natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I Irland opnåede regeringen at ændre den landsdækkende lønaftale af 1975 ved (gennem tilskud) at nedbringe fødevare- og transportpriserne.
'1'975 the national pay a€reement of concessions
Aftalerne om beskæftigelsen i I969 og 1974 i Frankrig har det været lettere at indgå, fordi regeringen påtog sig forpligtelser til gengæld herfor.
W offering food. and tranaport prices.
På samme måde kompletterer den tværfaglige aftale om erhvervsuddannelse af 1970 lov af I966 ved nærmere at fastlægge gennemførelsesbestemmelser for denne, ligesom den må betragtes som en foreløber for lov af 1971, som sikrer aftalens finansiering ved at forpligte arbejdsgiverne til at betale en bestemt procentdel af lønmassen til uddannelsesformål.
It was easier to reach fbe 1969 aü, 1974 trbench agreenents on ernployment because the government nade reciprocal concessions.Sinilarly, the 1!'fO inter-trad.e agreement on vocational training supplementsa 1966 1aw, specifies its inplenenting conditions and. paves the way for the1971 law on its financing whioh obliges the mployers to aLlocate a certainpercentage of the enpJ.oyeesr pay to training.
Til gengæld supplerer lov af 1971 aftalen ved at kræve, at "uddannelsesprogrammet" behandles af samarbejdsudvalget.
B;r oontrast, lh.e 1971 law adcleto the agreeraent by requiring that the works connittee nugt exanlne thettraiüing plant.
En efterfølgende aftale (I976) indeholder nærmere retningslinjer for denne behandling. Dialogen er her så indgående, at der sandsynligvis er tale om samråd.
A later agreement (gle) ie clesigned to 1ay ctonn tbeprocedures of this exa^orination. f,ere the overlap ie so cloee that onecould probably epeak of concerted action.
Naturligvis kan dette samarbejde med regeringen i for handlingerne vurderes meget forskelligt fra land til land.
Naturally this co-operation of the goverr:roent in the ne6otiations canbe vieweil veiy differentfy fron cou4try to cöuntry.
Det synes at være almindeligt i Nederlandene, bl.a. med hensyn til lønningerne.
It sesirts to be ouncntpractice in the Netherlande, eepecia)-ly for pay queetione.
Det andet ydertilfælde er Forbundsrepublikken Tyskland, hvor parterne vogter jaloux på deres selvstyre.
At the other extreme, in the Federal Republic of Cormarly, the tm eiiles jealously clefeudtheir autonony.
I Frankrig vækker "politiske" initiativer mistillid, men initiativer fra administrationen accepteres gerne - og det er en selvfølge, at sondringen mellem de to er meget vanskelig.
In trbance, argr rpoliticalr neasurea rouae clistrust, butadninistrative rneasures alre ecceptetl readily - and naturally the clistinctlonbetween the two 16 very fraglle.
Men i talrige tilfælde hvor indgreb forekommer, åbner dette indgreb "efter ligevægtsprincippet" fra staten, som forhandler og indgår en aftale i stedet for at anvende sin suverænitet, en interessant vej og har mulig gjort resultater, som ville have været meget vanskelige at opnå
But in the nany cages where it exigtE at a111tbis intervention 'on an eclual footingt by the etate uhich negotietee analcontracte rather than inposing its eovereignty ie an interesting new depertureanil has produced regults which noulcl have been very tlifficult to aohiev€ byother neans.
I Forbundsrepublikken Tyskland har regeringen i forbindelse med opbremsningen af inflationen ikke overskredet grænserne for den fælles målsætning, selv om den har fastlagt en acceptabel sats for lønforhøjelserne (eller kritiseret de tilfælde, hvor denne sats er blevet overskredet), idet det vigtigste våben stadig er kontrol med pengemængden.
In the Federal Republic of Geroeny thegovernnent dlit not go beyonil tbe oonfincs of joint action ia order to baltthe rieing inflation rate.
I det andet ydertilfælde blokerede den franske regering lønningerne fra tredje kvartal af 1976 og besluttede, at de nøje skulle følge prisniveauet i 1977, og regeringen i Nederlandene fastsatte lønforhøjelsen for 1976.
Although ite etatement of an accepteble rete ofpa;r increaeee (ana its criticio of oasee where thie rate ras exceedcd) ievery ainilar to a direoti.ver its nein weapoaremains coatrol of the noneygupply.
