natgillin/translations-raw huggingface dataset:
En mere præcis analyse, som omfatter den senere tids udvikling, afdækker imidlertid endnu en geografisk modsætning mellem de mere udviklede regioner i østfrankrig (grænseregionerne i Øst- og Nordfrankrig, Bassin Parisien, Rhone-Alperne, Provence-Cote d'Azur) og problemregionerne i Vestfrankrig.
A more precise analysis which includes more recent development reveals, however, an-
Modsætningerne mellem Paris og resten af landet og mellem Øst- og Vestfrankrig kan tydeligt vises ved hjælp af fordelingen af de industrielle og tertiære sektorer, især hvis man ser på kvalitative aspekter såsom hovedkontorfunktioner og innovative funktioner.
The Paris, rest of France and east-west divisions can be clearly shown in terms of industrial and tertiary sector distribution, particularly if one looks at qualitative aspects such as headquarters and innovative functions.
Denne grundlæggende deling nar kun i ringe grad ændret sig i tidens løb, så nogen ny definition af det makro-regionale problem i Frankrig er ikke nødvendig. dig.
This basic split has changed too little over time to require a redefinition of the. macro-regional problem in France.
Det regionale problem i Storbritannien kan betragtes som et "nord-kontra-syd" problem, idet de "nordlige" regioner (Skotland, Wales, Nordengland, Nortvestengland og Yorkshire-Humberside) i almindelighed halter bagefter i de fleste sammenhænge.
The regional problem in the United Kingdom can be regarded as a 'north-south' problem, with the 'northern' regions (Scotland, Wales, the North, North-West and Yorkshire-Humberside) being generally deficient in most comparisons.
Mønsteret af den interregionale befolkningsvandring, ledighedstallene, fordelingen af roere avancerede økonomiske funktioner og enkle pro duktionsfunktioner samt andre faktorer er i overensstemmelse med denne makrofysiske opdelingsmodel af Storbritannien.
The pattern of interregional population migration, unemployment rates, the dis tribution of high quality economic and simple production functions and other factors conform to this macro-spatial division model of the United Kingdom.
Det er vigtigt at bemærke, at de støttede områder i Storbritannien omfatter både landbrugsområder og traditionelt industrielle og stærkt urbaniserede områder.
It is important to notice that the assisted areas in the United Kingdom in clude rural as well as traditional industrial and highly-urbanized areas.
I den allerseneste tid er der blevet føjet en ny dimension til det britiske fysiske strukturproblem som følge af en decentralisering bort fra storbyerne, virksomhedslukninger og koncentration.
In the most recent period a new dimension has been added to the UK spatial problem as a consequence of metropolitan decentralization, death of firms and concentration.
Dette bykerneproblem er dukket op i alle større byer, men er særligt fremherskende i London på grund af dens absolutte størrelse. Som følge heraf har det haft konsekvenser for styringspolitikken.
This inner area problem has emerged in all major cities but is particularly dominant in London, due to its absolute size.
Den traditionelle op deling i en nordlig og en sydlig del er imidlertid stadig det vigtigste aspekt af den britiske regionalpolitik.
The traditional north-south division is, however, still the main aspect of UK regional policy.
Italiens makrofysiske struktur er præget af et skarpt skel mellem Nord- og Syditalien.
The macro-spatial pattern of Italy is characterized by a sharp distinction between the North and the South.
Det polycentriske og velintegrerede system af regioner og agglomerationer fra Nord-Østitalien til Nord-Vestitalien er forskelligt fra de isolerede regioner i Syditalien, hvor Napoli og Palermo synes at være stærkt isolerede, for så vidt angår denne integration med resten af landet.
The polycentric and well-integrated system of regions and agglomerations from the North-East to the North-West differs from the isolated regions of the south, where Naples and Palermo appear highly isolated as far as this integration with the rest of the country is concerned.
Medens de sydlige regioner led under en udvandring på 2,3 millioner mennesker i perioden 1961-1971, blev 1,6 millioner opsuget af Norditalien, størstedelen heraf af regionerne i Lombardiet (Milano), Piemonte (Torino) og Latium (Rom). I Nord italien har kun tre regioner vist en nettofravandring i samme periode, og heraf har Venedig vist en nettotilvandring i de senere år.
While the southern regions suffered an exodus of 2.3 million people in the period 1961-71, 1.6 million were absorbed by the North, most of it by the re gions of Lombardy (Milan), Piedmont (Turin) and Latium (Rome).
