natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Faktisk havde de effektive parikurser været stabile, når bortses fra devalueringen af den franske franc og revalueringen af den tyske mark i 1969. Disse to valutakursændringer var i øvrigt ikke blevet anmeldt til IMF.
Broadly speaking, real ex change rates remained stable up to the year 1971 apart from the devaluation of the French franc and the revaluation of the German mark in 1969 (neither of which was declared to the IMF).
Efter 1971 betød de betydelige valutakursudsving derimod en underminering af dette system.
On the other hand, the very wide divergences in exchange rates that developed after 1971 have wrought havoc with this system.
Smithsonian-aftalen af 19. december 1971 foranledigede den 7. marts 1972 Fællesskabet til at træffe beslutning om, at medlemsstaterne skulle begrænse den maksimale udsvingsmargen mellem den højeste og den laveste valutakurs i Fællesskabet til plus eller minus 2,25 %.
The Smithsonian Agreement of 19 December 1971 led the Community to decide on 7 March 1972 that, by reference to the official parity relationship, Member States should limit the maximum market variation between the strongest and the weakest of Community currencies to 2.25%, this being what was colourfully known as the 'snake in the tunnel' or 'monetary snake', system.
Det var dette system, der i billedlig tale kom til at gå under betegnelsen »slangen i tunnelen« eller »valutaslangen«.
In practice, only some Member States found it possible to apply this system continuously: the Federal Republic of Germany, the three Benelux countries and Denmark.
I praksis er det kun visse medlemsstater (Forbundsrepublikken Tyskland, de tre Benelux-lande og Danmark), som konsekvent fulgte denne regel, mens de andre på et eller andet tidspunkt udtrådte af slangesamarbejdet med det resultat, at forskel lene mellem de »stærke valutaer« og »svage valutaer« blev stadig mere accentueret. Ordningen ophørte den 31. december 1978 H).
The other countries left the snake at some time or another, with the outcome that the gap between 'strong' and 'weak' currencies has become more and more pronounced.
Afstandene mellem de officielle valutakurser (dvs. de anmeldte kurser, som anvendtes til omregning til det almindelige budgets regningsenheder) og de reelle valutakurser (dvs. de konstaterede kurser på det frie marked) var blevet så store, at det fik skadelig indvirkning på Fællesskabets økonomi og Europas finanser.
The discrepancy between official exchange rates (those declared to the IMF and used to convert units of account into currencies for general budget operations) and the real ex change rate (used on the market) had reached the point of causing distortions that were prejudicial to the good order of European finance and damaging to the Community's economy.
Lad os her minde om, at de vigtigste konsekvenser af den forældede paritetsregningsenhed især har været en urimelig fordeling i indbetalingerne af egne indtægter, de monetære udligningsbeløb og den dobbelte vekselkurs inden for den fælles landbrugspolitik (Jf. fodnote 8, s. 196) samt kurstab eller -gevinster for budgettetI5).
It may be recalled that the principal consequences of the parity unit of account's obsolescence were inequity in the payment of 'own resources', the application of the monetary compensatory amounts and the double exchange rate in the common agricultural policy (see, footnote 8, p. 195). and exchange losses or gains for the budget.'?
Med hensyn til EKSF's aktionsbudget stod man over for de samme problemer og de samme vanskeligheder, og man søgte i 1974 og 1975 at løse dem ved at operere med en ordning, hvor paritetsregningsenheden blev ført à jour16).
Meanwhile the ECSC operational budget was beset with the same problems and those con cerned had sought to overcome them in 1974 and 1975 by using an updated parity unit-of-account system.16
For Fællesskabet var det blevet af afgørende betydning at komme ud af dette dødvande.
Escape from this impasse had become a vital necessity for the Community.
B — Kurv-regningsenheden (ERE)
Β—The basket unit of account (EUA)
Definition af kurv-regningsenheden (ERE)
Definition of the basket unit of account (EUA)
Forhandlingerne i forbindelse med Lomé-konventionen var anledningen til at ændre reglen om regningsenheden for at skabe større stabilitet i finansieringen af støtten til de associerede
The event that led to the change in the unit­of­account system was the negotiation of the Lomé Convention, the aim being to achieve greater stability in the financing of aid to, the associated developing countries.
udviklingslande. Derfor fulgte Kommissionen det franske forslag om at definere en ny regningsenhed, som skulle være en regningsenhed baseret på en kurv af valutaer.
At this juncture, the Commission took up a proposal put forward by the French to adopt a new definition of the unit of account, the basket unit of account.
Kommissionen fandt, at denne »kurv« skulle være et gennemsnit af værdien afalle EF-valu-taer og kun disse.