Selv om den italienske regering almindeligvis foretrækker at anvende overtalelsesmetoden, ophævede den delvis indeksregulerings systemet ved en tværfaglig aftale.
At the other cxtrqer the hench 0overrment froze wagee in the lastquarter of 1976 a,ndtlecitleil tbat they EhouLd be striotly tied to tbe ooetof living in 1977i the Dutch 0ovcrnnent dleternined the 1976 nag:e increase.Altbot4! the ItaLian Goverrneat usually prefere to act by pcrauaeionr itpart}y suBpeaalod application of tbe sliiling scaLe, a nseaure tleciiled onby intertrade agreeocat.
En af de mulige konsekvenser af en sådan indgriben - men det vil kun være tilfældet, hvis den politiske kontekst begunstiger det - er, at overlade de problemer, der skal behandles inden for rammerne af forhandlingerne, til den offentlige eller den politsske debat eller til debatten i forbindelse med valgkamp.
Onoof the poeelblc resulte of Eucb intervcn*ion - rhich rill beguoccsaful nainLy lf the politlcal eltuetion enoouraßesit - ts to ehiftthc lggucs to bc rlealt rith frou thg.arca of negotiation to that of publiolpolltical or uFrn clectoral ilobatc.
Mæglingen (det er en selvfølge, at vi ikke her anvender ordet i dets strengt juridiske betydning) er sandsynligvis mindre vanskelig og farlig, for så vidt som den bygger på en indgående konsultation og om muligt på en halv eller en stiltiende aftale.
ArbitrEtion (wbioh re arc not of course using in itg gtriot lega1 acnsehcrc) can probably take place nore easily anil sith lcss rigk if it le bas€don ride conEultetion ard, where poeeiblc, a"narraageorent or tacit a6reoent.In this oage the stato iutervcncs to talce reeponeibillty for engr u n p op u lar D€asurcsr for ncaeureg rhioh the organizetione uoulil find it bard to perelrEde thclr nobcre to adopt ovcn if they do not fiudancntelly iltspute tbeirgoundacgs.
Staten griber i dette tilfælde ind for at tage ansvaret for upopulære foranstaltninger, som organisationerne ville få svært ved
In Belgl.un, for instenoc, in vier of the Bociel security ilefici.tanil particularLy the uroployaent ingura,noe dcficit, it gemerl cseential. fortbc govermcnt to ottopt conciliation but also for lt to take the f,ineldeclalon.
at få deres medlemmer til at acceptere, selv om de ikke fundamentalt set bestrider, at de er velbegrundede.
(rbich had bccn acoepted by the cnployGos anit reJccteil by tbe
Konjunkturerne spillede her øjensynligt ind.
.oploJrsrs) to ftx a national Dininun rage at a bigh rate.
Regeringen greb til gengæld ikke ind i en strejkesituation i 1973 (med over 3 900 000 tabte arbejds dage var det helt klart en meget omfattende konflikt).
econornic trend has sone influence here. on the other hand, the governnenthad allowecl the 1973 strike to apread (clearly this wag a very wide-acale clispute, accounting for nore then 3 9OO OOO).ost working itays).
Men det er ikke altid muligt at bygge på en pseudoaftale.
Iet it is not always poseible for the governnent to work ön the baei.eof a quasi-agreerraent.
Efter sammenbruddet af de tværfaglige forhandlinger i Belgien, håbede man ganske vist, at brancheaftalerne ville følge de råd om forsigtighed, som hovedorganisationerne havde givet, inden de skiltes uden at være nået til enighed, men i henhold til lov af 24. december 1976 fik regeringen med forsigtighed tilladelse til at lade de "arrêtés royaux", der gjorde en kollektiv over enskomst bindende, bygge ikke blot på en kontrol af lovligheden, som det er sædvane, men også på en kontrol med den økonomiske og sociale hensigtsmæssighed.
In Belgiurn, following the fai.lure of inter-tradenegotiatione, and although it was hoped that the branch agreernents rould,adopt the wise reconmendations nacle by the confederations before theyseparated without reacbing a€reement, the raw of 2{ December 19?5 prudentlyauthorized the governnent to..base the royal decrees naking col.rectiveag?eenent conpulsory not only on a review of legality, accor.r:ting to usualcustonr but on a review of economic and social advantages.
Denne lov er imidlertid ikke blevet videreført efter 1976.
Eowever, thelaw was not extended. after the end of 1!J6.
