natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I betragtning af. at der findes strafferetlige indskrænkninger i retten til at opholde sig på et lands område både for landets egne statsborgere og for statsborgere fra medlemsstaterne, rejste der sig først sent det spørgsmål, hvorvidt EØFT artikel 48 ligeledes var anvendelig på indskrænkninger af rent national karakter i retten til fri bevægelighed, eller om artiklen kun kunne anvendes ved arbejdstageres flytning fra en medlemsstat til en anden.
Given the existence of restrictions on residence imposed by criminal law both upon nationals and upon Community citizens, the question whether Article 48 EEC was also applicable to restrictions on freedom of movement which were strictly national or whether its application was entirely limited to movements of workers from one Member State in the Community to another has been relatively late in arising.
Den eneste måde. hvorpå man kan angribe og løse dette problem, er at betragte betydningen af og målene med reglerne om fri bevægelighed.
This problem can be tackled and resolved only by reference to the purport and objectives of the rules on freedom of movement.
I Saunders-sagen ) udviklede Domstolen den grundsætning, at restriktioner i retten til ophold er et rent internt forhold, som ikke falder ind under EØFT artikel 48.
In the Saunders case65the Court formulated the approach that "purely national' restrictions on residence were not within the scope of Article 48 EEC.
Bestemmelsen har ikke til formål at begrænse medlemsstaternes beføjelse til i medfør af national straffelovgivning, inden for deres eget område, at fastsætte restriktioner for den frie bevægelighed for enhver, der er omfattet af deres domsmyndighed.Efter denne opfattelse kan man ikke af EØFT artikel 48 udlede, at der på den frie bevægeligheds område skulle findes en generel regel, der ligeledes vedrører medlemsstaternes rent interne ordninger på området.
It is not the intention of this article to restrict the right of Member States to impose upon any person within their jurisdiction restrictions on freedom of movement applicable on their own territory and pursuant to their national criminal law. Following this approach, the existence of a general standard in matters of freedom of movement which also governs purely national conditions in Member States in this field cannot be deduced from Article 48 EEC.
Over for denne retspraksis kunne man anføre, at EØFT artikel 7 og 48 f. begrænser sig til at forbyde forskelsbehandling, der er begrundet i nationalitet, uden nogen henvisning til et »intrakommunitært« begreb (som f.eks. passage fra en medlemsstat til en anden).
It could be argued against this case that Articles 7 and 48 et seq. EEC confine themselves to prohibiting discrimination based on nationality without reference to any intraCommunity concept (such as the fact of passage from one Member State to another).
Denne »intrakommunitære bevægelighed« ligger bag artikel 48, og hvis man benægtede dens eksistens, ville det være det samme som at betragte arbejdstageres værnepligt som diskriminerende og altså forbudt, idet værnepligten alene er begrundet i det nationale tilhørsforhold og således ellers kuri kunne retfærdiggøres ved anvendelse af undtagelsesbestemmelsen om den offentlige sikkerhed og den offentlige orden (EØFT artikel 48. stk. 3).
However, this concept of'intra-Community' mobility is implicit in Article 48, and to deny it would be tantamount to regarding workers' military service as discriminatory and therefore prohibited. Such service is based exclusively upon nationality and so could be justified only by way of the exempting provision relating to public policy and public security (Article 48(3) EEC).
Et helt andet svar må gives på spørgsmålet, når en stat træffer foranstaltninger, der gør indgreb i retten til at tage ophold på dens område og ikke gør dette i forhold til sine egne borgere, men i forhold til borgere fra andre medlemsstater.
The answer to the above question is quite different when a State takes measures restricting the right of residence not against its own nation als, but against nationals of other Member States.
I dette tilfælde er den »intrakommunitære bevægelighed« nødvendigvis forbundet med retten til at opholde sig på en anden medlemsstats område for dér at have lønnet beskæftigelse.
In this case the mere fact of residence in the territory of another Member State in order to pursue paid employment there necessarily implies a reference to the concept of'intra-Community mobility'.
I denne situation er der ikke tale om rent »interne« foranstaltninger, og man må følgelig tage stilling til. om de er lovlige efter fællesskabsrettens regler, dvs. EØFT artikel 48. stk. 3 (om den offentlige orden).
In such a situation purely 'national' measures are no longer involved and it is consequently necess ary to check the legality of such a measure in relation to Community law in the light of Article 48 (3) EEC (public policy).
