natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Domstolen således henholde sig til de forfatningsretlige traditioner, der er fælles for medlemsstaterne, hvilket indebærer, at man ikke i Fællesskabet kan acceptere foran-
In ensuring that such rights are safeguarded, it is bound to draw on the constitutional traditions common to the Member States, so that no measures can be accepted in the Community which are incompatible with the fundamental rights recognized in
Dom af 22.6.1989 (Fediol/Kommissionen, sag 70/87); EFT C 183 af 20.7.1989.
OJ L 252, 20.9.1984; Eighteenth General Report, point 620.
Kendelse af 31.7.1989 (M.S./Kommissionen, sagerne 206/89 og 206/89R); EFT C 225 af 1.9.1989.
Cases 206/89 and 206/89R : OJ C 225, 1.9.1989. Case 161/88 Binder ν HZA Bad Reichenball: OJ C 199, 4.8.1989.
Dom stolen fastslog i den forbindelse, at de af medlemsstaterne tiltrådte internationale konventioner om beskyttelse af menneskerettigheder ligeledes kan give vigtige ret ningslinjer for, hvad der også skal anses for gældende fællesskabsret.
The Court emphasized that the international instruments concern­ing the protection of human rights to which the Member States have acceded can also furnish indications which must be taken into account in Community law.
Sådan ne begrænsninger kan kun accepteres, når det er nødvendigt af hensyn til gennemførelsen af Fællesskabets generelle mål, og de må ikke gøre indgreb i selve substansen i de tilsikrede rettigheder.
These restrictions must be based on objectives of general interest pursued by the Community and must not affect the substance of the rights guaranteed.
I henhold til denne praksis har de administrative forvaltningsorganer direkte pligt til at overholde selv endnu ikke gennemførte direktiver.
COMMUNITY LAW trations the obligation to observe directives even when they have not been incorporated into national law.
I en dom afsagt den 21. september ') fik Domstolen for første gang anledning til at præcisere rækkevidden af Traktatens artikel 5 i relation til spørgsmålet om henholdsvis Fællesskabets og medlemsstaternes sanktionsbeføjelser.
In Case 68/88 Commission ν Greeceλthe Court for the first time spelled out the scope of Article 5 of the Treaty in relation to the power of the Community and the Member States to impose sanctions.
Domstolen fastslog, at når fællesskabsreglerne ikke indeholder nogen specifik bestemmelse vedrørende de sanktioner, der kan pålægges i tilfælde af overtrædelse, har medlemsstaterne i henhold til Traktatens artikel 5 pligt til at træffe enhver foranstaltning, der kan sikre, at Fællesskabsretten håndhæves effektivt.
The Court held that, where Community rules do not include any specific provision providing for a sanction in case of infringement, Article 5 imposes on the Member States the obligation to take all appropriate steps to ensure the effectiveness of Community law.
GENERELLE SPØRGSMÅL 409
GENERAL MATTERS
410 FÆLLESSKABSRETTEN
COMMUNITY LAW
I sin dom af 24. januar ') fastslog Domstolen, at på fællesskabsrettens nuværende udviklingstrin og i mangel af harmoniserede bestemmelser om beskyttelse af ejendomsretten til litterære og kunstneriske værker er EØF-Traktatens artikel 30 og 36 ikke til hinder for anvendelse af en medlemsstats lovgivning, hvorefter en producent af lydbærere i denne medlemsstat kan påberåbe sin eneret til fremstilling af eksemplarer og spredning af visse musikværker, som han har rettighederne til, for derved at få for budt salg af lydbærere med disse musikværker på denne medlemsstats område, når disse lydbærere er importeret fra en anden medlemsstat, hvor de lovligt er blevet bragt i omsætning uden indehaverens samtykke, og hvor producentens rettigheder til disse lydbærere havde været beskyttet i en vis periode, som i mellemtiden var ud løbet.
