported.
1980, s. 3867 ; EF-Domstolen, 26.2.81 (Arbed/Kommissionen, sag 20/81 R) - endnu ikke offentliggjort; EF-Domstolen, 20.3.81 (Metallurgiki Halyps/Kommissionen, sag 41/81 R) - endnu ikke offentliggjort.
OJ L 180, 1.7.1981, amended by Decisions Nos 1832/81/ECSC of 3.7.1981 (OJ L 184, 4.7.1981) and
4) EFT L 180 af 1.7.1981, beslutning ændret ved beslutning 1832/81/EKSF af 3.7.1981 (EFT L 184 af 4.7.1981) og 2804/81/EKSF af 23.9.1981 (EFT L 278 af 1.10.1981). 5) EFT nr. 61 af 29.9.1960.
2804/81/ECSC of 23.9.1981 (OJ L 278, 1.10.81).
Hvad angår spørgsmålet om begrundelsen i sådanne individuelle beslutninger, der blot angav referenceproduktioneerne og produktionskvoterne for hver enkelt virksomhed på grundlag af de tal, som den enkelte virksomhed selv var fremkommet med, og beregnet efter den metode, der er foreskrevet i beslutning nr. 2794/80, udtalte Dom stolen, at denne begrundelse godt måtte være summarisk, forudsat at den ikke fratog sagsøgeren mulighed for at efterprøve, om reglerne i den almindelige beslutning var anvendt korrekt og ikke forhindrede Domstolen i at foretage kontrol.
IV­2 which were confined to indications of the reference production level and produc­tion quota of each firm based on figures supplied by the firm itself and using methods of calculation set out in Decision No 2794/80, the Court confirmed that the statement of reasons could be concise provided it did not deprive the applicant of the opportunity of checking that the rales laid down by the general decision had been properly applied or prevent the Court from carrying out its judicial review.
Spørgsmålet om forholdet mellem den almindelige beslutning og de individuelle beslutninger har ligeledes givet anledning til to udtalelser under sagsbehandlingen.
The Court also ruled on two points ot procedure concerning the relationship between the general decision and individual decisions made under it.
I Krupp-sagen udtalte Domstolen i lighed med sin tidligere praksis, at man i et søgsmål om annullation af en individuel beslutning kun kan påberåbe sig ugyldigheden af visse be stemmelser i den generelle beslutning, dersom den individuelle beslutning er udstedt på grundlag af den bestemmelse, der påstås ulovlig.
Confirming previous rulings, the Court held in the Krapp case that the applicant bringing an action for the annulment of an individual decision addressed to him may challenge the legality only of such provisions of the general decision as are actually imple­mented by the individual decision.
De redige konsekvenser af en bindende kvoteordning, hvor der fastsættes kvoter for korte tidsrum ad gangen, er, at en dom vedrørende realiteten først vil blive truffet, når det kvartal, som kvoten refererer sig til, er udløbet.
A mandatory quota system in which the quotas are revised every three months means that the judgment on ä main action contesting a quota will not be delivered until after the three­month period to which the quota relates has expired.
En kendelse om foreløbige forholdsregler, hvorved kvoterne for et kvartal forhøjes (eller suspenderes), vil i givet fald foregribe den senere afgørelse af tvisten i hovedsagen.
In the order made in the Rumi case in October 1980, the Court appears to have concluded from this that for it to be able to grant an injunction the applicant must above all show that he is likely to suffer 'serious and irreversible damage'.
I den i Rumi-sagen trufne kendelse af december 1980, synes Domstolen at have udledt heraf, at man, som betingelse for at de ønskede for holdsregler kan tillades, må kræve bevis for et »alvorligt og uopretteligt tab« ; i Arbed-sa-gen fra februar 1981 opfordrede Domstolen i øvrigt parterne til sammen at undersøge, om den skriftlige procedure i givet fald kunne fremskyndes for herved at mindske risikoen for, at dommen vedrørende realiteten bliver truffet på et for sent tidspunkt.
In the order made on the Arbed case in February 1981, the Court asked the parties to confer together on the possibility of speeding up the written procedure to avoid the judgment on the main action being delivered too late.
FORTOLKNING OG ANVENDELSE AF FÆLLESSKABSRETTENS MATERIELLE REGLER
INTERPRETATION & APPLICATION OF SUBSTANTIVE RULES OF COMMUNITY LAW 303 in a proceeding under Article 85 of the Treaty, and thereby upheld the decision1decision. The Commission had found that the exclusive purchase obligation imposed on the members of the cooperative and the obligation to pay, upon withdrawal, an amount in proportion to the quantity of rennet purchased from the cooperative each year (obligations laid down in the rales of the cooperative) constituted infringements of Article 85(1) of the Treaty.
Kommissionen fastlog i sin beslutning, at den eksklusive kodeksforpligtelse, der var pålagt andelshaverne samt forpligtelsen til ved udtræden at betale et beløb i forhold til den mængde løbe, der årligt var indkøbt (en forpligtelse, der var fastsat i dennes vedtægter), udgjorde overtrædelser af traktatens artikel 85, stk. 1.