Endelig bygger i Frankrig begrænsningerne af lønforhøjelserne til at omfatte stigningen i leveomkostninger hverken på en aftale eller på et virkeligt samråd. Det er en autoritær for anstaltning, der er begrundet i det presserende behov, og som derfor blev meget dårligt modtaget i alle fagforeninger, i den offentlige såvel som i den private sektor.
rn trbance, the restriction of pay increaseg to increases in tbe cost ofliving is not based on ar{r a€reernent or genuine concerteil action. rt rlas an authoritarian rneacure Juetified by the eroergency qituation and. therefore regarcled with clistrust by alL the unions, both in the pubLic and the private gector.
Som afslutning på dette punkt bør man måske erindre om det offentliges mange forskellige ansigter. Naturligvis ligner de
To conclude one shoulal perhaps refer again to the nany faoes of thepublic authorities.
magtmidler, der skal evakuere en besat fabrik, ikke arbejdstilsynet, hverken i de pågældende arbejdstageres eller i arbejdsgivernes øjne.
Naturally the agencies of repression rühose task is to€vacuate an occupied plant in no way res€mble the factory inspectors in theeyes of the workers involved or of the employers.
Men også de forskellige grene inden for administrationen har en logik og en stil, der er forskellig.
Sini1.ar1y, the variousadninistrative branches operate according to a il.ifferent logic and in acltfferent nanner.
Den administration, der har med beskæftigelsen at gøre, har sjældent de samme perspektiver som den administration, der tager sig af finanserne.
An adninistration deallng with curploynent rarely acts lrhe Latter gains in as a finrinciäl administration. econonicclifficulties.
Sidstnævnte beføjelser forøges med de økonomiske vanskeligheder.
on the eamö principlee authorityintimesof
På et endnu mere generelt plan er det offentlige på en gang administrationen, dvs. en politisk neutral myndighed, der generelt er respekteret for sin kompetence og sin upartiskhed, selv af dem, der kritiserer den skarpt, regeringen, dvs. en politisk koalition eller et parti, som magtudøvelsen giver en særlig autoritet og et særligt ansvar, eller politiske partier, dvs. de organisationer, der sætter deres synspunkter og program mer op mod hinanden, og som kæmper om stemmerne.
At an even mole general level, public aUthorities means firstly thea'ctministration, ie a politically neutral authority wlrich is generallyrespected for ite abilities and inpartiality, even by those who criticizeit severelyg secondly the governnent, ie a political coalition or a partywhose powers give i.t special authority and responeibilities; thirdly thepolitical parties, ie organizations with opposing views and prograones which compete for votes.
Jo mere autoritær og usædvanlig det offentliges ind griben er, desto mere ses regeringen bag administrationen.
llhe nore clictatorial and exceptional the intervention of the publicauthorities is, the nore clearly the face of the goverrment will appear behincl the administration.
Jo mere den bestrides, desto mere ses de politiske partier bag re geringen.
Ttre more this nore clearly will the politicar parties intervention is tlieputecl, thebe visible behin4 the governnent.
Det er særlig vanskeligt at foretage sammenligninger, når det drejer sig om arbejdskonflikter. Ikke alene opstilles de nationale statistikker ikke på samme måde (i Danmark omfatter oversigten ikke arbejdsstandsninger med mindre end 100 tabte arbejdsdage, oversigten over ulovlige strejker er unøjagtig i Forbundsrepublikken Tyskland), men hvad der er meget vigtigere er, at den definition, der juridisk gives på strejke, og dermed den mulighed, man har for at anvende den, samt den plads, den indtager i forhandlingerne, varierer meget betydeligt fra land til land.
It is partloul.arly itifficult to dren conparlsons la tbe fieltl ofindustriel ilisptrtes. [ot only are national gtetistice not oonpi].ed intbc sane Denner (Dc*ark does not list ilisputcs whiah involve a logs offerer than 1OOruking tlaye, the Fedlerel Rcpublic of Gcroany tlocc not llstunoffioial strikes vrt? prsoieety) tutr wbet le ev€n Dors inponta,ntt tbelegal itcfiuition of the striker'-aad tbue tbc accees to It end its place 1athe negotietioae, vartrrgreatly fron one oorurtr"Sr to another.
Det samme antal strejkedage medfører ikke samme økonomiske tab, alt efter om det drejer sig om lokale eller landsdækkende strejker, om en beslutning, der kan forudses lang tid i forvejen, eller om et pludseligt initiativ.
Tbe eane numberof ilaya of etrikc dloegnot lavolvc tbe Eane econonic oost for thls ilcpenilson rhether tbe etrlkes ar€ looel or netlonel whetber tbe tleoision $asforegeeable weIl in advance or whsthcr tbe gtrike trag tho remlt of a audldcnitecielon.