In EMI Electrola ν Patricia the Court ruled that in the present state of Community law and in the absence of harmonized laws on the protection of literary and artistic property, Articles 30 and 36 of the EEC Treaty must be interpreted as not precluding the application of legislation of a Member State which allows a producer of sound recordings in that Member State to rely on the exclusive rights of reproduction and distribution of certain musical works of which he is the owner in order to prohibit the sale, in the territory of that Member State, of sound recordings of the same musical works when those recordings are imported from another Member State in which they had been lawfully marketed, without the consent of the owner, and in which the producer of those recordings had enjoyed protection which has in the mean time expired.J
2) Dom af 2.2.1989 (Kommissionen/Forbundsrepublikken Tyskland, sag 274/87); EFT C 62 af 11.3.1989.
Case 341/87: OJ C 62, 11.3.1989.
') Dom af 23.2.1988 (Kommissionen/Frankrig, sag 216/84); EFT C 74 af 22.2.1988 og dom af 4.7.1988 (Drei Glocken GmbH og Kritzinger/USL Centro Sud og Provincia autonoma di Bolzano, sag 407/85); EFT C 215 af 17.8.1988.
Case 216/84 Commission υ France: OJ C 74, 22.2.1988; Case 407/85 Drei Glocken and Kritzinger ν USL Centro-Sud and Provincia Autonoma di Bolzano: OJ C 215, 17.8.1988. OJ C 62, 11.3.1989.
Domstolen fremhævede, at beskyttelsen af menneskers liv og sundhed er blandt de vigtigste hensyn, der tilgodeses af Traktatens artikel 36, men udtalte dog samtidig, at de foranstaltninger, der træffes med henblik påbe skyttelsen heraf, skal være virkelig nødvendige.
While emphasizing that, of the interests safeguarded by Article 36, health and human life are of primary importance, the Court stated that measures intended to ensure their protection should be really necessary.
Den pågældende foranstaltning indebar ifølge Domstolens opfattelse en begrænsning af samhandelen mellem EF-Lande-ne uden at være begrundet i hensynet til befolkningens sundhed.
The legislation in question, however, restricted intra­Community trade without being justified by the pro­tection of public health.1
I sag 266/87 2) statuerede Domstolen, at begrebet »foranstaltninger« i henhold til EØF-Traktatens artikel 30 vil kunne omfatte retsakter udstedt affaglige organisationer, der fastsætter etiske regler for fagets udøvere, og under hvilke der er oprettet et nævn, som i medfør af national lovgivning er tillagt disciplinære beføjelser, herunder beføjelse til at lade autoriserede udøvere af faget slette af erhvervsregisteret.
In The Queen ν Royal Pharmaceutical Society of Great Britain the Court held that measures adopted by a professional body such as the Pharmaceutical Society of Great Britain, which lays down rules of ethics applicable to members of the profession and has a Committee upon which national legislation has conferred disciplinary powers that can involve removal from the register of persons authorized to practise the profession, may constitute 'measures' within the meaning of Article 30 of the Treaty.2
Domstolen 3) har fortolket protokollen vedrørende den tyske indenrigshandel, idet den fastslog, at denne er til hinder for, at medlemsstaterne træffer foranstaltninger, som retligt eller faktisk medfører, at indførelse til deres område af varer, som hidrører fra Forbundsrepublikken Tyskland, men som har oprindelse i Den Tyske Demokratiske Republik, fuldstændig forhindres, bortset fra det undtagelsestilfælde, hvor genudførsler fra Forbundsrepublikken Tyskland af varer med oprindelse i Den Tyske Demokratiske Republik ville kunne udgøre en trussel for en medlemsstats økonomi som helhed.
In Schäfer Shop BV ν Minister van Economische Zaken the Court interpreted the Protocol on German Internal Trade as prohibiting Member States from taking measures which would have the effect de jure or de facto of creating an absolute bar to the entry into their territory of goods coming from the Federal Republic of Germany but originating in the German Democratic Republic, save in the exceptional case where the re­exportation from the Federal Republic of Germany of goods originating in the German Democratic Republic would constitute a threat to a Member State's economy, taken as a whole.