The Commission recognized that the first conditions for the application of Article 85(3) were satisfied, since the setting-up of the cooperative had contributed to improving the production and distribution of rennet, while allowing consumers a fair share of the resulting benefit ; but the last two were not.
Domstolen fandt ligeledes, at den fritagelse for landbrugssammenslutninger, som er hjemlet i artikel 2 i forordning nr. 26/62 3) ikke kunne komme i anvendelse, eftersom løbe ikke er et af de i bilag II til EØF-traktaten nævnte landbrugsprodukter.
The Court also ruled that the exemption in respect of farmers' associations pro­vided in Article 2 of Regulation No 262 did not apply, since rennet was not one of the agricultural products listed in Annex II to the EEC Treaty.
I sag 126/804) fik Domstolen forelagt spørgsmålet dels om, hvorvidt en national overenskomst mellem udgiverne og fagforbundet af videreforhandlere af aviser og tidsskrifter vedrørende eneforhandling af aviser og tidsskrifter i Italien kunne udgøre en overtrædelse af forbudet i EØF-traktatens artikel 85 mod karteller, dels om hvorvidt klausulen vedrørende selektivt videresalg i den pågældende overenskomst ikke kunne falde ind under forbudet i traktatens artikel 85, stk. 1, og 86, stk. 1.
In Case 126/803 the Court was asked to rale on whether a national agreement between publishers and the newsagents' federation concerning the exclusive distri­bution of daily newspapers and periodicals in Italy was an infringement of the prohibition on restrictive agreements in Article 85 and whether the selective distribution clause in the agreement was caught by the prohibition in Article 85(1) and the first paragraph of Article 86.
Domstolen blev endvidere spurgt, om den pågældende overenskomst kunne nyde godt af undtagelsen i traktatens artikel 85, stk. 3, eller eventuelt af gruppefritagelsen i Rådets forordning nr. 19/65 og Kommissionens forordning nr. 67/67.
The Court was also asked whether the agreement could be exempted under Article 85(3) or was eligible for the block exemption provided for by Council Regulation No 19/65 and Commission Regula­tion No 67/67.
Rådets forordning nr. 26 af 4. april 1962 om anvendelse af visse konkurrenceregler inden for produktion og
2 Council Regulation No 26 of 4 April 1962 applying certain rules of competition to production of and trade in agricultural products: OJ 30, 20.4.1962.
EF-Domstolen, 16.6.1981 (Salonia/Poidomani e figli, sag 126/80) - endnu ikke offentliggjort.
3 Salonia ν Poidomani e figli: not yet reported.
Vedrørende det første spørgsmål udtalte Domstolen, som herved fulgte sin hidtidige retspraksis, at en aftale om eneforhandling af aviser og tidsskrifter, som f.eks. den omtvistede aftale, kun rammes af forbudet i traktatens artikel 85, såfremt den mærkbart kan påvirke samhandelen mellem medlemsstater. Hvad angår klausulen om selektivt videre salg, fulgte Domstolen ligeledes sin hidtidige retspraksis og statuerede, at en sådan klausul, hvorefter kun godkendte forhandlere, der har fået meddelt autorisation, kan få leveret de varer, der omfattes af overenskomsten, ikke udgør nogen overtrædelse af traktatens artikel 85, stk. 1, eller 86, stk. 1, såfremt udvælgelsen af godkendte forhandlere sker i henhold til objektive kriterier vedrørende forhandlerens faglige kvalifikationer, hans personales faglige dygtighed og hans salgslokalers beskaffenhed og ud fra en bedømmelse af, hvad forhandlingen af de pågældende varer kræver, og såfremt disse kriterier fastsættes ens for alle videreforhandlere og anvendes uden forskelsbehandling.
IV-2 distribution clause, the Court also reaffirmed earlier judgments in ruling that a clause of this sort which restricts the supply of the products covered by the agreement to authorized licence-holders is not in breach of Article 85(1) or of the first paragraph of Article 86 if it appears that the authorized vendors are selected on the basis of objective criteria relating to the capacity of the retailer, his employees and his facilities in connection with the requirements for the distribution of the product and that those criteria are determined uniformly in relation to all potential retailers and applied in a manner which does not lead to discrimination.
Domstolen har i øvrigt fastslået i sag 172/80J), at konkurrencereglerne også finder anvendelse på banksektoren 2). Spørgsmålet var i den foreliggende sag, om opkrævningen af et fast gebyr af de beløb, som bankerne eller størsteparten af disse overfører for deres kunder fra én medlemsstat til en anden, udgjorde en samordnet praksis, der er forbudt i medfør af traktatens artikel 85, stk. 1.
In Case 172/801 the Court affirmed that the rales on competition apply to banking.2 The case concerned the question whether the debiting by banks, or at least by most of them, of a uniform bank charge on transfers from one Member State to another of sums from their customers' funds was a concerted practice prohibited by Article 85(1).
