natgillin/translations-raw huggingface dataset:
De betragter ikke deres arbejde som en karriere, men som en økonomisk nødven dighed, og den samme formålsbestemte holdning (hvor der er stor afstand over for virksomheden såvel som over for de umiddelbart overordnede) gælder også over for fagbevægelsen, uden at tilhørsforholdet svækkes. Selv om deres vision om de sociale klasser placerer dem i den enorme helhed, som de kalder middelklassen, og hvorfra kun udelukkes de elendige og de meget privilegerede, har de siden 1969 vist, at de stadig er militante, i hvert fald når det gælder om at forsvare deres lønninger individuelt eller kollektivt.
But thebe rorkers have not becoriröpetty bourgeois. llhela they brly their house they tlo not stop voting lebour(at leaet, not neceegarily, but tbe negult rnay be dliffcrent if tbey brryr ahouse in a niitdlle-clasg district). fhey look upon their work not as a careerbnrt as an econonic neceesity antl take the eane pragmatic view (which producesin them a very dietant attituite toward.s both the unclertalcing antl their imtecliatesuperiore) of unionim, though this aloes not entail a fa1l in union nenberehip.Although their concept of the cLase eystern places them within the vast categptywhich they caLl the miditle claae, which lnclucles all but the very poor anil thevery priviLeged, they have given eviclence of eone inherent nilitancy since 1969,if only to protect their wagee, incliviclually or as a bodyi Lacking revolutionaryconvictiong and elass eoliclarity, they becone keenly Evare of their interestsas a categortrr.
til de ugunstigt stillede bevægelser. Men når de mange specialarbejdere har spillet en dominerende rolle i de store konflikter, så er det ikke (det har Italiens eksempel allerede vist os), fordi de er en marginalgruppe, men fordi de er en central gruppe både i virksomheden, dvs. produktionen, og i forbindelse med ændringer ne af samfundslivet. Det er sandt, at de som helhed er udsat for større organisationspres end andre, og at de har behov for den kollektive aktion.
Tbe nase of seni-gkilled workerspla,yed a naJor rolo in the big disputes aot becauge it is a üarginal group (aethe Italian example hae ehown) but becauee it has e central role in the productionprocess anit in *he changes in social life.
Men det nye er, at de ud over at de er så mange også har fået mulighed for at udtrykke deres krav og at gøre dem gældende.
But what le new, apart fron their nunbers, ie that theee workerg have hadan opportunity to e:qpreaa and prese their clains.
I dag har arbejderne sandelig andet at miste end deres lænker. Elendigheden er ikke længere hoveddrivkraften bag kravene.
Toilay the workers surely have something other to Lose than their chains.Poverty ie no longer the main motive force behincl their claims.
Heftigheden i modstanden er således delvis dæmpet, og der er op stået andre krav, ved at man sammenligner med de velstilledes ind komster, i forbindelse med produktionskravene, det specialiserede arbejde, de dårlige fremtidsudsigter og usikkerheden.
So to gomeertent the oppositions have become less viol.ent'ancl other demanctsare beingput forrrard ae a result of the comparison of their earnings with thoge ofnore prosperous categoriee. lltrey now protest against the parcel-1ing out ofproduction and tasks, against the lack of prospecte and lnsecurity.
Undertiden synes endog den omfattende solidaritet at være ret skrøbelig, idet man støtter sit fag fremfor sin klasse. Men har den grund læggende klassefølelse ændret sig meget, denne følelse af at være blandt de mindre gunstigt stillede, blandt dem, hvorpå den daglige byrde hviler (og som ikke har nogen underordnede at skubbe den over på), og måske navnlig blandt dem, som man bestemmer over, og som man træffer afgørelse for?
Sometimeseven their senee of solidlarity seems to have become more fragile : the workergives his support to his occupation rather than to his class' But it isquestionable whether tbe baeic claas consciousness has changed a great clealtor the sense of being one of the leaet well off, one of thoee who carriesthe burcten of itaily proctuction (antt hae no subordinate to whom to clelegate)antl perhaps above aLl the feeling of being one of those who is told what todo and for whom decisions are nacle fron above.