2) Dom af 18.5.1989 (Regina/Royal 149 af 16.6.1989.
Case 266/87: OJ C 149, 16.6.1989.
I henhold til Domstolen kan aftalte priser for befordring med rutefly under visse omstændigheder udgøre misbrug af en dominerende stilling på det pågældende marked, især når en virksomhed, som indtager en dominerende stilling, har kunnet tvinge andre transportvirksomheder til at anvende urimeligt høje eller lave priser eller udelukkende at anvende én billetpris på en bestemt rute.
In the Court's opinion, the application of tariffs for scheduled flights on the basis of agreements may, in certain circumstances, constitute an abuse of a dominant market position, in particular where a dominant carrier succeeds in imposing on other carriers the application of excessively high or excessively low tariffs or the application of only one tariff on a given route.
Domstolen 3) frifandt Kommissionen i en sag anlagt af selskabet Hoechst, der havde nedlagt påstand om annullation af tre kommissionsbeslutninger, der havde relation til spørgsmålet om Kommissionens kontrolbeføjelser i forbindelse med konkurrencebegrænsende aftaler.
In Hoechst AG ν Commission the Court dismissed the actions brought by Hoechst for the annulment of three Commission decisions adopted in the context of investigations by Commission officials into anti­competitive agreements.
I dommen præciserede Domstolen rækkevidden af og begrænsningerne i den beføjelse til at foretage kontrolundersøgelse, der tilkommer Kommissionens embedsmænd.
In its judgment, it defined the scope of and limits to the powers of investigation of Commission inspectors.
Retten til at få adgang til virksomheder ville ifølge Domstolen være fuldstændig formålsløs, hvis Kommissionens embedsmænd kun kunne anmode om fremlæggelse af de dokumenter, som de på forhånd ville kunne
In the Court's view, the right of access to business premises would be deprived of practical effect if Commission inspectors were to be able only to request the production of documents which they were in a position to identify in advance.
Uden en sådan mulighed ville det være umuligt for Kommissionen at indsamle de for kontrolundersøgelsen nødvendige oplysninger.
On the other hand, they may not gain access to premises by force or compel the staff to afford them access, or conduct a search without the permission of the company management.
Medlemsstaterne er nemlig forpligtede til at sikre, at Kommissionens indskriden kan gennemføres effektivt - vel at mærke under overholdelse af de proceduremæssige formaliteter, der er nødvendige for at sikre overholdelse af virksomhedernes rettigheder.
It is for each Member State to determine the conditions under which the Commission is to be assisted, the Member States being required to ensure the effectiveness of the Commission's action while safeguarding companies' rights by means of appropriate procedural formalities.
Den nationale myndighed kan ikke lade sin egen vurdering af, om de anordnede kontrolundersøgelser er nødvendige, træde i stedet for Kommissionens.
That authority may not, however, substitute its own assessment of the necessity of the investigation for that of the Com­mission. *
I to domme afsagt den 17. oktober ') fastslog Domstolen, at det ikke var nødvendigt, at man i en beslutning om foretagelse af en kontrolundersøgelse nærmere angav det relevante marked og ejheller den retlige kvalifikation og datoen for over trædelsen, forudsat at en sådan beslutning indeholder de væsentligste elementer, der er foreskrevet i Rådets forordning (EØF) nr. 17 af 6. februar 1962 2). Domstolen fast slog endvidere, at man ikke kan forbyde Kommissionen at indlede en undersøgelse med henblik på at kontrollere rigtigheden af oplysninger, som den tilfældigvis var blevet bekendt med i forbindelse med en tidligere kontrolundersøgelse.