Med hensyn til be skæftigelsen er Italien undergået en omfordeling af industriel beskæftigelse i Norditalien, medens handel, serviceerhverv og de offentlige forvaltninger er blevet forøget mere i Syd- end i Norditalien.
In terms of employment, Italy has experienced a redistribution of industrial employment in the North, while in the South commerce, services and public administrations have increased more than in the north.
Bevægelsen fra industri til den tertiære sektor i de sydlige regioner har imidlertid ikke været resultatet af postindustrielle udviklinger som i Norditalien, men afspejler en særegen førindustriel fase.
The drift from industry to the tertiary sector in the southern regions has, however, not been the result of post-industrial developments as in the North, but reflects a peculiar pre-industrial phase.
Folk, der tvinges bort fra landbruget, bliver ikke opsuget af den lokale industri, men de får arbejde, der kun kræver ringe oplæring, in den for servicesektoren, eller de finder lavtlønnet beskæftigelse inden for den offentlige sektor.
People driven out of agriculture are not absorbed by local industry but move into very lowskilled service jobs or low paid public sector employment.
Kvartære funktioner er næsten udelukkende forblevet i Norditalien.
Quarternary functions have almost completely remained in the North.
Det hollandske regionale system er domineret af Randstad Holland, en polycentrisk metropol i de tre vestlige provinser i Nederlandene, hvis centre udgøres af agglomerationerne Amsterdam, Utrecht, Haag og Rotterdam.
The Dutch regional system is dominated by the Randstad Holland, a polycentric metropolis in the three western provinces of the Netherlands, whose centres are formed by the agglomerations of Amsterdam, Utrecht, The Hague, and Rotterdam.
Den grundlæggende fysiske opdeling af Nederlandene er tydeligt udtrykt ved denne metropol og dens større provinser (Nord-Holland, Utrecht, Syd—Holland) på den ene side og resten af landet på den anden side.
The basic spatial division of the Netherlands is clearly in terms of this metropolis and its larger provinces (North-Holland, Utrecht, South-Holland) on the one hand and the rest of the country on the other hand.
Det gælder både befolkning og industri el koncentration, lokaliseringen af hovedkontorfunktioner, moderne erhvervs servicebrancher og en moderne, stærkt udbygget infrastruktur.
This can be shown in terms of population and industrial concentration, the location headquarters functions, modern business services and modern large scale in frastructure installations.
De støttede om råder er derimod koncentreret i den nordøstlige og sydøstlige del af landet, idet der yderligere findes to "øer" i den nordvestlige og den sydvestlige del af landet.
Assisted areas, on the other hand, concentrate in the North-East and South-East, with two additional 'pockets' in the North-West and South-West.
Der var en overvejende befolkningstilvandring til Randstad-provinserne i årene inden 1960, da de vigtigste donor-områder var Nord-Holland og Zeeland, medens Landets sydlige del (Limburg) blev nettoeksportør af arbejdskraft, da kulmineindustrien begyndte at gå tilbage. Siden tresserne er mange familier flyttet bort fra Randstad til tilgrænsende regioner (Gelderland, Nord-Brabant), me dens arbejdspladserne er forblevet i landets vestlige del.
Population migration was mainly to the Randstad provinces in the years prior to 1960, the main donor areas being the North and Zeeland, while the South (Limburg) became a net exporter of labour when the coalmining industry started to decline.
Levevilkårene i Randstad og det inflationstryk, der er udgået fra den, har skabt nye fysiske strukturelle problemstillinger udover den makro-deling, som er beskrevet i det foregående.
The living conditions of the Randstad and the inflationary pressure emerging from it, created a second set of spatial problems in addition to the macrosplit within the Netherlands described above.
Belgiens fysiske struktur adskiller sig fra Danmark, Frankrig, Det forenede Kongerige og Italien derved, at den ikke er opdelt i to halvdele, hvoraf den ene er domineret af en eller flere større agglomerationer og dynamiske regio ner, og den anden er præget af problemområdeforhold.
The spatial structure of Belgium differs from Denmark, France, the United Kingdom and Italy by not being split into two distinct halves, one half being dominated by one or several large agglomerations and dynamic regions, the other one being characterized by problem area conditions.
Den belgiske fysiske struktur er mere varieret.
The Belgian spatial structure is more varied.