The Commission's view was that this 'basket' should represent an average of the value of all Community currencies but should not include any other currencies.
Kommissionen foreslog således ikke at gå over til at anvende »SDR-kur-ven« (SDR = særlige trækningsrettigheder), som var indført af Den internationale Valuta fond, idet dette ville have betydet, at man til brug i Fællesskabet havde valgt en regningsenhed, der for 45 %'s vedkommende ville have fulgt den gennemsnitlige udvikling i EF-valuta-erne og for 55 %'s vedkommende den gennemsnitlige udvikling i andre valutaer (herunder dollaren, som indgår med en vægt på 33 %).
It therefore rejected the idea of adopting the 'special drawing rights (SDR) basket' established by the Inter­national Monetary Fund, since this would have involved applying for Community purposes a unit of account whose value would depend as to 45% on the future strength of Com­munity currencies and as to 55% on that of non­Community currencies (the dollar ac­counting for 33% of this latter figure).
Det ville nemlig næppe have været acceptabelt, om der skulle ske ændringer i interne EF-forhold, udelukkende fordi dollarens værdi blev ændret.
It would hardly have been possible to accept that there should be an impact on internal Community relationships arising simply from a change in value of the dollar.
I øvrigt var Fællesskabet som økonomisk område betragtet stort nok og tilstrækkelig homogent til, at medlemsstaternes valutaer med rimelighed kunne udgøre grundlaget for en selvstændig kurv, som afspejlede kursudviklingen inden for EF-området.
Apart from this, as an economic group, the Community was sufficiently large and uniform for the currencies of its Member States to constitute an in­dependent basket, the value of which would follow the monetary trends in this zone.
Det var nemlig helt normalt, at Fællesskabet bevarede herredømmet over den regningsenhed, der anvendtes i Fællesskabet, hvilket ikke ville være tilfældet med SDR, som kunne ændres, selv om Fælles skabet modsatte sig dette.
It was certainly right and proper for the Community to be the master of the unit of account used for its own operations; the SDR 'basket', in contrast, could in fact be changed even if the Community was opposed to doing so.
Den oprindelige værdi af denne »kurv-regningsenhed« blev fastsat den 28. juni 1974, som er datoen for indførelsen af SDR-kurven, hvis værdi svarede til 1,20635 USD.
The starting value of this basket unit of account was established on 28 June 1974, this be­ing also the introduction date for the basket SDR, then valued at USD 1.20635.
Når man valgte denne dato, var det for at sikre, at der var en forbindelse mellem denne nye enhedsværdi, ikke blot med SDR's værdi, men også med den gamle EF-regningsenheds værdi, der definere des som svarende til 0,88867088 g fint guld, og hvis modværdi var 1,20635 USD.
This date was selected to provide a link not only with the value of the SDR but also with that of the old Community unit of account, defined as equivalent to 0.88867088 grams of fine gold, since this also was worth USD 1.20635.
Vægtene (Jf. bilag 6, s. 366), der blev anvendt til fastsættelse af beløbene i nationale valutaer, fastlagdes på grundlag af et gennemsnit af hver medlemsstats BNI og intereuropæiske samhandel over en periode på fem år (1969-1973).
The factors used to determine the weights to be given to the different Community currencies within the new unit of account (see Annex 6, p.
Dette gennemsnit blev korrigeret for landets andel i det kortfristede bistandssystem.
372) were based on a five­year average (over the period 1969­73) of the GNP and intra­European trade of the Member States, adjusted for their participation in short­term monetary support.
Valutaerne kom til at indgå med følgende vægt: DM = 27,3 % + FF = 19,5% + UKL = 17,5%. + LIT = 14% + HFL = 9 % + BFR = 7,9% + DKR = 3 % + IRL = 1,5 % + LFR = 0,3 %, lig med 100 %.
The resulting percentage weightings were: DM = 27.3 + FF = 19.5 + UKL = 17.5 + LIT = 14 + HFL = 9 + BFR = 7.9 + DKR = 3 + IRL = 1.5 + LFR = 0.3, making 100%.
»Kurv-regningsenheden« defineres således som summen af beløbene af følgende medlems staters valutaer 0,828 DM + 1,15 FF + 0,0885 UKL + 109 LIT + 0,286 HFL + 3,66 BFR + 0,217 DKR + 0,00759 IRL + 0,14 LFR.
The basket unit of account is therefore made up of the following amounts of Community currencies: DM 0.828 + FF 1.15 + UKL 0.0885 + LIT 109 + HFL 0.286 + BFR 3.66 f DKR 0.217 + IRL 0.00759 + LFR 0.14.