In Dow Benelux and Dow Chemical Ibèrica the Court held that a Commission decision ordering an investigation did not have to state the relevant market, or the legal description of the suspected infringement, or the date on which the infringement was thought to have taken place, provided the decision did set out the essential information required by Council Regulation No 17.2 The Commission could not be prevented from making inquiries in order to verify information which had come to its knowledge in the course of an earlier investigation in another matter.
En sådan begrænsning ville nemlig gå videre end nødvendigt for at værne om forretningshemmeligheden og retten til kontradiktion og følgelig underkaste Kommissionen en ubegrundet begrænsning i løsningen af dens opgave.
To debar it from doing so would go beyond what was necessary to preserve confidentiality and the right to a fair hearing, and would unjustifiably obstruct the Commission in the performance of its duties.3
I to præjudicielle sager2) tog Domstolen stilling til spørgsmålet om, hvorvidt gensidige repræsentationskontrakter, der var indgået mellem nationale copyrightselskaber var gyldige i henhold til EØF-Traktatens artikel 85 og 86.
In Sacem and Tournier the Court gave two preliminary rulings on the validity, in the light of Articles 85 and 86 of the Treaty, of reciprocal represen­tation contracts concluded between national copyright management societies.
Efter at have foretaget en nærmere analyse af disse kontrakters indhold fastslog Domstolen, at der var tale om tjenesteydelseskontrakter, som ikke i sig selv begrænser konkurrencen på en sådan måde, at de er omfattet af forbuddet i Traktatens artikel 85, stk. 1.
After analysing the content of the contracts, the Court stated that they were contracts for the supply of services which did not in themselves restrict compe­tition in such a way as to fall within the prohibition contained in Article 85(1).
Dog fastslog Domstolen, at en samordnet praksis mellem nationale copyrightselskaber der med førte, at udenlandske brugere systematisk nægtedes direkte adgang til selskabernes repertoire, ville kunne være af konkurrencebegrænsende karakter, der kunne påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.
However, any concerted practice between national copyright management societies which had the effect of systematically denying foreign users direct access to their repertoire would constitute a restrictive practice likely to affect trade between Member States.
Men det tilkommer de nationale domstole at tage stilling til, hvorvidt der foreligger ulovlig samordnet praksis.
It was for the national courts to determine whether any prohibited concerted action had in fact taken place.l
I en dom afsagt den 2. februar3) tog Domstolen stilling til den påstand - baseret på princippet om den berettigede forventning - som de tyske myndigheder havde fremsat som begrundelse for ikke at kræve støtte tilbagebetalt, som af Kommissionen var fundet uforenelig med EØF-Traktaten.
In Case 94/87 Commission ν Germany the Court examined the argument put forward by the German authorities that the principle of legitimate expec­tation justified the non­recovery of aid which the Commission had considered to be incompatible with the Treaty.
Domstolen fastslog, at det fremgik af dens hidtidige retspraksis, herunder navnlig dommen af 15. januar 1986 4), at det ene ste anbringende, som kan påberåbes, er, at det er absolut umuligt at gennemføre beslutningen korrekt, og at de relevante nationale bestemmelser i det foreliggende til fælde måtte anvendes på en sådan måde, at det ikke var umuligt at gennemføre den tilbagebetaling, der krævedes i henhold til fællesskabsretten.
The Court recalled that, according to its case­law, and in particular its judgment in Case 52/84 Commission ν Belgium,2 the only possible defence was the absolute impossibility of implementing the decision correctly and that in the case in point the relevant provisions of national law would have to be applied so as not to make the recovery required by Community law impossible.3
Dom af 18.10.1987 (Onkem/Kommissionen, sag 374/84); dom af 18.10.1989 (Sovay/Kommissionen, sag 27/88); EFT C 288 af 16.11.1989.
Free movement of persons, social provisions and capital movements
Dom af 13.7.1989 (Lucazeau, Debelle, Soumagnac/Sacem, de forenede sager 110, 241, 242/88); EFT C 210 af 16.8.1989; dom af 13.7.1989 (Anklagemyndigheden/Tournier, sag 395/87); EFT C 207 af 12.8.1989.