På den ene side danner befolkningskoncentrationen i Bruxelles, Antwerpen og Gent tilsammen, hvad der er blevet kaldt Den gylne Trekant, et blomstrende område i tre nordlige provinser med 52% af den belgiske befolkning, en betydningsfuld industri i Gent og Antwerpen, der er baseret på byernes havne, samt en stor tertiær og kvartær sektor i Bruxelles.
On the one hand, the population concentration of Brussels, Antwerpen and Ghent together form what had been termed the Golden Triangle, a flourishing area in three northern provinces with 52% of the Belgian population with important port-based manufacturing in Ghent and Antwerpen and a large tertiary and quarternary sector in Brussels.
På den anden side strækker "Den gyldne Trekant" sig længere i sydvestlig ret ning, idet den når helt til Lille-Roubaix-agglomerationen i Nordfrankrig, End nu et område med stor befolkningstæthed udgøres af linjen fra vest til øst med by-kæden Mons-Charleroi-Namur-Liege, Samtidig ligger udviklingsområderne vidt spredt over alle dele af landet, nogle af dem i meget kort afstand fra de største og mest dynamiske agglomerationer.
Another area of high population density is formed by the west-east line with the chain of cities Mons-Charleroi-Namur-Liège. At the same time development areas are widely dispersed over all parts of the country, some of them in very short distances from the largest and most dynamic agglomerations.
Forbundsrepublikken er det andet land, der ikke følger den todelte fysiske strukturmodel i størstedelen af medlemsstaterne.
The Federal Republic is the second country which does not follow the dual spatial structure model of the majority of the EC Member States.
Den fysiske struktur ligner snarere en kludetæppe-model.
The spatial structure compares rather to a patchwork model.
Både store agglomerationer og landbrugs- og industriprobleroregioner er temmelig ligeligt fordelt.
Large agglomerations as well as rural and industrial problem regions are fairly evenly distributed over space.
Kerneregioner og udkantområder grænser næsten op til hinanden i de fleste dele af landet.
Core regions and peripheral areas are almost adjacent in most parts of the country.
- 28 - udkantområde er der mindst én stor agglomeration inden for en radius af 150 Km. En vis makrodeling kan ses ved, at Rhinaksen i landets vestlige del og zonegrænseområdet i den østlige del langs med jerntæppet understreger landets opdeling i en vestlig og østlig del.
28 tion within a radius of 150 km. A certain macro division may be seen in the fact that the Rhine axis in the West and the zonal border area in the East along the Iron Curtain accentuate a west-east division of the country.
Fire af de største agglomerationer (Hamburg, Hannover, Nürnberg, Munchen) er imidlertid beliggende i umiddelbar nærhed af den østlige zonegrænse, medens store probletnregioner nord for Rhin-Ruhr—området og Saar—regionen med den franske grænse på den ene side og Rhinaksen på den anden side er karakteristisk for det sammensatte fysiske struktursystem i landets vestlige del.
Four of the largest agglomerations (Hamburg, Hanover, Nuremberg, Munich) are, how ever, located in the immediate neighbourhood of the Eastern zonal border, while large problem regions north of the Rhine-Ruhr area and the Saar region with the French border on the one side and the Rhine axis on the other side characterize the mixed spatial system of the West.
Det forhold, at der inden for Fællesskabet kan konstateres to forskellige modeller for medlemsstaternes fysiske struktur, har adskillige konsekvenser:
The two different models found with respect to the spatial structure of the Member States of the EC have several implications:
- Med hensyn til problemets politiske karakter: der vil være en tendens til, at den makrofysiske deling af et land bringer regionale problemer op på niveau med nationale problemer og national politik.
(b) in terms of the political nature of the problem: the macro-spatial division of a country tends to bring regional problems to the level of na tional problems and national policies.
Kludetæppe-modellen har derimod en tendens til at gøre det regionale problem mindre presserende på nationalt plan.
The patchwork model, on the other hand, tends to reduce the national urgency of the regional problem;
- Med hensyn til hvilket administrativt niveau, sagerne behandles på: der vil være en tendens til, at den makrodelte model tilskynder til politik på nationalt regeringsplan, medens kludetæppe-modellen i højere grad vil føre til strategier til løsning af problemerne på et subnationalt administrativt plan, dersom der eksisterer regionale myndigheder, som kan omsætte regional pres sion om bistand til politik på subnationalt plan.