Den er snarere blevet banal, den har bredt sig fra fabrikken til kontoret, den har udstrakt sig til at omfatte mid delklassen, som ofte der har hentet mere end blot vendinger og holdninger. Fagbevægelsen er ikke længere udelukkende en arbej derbevægelse (men for visse lande som Frankrig har det været sådan de sidste halvtreds år), den samler arbejdere, der har forskellig oprindelse, uddannelse og vilkår.
llhie senee of cträss has in fact becone more conmonplace; it has spreadfrom the workshop to the office and now also covers the niilclle-gradecategories who have often taken over more than just its vocabulary anclattitudee. llhe unions no longer inclucle only nanual labour (this has beentrue for fifty,years in sone countries such as lbance) but also workers of
Den har imidlertid stadig i for skellig grad alt efter land, men til syvende og sidst med en usædvanlig lighed gennem de politiske kredse og forhandlingssystemer, bevaret de holdninger til modstand og kamp, som den har arvet fra arbejdertraditionen.
differentorigins,trainingandsituation.Yettheystillstandforthatsense ofoppositionandcombat whichtheyinheritedfrornthetraditionallabour movenent, to d.ifferent d.egrees depending on country yet with greatsimilaritiesineverypoliticalgroupa.nd negotiating systen.
Hvis man gør krav på denne arv, skyldes det da identitet eller i det mindste et tæt tilhørsforhold, eller er det for at råde over et instrument (fordi den bekræfter organisationernes kontinuitet og kraftigt udtrykker modsætningerne)?
The question is : do the unions hark back to this tradition for reasons of identity, or at any rate d.eep-rooted affinities, or for practl.cal reason€r (because it affirms the organi-zations' continuity and is a vigorous expression of opposition) ?
Det stigende antal "hvide flipper" blandt lønmodtagerne, de større faglige kvalifikationer og endnu mere uddannelsesniveauerne bevirker i høj grad, at man må stille dette spørgsmål.
I^Ijth the growing nurnbers of white-collar work'ers arnong wageearners,andtheinprovenentinski1lsand., even more,ineducational1eve1s,thisisaquestionthatneedstobeanswered.
Den tilnærmelse, der ubetinget har fundet sted mellem arbejdere og funktionærer, og som har givet sig udtryk i månedlig aflønning, er således ikke en sammensmeltning af de to grupper.
The und.eniable rapprochement between workers and employees r+hich isreflected.intheshifttornonthlypal'rnentisnot,therefore,afusionofthe two gro'rps.
Som vi allerede har sagt, skal der meget dybtgående ændringer til, for at de sociale forhold på en fabrik bliver de samme som på et kontor.
As we said before, very profound. changes vrould. have to occurbeforethesocialrelationsofaworkshop beconethesane asthoseofanoffice,Sothereisstillagreatdealofstabilityintheworkers?methods of action.
Denne stabilitet må imidlertid ikke skjule, at der på skuepladsen og ofte i forgrunden er dukket andre kategorier op end arbejderne fra den private industri.
this stability forefront, nust not conceal the advent on the scene, often at categories others than the workers of private industry.
Fagbevægelsens fodfæste inden for den offentlige sektor er ikke noget nye i Europa trods de meget forskellige lovgivninger. I Frankrig var GGT i 1930 på grund af den store depression først og fremmest en organisation af tjenestemænd og ansatte ved staten.
Public sector unions are not a recent phenornenonin Europe, in spite of the great differences in 1egis1-ation. fn trbance, after the great d.epression, the CGT of1930 started"asanorganizationofcivj.lservantsandstateemployees.
Men siden krigen er fagforeningsbevægelsen blevet udbredt og almindelig blandt ansatte i staten og offentlige, lokale organer (det gælder ikke kun for Europa).
Äfter the r,,'ar, trade unionisn spread to cover state and localauthorityenployees(thesame a.pplies outside Europe).