In the French courts, the applicant invoked Article 7 of the EEC Treaty, claiming that the French law was discriminatory and prevented tourists from freely visiting another Member State and receiving services there. In its judgment, the Court stressed that Article 7 of the Treaty requires that persons who are in a situation governed by Community law be
Dom af 2.2.1989 (Kommissionen/Forbundsrepublikken Tyskland, sag 94/87); EFT C 66 af 16.3.1989. Dom af 15.1.1986 (Kommissionen/Belgien, sag 52/84), Sml. 1986, s. 89.
Joined Cases 110, 241 and 242/88: Lucazeau ν Sacem, and Sacem ν Debelle and Soumagnac: OJ C 210, 16.8.1989; Case 395/87 Ministère public ν Tournier: OJ C 207, 12.8.1989. [1986] ECR 89. OJ C 66, 16.3.1989.
Fri bevægelighed for personer — sociale anliggender — kapitalbevægelser
413 treated perfectly equally with nationals of any Member State they are visiting.
Dom stolen udtalte2), at turister skal opfattes som modtagere af tjenesteydelser, og fastslog, at når fællesskabsretten giver personer ret til at rejse til en anden medlemsstat, må beskyttelsen af denne persons integritet inden for den pågældende medlemsstat på lige fod med indenlandske statsborgere og de personer, der har bopæl dér, anses for at ud gøre en uadskillelig bestanddel af denne ret til at bevæge sig frit.
The Court confirmed that tourists must be considered to be recipients of services J and that, where Community law guarantees a person the freedom to go to another Member State, the protection of that person in the Member State concerned, on the same basis as nationals and other persons residing there, is a corollary of this freedom of movement.2
Domstolen har i sag 321/87 3) fastslået, at den praksis, hvorefter de nationale myndigheder udøver kontrol ved indrejse til statens område, og hvor personer, der har ret til ophold i Fællesskabet, pålægges pligt til altid at være i besiddelse af opholds- eller bopælsbevis »efter omstændighederne kan udgøre en hindring for den frie bevægelighed for personer inden for Fællesskabet, som er et grundlæggende princip i Traktaten«.
In Case 321/87 Commission ν Belgium the Court agreed that the practice whereby inspections on entry into the territory of a Member State are carried out by the national authorities to verify compliance with the obligation imposed on those entitled to right of abode in the Community always to be in possession of their residence or establishment permit may constitute, depending on the circumstances, an obstacle to the free movement of persons in the Community, which is a fundamental principle of the Treaty.
Domstolen har statueret4), at EØF-Traktatens artikel 48, stk. 2, er til hinder for anvendelse af en national bestemmelse om tidsbegrænsning af universiteters ansættelse af lektorer i fremmedsprog, såfremt der principielt ikke er fastsat en sådan til-
In Allué and Coonan ν Università di Venezia the Court declared incom­patible with Article 48(2) of the EEC Treaty a national provision on the status of the teaching staff of universities which sets a limit on the duration of employment of foreign­language lecturers if there is, as a rule, no such limit with regard to other workers.
) Dom af30.5.1989 (Pillar Allué og Carmen Coonan/Universitetet af27.6.1989.
Case 186/87 Cowan ν Trésor public: OJ C 62, 11.3.1989. OJ C 136, 2.6.1989.
Domstolen udtalte således, at artikel 48, stk. 1, skal fortolkes således, at en statsborger i en medlemsstat, der er beskæftiget i en anden medlemsstat under en ordning, hvor den udøvede virksomhed kun er et middel til genuddannelse eller reintegration, ikke alene på dette grundlag kan anses for vandrende arbejdstagere i fælles skabsrettens forstand.
State under a scheme such as the WSW (Dutch Act on the provision of work for social reasons), in which the activities carried on are merely a means of retraining or reintegration, cannot on that basis alone be regarded as a worker for the purposes of Community law.
