natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Har begrænsningerne for den "overenskomstmæssige politik" i Frankrig (bl.a. vanskeligheden ved at stramme forpligtelsen ved at pålægge frister og procedurer for opsigelse) ikke samme årsager?
Surely the linitations of the lbench tcontractualpolicyt (especially the difficulty of making the unclertaking nore strictby inposing time-Linits and procedures for denouncing it) have the sane origins
Men desuden afslører disse to procedurer måske to vigtige tendenser, hvis ligevægt skaber det selvstyrende arbejdsmarkedssystem.
l[oreover, these two types of procedure perhaps reflect tro najor trends,the balance between which makes up the autonony of the incluetrial relationssysten.
Hvis dette på nogen måde er en uddelegering af beføjelser fra staten, som overlader til parterne at "lovgive" for sig selv, bør denne uddelegerende lovgivning uden tvivl både gøre det muligt for de involverede parter at beskytte deres særlige forhold (og derfor er uddelegeringen mere end en besparelse af energi for de offentlige myndigheders vedkommende, den er et ud tryk for respekt for særinteresser) og at lade dem indgå i gene relle regler. For at opfylde disse to krav er de to parters rolle ikke ens.
If that systen is to sone extent a d"e1egation of power by the statewhich allorra the parties to nake their own legislation, t.bis delegatecllegislation will no ctoubt enable those concerned both to protect theirparticularity (which is wtry delegation represents nor€ than a saving ofenersr by the public authoritiee but aLso respect for thöir particularim)ancl bring thera within the general rul.ee. fbe two parties do not play thesame role as regards satisfying thqee two requirements.
Arbejdsgiverne har på grund af deres hverv og ansvar mere fornemmelsen af de ydre krav, selv om de langt fra altid nemt accepterer det, der kommer fra den offentlige administration.
B;r reaeon of their job and their reeponsibilities, the t42
Selv om en af parterne ikke kan identificere sig med et af disse krav, øver lønmodtagernes fagforeninger derfor mere indflydelse på det første og arbejdsgiverne mere på det sidste.
ootployers are nore aware of external roguir€m€ntE elthough they are ofüenreluctant to acoept everything reguired by the public adnlnistration.
Af samme årsag begunstiges førstnævnte krav af de store fremstød, hvor der fremsættes krav, navnlig om, at magten skal overgå til de ansatte og om bedre sociale og økonomiske vilkår.
Soalthough neither party can be alignecl entirely with either one of theo€requireoentel the employeesr unione pLace nore cmphasie on the firstr tbeeorployerarnor€ on the seconcl, trbr the san€ reaaonr the great waves of clainsteepecially those d.ue to the shift of power towards the ghop floor a'nd tothe easing of social and econonic constislnta, give prlorlty to the firstreguirment.
Opnåelse af bedre social ligevægt begunstiger det sidste.
A nore stable gocia] balance favourg the second requirment.
Det forhold at de tre lande, som blev hårdest ramt af krisen på arbejdsmarkedet i 1968-1973, også er de tre lande, hvor den permanente forhandling er mest udtalt, skulle ikke, dersom
Ttre fact that the three countries affectecl noet severely by the crieiein lnclustrial relations in 195 & 1973 are also those where continuousbargaining has increasecl in inportance is not a matter of chancer if thieinterpretation le correct.
Fremsættelsen af specielle krav går hånd i hånd med en forhandling, der er be grænset til sine egne forhold og mere beskyttet mod omverdenen.
Itloe assertion of speciaL requirements goes hanclin hanil with nore lnward-looking bargaining which is nore protected fromoutside i-nfLuencee.
Hvis man definerer den permanente forhandling som en generel forhandlingstendens, undgår man at sammenblande de til fælde, hvor den er veletableret, som i Storbritannien, og de til fælde, hvor den er ung og skrøbelig og kun i meget ringe grad indgår i retsreglerne, som Frankrig og Italien.