(c) in terms of the level of government involved, the macrosplit model will tend to evoke national government policies; the patchwork model will, rahter, lead to problem-solving strategies at a subnational level of government, if regional governments exist which can translate regional pressure for assistance into policies at the subnational level;
- Med hensyn til den politiske støtte: der vil være en tendens til, at karakteren af det regionalpolitiske problem i den makro—delte model vil forøge den politiske støtte til en energisk regionalpolitik og effektive instrumenter for denne.
(d) in terms of the political support, the nature of the policy problem in the macrosplit model will tend to increase the political support for a vigorous regional policy and stringent policy instruments;
- Med hensyn til typen af regionalpolitik: den makro—delte model nødvendiggør en politik, der fremmer interregional mobilitet og flytning over store af stande, medens kludetæppe-modellen kræver strategier, der bevirker en spredning af det økonomiske potentiel over korte afstande.
(e) in terms of the type of policy, the macrosplit model requires policies to foster interregional mobility and longdistance migration, while the patchwork model requires strategies to achieve short-distance diversion of economic potential.
De almindelige fysiske strukturmønstre, der er beskrevet og sammenlignet i det sidste afsnit, må analyseres mere dybtgående med hensyn til de fysiske struktursystemers agglomerationskomponenter.
The general patterns of the spatial structure described and compared in the last section, have to be analysed in greater detail with respect to the agglomeration components of the spatial systems.
De vigtigste aspekter ved denne del af analysen er byhierarkiet, agglomerationssystemets monocentriske eller polycentriske karakter og konsekvenserne vedrørende karakteren af det regionale pro blem i de respektive lande.
The main aspects of this part of the analysis are the urban hierarchy, the monocentric or polycentric na ture of the agglomeration system, and the implications for the nature of the regional problem in the respective countries.
Når man betragter agglomerationssystemet i medlemsstaterne i De europæiske Fællesskaber, opdager man et spektrum af modeller, der spænder fra systemerne
In looking at the agglomeration system of the Member States of the EC, one discovers a spectrum of models ranging from so-called primatecity systems to polycentric systems with large agglomerations fairly evenly distributed over space.
- 29 - med et såkaldt overordnet centrum til polycentriske systemer med store agglomerationer, der rumligt er temmelig ligeligt fordelt.
29 ever, several variations of these basic models in the EC Member States, which determine the definition of the regional problem and the policy choice.
Medlemsstaterne kan grupperes på følgende måde:
The EC countries can be grouped as follows:
- Danmark, Frankrig og Storbritannien udviser de karakteristiske træk ved systemer med overordnede centre, idet København, Paris, London og deres respektive regioner er de dominerende centre.
(a) Denmark, France and the United Kingdom display the characteristics of pri mate city systems with Copenhagen, Paris, London and their respective re gions as the dominant centres.
- Italien kendetegnes ved et dobbeltsystem med overordnede centre (Rom og Milano), der dominerer et polycentrisk og velintegreret agglomerationssystem i Norditalien og isolerede, om end stærkt urbaniserede agglomerationer i Syditalien,
(c) Italy is characterized by a dual primate city system (Rome and Milan) dominating a polycentric and well-integrated agglomeration system in the North and isolated, even if highly urbanized agglomerations in the South.
Selv om Rhin-Ruhr-agglomerationen med hensyn til størrelsesklassefordelingen af Forbundsrepublikken Tysklands storbyområder ligner London- eller Paris-agglomerationerne, adskiller den sig imidlertid fra London og Paris i to henseender: for det første er det ikke en agglomeration, der er baseret på 'en stor by, men et bymæssigt bebygget areal med en række ad skilte bykoncentrationer, der ligner Randstad. For det andet må Rhin-Ruhr-oarådet med hensyn til offentlige og private nationale og internationale hovedkontorfunktioner konkurrere med en række andre hovedstadslignende byer som f.eks. Hamburg, Frankfurt og Berlin.
Although in terms of the rank size distribution of West Germany's metropolitan areas, the Rhine-Ruhr agglomeration resembles the London or Paris agglomerations, it differs from London and Paris in two respects: firstly, it is not an agglomeration based on one large city, but an urban field of a number of separate conurbations similar to the Randstad.
En analyse af de fire modelgrupper viser, at en forøget dominans af et over ordnet centrum skaber problemer, ikke blot over for resten af landet, men og så overkoncentration og fortætning.
An analysis of the four groups of models reveals that with increasing primatecity dominance the prime metropolitan area not only poses problems vis-â-vis the rest of the country, but also problems of overconcentration and conges tion.