Derudover har oprettelsen af en offentlig industrisektor, der er mere eller mindre omfattende afhængigt af, hvilket land der er tale om, skabt en anden form for fagbevægelse.
Moreover, the industrial gave trarle officials, establ.ishnentofapublicdepend.ingonthecountry,Lastly,some categoriesof sector,ofvaryingunionismafurthersuch asteachers, importance fieltl of action, have greatly increased in numbers andhaveor6;anizedthemselvesona massivescale.
Dette gælder i Storbritannien i dag, hvor 50$ af alle lønmodtagere er medlemmer af en fagforening, og organisationsprocenten for den offentlige sektor er 85.
In the UK, vri.th an average tra.d.e union membership of 50 /, for employees public the rate of asawho1e,theratels85f.inthetrad.eunionmembership inthepublic
I Italien anslås organisationsprocenten i den offentlige sektor til 56 eller 57, dvs. lidt større end i den private sektor.
57 /", national sector.
I Frankrig er den første nationale fagforening (eller efter fransk skik, fagforbund) lærernes fagforbund, som har flere medlemmer end de tre fagfor bund inden for metalindustrien tilsammen. Dernæst findes de stærkeste fagforeningssammenslutninger inden for jernbanerne og inden for Electricité de France samt i minerne.
In ftaly, is estinated at fn Fbance, the sector sector, calleil slightly higher trade union (or than in the private federati"on as it is there) is the national education fed.eration, with more mernbers than the three metal-workersr federations together.
I Danmark har de senere års udvikling inden for forhandlingerne betydet, at stadig flere akademikere har foretrukket overenskomstansættelse fremfor tjene stemandsansættelse inden for den offentlige sektor.
Next in line are the rail.ways, the Electricitd de trbance and the nines. fn Denmark, negotiationhasbeconesuchanimportantelementthat more enployees are bouncl to the state by colLective agreenent than actual civil servants.
Den tryghed i ansættelsen, der finder inden for den offentlige sektor, har siden 1974 været et efterstræbt privilegium. Den styrker den faglige aktion.
Thejobsecurityofthepublicsectorhasbecome amuch enviedprivilegesince 1)1A,. ft gives more pohrer to union action, which has no doubt alsobeen favoureit by the attitude of the public authorities.
Denne er også utvivlsomt blevet fremmet ved de offentlige myndigheders holdning. Det var utænke-
In the IJK or lbanceafter the Seconcl lüorlil War is was nrost unlikely that the nationalizedundertakings would not point the way as regards compliance with the rightofassociationandjointconsultation.
ligt i Storbritannien såvel som i Frankrig lige efter den anden verdenskrig, at de nationaliserede virksomheder ikke gik i spidsen med hensyn til overholdelse af organisationsretten og den paritetiske konsultation.
Ttris does not necessarily nean that state ernployees are privilögeil intines of crisis, although tbey are certainly protected againet unemployurentancl their employer is not faceil with clifficulties at the end of the month.They can also be regardecL a6 examples for the policy of wage restrainte.But in fact their practical privileges d.o not necessarily natch theirapparent powers.
Det er ikke sikkert, at man heraf kan slutte, at an satte i staten i kriseperioder er begunstigede.
tbade unionisn has also spread. to private sector employees, althoughseldom to the sane degree.
I bankerne, forsikringsselskaberne og stormagasinerne har der været strejker i Belgien og i Frankrig.
Strikes have occumecl in banks, insuranceconpanies and large stores in Belgiun and lbance.
27$ af funktionærerne er medlemmer af fagforeninger i Storbritannien.
In the lJK 27 y'"ot ot private empLoyees are unionized.
De udgør 30$ af fagforeningsmedlemmerne i Irland.
In Irelancl they represent 3O /o of totalunion menbership.
I Tyskland er der så meget på spil, at forbindelserne mellem DGB og DAG (funktionærernes fagforening) er blevet udvidet så meget, at ar bejdsgiverne under tiden er forpligtet til at forhandle særskilt med hver enkelt (selv om forhandlingsresultatet meget sjældent er forskelligt).
