natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Beskyttelsen af disse rettigheder bør bygge på forfatningsmæssige traditioner, som er fælles for medlemsstaterne, men bør ligeledes sikres ved Fællesskabets mål ') og under hensyntagen hertil.
The protection of these rights, while inspired by the constitutional traditions common to the Member States, had nevertheless to be ensured within the framework of the Community's structure and objectives.2
Når den tyske forbundsforfatningsdomstol i sin afgørelse af 29. Maj 19745) erklærede, at så
The decision by the German Federal Constitutional Court, in its judgment of 29 May 1974,6that, so
Domstolen har i de senere afgørelser understreget de kriterier, som den vil lægge til grund for at sikre de grundlæggende rettigheder på fællesskabsplan, idet den erklærer, at den »... ikke kan anerkende foranstaltninger, der er uforenelige med de i med lemsstaternes forfatninger anerkendte og beskyttede grundrettigheder«.
In subsequent decisions the Court of Justice has specified the criteria according to which it intends to ensure the protection of fundamental rights at Community level, declaring that 'it could not accept measures incompatible with fundamental rights recognized and protected by the constitutions' of Member States.
Uden at gå så langt udtrykte den italienske forfatningsdomstol i sin dom i sag 183/19736) lignende overvejelser.
The Italian Constitutional Court did not go quite so far in its Judgment No 183/19737but did none the less suggest a similar concern.
Europa-Parlamentet og en stor del af teorien har lige som Kommissionen kritiseret den tyske dom stols afgørelse.
Nevertheless, there has recently been increasing support for the idea of a written order,4has been highly praised throughout the Community.
Imidlertid har flere og flere i den sidste tid slået til lyd for tanken om et skrevet katalog over de grundlæggende rettigheder for Fællesskabet. lesskabet.
The political institutions of the Community supported it in their Joint Declaration on fundamental rights of 5 April 19775and have
Fællesskabets politiske institutioner har støttet Domstolens retspraksis i deres fælles erklæring om de grundlæggende ret tigheder af 5. april 1977 4) og har fortsat under streget den enorme betydning, de tillægger den metode, som Domstolen har anvendt for at nå frem til en beskyttelse af de grundlæggende rettigheder, der er tilpasset Fællesskabets behov.
I960 ¡Cases 36-38 and 40/59 Ruhr- repeatedly stressed the prime importance they attach to the method adopted by the Court for developing a means of protection of fundamental rights which is specifically adapted to the requirements of the Community.
3) For yderligere oplysninger, se Kommissionens beretning af
Minister of the Interior [1975J ECR 1219).
4. februar 1976 om beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder i Det europæiske Fællesskab, Suppl. 5/76 — EF-Bull., s. 9.
4Commission report of 4 February 1976 on the protection of fundamental rights in the European Community — Supplement
Hvor tilfredsstillende og anerkendelsesværdig den metode, som Domstolen har udformet, end måtte være, er der dog i det mindste en lakune — blandt de lakuner som for Fællesskabets retsorden er en følge af, at der ikke er udarbejdet et skriftligt katalog over de grundlæggende rettigheder — som Domstolen ikke kan udfylde: Det er umuligt i forvejen at vide, hvilke frihedsrettigheder Fælles skabets institutioner under ingen omstændigheder må krænke.
Nonetheless, however satisfactory and worthy of approval the method developed by the Court may be, it cannot rectify at least one of the shortcomings affecting the legal order of the Communities through the lack of a written catalogue of fundamental rights: the impossibility of knowing in advance which are the liberties which may not be infringed by the Community institutions under any circumstances.
Han bør sættes i stand til uden videre at kunne vurdere de mulighe
The European citizen has a legitimate interest in having
deres særlige opbygning.
European States organized on a democratic basis.
Derfor fandt Kommissionen det hensigtsmæssigt, at den, før den forelægger Rådet forslag i denne retning, ved dette memorandum fremlagde resultatet af dens overvejelser til drøftelse, således som dens formand bebudede det i Europa-Parlamentet den 16. november 1978.
The protection of this Western European heritage should ultimately be uniform and accordingly assigned, as regards the Community also, to those bodies set up specifically for this purpose.
det befrygtes, at det ville fremkalde divergenser mellem medlemsstaterne, navnlig for så vidt angår de økonomiske og sociale rettigheder, og at det kun ville munde ud i en aftale om den mindste fællesnævner *).