For at fastsætte omregningskursen for »kurven« i forhold til en given valuta får kurven en værdi svarende til summen af de ni nationale valutaers modværdi i den pågældende valuta på grundlag af EF-valutaernes daglige valutakurs på markedet i Bruxelles, således at beregningen simplificeres. »Kurven« beregnes således på basis af den belgiske franc, dernæst på basis af denne valuta i de andre valutaer.
To determine the basket's conversion rate against a given currency, the sum is taken of the equivalents in that currency of the nine amounts of national currency on the basis of the daily rate of exchange of Community currencies (the data being taken from the Brussels market, for ease of calculation). The 'basket' value is thus first calculated in Belgian francs and then, from that figure, in other currencies.
Den beregnes ligeledes i dollars og i forhold til alle betydelige valutaer på basis af kurserne i Bruxelles eller eventuelt i London og Frankfurt i den rækkefølge.
These include the dollar and other major currencies, for which use is likewise made of the Brussels exchange rate, or, failing that, the London or the Frankfurt rate, in that order.
Værdien af denne kurv varierer følgelig fra dag til dag i takt med kurserne på valutamarkedet (jf. bilag 6, s. 366).
The value of the basket thus varies from day to day according to the exchange rates prevailing on the foreign exchange market (see Annex 6, p. 370).
I den ændrede finansforordning af 21. december 1977 lod Rådet en ny definition af regningsenheden indgå i artikel 10, således at denne regningsenhed finder anvendelse i det almindelige budget og i regnskabet17).
On 21 April 1975 the Council recorded its agreement to the use of the basket unit of ac­count, denoted the European unit of account (EUA), to express the European Development
Forslag til forordning om anvendelse af den europæiske regningsenhed (ERE) i de af De europæiske Fællesskabers institutioner vedtagne retsakter
Proposal for a regulation applying the basket unit of account (EUA) to the acts adopted by the institutions of the European Communities
Kommissionen måtte spørge sig selv, hvad der ville blive de praktiske konsekvenser af denne nye regningsenhed, dvs. både med hensyn til denominering af De europæiske Fælles skabers rettigheder og forpligtelser og med hensyn til bogføringen af De europæiske Fælles skabers finansielle dispositioner.
The Commission had to examine the practical impact of the adoption of this new unit of account on the denomination of Community claims and obligations and on the arrange ments for accounting for Community financial transactions.
Den 6. oktober 1976 fremlagde Kommissionen et forslag herom18), som efter fire år stadig ikke — trods Parlamentets støtte — er blevet vedtaget af Rådetl9). Forslaget indeholder følgende punkter:
On 6 October 1976 the Com mission put forward a proposal on this matter,18but despite Parliament's support the proposal had not yet been adopted by the Council four years later.19The content of this proposal is as follows.
Denominering af rettigheder og forpligtelser i ERE — Alle De europæiske Fællesskabers ret tigheder og forpligtelser fastsættes i ERE.
Denomination of claims and obligations in EUA—All claims and obligations of the European Communities are fixed in EUA.
Der kan dog blive tale om undtagelser med hen syn til egne indtægter, som ifølge sagens natur for tiden kun kan fastlægges og opkræves i nationale valutaer (told og landbrugsafgifter), samt med hensyn til visse udgifter (den fælles landbrugspolitik og aflønning af personalet), som kun vanskeligt kan udtrykkes i ERE.
Exceptions are none the less allowed both for Com munity revenues which, in the nature of things, can only at present be calculated and collected in national currency (customs dues and agricultural levies) and for certain fields of expenditure (the common agricultural policy and staff pay) where considerable turmoil would be produced if Community obligations were fixed in EUA.
Derimod skal alle Fællesskabets andre forpligtelser (Socialfonden, Regionalfonden, EUGFL, udviklingssektionen, støtte på energiområdet) udtrykkes og indfries i ERE (forpligtelser og betalinger) med virkning fra 1. januar 1978.
However, all other Com munity obligations (the Social Fund, the Regional Fund, the Guidance Sector of the EAGGF, financial assistance in the energy field) are—both at the commitments and at the payments stage—denominated and paid in EUA with effect from 1 January 1978.
Da omregningskursen for ERE i forhold til hver national valuta varierer hver dag, bæres kursrisikoen (gevinst eller tab) af kreditor. Der er her tale om en radikal ændring, som imidlertid ligger i logisk forlængelse af tidligere tiders opfattelse, hvorefter enhver transaktion med finansielle konsekvenser uden for det nationale territorium er behæftet med en risiko som følge af de relative ændringer i de nationale valutaer.