Den har ikke samme betydning i Forbundsrepublikken Tyskland, i Danmark, i Storbritannien og i Italien.
Strikcs bsvc a ttifferent naalling in tbc trbtleral Republic of OermarUrt Doruark, the III( a^rdlta1y. lta1y.
Lockout-reglerne er mindst lige så, og måske endnu mere, forskellige. Lockout er et af den tyske arbejdsgiver normalt an vendt middel, mens det i Frankrig kun er lovligt under meget be grænsede omstændigheder.
Ibe right to use lock-oute itiffcr as laaet ag nuch erd pcrbape nore : itig oae of tbo coployerst ugual tactics in thc Fed.eral Republic of 0ernanywhereag its uge is eubject to cLoee regtrictions in lbance.
I virkeligheden gælder praksis her i højere grad end reglerne, idet delvise eller gentagne strejker i Frankrig er blevet besvaret (almindeligvis under dække af "teknisk arbejdsløshed") med lockout, der ikke mere er usædvanlig.
In precticotthough, tbe sitqetlon iE not so dif,for€nt : in tba,nce Belective or repeatedstriica (gencrally qnilsr cover of teobnlcbL uneoploJ7gent) have provoked e uEc of the l,ook-out in reeponse whlch ie no longer out of the ordlnary.
Man må holde sig disse forbehold for øje under læsningen af dette afsnit. De gør kun de fælles tendenser eller de konvergenser, der gør sig gældende, endnu mere slående og mere be tydningsfulde .
ll_BAR_hey and nrust be borne in nincl in the firture diecuselon. or converS:ences rhloh appeer ev€n Eore etrlking lbese Fgservatlone nake the connon trenile aignificant.
Det er ikke nødvendigt at vende tilbage til de velkendte forskelle i strejkefrekvensen mellem de ni lande.
Srere ie no need to Ölsougs a6ain the faniliar differencee of etrikce ln the nlne countries.
Mellem de mest og de mindst berørte (Italien og England for de førstes vedkommende, Nederlandene, Danmark og Forbundsrepublikken Tyskland for sidstnævntes) kan antallet af tabte arbejdsdage som følge af strejke pr. 1000 lønmodtagere variere fra 1 til 100 (og endda derudover i ekstreme tilfælde).
llhe nunber of ilaye lost by strike. per l0OO ernployees can vary fron I to 1O0 (a.nd even nore in erlreme caecs)
Inden for de sidste femten år er antallet i Italien steget til mere end 3 000 (3 013 i 1969), an tallet i Nederlandene er faldet til 2 (1967) - for ikke at tale om Luxembourg, hvor det er almindeligt, at der ikke er en eneste strejkedag.
Oernargr in the eeconil). Orer tbe last fifüeen Jrears ltaLy has loet over r" 196ili tbe rrte ia the Netherla,rde fe1l to 2 (1967) -
Det parallelle i ændringerne er således så meget mere bemærkels esværdigt.
not to mentEöi-Luxeoboulg which does not uanelly loee a eingle tlay.
Strejkerne er ikke tilfældige fænomener.
certainly the parallcls are not absolute. strikes are not ohencepbeaonena.
Utilfredshedens og succes'ens af smittende eksempel, udbredelsen af målsætningerne og midlerne for aktionen og virkningerne af de politiske konjunkturer (især de politisk-økonomiske beslutninger gør, at arbejdsstandsningerne, selv når beslutningen herom er decentraliseret, kommer i bølger.
As a bcgnlt of the infcotioucnesi of discontcat and'suoceesr oftbe illss€oination of obJectivcg and neans of action, or of the politiceltrend (espccially econonic pollcy ilecisions), uork gtoppageshappen inclueters, even when tbe reLevont dccieion ie deeentral.izeil.
Uensartetheden i tallene er endnu større, når beslutningen er centraliseret, enten tværfagligt (Danmark og Nederlandene) eller for hver større branche (Forbundsrepublikken Tyskland).
Theuntnratrorthinegs of, the figurea 1g sven nore na,rked when the ilecieion
heden med hensyn til perioder er åbenbar.
Levels of dcvclopnent ancl is great einilarity econonic trende.
Det bibringer det ind tryk, at årsagerne er de samme trods forskellene i love og traditioner. tioner.