Der er problemer, på hvilke domspraksis ikke giver nogen løsning, nemlig de, der opstår, når man forsøger at fastslå, hvornår en udlænding nærer ønske om og er i stand til at udøve beskæftigelse.
Is it possible to deny the status of worker to candidates for immigration when it is definitely established that there are no jobs available on the labour market?
Der er her tale om selve spørgsmålet om betingelserne for at udnytte den frie bevægelighed.
In such a case can such candidates be compelled to give up their intention to pursue employment?
) Dom af 28.3.1979. sag 175/78 (Saunders). Sml. 1979. s. 1129.
See Case 175/78 [1979] ECR 1129; cf. the concurring opinion by T. Stein in [1979] EuGRZ, p. 448.
Man må antage, at det ligeledes med hensyn til fortolkningen af begrebet den offentlige administration er nødvendigt at opstille et fællesskabsretligt kriterium, således at fortolkningen af begrebet ikke overlades til medlemsstaternes skøn.
Community legal standard, the interpretation of which would not be left to the discretion of Member States, is also essential for interpretation of the concept of public service.
Dette har Domstolen fastslået i sin dom af 17. december 1980 (Kommissionen/Bel­gien) ''6). Domstolen fandt her. at artikel 48, stk. 4's anvendelsesområde ikke omfatter enhver form for ansættelse, der tilbydes af offentlige myndigheder, men alene ansættel­se, »der indebærer den direkte eller indirekte deltagelse i udøvelsen af offentlig myndighed og i de funktioner, som skal sikre statens eller de andre offentlige kollektive enheders almene interesser«.
The Court of Justice acknowledged this in its judgment of 17 December 1980 (Commission v Belgium).66It ruled that Article 48(4) did not extend to any and every job offered by the official authorities, but only to those 'which involve direct or indirect participation in the exercise of powers conferred by public law and duties designed to safeguard the general interests of the State or of other public authorities'.
Som konklusion kan man sige, at Domstolens praksis kan betragtes som et væsentligt bidrag til virkeliggørelsen af arbejdskraftens frie bevægelighed gennem EØFT artikel 48's og ovennævnte forordningers direkte virkning, gennem dens snævre fortolkning af bestemmelser vedrørende den offentlige orden og gennem den tilpasning af de nationale lovgivninger vedrørende udlændinge, som Domstolens praksis har medført.
In conclusion, the decisions of the Court of Justice may be regarded as an essential contribution to achieving the right of freedom of movement, by virtue of the direct application of Article 48 EEC and the regulations referred to above, the restrictive inter pretation of provisions relating to public policy, and the adjustment of national laws relating to aliens which has followed from it.
Man må håbe, at de initiativer, der i øjeblikket udfolder sig med henblik på forbedring af arbejdsformidlingen og på opnåelse af en løsning på problemet om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater m.v.,vil blive kronet med succes.
It is to be hoped that the initiatives now being taken to improve employment services and to find a solution to the problem of mutual recognition of diplomas, certificates and other evidence of formal qualifications will be successful.
Rådets forslag af 4. november 197667) til direktiv om bekæmpelse af ulovlig indvandring af arbejdskraft fra tredjelande til Fællesskabet er et tegn på, at de vanskeligheder, der kanter vejen frem mod integration på arbejdsmarkedet inden for Fællesskabet, ikke er af rent national karakter.
The proposal for a Council directive dated 4 November 1976 67aimed at combating illegal immigration of workers from third countries into the Community is an indication of the fact that the difficulties which stand out along the road to integration of the labour market in the Community are not solely internal.
Er vi på vej mod et europæisk borgerskab?
Are we on the way towards creating European citizenship?
Arbejdskraftens frie bevægelighed, der skal bidrage til en hurtigere højnelse af levestandarden og »fremme en forbedring af arbejdernes leve­ og arbejdsvilkår« (EØFT artikel 117), indebærer ganske vist visse sider, der er knyttet til integreringen af arbejdstagerne i samfundssystemet i den medlemsstat, hvori de bor, men grundsætnin­gen indebærer ikke, at de har ret til udøvelse af politisk virksomhed som aktive borgere.
It is true that freedom of movement for workers, which should help to increase the speed of rise in living standards and 'improved working conditions and an improved standard of living for workers' (Article 117 EEC), involves various matters connected with the incorporation of workers into the social structure in the Member Slate where they reside but implies no right for them to exercise political activities as active citizens.