In the Fecteral Republic of German;r they are so numerically important that relations between DGB and DAG (enployeesr union) have becornevery tense and ernployers sonetinee fintl themeelves obliged to negotiateseparately with each of them (although the outcome of the negotiationshardly iliffers).
En del af funktionærerne, men navnlig de funktionærer, hvis privilegier var truet, deltog i strejkerne i I968-I97O i Italien.
In Italy a nunber of employees, nainly those whoseprivilegeswereatrisk,tookpartinthe195 & -1970 strikes.
Krisen kan øge den indflydelse, funktionærernes fag foreninger har, idet funktionærerne er truet med hensyn til deres privilegier og deres afvigende vilkår, ikke alene i forbindelse med overgangen til månedlig aflønning, men også i forbindelse med de kriseforanstaltninger, der er blevet truffet til bekæmpelse af inflationen.
A crieis can intensifV the cl-airne of employeesr unions, whose privilegesancl ttifferences are threetenetl by monthty pa;nnent ancl by the energencymeasures takän to combat inflation.
I Belgien har funktionærernes fagforening, der er organiseret særskilt, og som forhandler særskilte kollektive over enskomster, nægtet at gå ind på arbejdsfordeling (som arbejderne er omfattet af) og at give afkald på deres meget høje godtgørelser i forbindelse med afskedigelse.
In Belgiurn the ernployeesf unions, whichare a separate organization negotiating separate coflective agreenents,refr.rsed to accept redundancy (to which the workers lrere subject) or to giveup their very high severance pay.
Endnu vigtigere for forhandlingernes fremtid er udvidelsen af fagbevægelsen til de højst kvalificerede funktionærer, tekniske tegnere, teknikere, ingeniører og højerestående funktionærer.
Even more irnportant for the future of negotiation is the exüeneion ofuaionim to the nost highly skilled eroployeesr to desigrnersr technicianstengineers andl aalninistrative staff. lltre trend is the sa,me .overywherealthough the reeults nay aLiffer quite wicleLy.
Tendensen er overalt den samme, selv om resultaterne synes forskellige.
In the Fecleral Republic of Ge:many the eenior executive staff (@) are on the board of directore.
Til gengæld er et stort antal af dem medlemmer af selvstyrende gruppesammenslutninger.
In other cases a, certain nunber of executive staff are menbers of
I Danmark hviler definitionen på en universitetsuddannelse.
In Dennark, the definition depends on the university clegree.
I Frankrig er begrebet "cadre" særlig bredt, da det dækker arbejdsledere og højt uddannede specialister, selv uden lederansvar (CGC stiler i virkeligheden imod at organisere endog overordnede funktionærer. nærer.
In France, the notion of executive etaff ie particularly broad sinoe it covera s:trpervisor.y staff anct highly skilled epecialists with no reeponeibllity forothers (tirä CCCin fact intende to organize even senior ealariedt ernpLoyees).
De har udgjort selv styrende grupper, der i princippet ikke er medlemmer af fagfor eninger, men som stræber mere og mere mod at beskytte egne interesser, og hovedorganisationerne forsøger at finde fælles aktionspunkter med dem.
They have setup independent groups whlch are not in principle unions but which concentratemore and nore on defending their category of job, and the confederations areseekingcommonissueswiththem,
Endelig er fagforeningsbevægelsen også i Storbritannien blevet udvidet til at omfatte teknikere og overordnede funktionærer på forskellige måder.
In the UK too, the union rnovement has spread to technical and executive gtaff, taking various forms.
Snart er der blevet oprettet fag foreninger for videnskabeligt og teknisk personale (Association of Scientific.
There are scientifi.c and technical staff unions (The Association of Scientific, Technical and.
Technical and Manageriel Staffs har forøget sit medlemsantal 2,5 gang fra I968 til 1974).