But over a certaln period., the sinilaritieg are gulte eviil.ent.of clifferenoee
Til gengæld synes det store opsving i alle de industrialiserede lande mellem 1968 og 1973 let forståeligt (selv om det kom som en overraskelse både for regeringerne og arbejdsmarkedets parter som for specialisterne).
Looking backr the g?eat peak reached in all the indugtriarized countriesbetwecn 1168 and 1973 seeme casy to unilerstand. (elthough it nas guite unexpected.by the goverrments, the tro eides of i.nttuetry and the crperte).
Den generelt fulde beskæftigelse og endda manglen på arbejdskraft, væksten og inflationen forklarer nemt, i overensstemmelse med den erkendte virkning af de økonomiske cykler, stigningen i antallet af konflikter.
FulL cmplo;mentgenerallyt or oven Labour ahortage, grorth and inflation, oa.n casily bc used tocxplaia the increased nunber of ilisputes in terrns of the well-known effect ofccononic cycJ.ee. rt shourd be pointe < t out, however, that tblE tncreaae waa solarge that it nust be regerded ae sonething nore than a oyclio phenonenon. rntrbance in 1958 the inilustrial crisie (an estimateit 1JO nillion days rere Lost) became a national crLelE for severaL reeks.
Man må imidlertid understrege, at den var så betydelig, at man deri må se andet end blot et cyklisk fænomen, I Frankrig blev krisen på arbejdsmarkedet i I968 (man anslår antallet af tabte arbejdsdage til 150 millioner) i nogle uger til en national krise.
In Eelgium, thc country of concerted action and planningt the number of gtrike daürs roge to 1 423 ooo in 19?o anal
I Belgien hvor der er samråd og rammeaftaler, oplever man, at strejkedagene i I97O og 1971 er steget til henholdsvis 1 423 000 og 1 240 000 (eller 482 og 406 dage pr. 1000 lønmodtagere).
(or 482 and 406 days per thouaancl employees).
I Italien nåedes i 1969 højdepunktet med mere end 37 millioner tabte arbejdsdage (3 013 pr. 1000 lønmodtagere), og der var fortsat tale om et højt niveau de følgende år (mellem 1 000 og 1 500 pr. 1000 lønmodtagere) I Storbritannien steg tallene hurtigt fra I968 (under 4 700 000) til 1972 (næsten 24 millioner, dvs. 1 044 pr. 1000 lønmodtagere).
gtrike rn 1969 rtaLy loet nore than 3? niltioa aaye (30t3 per thousand enployeee).
Det samme gør sig omend på et andet plan gældende for de lande, der kun har få strejker.
The ea,ne hoppened on a tlifferent gcale in countriee with a los, striko räte.
Stigningen i 1969 i Forbundsrepublikken Tyskland var alt i alt beskeden (mindre end 250 000 registrerede tabte arbejdsdage), men det samlede antal for 1971 var helt usædvanligt (næsten 2 600 000, eller 118 pr. 1000 løn modtagere).
ra the FecleraL Republic of Geman;r, although the 1969 iacrease was nodegt in overall te::ms (less than 250 o0o recorded. days lost), exceptlonal (nearly 2 600 OOO or 118 per thoueand).
I Nederlandene, hvor det årlige gennemsnit fra 1962 til 1967 varierede omkring 25 000, var der i I97O 262 000 strejkedage (70 pr. 1000 lønmodtagere) og næsten 135 000 i 1973 (35 pr. 1000 lønmodtagere).
1967, there were 262 ooo tlaye of strike in 19?o (To per thousantl) and gtil.l, nearty
Endelig markerede året 1973 i Danmark et brud med mere end 3 900 000 strejkedage, et helt usædvanligt tal.
135 @o in l9?3 (35 p""with over 3-9oo ooo etrlke thousancl). testry, in Der:nark, 19?3 ras a highpoint d.ays, a quite oxceptional .total.
Denne udvikling er, som man ved, international og berører næsten alle de industrialiserede lande (Sverige, De forenede Stater og Japan).
nearly a1r the llhig novement is of courss international and effectect incl.ustrialized countries (Sweden, Unitect States, Japan).
De konjunkturbetingede faktorer er indlysende, men ud viklingen har utvivlsomt dybere rødder.
fhe cycl-ic factors are clear.