Iestly if continuous bargaining is clefined as. a genecal bargainingtrend, this will avoicl arly confusion between caeeg nherc it is fimlyeetabliehecl such as the IIK anil cases where it ie recent and fragiler aotyet firlly qnbodied i.n the rules of law, ae in lbance and Italy.
De hyppige for handlinger kan have samme betydning som et stående udvalg på nær én forskel, nemlig at den er meget mere sårbar over for de økonomiske eller politiske konjunkturer, og den kan meget let (og det er, hvad der sker i Frankrig) blive mindre hyppig, endog sjælden.
Ileguentbargaining nay be equivalent to a stanaling connitteet but with onedifference : it ie far nore vulnerable to the ghort-tem econonlc andlpolitical trend a^nd can easiLy (ae happeneil in lbance) become lesgfrequent or even rare.
Den er således skrøbelig og kan undertiden udeblive.
So it is fragile ancl liable to be ecLipsed.
Endelig - og dette af hensyn til sondringen - har den krise, som opstår ved blokeringen af et sådant system, ikke samme karakteristiske træk og kræver ikke de samme midler som krisen i forbindelse med et system, der overvejende består af aftaler.
What can be eaid - and thie ig the inportance of the ctistinction -is that the crieis which woul.rl be engerd.ered by blocting sucb asyetem is not of the same na.ture ancl w111 not call for the sa,ne of a eystem where the contractuaL element remedies as the crisis predoninates.
Vi har forsøgt gennem to forhandlingsformer at definere to systemer (med de forenklinger, det medfører, for at vise deres indbyrdes sammenhæng).
In cleecribing two types of bargaining we have eougbt to define twosystems (with the inevitable einplification to demonstrate their iaternallogic).
Derfor har vi også i vor definition lagt vægt på reglerne i systemet og navnlig forhandlingsreglerne.
For the sane reason our dLefinition stregsed the ruleg of the sXreteml in particular the negotiatiing rules.
Men vore sidste betragtninger viser, at der er mere end én sammenhæng eller lighed mellem de særlige træk ved forholdet mellem arbejds markedets parter og de særlige træk ved det politiske system, som det er en del af (og ligeledes mellem dette forhold og det enkelte lands kultur, især den politiske kultur, der omgiver det).
But our nore recent thou6hts on thenatter ha,ve revealed that the syetem of industrial reLatione anal the politicalsystern of which it ie a part have more than one specific feature in connon,as also between the forrner and the national culture, particularly the politicalculture in which it is imnereed.
Sammenligningen mellem de ni lande klarlægger det imidlertid og fremhæver dets betydning.
Another characterietic of the procedures has been inadequately g'budieilin our view.
Hvilke valg kan der være tale om?
hhat can these cboices involve ?
Først og fremmest valg af forhandlingsniveau. Gør de fagforeninger, som vil rejse et problem, dette i virksomheden, i branchen eller på centralt plan?
Firstly there is the choice of level ofbargaining. tlilL the union whioh rants to raise an iesue d.o so rithin theunctertaking, the branch or at confederal leve1 ?
Arbejdsgiveren, der svarer, hvilket niveau accepterer han?
What leve1 will the enployer who replies accept ?
I nogle lande er der som følge af sædvaner eller regler meget få valg.
In some countries the custons and. rules leave very littlechoice.
Valget kan stå mellem en konsultativ vej (eller en for virksomheden intern vej) og en forhandlingsvej (eller ekstern vej).
Tbe choice nay be between coneultation (within tbe unctertaking) andbargaining (external nethod).
Således kan et krav i Frankrig gå igennem personalerepræsentanterne, eller selv om det ikke er dets lovmæssige funktion, gennem bedriftsrådet, eller det kan passere gennem forhandlingsapparatet. Til gengæld er sondringen mellem det, der henhører under bedriftsrådet og det, der henhører under aftalen (Betriebsvereinbarung), og hvad der henhører under virksomheden og kontrakten (Tarifvertrag) , i princippet strengt afgrænset i Forbundsrepublikken Tyskland, og det er det i høj grad i praksis (selv om der er "grænsestridigheder").