Manage r ia l Staffs increased its membership 2.5tinesbetween1!68and" 1974) i then there are the large-sca1e trorkerst unions which have set up subsidiaries for these enployees (the Amalgamated Union of Engineering l.lorkers set up the Technical ancl Allied Staffs);lastly,specialsectionshavebeensetupforthenew categories within the union, whether as part of general unions (TCWU), intlustrial unions (Iron and Steel Tracles Confederabion) or sectoral unions (Union of Shop Distributive and
De er imidlertid større end medlemsantallet angiver på grund af den strategiske plads, de indtager, men også på grund af den kompetence, de sidder inde med. Derfor forsøger de store fagforbund overalt at tiltrække teknikere og overordnede funktionærer, og disse spiller ofte en stor rolle i drøftelserne og de offentlige debatter.
The bigunionsarein fact trying to at'Lract technical and executive staff everywhere anil theseoftenplayaninportantro1.e inthepubli.cdiscussi"onsanddebates.
Er det en moderat fagbevægelse, funktionærer, teknikere og de højerestående funktionærer deltager i?
Cenerally,theuni.ons ofemp.l.ol'sssanrl technical.andexecutivestaffarernoclerate andhavera.therdj,fferentcusloms a.nd objectives frorn the workersr unions.
Oftest ja, men med sædvaner og målsætninger, der er temmelig forskellige fra arbejderbevægelsens. Det er White Collars. der i Storbritannien øgede interessen for pensionsordningerne, som ofte havde været forsømt indtil da.
In the UK i-twasthewhite-collarworkerswho arousednew interestinpensi.onschemes, afieldwhichhadpreviouslyoftenbeen neglected.Itispartlytheirexample that has intensifie < I employeest concern with career prospects and possible guarantees.
Det er til dels efter deres eksempel, at lysten til at gøre en faglig karriere og ønsket om mulige garantier breder sig.
Often too it is a question of defendin6; established posi.tions and privileges (this attj.tude is not u n known anongcraftsunionseither,though), sane.
Og ofte drejer det sig om at forsvare de etablerede stillinger eller privilegier (men denne holdning er ikke helt ukendt fra arbejdernes fagforeninger).
The situation has to be very critical consider going on strike and they will always personal discussion.
Der skal en helt speciel situation til, for at en overordnet funktionær tænker på at strejke.
The nethodsusetlarenotthebeforetheexecutivestaffwillattachadifferentirnportanceto
Og den individuelle drøftelse vil for ham altid være af en ganske anden art. Men det sker også, at små grupper
In some cases, however, srnall groups read.ily adopt extreme ideas and
Dette må uden tvivl sættes i forbindelse med udviklingen af stillinger, der kræver høje kvalifikationer, men som ikke indebærer direkte ansvar i virksomheden (produktion, markedsføring, økonomi), forskningsafdelinger og laboratorier for eksempel, men også undervisning og sociale og kulturelle aktiviteter.
No cloubt it shoulcl be Linked to the development of occupations requiringhigh qualifications but situated at one ?emove from the ilirect responsibilitiesof the undtertaking (prottuction, narketing, finance) such as consultancy bureauxor laboratories, or teaching and gocial and cultural activities.
Et betydeligt antal færdiguddannede i de nye funktioner omfattes ikke af den traditionelle modsætning i virksomheden mel lem dem, der leder og dem, der udfører ordrer. Disse overordnede funktionærer falder ikke inden for de sædvanlige rammer.
A large number workplace 1lhese of graduates working in new fielcls remain unaffected ty the traditional opposition between thoee who give ordlers and those who carry thern out. nanagers cannot be managed.
Skal man generalisere og mene, at "de overordnede funktionærers utilfredshed", der kommer frem hist og her i drøftelserne og konflikterne ret beset kun er et forvarsel om, at hele kategorien glider i retning af et modsætningsforhold til ledelsen?
Perhaps one could generalize and assert thet the uneace arnong executivestaff which emerges at times cluring the d.iscussions and dirputesr ancl whichhas been studietl in great detail, is nerely the forerunner of a generalmovement of opposition on the part of this category to nanagenrent.