If it were undertaken too hastily, there is the fear that it would bring to light differences between the Member States particularly with regard to economic and social rights, and that agreement would be possible only on the basis of the lowest common denominator.JThis would represent a retrograde step compared with the level guaranteed by the Court of Justice of the European Communities.
Det ville afgjort være et tilbageskridt i forhold til det niveau, som for De europæiske Fællesskabers Domstol har sikret.
The Commission is aware that the accession of the European Communities to the ECHR will give rise to not inconsiderable difficulties on account of the Communities' particular structure.
For at undgå disse vanskeligheder er tanken om at tiltræde MRK blevet lanceret fra forskellige sider, navnlig i forbindelse med den »rundbordskonference«, som blev arrangeret af Europa-Parlamentet i Firenze i oktober 19782).
As a way out of these difficulties, the suggestion of accession to the ECHR has been put forward from various sides, and in particular on the occasion of a symposium organized by the European Parliament in October 1978 in Florence.2
Det bør allerførst bemærkes, at De europæiske Fællesskabers tiltrædelse af MRK ikke vil være til hinder for, at der udarbejdes et særligt fællesskabs katalog, ligesom det ikke på nogen måde vil for hindre De europæiske Fællesskabers Domstol i fortsat at udvikle sin forbilledlige retspraksis — som Kommissionen altid har fulgt med tilfredshed — vedrørende beskyttelse af de grundlæggende rettigheder.
It should be clearly stated from the outset that accession of the European Communities to the ECHR does not form an obstacle to the preparation of a special Community catalogue, nor does it prevent in any way the Court of Justice of the European Communities from further developing its exemplary case law on the protection of fundamental rights, which has always been welcomed by the Commission.
Således, som det fremgår af MRK's artikel 60, indeholder MRK blot mindstebestemmelser; den giver således de kontraherende parter frit spillerum til at gå endnu længere i beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder.
As Article 60 thereof clearly shows, the ECHR is only a minimum code and thus in no way prevents its contracting parties from developing a more extensive protection of fundamental rights.
Det står således fortsat Domstolen frit for ikke blot at anvende den metode, som den har udarbejdet for Fællesskabet, til at fastslå sociale og økonomiske rettigheder, som praktisk talt ikke er dækket af MRK, men også om nødvendigt at gå ud over de rettigheder, som er optaget i MRK.
The Court of Justice will therefore remain free not only to apply the method which it has developed for the Community with a view to defining economic and social fundamental rights, which are barely touched upon in the ECHR, but also where specific needs dictate, to go beyond the rights contained in the ECHR.
Kommissionen udtalte i sin beretning til Europa-Parlamentet den 4. februar 1976, at Fællesskabet efter dens mening var forpligtet til at overholde de grundlæggende rettigheder i MRK, allerede som følge af Domstolens retspraksis, men at den ikke fandt det nødvendigt, at Fællesskabet formelt til trådte MRK3). Efter mere dybtgående overvejelser blev Kommissionen for nylig opmærksom på, at der ikke blot for dens image, men også for den europæiske borgers retsbeskyttelse var visse ulemper forbundet med, at der ikke findes et skrevet katalog, og den overvejede derefter sin stilling på ny.
In its Report of 4 February 1976 to the European Parliament, the Commission declared that in its view the Community was already obliged to observe the human rights embodied in the ECHR on the basis of the decisions of the Court, but it did not consider it necessary for the Community formally to accede to this Convention.3Closer consideration has recently revealed more clearly to the Commission the disadvantages which arise from the lack of a written catalogue both for the image of the Community in general and for the protection of the rights of the European citizen. As a result, the Commission has reconsidered its position.
Den beskæftigede sig herefter med de retlige og tekniske problemer i forbindelse med Fællesskabets tiltrædelse af MRK og kom til den konklusion, at en sådan tiltrædelse ikke vil støde på uovervindelige hindringer.
It has considered the legal and technical problems which would be posed by the accession of the Community to the ECHR and it has come to the conclusion that there are no obstacles to such a step that cannot be overcome.
Det bør ligeledes bemærkes, at tiltrædelsen af MRK ikke medfører en udvidelse af Fællesskabets kompetence med hensyn til beskyttelse af de grundlæggende rettigheder, og, at det ikke med dette memorandum på nogen måde er hensigten, at Fællesskabets kontrolbeføjelser i forhold til med lemsstaterne udstrækkes til grundlæggende rettigheder, hvis beskyttelse ikke hører under Fællesskabets kompetence.