Since the conversion rates between each national currency and the EUA alter daily, there is an ex change risk in either direction carried by the Community's creditor.
I en tid med flydende valutaer har anvendelsen af ERE derfor som følge, at der for Fællesskabets finansielle forpligtelser gælder et dobbelt loft, dels forpligtelsesbeløbet udtrykt i ERE og dels det reelle udgiftsbeløb i national valuta, som dernæst omregnes til ERE.
In the current situation, with its floating exchange rates, the application of the EUA to Community commitments thus in volves two different concepts of their maximum limit—first the commitment ceiling in terms of EUA, and second, the actual expenditure in national currency converted to EUA at that stage.
Mere præcist betyder dette, at en kreditor i et land, hvis valuta er tilbøjelig til at falde i værdi, ville kunne få et større beløb ud af det i national valuta ved fordringens indfrielse, end der var regnet med ved fordringens stiftelse (Fællesskabets forpligtelse i ERE).
In a concrete example, this will mean that a creditor in a country whose currency is on a downward trend may receive more in national currency when his claim is paid off than was foreseen when it was first contracted (when the Community took on the EUA commit ment).
Modsat ville en kreditor i et land, hvis valuta er tilbøjelig til at stige i værdi, reelt kunne få mindre ud af det i national valuta, eftersom den af Fællesskabet indgåede basisforpligtelse i princippet er en grænse, der ikke kan overskrides.
Conversely, a creditor in a country whose money is following an upward trend will find himself receiving less in national currency since the commitment contracted by the Community (in EUA) represents, in principle, a limit that cannot be exceeded.
I beslutning nr. 3289/75/EKSF, som Kommissionen vedtog den 18. december 1975, kom dette princip til at gælde fuldt ud for EKSF's aktionsudgifter.
Under Commission Decision 3289/75/ECSC of 18 December 1975, this rule is applied in all its rigour to the operational expenditure of the ECSC.
I sit forslag til forordning af 6. oktober 1976 derimod åbner Kommissionen med hensyn til udgifterne i det almindelige budget — dvs. for medkontrahenters fordringer på Kommissionen — mulighed for, at der kan blive tale om en supplerende forpligtelse ved afslutningen af regnskaberne, for at med kontrahenten under alle omstændigheder får udbetalt det samme beløb i national valuta som det beløb, der svarer til den oprindelige forpligtelse.
In contrast to this, in its proposal for a regulation of 6 October 1976, the Commission accepted that for expenditure items charged to the general budget (representing the claims of its contractors and other beneficiaries), it would be possible to agree to a supplementary commitment when the time
Reaktionen pá Kommissionens forslag af 6. oktober 1976
Results of the Commission's proposal of 6 October 1976
Kommissionens forslag blev meget velvilligt modtaget af Europa-Parlamentet på dettes samling den 14. december 1976.
The Commission's proposal was very well received by the European Parliament at its session of 14 December 1976.
Rådet behandlede forslaget indgående. Den 21. december 1977 kom ERE som nævnt med i finansforordningens artikel 10.
The Council examined the proposal at length.
I en erklæring, der kom til at indgå i mødeprotokollen for samlingen den 21. december 1977, præciseredes det, at indtil forordningens ikrafttræden ville omregningskurserne for ERE til de forskellige nationale valutaer med henblik på opstillingen af budgettet blive fastsat på grundlag af kurserne den første hverdag i hver måned.
By a declaration written into the minutes of that day's meeting, the Council stipulated that until the Regulation came into force the conversion rates of the EUA into the various national currencies for budget implementation purposes would be based on the rates of the first working day of each month.
Selv om Rådet gav tilsagn om at ved tage det nævnte forslag til forordning senest den 31. marts 1978, er det den foreløbige ord ning, hvorefter ERE udelukkende anvendes i forbindelse med regnskaberne, der stadig gælder.
Despite the Council's pledge to adopt the proposed Regulation by 31 March 1978 at the latest, the provisional system—namely ap plication of the EUA to the accounting system only—is still in force.
Den 24. juli 1978 vedtog Rådet en »samlet stillingtagen«, hvorefter princippet om anvendelse af ERE i de af De europæiske Fællesskabers institutioner vedtagne retsakter bekræftes, men de indrømmede undtagelser har gjort, at anvendelsen af ERE er blevet udsat.
On 24 July 1978 the Council adopted a 'common position' affirming the principle that the EUA should be used for the Community institutions' financial transactions but allowing exceptions which had the effect of postponing application of the principle.
Denne samlede stillingtagen blev taget op til samråd med Parlamentet, hvilket blot førte til en konstatering af, at der var uenighed (Jf. bilag 5, s. 361).