In Erance, for instance, & claim nay pass viathe staff delegatee or, although thig is not ite 1ega1 firnction, via theworks conmittee, or be processed by the bargaining nachinery. But in the FecLeral Republic of Oe::na1qr,the clietinction between natters pertaining tothe works councj.l antt the agreernent (grtr+"b".*t"irbrtFry) and tbosepertaining to the nnion and. the oontract (Tarifvertrag) ie in principlea rlSorous one and. to a large exüent it is equally rigorous in practlce(although there are frontier ttisputes). In the first case there is achoice,inthesecond.thereisnone(oratleastverytittle). The possibility of choice nay derive from the coexistence of tradestructuree and. conpany 9r industry structures in the empLoyeesr In gone gectors in the llK a clain maörpass via one channel or anoth€r. " e present at Doos i on .
I førstnævnte tilfælde er der et valg, det er der ikke i det andet (eller i det mindste kun i ringe grad).
and. ie the illstinction not rnuch raore clear-cut this also apply in lre1and, in Dennark ?
Valgmuligheden kan åbnes derved, at der samtidig består faglige strukturer og virksomheds- eller industristrukturer i lønmodtagernes repræsentation.
Lastlyr there nay also be erternal alliances, support frorn other brancheeor public opinion, Certainly public opinion is always important to thebargaining parties, although only in the raediurnor long terrn anct onlylntlirectly.
Endelig kan man ikke se bort fra ydre forbindelser, støtte hos andre erhverv eller hos den offentlige opinion.
lfe could list other aources of variation and other poesibilities ofchoice.
Den offentlige opinion er ganske vist altid vigtig for forhandlings parterne, men den er det på mellemlang eller lang sigt og indirek te.
Ttrose we have nentionecl at least suffice to ghow the consequences this factor nay have,
Til gengæld er der store forskelle mellem landene (og endog mellem erhverv og konfliktnormer i ét land) på den direkte og kortsigtede betydning af den offentlige opinion.
In sone caso€tr all increases, the etrategiee nay be poEsibLe. llltre noment the nunber of choicesthig is no longer the case and the range of poesible nethods andincreases rapidly.
Den er åbenbart større i Frankrig og Italien end i Tyskland og Nederlandene.
This increase in variety is basecl. largely on a d.ifference in the nature
Den enkleste er naturligvis forskelligartetheden af parternes mulige strategier.
of the cboic€6. fn the first caee, the party chooees the oards he w111 playin a geme which has well-tlefined rulee.
I visse tilfælde er det muligt at foretage en komplet opregning af strategierne.
In the second he chooges tbe gane fn other words, the strategic decigions relating to tlispute
I det andet tilfælde vælger han, hvilket spil, han vil spille. Sagt på en anden måde er de strategiske beslutninger i forbindelse med konflikten og forhandlingerne beslutninger om selve rammens art, om diskussionsniveauet, arten og omfanget af de involverede parter (en arbejdsgiver, en sammenslutning på regionalt eller nationalt plan, en gruppe fagfolk, en arbejdsplads en virksomhed, specialarbejdere), om hvilke ydre forbindelser, det er muligt at finde (lokal og regional popularitet, solidaritet inden for samme branche eller fag).
-on levele(an mployerr he will play. antt bargaining of diEoussionr are declsions on the very nature of the frameworkr on the nature and ecale of the intereetedl parties a regional or national aseociationi a gtoup of craftgmen, a workshopr a plantt eemi-skilled workers), on the external alfiances that can be establighed(local popularity or regional, branch or trade aolidarity).
Muligheden for at forudse resultaterne er således meget forskellige, dels fordi muligheden for at vælge "spillet" medfører stor usikkerhed, men også fordi de relevante ressourcer som følge deraf er meget mere forskelligartede.