På baggrund af kendsgerningerne må man drage den slut ning, at det er et organisationsspørgsmål snarere end et spørgsmål om social klasse.
Yet thefacts suggest that it is more a problen of org€,nization than of eocial claes.
Ligesom de overordnede funktionærer og teknikere med en radikal indstilling udtrykker sig ved deres plads i organisationen inden for virksomheden (eller i den sociale or ganisation) , skyldes de overordnede funktionærers utilfredshed snarere vanskelighederne med at tilpasse sig en ny rolle, en ny række pligter og kompensationer, som fjerner dem fra deres traditionelle sikre stilling og underkaster dem reglerne om effektivitet og præstation. Denne ændring er ikke mindre alvorlig eller mindre vigtig.
Just as the existence of radical technical ancl executive staff can beexpleinect by their position in the organization of the unclertaking (or thesocial organization), the unease of the executive staff is more a result ofdifficulties in aclapting to the new role of the executive, to a new set ofob1i6ati.ons, duties and rewards which talces away their traditional security andl subjects them to the tlisciplines of effi,,ciency ancl output. lltris does aotnean that the change is not just as serious and inportant.
Men der er ikke tale om, at funktionærernes hold ning blot nærmer sig "arbejdernes" eller "arbejdsgivernes".
It simply neansthat it cannot be explainetl nerely in terns of alignment to workerer oremployersr positions.
Selv når der er tale om radikale ændringer, må man være opmærksom på, at der er tale om en ny udvikling.
Euen when it takes radical forms, one rnust look forthe new eleNnents these fonns reveal rather than trying them to o1A conflicte.
Det er kun sjældent, at fagforeningerne har fået skylden, men de har ofte måttet udvise stor smidighed for at for stå målsætningerne og at give dem en plads i deres programmer.
Ttrese strike€ often proved particularly hard-hitting because they camefron the rank and file who were often very inexperienced in the area ofsocial conflict and therefore used unusual and often unofficial methocls.The union organizations were only very rarely called to account for thistbut often they neeiled to revise their ideas in order to understancl theseaims ancl nake room for them on their p]atfo:m.
Alt i alt er disse begivenheder, der skyldes en meget spændt situation på arbejdsmarkedet, måske ikke andet end karakteristiske hændelser i forbindelse med en udvidelse af fagbevægelsen til nye grupper inden for industrien.
All in all these events, favoured by a very tight employment rnarket, naybe no nore than sigrrificant incid.ents in the spread. of unionisrn to the newind.ustrialized strata.
Manglen på arbejdskraft gjorde det muligt uden en stor indsats af kollektiv disciplin. Krisen kan gøre, at de igen får mere sædvanlige former.
Secause of the labour shortage they could. occurütithoutnecessitatingamajoreffortofcollectivediscipline.Withthecrisis, however, they nay take on more habitual forrns.
Men visse af disse konflikter rejste et problem, der var nyt for fagbevægelsen. De berørte kategorier var knyttet sam men af en solidaritet, der gik ud over arbejdslivet, og som del vis konkurrerede med fagforeningssolidariteten.
Yet some of these d.isputes pose a rather novel problen to the unionistswhen the categories involved are bound by a sense of solidarity which goesbeyond that of the wor:ki-ng world and to some extent stands in conpetiti.on with union solidarity.
des særlige behov tilfælles med indvandrede arbejdstagere af sam me oprindelse og ikke med sine arbejdskammerater, såsom bolig, mad, opholds- og arbejdstilladelse, indlæring af sproget, udøvelse af religion samt skolegang for sine børn.
Thefirstcaseinpointisthatofforeignworkers,fnmigrants,especiallyrecent irnmigrants, do not suffer only fron the difficulties and pressures-.of lower wages.
Vi har allerede påvist de onde cirkler i forbindelse med denne ringere stilling.
fn a different way the sarne applies to the problems of wornen.