It should also be pointed out that accession to the ECHR does not imply any extension of the powers of the Community with regard to the protection of fundamental rights, and that it is in no way the intention of this memorandum to advocate the extension of the powers of the Community
Menneskerettighedskonventionen og dens virkemåde
1It should be pointed out in this connection that the first attempts to incorporate economic and social rights in the
Menneskerettighedskonventionen, som blev udarbejdet i Europarådet, blev undertegnet den 4. november 1950 og trådte i kraft den 3. september 1953.
European Convention on Human Rights were not a striking success.
Kommissionen er opmærksom på de ikke ubetydelige vanskeligheder, som opstår ved De europæiske Fællesskabers tiltrædelse af MRK på grund af
The decisive factor in its view is that the ECHR and the protection of fundamental rights ensured by the Court of Justice of the European Communities essentially have the same aim, namely the protection of a heritage of fundamental and human rights considered inalienable by those
MRK blev undertegnet af alle Europarådets medlemmer, dvs. dels af Fællesskabets ni medlemsstater, dels af Cypern, Grækenland, Island, Malta, Norge, Portugal, Sverige, Schweiz, Tyrkiet, Ostrig og for kort tid siden af Liechtenstein og Spanien.
The European Convention on Human Rights and its mode of operation elected for a period of six years, sit in the Commission in their individual capacity, which ensures genuine independence.
Bortset fra Liechtenstein og Spanien har alle disse lande ligeledes ratificeret konventionen1).
The Commission may deal both with applications submitted by a contracting party (Article 24) and with complaints made by a person, non-governmental organization or group of individuals (Article 25); the latter provision applies, however, only in so far as the State complained of has expressly recognized the right of individuals to submit applications ■ 2
Såfremt sagen ikke indbringes for domstolen, tilkommer det ministerudvalget at træffe afgørelse.
Five protocols were adopted later.
Menneskerettighedskonventionen er den fælles garanti på europæisk plan for principper, som er blevet udtrykt i den almindelige erklæring om menneskerettigheder, der er blevet styrket ved en international retlig kontrol, hvis beslutninger skal respekteres af staterne.
The ECHR has been signed by all members of the Council of Europe, that is to say all nine Member States of the Community, plus Austria, Cyprus, Greece, Iceland, Malta, Norway, Portugal,
Denne fælles og internationale garanti har ikke til virkning, at den træder i stedet for den nationale garanti for grund læggende rettigheder, men føjes til denne.
Sweden, Switzerland and Turkey and recently Spain and Liechtenstein also.
Proceduren finder sted ved tre organer: Den europæiske Menneskerettighedskommission, Den europæiske Menneskerettighedsdomstol og Europarådets ministerudvalg.
With the exception of Spain and Liechtenstein, all these States have also ratified the Convention.1
Domstolen er sammensat af uafhængige dommere, hvis antal svarer til antallet af medlemsstater i Europarådet.
If an application is declared admissible and no friendly settlement can be achieved between the parties, the Commission draws up a report which includes in particular its opinion as to whether there is a breach of the ECHR.
Disse vælges af den råd givende forsamling ud af en liste over kandidater, som foreslås af medlemsstaterne, idet hver stat har ret til at foreslå tre kandidater, hvoraf mindst to skal være statsborgere i den pågældende stat.
The case may then be referred to the Court within three months, although only the State making the application or the State complained of, the State of whom the person concerned is a national or the Commission of Human Rights itself are empowered to do this.
Domstolen er kun kompetent, hvis dens kompetence er anerkendt af de pågældende kontraherende parter (artikel 46)3).
The European Convention on Human Rights represents a collective guarantee at a European level of a number of principles set out in the Universal Declaration of Human Rights, supported by international judicial machinery making decisions which must be respected by contracting States.
Sager kan forelægges domstolen, således som det netop er anført ovenfor, enten af Kommissionen eller af en kontraherende part, men ikke af individuelle klagere (artiklerne 44 og 48).
This collective and international guarantee is not a substitute for national guarantees of fundamental rights, but is supplementary to them.
Den træffer afgørelse med hensyn til sagens realitet ved en endelig afgørelse, og hvorved en krænkede part kan tilkendes erstatning. ning.
Proceedings under the Convention involve three bodies: the European Commission of Human Rights, the European Court of Human Rights and the Committee of Ministers of the Council of Europe.
• Den europæiske Menneskerettighedskommission varetager i første række en undersøgelses- og forligsopgave; hvis der ikke kan opnås forlig med hensyn til overholdelsen af menneskerettighederne, afgiver kommissionen en retlig udtalelse.