So the preclictability of the resulte varies Sreatly partly becauee thepossibility of chooeing *tr" tganer males tbe results incleterroinable and is a because the relevant regourceg are conoequently nuch nore variabLe.
Det er ikke så vanskeligt at forudse resultatet af en lønforhandling inden for den traditionelle ramme, hvis man kender de grundlæggende forudsætninger.
It not very difficult to predict the outoone of paü negotiatione within atraditional fra^mework if one knowe the basic alata.
Det er umuligt at forudse resultatet af en virksomhedskonflikt, der kan ændre sig til at blive et symbol på vanskeligheder i en region (i V/alloniet og i Bretagne) eller i en lønmodtagerkategori.
It ie impossible topredict the outcome of a company clispute whicb nay be transformed into syrnbol of the difficulties of a particular region (such ae tlallonia orlrittany) or category of employees.
Endelig skaber faste procedurer og variable procedurer tilsyneladende ikke samme slags forhandlere og organisationsledere.
le,stly, fixecl ancl variabLe procedures probably tto not involve the sanetype of negotiatörs or organizational leaders.
Der udvikler sig lettere professionelle forhandlere inden for faste systemer; ligeledes personer, hvis vigtigste kvalifikationer er et indgående kendskab til et fag, en branche eller et socialt miljø.
Ttre professional negotiatorwill find it easier to act within fixed systerne ae wil.1 the nan whoge rnainvirtue lies in his in-ilepth knowleclge of a trade, an occupation or a socialenvironnent.
En sådan opdeling i to modsatte kategorier er naturlig vis en forenkling og i sin yderste konsekvens en karrikatur.
This ctivision into two oppoging types is clearly a äinplificationr inerürerne cases even a caricatute.
Vi mener imidlertid, at det er særlig vigtigt, både for at lette udvekslingen af tanker og erfaringer mellem praktikere og med henblik på at muliggøre en illustrerende sammenligning, at gøre opmærksom på disse to tendenser i forhandlingsprocedurerne.
Yet 1geconsider it noet inportant to drawattention to these two trends in bargaining procedures in otder to facilitatethe exchange of views and experiences between experte ancl to establish aneaningful comparison.
4.1 - Lønmodtagernes deltagelse i beslutningerne i virksomheden: Forhandling og medbestemmelse
_Fg!E -QF qqllqg-r{Ygq+FSAIN,ITG q+FSAIN,ITG in comp?rry3eci.sions
Grundene hertil er ikke blot en nymodens tankegang.
Worker participation management
I mange tilfælde er det hverken økonomisk eller effektivt eller endog muligt sidenhen at gribe ind for at korrigere.
In nany cases it wagnot econonical or effi.cient or even feasibre to intervene after the eventin ord.er to make corrections.
Man er således fristet til at gribe ind på forhånd, inden beslutningen træffes.
So it seemed.preferable to aot a priori,before the decision.
Desuden har krisen på arbejdsmarkedet afsløret mere initiativ fra arbejdstagernes side på værkstedet og driftsstedet, og den har samtidig antydet et svar: Hvorfor ikke drøfte spørgsmålene med lønmodtagerne selv på deres arbejds plads?
Moreover, the crisis in i.ndustrial relatiöns producednore grass-roots initiatives on the shop.floor and in the plant anci thusalso proposed the response : wlgr not d.iscuss matters with the employeesthemselves in their workplace ?
Endelig har Forbundsrepublikken Tyskland i denne vanskelige periode vist sig at være det land, der er mindst berørt af krisen.
During this difficult period, the Fed.eral Republic of Germany seemed the country least disturbed by the crisis.
I hvor stort omfang kan denne succes ikke forklares ved den originale løsning, som den havde udformet for at gennemføre denne medindflydelse, nemlig Mitbestimmung?
Towbat extent coulcl this success be enplained by the original methoil ofachieving this participation, by Hitbestinmuos ?
Dette svar er naturligvis ikke det eneste.
This was not, of course, the only reapons€.
Der er mange andre ligeså klassiske.