EØF­traktaten går ud fra den grundsæt­
The starting points from which
Forslaget er blevet ændret den 5.4.1978. EFT C 97 al 22.4.1978. s. 9. M) Se Streil i ■■Betitler·' m. Π. i det note 4 ani. værk, s. 251 og Grabitz: Europäisches Bürgerrecht zwischen
See Streil, in Beutler et al, op. cit. at footnote 4 above, p. 251 ; Grabitz. Europäisches Bürgerrecht zwischen Marktbürgerschaft und Staatsbürgerschaft, Köln, 1970, p. 9.
De kræfter, som skal bevirke fremskridt på dette område, er traktatens sociale mål, den fælles europæiske arv af grundlæggende rettigheder69), som allerede har fundet udtryk i Den europæiske Menneskerettighedskonvention7") samt indførelsen af den europæiske valgret (almindelige direkte valg til Europa-Parlamentet)71). På mødet i Paris i 1972 mellem stats- og regeringscheferne i Fællesskabet foreslog Belgien og Italien allerede, at der skulle tillægges borgere i Fællesskabet valgbarhed og valgret på kommunalt niveau72).
progress will be made along these lines are the social objectives of the Treaty, Europe's common heritage of fundamental rights69which has already found expression in the European Convention on Human Rights and Fundamental Freedoms 70and the imple­mentation of the European right to vote (election of the European Parliament by direct universal suffrage).71Belgium and Italy had already proposed at the meeting of Com­ munity Heads of State or Government in 1972 that all Community nationals should be entitled to rights of voting and election at commune level.72 The creation of a passport union with the aim of harmonization in stages of laws relating to aliens and the abolition of passport checks within the Community 73was announced at the Paris Summit in
På topmødet i Paris i december 1974 bebudedes der oprettelse af en pasunion, hvis mål skulle være en gradvis tilnærmelse af medlemsstaternes fremmedlovgivning samt afskaffelse af paskontrol inden for Fællesskabet73).
December 1974.
Indtil dato er denne union endnu ikke blevet til virkelighed.
To date this passport union has still not been achieved.
De bestræbelser, der er udfoldet med henblik på en gradvis harmonisering af bestemmelserne inden for fremmedlovgivningen, har dog medført, at Kommissionen har udarbejdet et forslag til direktiv74) vedrørende en almindelig ret for borgerne i medlemsstaterne til at tage ophold på hele Fællesskabets område, hvad enten der er tale om arbejdstagere eller ej. og man tør håbe. at det snart bliver vedtaget af Rådet.
However, the efforts with a view to progressive harmonization of national provisions relating to aliens have led to the drafting of a proposal for a directive by the Commission74relating to a general right of residence anywhere in Community territory for nationals of Member States whether they are workers or not, and it is to be hoped that this will soon be adopted by the Council.
For de arbejder, der er udført med henblik på udformning af begrebet »særlige rettigheder« for borgerne i Fællesskabet, har man ligeledes kunnet notere fremskridt.
Progress has also been made in the formulation of 'special rights' for citizens of the European Communities.
Kort tid efter Kommissionens fremlæggelse af sin beretning af 3. juli 1975 75) angående »borgernes Europa« vedtog Parlamentet den 16. november 1977 en beslutning76), hvorved det opfordrede Kommissionen til at udarbejde forslag angående tillæggelse af borgerlige og politiske rettigheder, herunder navnlig adgang for den enkelte borger til at anlægge sag ved Domstolen, petitionsret. valgret og valgbarhed
Shortly after the Commission submit­ted its report of 3 July 1975 75 on 'citizens' Europe', the European Parliament adopted a resolution dated 16 November 197776inviting the Commission to draft proposals regarding conferment of civil and political rights, notably the right of individual resort to the Court of Justice, the right of petition, rights of vote and of election, the right of citizens who have resided in a Member State for over 10 years to take up public duties at local level, the right of meeting and association, the right to vote in trade­union organ­izations, the right of residence, the right to use the national language and free access to education.
) For sa vit angår de fondamentale rettigheder i Fællesskabet, se Kommissionens beretning »Beskyttelsen af grundrettighederne i Det europæiske Fællesskab. Suppl. 5/76 — EF-Bull.. Mosler-Bernhardt-Hill: Grundrechtsschutz in Europa.
Regarding the legal basis for the conferment of'special rights', the European Parliament referred to the general provision of Article 235 EEC and to the procedure for amendment of the Treaty in Article 236.
Rådet og Kommissionen vedrørende de grundlæggende rettigheder af 4.5.1977, EFT C 103 af 27.4.1977. s. Log herom Hilf i: EuGRZ 1977. s. 158 f.