• The European Court of Human Rights is competent to take a judicial decision which is binding on the parties to the action on whether in a given case the Convention has or has not been violated by a contracting State.
Antallet af menneskerettighedskommissionens medlemmer svarer til antallet af kontraherende parter.
The Court consists of a number of independent judges equal to that of the Members of the Council of Europe.
Disse medlemmer vælges med absolut flertal af ministerudvalget ud fra en navneliste, som er udarbejdet af præsidiet i Europarådets rådgivende forsamling, på grundlag af forslag fra hver gruppe repræsentanter i den rådgivende forsamling.
They are elected by the Consultative Assembly from a list of candidates submitted by the Member States; each Member State may nominate three candidates, of whom two at least must be its own nationals.
• Såfremt domstolen ikke har fået forelagt sagen inden for en frist på tre måneder at regne fra forelæggelsen af kommissionens beretning, beslutter ministerudvalget med et flertal på to tredjedele, om der har fundet en overtrædelse af MRK sted, og fastsætter en frist inden for hvilken den stat, mod hvilken klagen er rejst, skal træffe de nødvendige forholdsregler.
The Court is competent only if its jurisdiction has been recognized by the contracting parties concerned (Article 46).
Hvis den pågældende stat ikke ret ter sig herefter, skal ministerudvalget så afgøre »hvilken virkning der skal tillægges« dets oprinde-
3The Commission or one of the contracting parties may refer a case to the
2) Frankrig, Cypern, Grækenland, Malta og Tyrkiet har indtil nu ikke godkendt den individuelle klageadgang.
2France, Cyprus, Greece, Malta and Turkey have not so far permitted individual applications.
3) Alle medlemmerne i Europarådet har anerkendt domstolens bindende kompetence, bortset fra Malta og Tyrkiet. Spanien og
-1 With the exception of Malta and Turkey all members of the Council of Europe have accepted the compulsory jurisdiction of
Kommissionen træffer indledningsvis afgørelse om, hvorvidt andragendet kan realitetsbehandles.
If no friendly settlement has been reached on the basis of respect for human rights, the Commission formulates a legal opinion.
Hvis realitetsbehandling kan finde sted, og det ikke er muligt at opnå forlig, udarbejder den en beretning, i hvilken den bl.a. tager stilling til spørgsmålet om, hvorvidt der efter dens opfattelse har fundet en krænkelse af MRK sted.
These members are elected by the Committee of Ministers by absolute majority from a list of names drawn up by the Bureau of the Consultative Assembly of the Council of Europe; the election is based on proposals made by each group of representatives in the Consultative Assembly.
Sagen kan derefter inden
The members, who are the Court.
Liechtenstein har endnu ikke taget stilling til dette spørgsmål.
Spain and Liechtenstein have not yet adopted a position on this point.
Mange iagttagere mener, at denne quasi-domstolsbeføjelse, som ministerudvalget har, langt fra er tilfredsstillende på grund af udvalgets karakter af politisk organ.
It decides on the case in question by means of a judgment which is final and may award compensation to the injured party.
Forbindelserne mellem Fællesskabet og menneskerettighedskonventionen i den aktuelle retlige situation lesskabers Domstol, og af fysiske eller juridiske personer, som har tabt en sag for nævnte Domstol.
• If the case has not been referred to the Court within three months of the submission of the Commission's Report, the Committee of Ministers decides by a two-thirds majority whether there has been a violation of the ECHR; at the same time it prescribes a period during which the State concerned must take the necessary measures.
Denne sidste mulighed blev udnyttet for ganske nylig: En arbejdstagerorganisation forsøgte at indklage alle medlemsstaterne på grund af en råds beslutning, ifølge hvilken den blev nægtet ret til at blive repræsenteret i Det rådgivende Udvalg, som er oprettet ved EKSF-traktaten; den 10.
If that State does not take satisfactory measures, the Committee of Ministers has to decide 'what effect shall be given' to its original decision.
Juli 1978 afviste Den europæiske Menneskerettighedskommission ganske vist denne klage, men afgørelsen blev begrundet med særlige betragtninger i forbindelse med sagens konkrete omstændigheder.
The ECHR contains no provisions on how this should be done; it mentions as a form of sanction only publication of the Commission's report (Article 32 (3)).