Selv om der er nogle, der forklarer den med stigningen i inflationsraten, står det stadig
But no rloubt the novement had deeper rootc.EVen if one tried to explain it by the rising infLati.on rate, this infratioawould have to be ilefinecl anil dernarcated. l{ithout wanting to d.isouge the theoryfistherr it is clear that the nonetary clrift probably bad atructural cauaes.Tltls is even no"e true of the strlkes. lllhelr increase narke at the very Leaata rlse in levels of aspiration, a change in nethods of aotion and a wealening of constrainte and. controlg.
tilbage at definere og afgrænse denne inflation.
Rranoc ard tbs ltl( e,fa cloacst tq a rcturn to pcacc.
Uden at ville skitsere den teoretisk, er det klart, at årsagerne til pris- og lønstigningen sandsynligvis er strukturbestemte.
In thc firat thc 1968 oriais scag to bevc oonocntrateit iato onc Jrcu rhat ln othcr oountrics res rpread oYor lGvoral. flm foLtortng ycars lboweil 8,n avcragc rate; only Ln 1976 ilial it go up again to ovor flvo n1111on. tut this ras a pcrlod rbcn qnoploXment had orcceded tbe 5 f pcah.
Dette bekræfter den anden vigtige hændelse i denne periode: kontinuiteten (eller stigningen efter en nedgang) i an tallet af strejker trods krisen.
Ln nag goücwhlt lcse then air nillionr tbc rcgult of thc gooial Contrectt
Kun i 1976 steg antallet af tabte arbejdsdage til over 5 millioner.
tbc inooncs po1lcy paot bctrceu govenueat and. unions, tban ncrcly of thc prarsuro of unqploylent
Men det er et højt tal for en periode, hvor arbejdsløsheden runder de 5$.
(of oourso tbq coononio olinetc baÄ gons inflacnoc ia rcrth notiag that it res on thc occcptance of tbc Socia] Contraot, but lt ilcoiäion)i f9?? tnought ligae of a reaowral inorcelc.
For de øvrige lande er antallet af konflikter stadig meget højt og meget højere end sædvanligt.
In the othcr corurtricr thc lcvcl of itisputcs roelng tben ucual. In Italy in 19?5 a nq_BAR_t psalc of 22 nillion
I Italien var der i 1975 ny rekord med 22 millioner (hvortil kommer 16 millioner i 1976 i forbindelse med fornyelsen af de kollektive brancheoverenskomster).
Iaa rcaohcd' (tUe ffgure in 19?6 raa nttll glrtccn nillion, rbicb oorresponds to the rcncual of tbc
I 1974 og I976 var der i Forbundsrepublikken Tyskland et meget højt antal (henholdsvis over 1 million og 1/2 million), og det samme gælder for I976 for Belgien (næsten 9OO 000 tabte arbejdsdage). På samme måde er det samlede antal strejker
19?6 gboweil hi6h ratcl in thc trsilcralas ilial 19?6 in branoh collcctivc r6remcnts) 1974 4 Ropublio of Ocmangr(ovcr onc n_BAR_lllou eld ovcr bolf a nillion) rtrlks
i de seneste år steget i Danmark i forhold til det normale (184 000 i 1974 og 210 000 i 1976, og hertil kommer antallet af mindre strejker, der ofte mere end fordobler det samlede antal tabte arbejdsdage).
figrrrc in Doroank vas above tbc uorn (tA4 o0o tn 19?4r e1o 0oo in 19?5r ard strlkeg rblob thiee figureg ehoutit bc supploonted W tbe ilayr lost on oellcr ofücn rorc tban < louble tba). In trethcnla^ndathe porioil of celn in 19?5 end
I Nederlandene blev roen i 1975 og 1976 efter fulgt af den store strejke i februar 1977.
19?6 rae folloreil by thc great etrike of Fctmury
Antallet af strejkedage er i den nylige krise forholdsvis upåvirket af konjunkturerne på arbejds markedet.
A oarcfirl craninetion of rach countqr rould uo itoubt ghor the rnricty oona fron oirounstanocs and reagong.
Dette gælder for arbejdsmarkedssystemer, der i bund og grund er forskellige, hvor arbejdsmarkedsparternes organisation, magt og indstilling er meget forskellige, og hvor regeringernes økonomiske politik (og indstilling) divergerer betydeligt.
Since thc dcciglons inposcil btrra cririg thc govcrmont, or beceuge thry affcot oycrlronc equelLyr they oen cesily Load
De beskrev ikke en konjunktur, de påviste en varig ændring af aktionsmedlerne og magten.
& 1g ras thc to najor iligButss yhcrrycr the ba,rgaining is blghly cantralisaal.
3.1.2 - Aktionsformer og -midler
oaae of tbc Fotnury