There are other, eguallyclaseical ones.
Når der opstår problemer, der er specifikke for virksomheden, eller der fremsættes krav fra værkstedets side, kan man svare ved at bringe forhandlingerne ind på virksomhedshold (betriebsnah), og denne udvikling finder sted næsten overalt, selv om den er meget uens (jf. 3.2.3). Med hensyn til deltagelse i beslutningerne på forhånd, kan man også svare med forhandlinger men også med konsultation i virksomheden.
The response to the energence of probleurs specific to theund.ertaking ancl to clains originating on the shop floor can be to bringthe bargaining closer to the unctertaking (betriebenah), a methocl wbichhas appeared. in nrost oountries to some ertent, although very unequally(cf.3.2.3).Fbe responsetoaprioriparticipationindecisionscanbe bargainin€r or consultation within the undertaklng.
1) Den allerede nævnte bog fra BIT, De kollektive forhandlinger i industrilande med markedsøkonomi, som vi har taget denne konklusion fra, nævner for eksempel, hvordan virksomhedsforhandlingerne gør det nødvendigt at fastsætte regler for grievance procedure og anerkendelse af fagforeningen og, mere naturligt, forhandlingsmonopolet.
The ILO book,nentionedearlier,Col-lectivebargaininginthei.ndustrialized narket econony oountries, frorn ühich we have borrowedthis conclusion noteü, for instance, that conpany'bargaining makesgti.evance .procedure -anc[ union recognition rules more necessary and.
Det er altså lidt af et kunstgreb, når vi har adskilt undersøgelsen af bedriftsrådene fra undersøgelsen af deltagelsen i ledelses- og tilsynsorganerne.
Republic of Gcnnan;rt both conc rurdcr tbc heading of Joint nanagcment a^nclnot of bargaining between trado rurion andprofeseional association, although here the unilertaking is rega'rdeil fron two ctifferent angles
For Forbundsrepublikken Tysklands vedkommende er begge en følge af medbestemmelsen, og ikke af for handlingerne mellem fagforening og faglig sammenslutning, selv om virksomheden dér betragtes under to forskellige synsvinkler (det drejer sig dels om arbejdet og sociale beslutninger, dels om økonomiske beslutninger). Imidlertid er de to institutioner i Belgien, Frankrig og Nederlandene (eller måske, da der for de to førstnævntes vedkommende kun opstilles en hypotese) juridisk og teoretisk skarpt adskilte.
(that of lebour anct eocial decisions antl that of economic decieione).
Det er også noget af et kunstgreb at behandle medbestemmelse i forbindelse med de kollektive for handlinger.
It ls also sonewhat artificiaL to consider Joint colLective bargalning.
I Forbundsrepublikken Tyskland er disse to aktiviteter adskilt både gennem de institutioner, som udøver dem, og gennem den lovgivning, der gælder for dem.
In tbe Fbileral nanagement in the contert of Republlc of Oerman J r the two activitlee are separate, both ln terms of the inetitutions perforningthern and of the law involved.
Men i det mindste i visse lande kan forhandlingerne udfylde samme funktioner som dem, der er knyttet til medbestemmelsen.
But in gome countries at Least bargalningcan perforrn the sane functions which are attributed to joint nana6enent.
Vi skal således her begrænse os til deltagelse i de store økonomiske beslutninger i virksomheden. Man må se på de for skellige former, denne medindflydelse har taget i de ni lande, før vi forsøger at vurdere konsekvenserne.
We shall oonfine oulselves here to participation in the najor econonicdecisione of the unitertaking. lfe nust eranine the rlifferent forns thisparticipation hae taken in the nine countries before trying to asgess their consegu€nces.
Antager vi ikke på forhånd, at det drejer sig om et fælles interesseområde, hvor sammenfaldende synspunkter vil være det normale?
In using the te:m participation we are not presuning that this relatesto an area of connon interest where convergenoe of viewe is the nrIe.