Domstolen var nemlig af den opfattelse, at et sådant søgsmål kunne tvinge Dom stolen til at tage stilling til spørgsmål, hvorom Kommissionen endnu ikke har haft lejlighed til at udtale sig, hvilket ville være uforeneligt med den kompetencefordeling, der består
Such an action might make it necessary for the Court to rale on questions on which the Commission had not yet taken a final decision, which would be contrary to the separation of powers between the Commission and the Court. The measures in question did not affect the company's legal position or prejudice its interests.
Anden Beretning om Konkurrencepolitikken, nr. 51 ff. EF-Domstolen, 11.11.1981 (IBM/Kommissionen, sag 60/81) - endnu ikke offentliggjort.
2 Second Report on Competition Policy, point 51 et seq. 3 Case 60/81 IBM ν Commission: not yet reported.
FORTOLKNING OG ANVENDELSE AF FÆLLESSKABSRETTENS MATERIELLE REGLER
INTERPRETATION & APPLICATION PF SUBSTANTIVE RULES OF COMMUNITY LAW 305 Tax discrimination and taxation
Domstolen har i sagerne 140/79 og 46/80a) afsagt to interessante domme ved rørende fortolkningen af traktatens artikel 95.
The Court delivered two interesting judgments in Cases 140/79 and 46/801 on the interpretation of Article 95 of tne Treaty.
Det spørgsmål, som rejstes i de to sager, var praktisk taget det samme, nemlig om Italien lovligt kunne anvende en højere beskatnings- sats for syntetisk fremstillet ethylalkohol fremstillet i Italien på grundlag af landbrugsprodukter.
The question raised in both cases was virtually identical, namely whether Italy could lawfully impose a higher tax on synthetic ethyl alcohol than on ethyl alcohol produced in Italy from agricultural products.
I fortsættelse af linjen fra dommene »Bobie«2), »Hansen«3) og »Kommissionen/ Italien«4) udtalte Domstolen, at en sådan differentierende afgiftsordning ikke var i strid med artikel 95, skønt de to produkter var ens. Domstolen mente, at det, som det drejede sig om, var den italienske regerings legitime økonomiske valg, som bestod i at begunstige produktionen af alkohol, fremstillet på grundlag af landbrugsprodukter.
The Court, following its judgments 'mBobie,2 Hansen3and Commission ν Italy,4held that differential taxation of this nature was not contrary to Article 95, even though the two products were identical.
Man kunne desuden ikke anse den for at have en beskyttende virkning, da den tillige havde den virkning, at den forhindrede en udvikling i selve Italien af produktionen af syntetisk alkohol.
Furthermore, it could not be regarded as protective since it also had the consequence of hampering the production of synthetic alcohol in Italy.
Tilbage står at konstatere, hvorledes denne dom kan forenes med dommene i »alkohol«-sa-gerne af 27. februar 1980s). Man bør imidlertid mærke sig, at de nationale ordninger havde en beskyttende virkning, mens Domstolen i de to foreliggende sager udtrykkeligt fremhævede, at det pågældende beskatningssystem ikke havde en beskyttende virkning.
It remains to be seen how this judgment can be reconciled with those in the alcohol cases of 27 February 1980.5 It should be noted, however, that in those cases the national arrangements were protective, whereas in the present two cases the Court pointed out expressly that the tax system in question was not protective.
Således fastslog Domstolen i sagerne 142 og 143/806), at et nationalt afgiftssystem, der er »udformet« således, at afgiftsfritagelser eller -nedsættelser forbeholdes den indenlandske produktion, udgør en forskelsbehandling, som er forbudt ved EØF-traktatens artikel 95. Denne dom ligger på a)
First of all, in Joined Cases 142 and 143/806 the Court held that a system of national taxation 'organized so as to limit exemptions or reduced rates of tax to national production alone constitutes dis­ crimination prohibited by Article 95 of the EEC Treaty'.
1980, s. 385 ; EF-Domstolen, 27.2.1980 (Kommissionen/Det forenede Kongerige, sag 170/78), Sml.
Rumhaus Hansen GmbH & Co ν HZA Flensburg: not yet reported. 8
FÆLLESSKABSRETTEN
306 COMMUNITY LAW
Det drejer sig om sag 158/804), hvor Domstolen uafhængigt af de institutionelle og toldmæssige aspekter tog stilling til fortolkningen af Rådets direktiv 69/169 af 28. maj 1969 5) om harmonisering af de administrative eller ved lov fastsatte bestemmelser om fritagelse for omsætningsafgifter og punktafgifter ved indførsel i den internationale rejsetrafik.
IV-2 from the institutional and customs aspects, the Court gave a ruling on the interpre­tation of Council Directive 69/169/EEC of 28 May 19691 on the harmonization of provisions laid down by law, regulation or administrative action relating to exemp­tion from turnover tax and excise duty on imports in international travel.