The common position was the subject of conciliation with Parliament but the end result was merely a statement of disagreement (see Annex 5, p. 365).
Præsentation af ECU
Presentation of the ECU
ECU er et resultat af Det europæiske Råds arbejde i Bremen den 6. og 7. juli 1978 og i Bruxelles den 4. og 5. december 1978 og især af den resolution, der dengang blev vedtaget om indførelse af Det europæiske monetære System (jf. bilag 3, s. 351).
The way was prepared for the appearance of the ECU by the work of two European Councils, that of Bremen on 6 and 7 July 1978, and that of Brussels on 4 and 5 December 1978, and especially by the resolution on the establishment of the European Monetary System adopted at that time (see Annex 3, pp. 353 and 354).
Det officielle stempel fik ECU i en forordning ((EØF) nr. 3180/78 af 18. december 1978)20), hvor det i artikel 1 fastsætteSj at Den europæiske Fond for monetært Samarbejdes (EFMS) transaktioner, som hidtil var udtrykt i EMRE (den europæiske monetære regningsenhed), og som var baseret på slangevalutaernes centralkurser, herefter skulle udtrykkes i »ECU«, en regningsenhed med samme definition som ERE.
The ECU's official 'birth certificate' is a Regulation (EEC 3180/78 of 18 December 1978),20 Article 1 of which states that the transactions of the European Monetary Coopera tion Fund (EMCF), up to that time expressed in EMUA (European monetary units of account) based on the central exchange rates of the 'snake' currencies, would thenceforth be denominated in 'ECU', a unit of account defined in the same way as the EUA.
Denne benævnelse falder sammen med navnet på den navn kundige møntenhed fra middelalderen, men ECU betyder »European Currency Unit«.
The name 'ECU' as well as being the name of a famous medieval currency, is also an acronym for 'European currency unit'.
Til forskel fra ERE, som i princippet bestod af et fast antal komponenter, i det mindste ind til en udvidelse af Fællesskabet til tolv medlemsstater, findes der for ECU's vedkommende en revisionsprocedure.
Unlike the EUA, which was designed as a fixed unit to remain unchanged at least until the Community was enlarged to a membership of twelve, the ECU can be changed if desired.
Det hedder nemlig i forordningens artikel 2, at Rådet enstemmigt på forslag af Kommissionen og efter udtalelse fra Det monetære Udvalg og EFMS' Styrelsesråd fastsætter de betingelser, hvorefter sammensætningen af ECU kan ændres.
Article 2 of the Regulation provides that the Council, acting unanimously on a proposal from the Commission after obtaining the opinion of the monetary committee and board of governors of the EMCF, shall determine the circumstances under which the ECU's com position may be changed.
Det er i praksis blevet aftalt, at sammensætningen af ECU seks måneder efter Det europæiske monetære Systems ikrafttræden, dvs. den 13. september 1979, og dernæst hvert femte år eller efter anmodning, hvis en af valutaernes vægt har vist udsving på 25 %, kan tages op til fornyet overvejelse og eventuelt til revision.
It was agreed in practice that six months after the European monetary system had come into operation, i.e. on 13 September 1979, and after that every five years or on demand if the weight of one of the currencies had altered by 25%, the com position of the ECU should be reviewed and if necessary revised.
Disse eventuelle revisioner vil ikke som sådanne føre til en ændring af ECU's eksterne værdi.
Revisions of this kind would not by themselves have the effect of changing the external value of the ECU.
Den 17. september 1979 konstaterede Rådet, at systemet havde fungeret tilfredsstillende.
On 17 September 1979 the Council noted that the system had been working satisfactorily.
Siden da21) har spørgsmålet for EF-myndighederne været, om man vil være i stand til at »konsolidere« systemet i marts 1981, dvs. to år efter indførelsen af EMS, sådan som det er blevet aftalt.
Since then,21the Community authorities have been investigating whether they will be in a position to 'consolidate' the system in March 1981, i.e. two years after the inception of the EMS, as they had agreed.
Denne konsolidering bør gå ud på, at ECU kommer til at spille en større rolle, og at der oprettes en rigtig europæisk monetær fond
The consolidation was intended to take the form of extension of the role of the ECU and creation of a genuine European Monetary Fund (EMF).
Indførelsen af ECU i Fællesskabets offentlige finanser
Introduction of the ECU into the Community's public finances
Det er klart, at det ville have oplagte fordele på det regnskabsmæssige, retlige og endog politiske plan, at anvende én og samme regningsenhed i samtlige De europæiske Fællesskabers aktiviteter.
Use of a single unit of account for all activities of the European Communities would have obvious advantages from the accounting, legal and even political points of view.