Denne anden problemtype kan kaldes "regional", idet agglomerationen omkring det overordnede centrum danner en ud bredt centralregion, der strækker sig langt videre end hovedstadens oprindelige grænser, og som både modtager udstrømningen af befolkning og økonomisk potentiel fra hovedstaden og betydningsfulde økonomiske funktioner, der fra perifere provinser flytter nærmere til det nationale center.
This second type of problem can be called 'regional' in that the agglomeration around the primate city forms an extensive centre region, reaching far beyond the original limits of the capital city and receiving the outflow of population and economic potential from the capital as well as important economic functions moving from peripheral provinces closer to the national centre.
De interne pro blemer i Sydøstengland omkring London og i Bassin Parisien har nået regionale og nationale dimensioner og kan ikke løses ved hjælp af traditionelle instrumenter for bypolitik.
Internal problems of the South-East around London and of the Bassin Parisien have reached regional and national dimension and cannot be solved by traditional urban policy instruments.
I det følgende afsnit vil vi gennemføre en mere detaljeret analyse af det re gionale problems specifikke karakter, således som det er blevet defineret i lyset af agglomerationssystemerne og byhierarkierne.
In the following section we shall analyse in more detail the specific nature of the regional problem as defined in the light of the systems of agglomera tions and the urban hierarchies.
Der gei...omgås tre slags problemer:
The problems discussed are threefold:
I Storbritannien forøgede regionerne i det sydlige område af landet omkring London og Sydøstengland, der har samme udstrækning og samme grænser som de ikkestøttede områder, deres andel af landets samlede befolkning i perioden 1961-1975, hvilket betyder, at landets nordlige del, som omfatter de fleste støttede områder ^), havde et konstant faldende befolkningstal i løbet af samme periode.
East which are coextensive with the nonassisted areas increased their share of the national population in the period of 1961-75, which means that the 'North' which comprises most of the assisted areas,1 declined continously over the same period.
Der er et generelt "vandfaldsmønster", idet der er en tendens til, at hver region modtager befolkning fra de regioner, der ligger nord for den, og afgiver befolkning til de regioner, der ligger syd for den.
There is a general 'cascade' pattern in that each re gion tends to gain population from those regions to its north and lose it tc those to its south.
Ved foden af vandfaldet, dvs, i Sydøstengland opvejes tilstrømningen mere end rigeligt af afstrømningen til de tilgrænsende regioner.
At the bottom of the cascade, the South-East, the inflows were outbalanced by outflows to the adjacent regions.
Det forventes, at fremtidens vækstregioner nu bliver Sydøstenglands naboregioner, hvis vakst stort set skyldes, at de tiltrækker folk fra London og dets umiddelbare omegn.
The growth regions of the future are expected to be the South-East's neighbouring regions, growing largely by attracting people from London and its immediate surroundings.
En analyse viser, at disse regionale tendenser i befolkningsændringer kan ses som et udtryk for ændringer mellem byerne indbyrdes, og at den interregionale fordeling af vækst og tilbagegang hovedsagelig styres af den relative vækst og tilbagegang inden for agglomerationssystemerne.
Analysis shows, that these regional trends of population change can be seen within the process of inter-urban change and that the interregional distribution of growth and decline is mainly steered by the relative growth and de cline within the systems of agglomerations.
I det britiske system er agglomerationen omkring London stadig den mest dynamiske faktor, der er ansvarlig for opdelingen i en nordlig og sydlig del.
In the British system the agglomeration around London is still the most dynamic element responsible for the 'north-south' division.
Det britiske fysiske struktursystem, domineret af et overordnet center, har kun i ringe grad ændret sig i tidens løb, idet Greater London alene tegner sig for 42% af den del af be folkningen, der bor i bykoncentrationer og 13% af hele Storbritanniens befolkning» ning»
The primate city characteristics of the UK spatial system have changed little over time, Greater London alone accounting for 42% of all population living in conurbations and 13% of total UK population.
- funktionel eller kvalitativ koncentration; - decentralisering i storbyerne; - fremkomsten af problemer i bykernerne.
(a) the process of functional or qualitative concentration; (b) the process of metropolitan decentralization; (c) the rise of inner area problems.
Den funktionelle eller kvalitative koncentration er ikke noget nyt fænomen, men den er ved at få voksende betydning i en regionalpolitisk sammenhæng.
The process of functional or qualitative concentration is not a new phenomenon but is gaining increasing importance in a regional policy context.