On the links between the European Community and the European Convention on Human Rights see C. Sasse in Mosler, Bernhardt, Hilf, op. cit. at footnote 69 above, p. 51 et seq.; H. Golsong, Grundrechtsschutz im Rahmen der EG. in [1978] EuGRZ, p. 346 et seq.; Nickel, Bieber, Europäische Grund­ und Bürgerrechte, in [1979] EuGRZ, p.
') Vedrørende direkte valg til Parlamentet, se Rådets afgørelse og »akt« af 20.9.1976.
Regarding elections by direct universal suffrage, the Decision and 'Act' of the Council dated 20 September 1976 (OJ L278, 8.10.1976) and their effect upon the position of working citizens, see the contributions by H. Hilf, p. 30 et seq. and Α. Bleckmann, p. 68, in Souveränitätsverständnis in den Europäischen Gemeinschaften, op. cit. at footnote 2 above ; C. Zorgbibe, Rechtliche Probleme der Einigung Europas, 1979, pp. 107 et seq. and 118 et seq ; see also footnote 21 above. See on this subject R. Bieber, Besondere Rechte für die Bürger der Europäischen Gemeinschaften, [1978] EuGRZ, p. 204.
Afsnit III — Den frie udveksling af tjenesteydelser og den frie etableringsret for selvstændige
Section III — Freedom to provide services and the right of establishment of selfemployed workers
Begreberne »fri udveksling af tjenesteydelser« og »fri etableringsret«
The concepts of 'freedom to provide services ' and 'freedom of establishment '
Den frie etableringsret (EØFT artikel 52 f.) og den frie udveksling af tjenesteydelser (EØFT artikel 59) har til formål at bevirke fremskridt inden for den økonomiske og sociale udvikling i Fællesskabet på den selvstændige erhvervsvirksomheds område.
The purpose of freedom of establishment (Article 52 EEC et seq.) and freedom to provide services (Article 59 EEC et seq.) is to advance economic and social development within the Community in the field of selfemployed occupations.
I samtlige medlemsstater må det være sådan, at folk. der ønsker at yde tjenesteydelser eller at etablere sig i en medlemsstat, har mulighed for at gøre dette på samme vilkår som vedkommende medlemsstats egne borgere.
Those wishing to provide services or to establish themselves in any Member State must have the opportunity to do so, subject to the same conditions as nationals ofthat Member State.
Det grundlæggende princip er her det samme, som gælder for arbejdskraftens frie bevægelighed, nemlig behandling på lige fod med landenes egne borgere, hvilket naturligt underbygges ved en gradvis koordinering af retsforskrifterne vedrørende adgangen til og udøvelsen af selvstændig erhvervsvirksomhed såvel som gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifika-
Here also, as in the case of freedom of movement for workers, the basic principle is equality of treatment with State nationals, which is, of course, supplemented by the progressive coordination of rules governing access to and pursuit of selfemployed activities and the mutual recognition of certificates and diplomas.
I denne sammenhæng linder man en undersøgelse af en særlig side af dette område vedrørende »fremmedarbejderbørns stilling i Europa«, se herom note 29. samt J.A.
See on this subject Thirteenth General Report EC, point 592; in this context will be found an analysis of a particular aspect of this matter on the legal position of children of foreign workers in Europe; see footnote 28 above on this subject, also J.A. Frowein in [1980] EuGRZ. p. 147 et seq.
Retten gælder tillige det. der kaldes sekundær etablering, nemlig oprettelse af agenturer, filialer eller datterselskaber (artikel 52, stk. 1, 2. led).
firm must be formed in accordance with the laws of a Member State and must have a registered office, central administration or principal place of business within the Commun ity.
Som beliggende inden for Fællesskabet anses dog kun selskaber, der ud over formelt at have hjemsted på dettes område, tillige har intensive forbindelser med økonomien i en medlemsstat.
However, only companies or firms which maintain close relations with the economy of a Member State, in addition to having a place of business there in the proper form, can be regarded as established in the Community.
Derimod betragtes som tjenesteydelser sådanne, der normalt udføres mod betaling, i det omfang de ikke omfattes af bestemmelserne vedrørende den frie bevægelighed for varer, kapital og personer.
On the other hand, freedom to provide services is concerned with the provision of services for payment, which is not governed by provisions relating to the free movement of goods, capital and persons; in the circumstances, therefore, the particular activities involved are industry, commerce, the craft trades and the professions (second paragraph of Article 60).