Domstolen kontaterede bl.a. i det foreliggende tilfælde, at den pågældende ordning var forbeholdt personer, der ikke kan varetage et arbejde på normale vilkår, og at de sociale beskæftigelsesforanstaltninger ophørte, dersom den på gældende person inden for et kortere eller længere tidsrum genvandt evnen til at ud øve beskæftigelse på almindelige vilkår.
The Court noted that, in the case in point, the scheme was reserved for persons who were unable to work under normal conditions and that the employment relationship under the scheme came to an end when the person in question was able to resume ordinary employment.x
I en dom afsagt den 28. november2) tog Domstolen stilling til spørgsmålet om, hvornår et krav om, at en arbejdstager behersker et bestemt sprog (i det foreliggende tilfælde gælisk, der er Irlands første officielle sprog) kan anses for berettiget i henhold til EF-retten på grund af arten af den pågældende beskæftigelse.
In Groener the Court had to rule on the circumstances in which a requirement that a worker must have a knowledge of a specified language (in this case Irish, the first official language of Ireland) might be justified in Community law by the nature of the work involved.
Domstolen konkluderede, at en fast stilling som lærer i en offentlig undervisningsinstitution er en beskæftigelse, der kan berettige et krav om kendskab til et bestemt sprog, så meget desto mere som dette krav indgår som led i en politik, der tager sigte på at fremme det nationale sprog, der samtidig er det første officielle sprog samt, at dette sprogkrav håndhæves på en rimelig og ikke diskriminerende måde.
The Court said that a permanent teaching post in a public educational establishment could properly be made subject to a linguistic knowledge requirement, where that requirement formed part of a policy of promoting a language which as the national language was the first official language, and was applied in a proportionate and non­discriminatory manner.2
) fastslået, at den franske afgift på spilleautomater og forly'stelsesafgifter, der blev opkrævet ved siden af momsen på spilleautomater er forenelig med EF-retten. På linje med sin hidtidige retspraksis 3) statuerede Domstolen, at disse afgifter ikke var at betragte som omsætningsafgifter, hvorfor de kunne opkræves i henhold til sjette momsdirektivs artikel 33.
415 municipal tax on entertainments which, besides VAT, are levied in France on automatic gaming machines are compatible with Community law.
I en anden dom, der også vedrørte fortolkningen af artikel 33 i momsdirektivet 4) fastslog Domstolen, at den særligeforbrugsafgift for personbiler, der var blevet indført ved nederlandsk lovgivning, ikke var uforenelig med de fællesskabsretlige bestemmelser.
In the case of Wisselink en Co BV and Others ν Staatssecretaris van Financiën, concerning the interpretation of the same provision, the Court ruled that the special consumption tax on passenger cars levied in the Netherlands is not incompatible with Community law.
I sag 50/88 5) fastslog Domstolen, at en afgiftspligtig har ret til for de nationale domstole at påberåbe sig artikel 6, stk. 2, i det sjette monsdirektiv, eftersom denne bestemmelse udelukker beskatning aiprivatbrug af et virksomhedsgode, som ikke har givet ret til hel eller delvis fradrag af moms. Domstolen understregede, at den for-
In Kühne ν Finanzamt München the Court recognized the right of a taxable person to rely before national courts on Article 6(2) of the sixth VAT Directive inasmuch as that provision precludes the taxation of the private use of goods forming part of the assets of a business in circumstances where the VAT on those goods is not wholly or partly deductible.
4) Dom af 13.7.1989 ( Wisselink & Co. B. V. m.fl. /Statssekretæren, Finansministeriet, ger 93 og 94/88); EFT C 207 af 12.8.1989. 5) Dom af 27.6.1989 (Kühne/Finanzamt
Joined Cases 93 and 94/88: OJ C 207, 12.8.1989.
418 FÆLLESSKABSRETTEN
COMMUNITY LAW ment alleged.