I visse tilfælde er der derimod åben modstrid mellem interesserne og forbindelsens konfliktmæssige karakter. Modsætningsforholdet vedrører tilsyneladende ikke substansen (hvem bestrider, at der kan være uoverensstemmelser mellem ledelsen og arbejderne vedrørende en beskæftigelsespolitik?) men skridtet, dvs. de veje og midler, hvorved de divergerende synspunkter gøres gældende, samtidig med at mulig heden for at nå frem til en beslutning bevares.
Insone caees, on the contrary, there le a very clear oppositlon of interestanil confLicting relatipne. lfe ilo not thin & thie ie a ilifferenco of eubetenoe(who woulil clispute that there rnay be clivergence of opinion between nanagementand workere on an enployuent policy ?) but one of approach, ie of the waysand means of aeeerting ctivergent pointa of view while yet retaining tbepossibilityofreachingadecieion. goluligng
De institutioner, der har muliggjort en vis grad af del tagelse i beslutningerne, er fundamentalt forskellige, og denne forskel er snarere blevet større i årene 1968-1973, årene med den store uro.
lflre institutions aLlowing for a degree of participation in dccislons arera,dlcally dtifferent anct this difference tendedt to increase between 1968 anat19?3, the years of the great wave of strlkee.
Har de nærmet sig hinanden siden?
Eave they become nore einilarsince ?
I drøftelser og ud veksling af tanker, ja.
The first type is the Oerman systenr backed by 1aw, which has becnappliett since July 19?6.
Men skridtene synes stadig at være for skellige i bund og grund.
If there ie a tietl voter tbe chairman besan adclitional vote in order to resolve the inpasse.
Uanset omfanget af og skarpheden i de opståede diskussioner, og selv om det i det i det væsentlige står tilbage at se, hvordan systemet gennemføres, er det til gengæld nemt at udlede retningslinjerne. Samtidig med at sikre, at man altid når frem til en beslutning og ved med henblik herpå at lægge hovedvægten på aktionærerne i tilfælde af stemmelighed, knytter man i meget høj grad gennem en næsten-paritet lønmodtagerne til de vigtigste beslutninger i virksomheden gennem deres repræsentanter.
Whatever the scalb anil bitterness of the discussions heltl there, andalthough on the uhole it gtill renains to be aeen holr the system wtl-r work,the lntention emerges clearly. tlhile ensuring tbat a decigion wiJ.1 alwayebe reached. antl therefgre glving greater weight to the ehareholderer votegin caee of a tie, the aiu ie to aesociate the ernployees, uia their in the maJor conrpany decieions on a representatlves, very cloeely quasi-parity basie.
Love i Luxembourg (maj 1974) og i Danmark (1973 med virkning fra begyndelsen af 1974) er direkte inspireret af det tyske eksempel. De forudsætter en mindretalsdeltagelse (en tredje del i Luxembourg, og to repræsentanter i Danmark) af lønmodtagere i bestyrelsen (disse bestyrelser har større magt end de tyske tilsynsråd).
lPre Laws of LuxembourS (üaü 19?4) and Denndrk (1971, inplementett in early 1974) rere d.irectly inspired. by the Gernan example. lltrey provid.e forninority employee participation (one third in Luxembourg, two representativesin Dermark) on the board of di.rectore (these boards have wicler powers thanthe Oerman supervieory boarde).
I Danmarks tilfælde er lovens anvendelsesområde meget vidt, fordi den vedrører alle virksomheder med over 50 ansatte (de ansatte har allerede benyttet sig af deres rettigheder i ca. 1 000 ud af 1 900 virksomheder).
In Dennark the 1aw hae a very wid.e scope since it covers all unclertakings of nore than lO enployees (the employeeshave aLread5r exercisedl thei.r rights here in one thousand undertakings out of a total ask whether of sone 1!OO involved).
Man kan så spørge, om medbestemmelse udvidet til dette omfang har samme betydning.
Hhen it is on this scale one nay well Joint nanagernent has the eane neaning as in the German case.