Der er her især tale om virksomhed af industriel, handelsmæssig og håndværksmæssig karakter samt de liberale erhvervs virksomhed (artikel 60, stk. 3). Den frie udveksling af tjenesteydelser kan således være forbundet med midlertidigt skifte af opholdssted, men indebærer ikke nødvendigvis dette element, som f.eks. når talen er om konsulent- eller bankvirksomhed.
The person providing a service may, in order to do so, temporarily pursue his activity in the State where the service is provided, under the same conditions as are imposed by that State on its own nationals (third paragraph of Article 60).
Det er klart, at sondringen mellem frihed til etablering og til at yde tjenesteydelser giver anledning til betydelige problemer, navnlig når en virksomheds særlige aktivitet netop omfatter tjenesteydelser ud over dens eget lands grænser.
The distinction between freedom of establishment and freedom to provide services obviously raises considerable problems, particularly when the specific activity of the enterprise includes precisely provision of services beyond national frontiers.
I dette tilfælde er det aktivitetens varighed, omfang og væsentligste karakter såvel som den form. hvori den er etableret, der er afgørende for sondringen81). Det er ligeledes klart, at den frie ret til etablering og udveksling af tjenesteydelser, når — og for så vidt som — nationale lovbestemmelser såvel i hjemlandet som i værtslandet eller etableringslandet skal iagttages (artikel 52, stk. 2. og artikel 60, stk. 2), volder betydelige vanskeligheder.
In such a case the duration, extent and basic scope of the activity as well as the nature of the installation will be determining factors in establishing the distinction.81It is also obvious that freedom of establishment and the free movement of services involve substantial difficulties when (and in so far as) national legal provisions both in the State of origin and in the host State or State of establishment must be complied with (second paragraph of Article 52, third paragraph of Article 60).
På dette punkt gør en behandling på lige fod med landets egne statsborgere det ikke muligt at overvinde hindringer i form af retlige eller faktiske krav med hensyn til erhvervsuddannelse og -udøvelse. I denne henseende vil alene en gradvis harmonisering af betingelserne for erhvervsudøvelsen være effektiv.
In this area mere equality of treatment with nationals of the State will not overcome obstacles due to legal and material requirements relating to occupational training and the pursuit of the occupation; the only effective measure for this purpose will be progressive harmonization of the preconditions for pursuing the occupation.
For at sikre, at udenlandske statsborgere får en behandling, der er mindst lige så god som den. der gives nationale statsborgere, foreskriver EØFT artikel 52 og 59. at restriktioner, der hindrer retten til fri etablering og udveksling af tjenesteydelser inden for Fællesskabet, gradvis skal afskaffes i løbet af overgangsperioden for så vidt angår statsborgere i medlemsstaterne.
In order to guarantee at least equality of treatment with nationals, Articles 52 and 59 EEC provide that restrictions on freedom of establishment and the freedom to provide services shall be progressively abolished during the transitional period with respect to nationals of Member States.
Det samme gælder selskaber, som er oprettet i overensstemmelse med en medlemsstats lovgivning, og hvis vedtægtsmæssige hjemsted, hovedkontor eller hovedvirksomhed er beliggende inden for Fællesskabet.
The position is the same for companies or firms formed in accordance with the laws of a Member State and having their registered office, central administration or principal place of business within the Community.
EØFT artikel 53 og 62 forbyder indførelse af nye begrænsninger i etableringsretten såvel som i friheden til udveksling af tjenesteydelser.
Articles 53 and 62 EEC prohibit the introduction of new restrictions on freedom of establishment or on the freedom to provide services.
Gennemførelsen af ligestillingen med medlemsstaternes egne borgere, dvs. ophævelse af begrænsninger i disse to rettigheder, skulle ske gradvis.
Equality of treatment with nationals, that is, the elimination of restrictions on these two freedoms, was to be implemented progressively.
") Streil. i Betitler m. fl.. i det note 4 anf. værk. s. 264.
Streil, in Beutler et al, op. cit. at footnote 4 above, p. 264.
Ligeledes skulle Rådet før udløbet af samme periode i medfør af artikel 57, stk. 2, udstede direktiver om samordning af medlemsstaternes love og administrativt fastsatte bestemmelser om adgangen til at optage og udøve selvstændig erhvervsvirksomhed.
tive provisions and regulations in Member States regarding access to and pursuit of selfemployed activities.