På nuværende tidspunkt kan det ikke afvises, at Den europæiske Menneskerettighedskommission eller domstolen i Strasbourg ikke en dag vil have en anden opfattelse af problemet om medlemsstater nes kollektive ansvar, når navnlig henses til konsekvenserne af, at Fællesskabet har fået tildelt kom petencer, som oprindelig henhørte under disse stater. ter.
Many observers consider these quasi-judicial powers to be extremely unsatisfactory on account of the political nature of the Committee of Ministers.
Selv om Domstolen indtil nu har undgået at tale om en direkte forpligtelse for Fællesskaberne til at over holde kataloget i MRK, er der gode grunde til alle rede nu at betragte denne forpligtelse som aktuel.
Admittedly this application was dismissed by the Commission of Human Rights on 10 July 1978 as inadmissible, but only on grounds relating to the particular circumstances of that case.
Konventionen repræsenterer nemlig dels en minimumstandard, som er anerkendt af alle medlemsstaterne, og som skal anses som en integrerende del af de »almindelige retsprincipper«, der er beskyttet af Domstolen; dels må man rejse det spørgsmål om Fællesskabet, i det omfang hvori medlemsstaterne har delegeret beføjelser til det, ikke allerede ifølge substitutionsprincippet er bundet af de materielretlige bestemmelser i menneskerettighedskonventionen på grund af medlemsstaternes oprindelige forpligtelse.
At this stage the possibility cannot be excluded that the European Commission of Human Rights or the Court in Strasbourg will one day take a different view of the question of the collective responsibility of the Member States, having regard in particular to the consequences which the transfer of powers of the Member States to the Community implies.
Risikoen for, at fællesskabsretsakter under gives kontrol af instanserne i Strasbourg, uden at Fællesskabet råder over passende forsvarsmidler, er særlig indlysende, når medlemsstaterne nøjes med i deres nationale retsorden at anvende bindende fællesskabsretlige bestemmelser uden at råde over en skønsbeføjelse.
The danger that Community acts will be made subject to control by the Strasbourg authorities without the Community having appropriate means to defend itself is evident particularly in those cases in which the Member States incorporate into national law obligations under Community law without having any discretionary powers of their own.
En klage for krænkelse af menneskerettighederne ville i et sådant tilfælde rettes mod en bestemt medlemsstat og ville derfor som sådan blive realitetsbehandlet. Sagens genstand ville imidlertid, hvis man abstraherer fra eventuelle supplerende bestemmelser, som ikke kræves af fællesskabsretten, være de fællesskabs bestemmelser, på hvilke den nationale retsakt støttes.
A human rights complaint would be directed in such cases against a specific Member State and as such would therefore be perfectly admissible.
Den situation, som skabes af sådanne gennem førelsesbestemmelser, er så meget desto mindre tilfredsstillende, som den pågældende medlemsstat sandsynligvis ikke til sit forsvar må gøre gældende, at den blot efterlever en fællesskabsretlig forpligtelse, mens Fællesskabet, som er ansvarlig i sidste instans, ikke vil blive opfordret til at tage stilling til de klager, som fremsættes imod det.
The situation with such implementing acts is particularly unsatisfactory inasmuch as the Member State would certainly be unable to rely on the defence that it was merely fulfilling an obligation under Community law, while the Community, the party ultimately responsible,
Man ser altså, at Fællesskabet i den nuværende retstilstand løber den risiko, at instanserne i Strasbourg kontrollerer, hvorvidt dets retsakter er forenelige med MRK, uden at det har passende forsvarsmidler, mens medlemsstaterne eventuelt ser sig forhindret i at gennemføre de nævnte retsakter.
Since 1974, all the Member States of the Community have been contracting parties to the ECHR, which has led the Court of Justice of the European Communities to derive guidelines for the constitutional traditions common to the Member States from the fundamental rights embodied in the ECHR; in other words to use the ECHR indirectly as an indicator of the standard existing at Community level in the field of fundamental rights.
Man kan på den anden side ikke på forhånd afvise muligheden for, at visse af Fællesskabets retsakter gøres til genstand for en procedure for Den europæiske Menneskerettigheds kommission eller -domstol.
On the one hand the ECHR represents a minimum standard of the 'general principles of law' protected by the Court of Justice.
Sagerne kunne navnlig blive indbragt af tredjelande, som ikke har mulighed for at indbringe sager for De europæiske Fæl
On the other, it is arguable that the Community, in so far as powers have been assigned to it by the Member States, is already bound, on the basis of the principle of substitution, by the substantive provisions of the Convention on Human Rights by reason of the original obligation of the Member States.