natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hvad angår korn til foderbrug (60 % af det samlede for brug), er der mange faktorer, der gør sig gældende: størrelsen af den animalske produktion, korns konkurrenceevne i forhold til konbsubstitutter og nu spørgsmålet om, hvorvidt det kan svare sig at anvende korn til produktion af mælk, når der kan ske et drastisk fald i marginalindtægten fra mælk, hvis mælkemængden overstiger leveringskvoterne.
Use of cereals for animal feed (60% of total usage) is subject to several influences; the level of animal production, the competitivity of cereals against other products which substitute for cereals, and now the economics of using cereals for producing milk when the marginal revenue from that milk could be drastically reduced if it exceeds delivery quotas.
Alt taget i betragtning ser det ud til, at der bliver en stigning i efterspørgslen efter korn til foderbrug på ca. 4 mio t til 74 mio t i 1990.
On balance, it seems that the most likely outcome will be an animal feed demand increase of some 4 million tonnes to 74 million tonnes in 1990.
Da der i øvrigt er tale om relativt stabile mængder (udsæd 4,3 mio t, tab 1,7 mio t, industri og forarbejdning 10 mio t), kan det konkluderes, at den samlede mængde bliver på ca. 122 mio t, hvorefter der resterer en kornmængde på næsten 33 mio t, som kan gå til eksport.
With other uses relatively stable (seed 4.3 million tonnes, losses 1.7 million, industry and processing 10 million tonnes) it could be concluded that total usage will be around 122 million tonnes, leaving a quantity of cereals available for export of nearly 33 million tonnes.
Der er imidlertid en mulighed for, at industriens anvendelse af korn til en lang række afledte produkter kan øges væsentligt, hvis visse lovgivningsmæssige vanskeligheder overvindes.
There is, however, a possibility that industrial use of cereals for a whole range of derived products could expand substantially, if certain regulatory difficulties could be overcome.
For øjeblikket anvendes kun 5 % korn i industrien i EF, medens det i USA allerede nu er 14%, og udviklingen fortsætter i hurtigt tempo.
At present only about 5% of cereals are used by industry in the Community.
Selv set på grundlag af de nuværende tendenser i Europa (og de er sandsynligvis sat for lavt), kan der forventes en forøgelse af forbruget til industriformål på 30 %, når vi når frem til 1990, og der giver ca. 7 %.
On present trends in Europe (and these are probably too low) an increase of 30% in industrial use could be expected by 1990, to give around 7%.
Sukkerroearealet udviklede sig støt fra 1,3 mio ha i 1960 til 2,0 mio ha i 1981 og formindskedes til 1,7 mio ha i 1983 og 1984, efter at der var blevet indført nye bestemmelser.
The area of sugar beet increased steadily from 1.3 million ha in 1960 to 2.0 million ha in 1981, and fell back under new regulations to 1.7 million ha in 1983 and 1984.
Som følge deraf forventes det, at det tilsåede areal vil stabilisere sig, men det bør bemærkes, at kvotaordningen gælder for den producerede sukkermængde og ikke for det tilsåede areal.
It is expected that the area sown will stabilize, but it should be noted that the quota is on the quantity of sugar produced and not on the area sown.
res, at der skulle være tendens til en formindskelse af det tilsåede areal under kvotaordningen, men der er en mulighed for, at en vis mængde sukker i fremtiden vil blive anvendt som råvare i industrien, hvis lovgivningsmæssige vanskeligheder kan overvindes.
increased by some 1.5% per year. It could be concluded that the area sown should tend to decline under the quotas; there is a possibility that in future, a certain quantity of sugar will be used for industrial purposes as a raw material, on condition that certain regulatory difficulties can be resolved.
Produktionen i 1990 kan forventes af blive omkring 11-12 mio t. Forbruget af sukker pr. indbygger har i mange år ligget stabilt på ca. 35-36 kg om året.
Production in 1990 can be expected to be of the order of 11 to 12 million tonnes, on the hypotheses of current quotas continuing after July 1986, and low prices on world markets.
Forbruget vil sandsynligvis falde en smule, men da befolkningstallet gradvis stiger, kan det konkluderes, at det samlede konsum stadig ville ligge stabilt på omkring 9,4 mio t. Der er imidlertid et forhold, der bringer forviklinger i denne situation, nemlig den hastige udvikling i anvendelsen af syntetiske sødemidler.
Human consumption of sugar per head has been stable for many years at about 35 to 36 kg per year; this is likely to decline slightly, but as the population is increasing gradually it could be concluded that total human consumption will remain stable at about 9.4 million tonnes. There is, however, a complication in this situation in the form of the rapid development of synthetic sweeteners.
Denne udvikling vil sandsynligvis få større og større indflydelse på forbruget, men den er endnu ikke blevet kvantitetsbestemt.
This development is likely to increase in its influence on consumption, but has not so far been quantified.
Der har været en støt tilbagegang i kartoffel areal et fra ca. 3 mio ha i 1960 til omkring 1,1 mio i 1983. En fremskrivning af denne tendens ville give som resultat, at kartoflerne næsten forsvandt, hvad der er klart ulogisk. I samme periode steg hektarudbyttet 50 % eller 1,8 % om året og nåede op på 30,4 t/ha i 1982.
The area of potatoes grown has declined steadily from about 3 million ha in 1960 to some 1.1 million in 1983; a projection of this trend would result in potatoes almost disappearing, which is clearly illogical.
Efterspørgslen efter kartofler udvikler sig forskelligt i de forskellige medlemsstater, men der er en kraftig nedgang i Forbundsrepublikken Tyskland, Frankrig og Belgien, medens efterspørgslen er stabil i Italien, Nederlandene, Irland og Dan mark, og i den senere tid har været for opadgående i Det forenede Kongerige og Grækenland.
Demand for potatoes exhibits differing evolution in the various Member States, but falling substantially in Germany, France and Belgium while being stable in Italy, the Netherlands, Ireland and Denmark, and recently increasing in the UK and Greece.
Generelt set er tendens i forbruget pr. indbygger i EF vigende, og med et stigende befolkningstal vil efterspørgslen i 1990 sandsynligvis blive ca. 19,5 mio t. Heraf vil ca. 55 % sandsynligvis være friske kartofler og 35 % forarbejdede produkter.
Overall, the Community trend of consumption per head is downwards, and with a rising population, human demand in 1990 is likely to be of about 19.5 million tonnes: of this quantity, probably about 55% will be of fresh potatoes and 35% of processed products.
Produktionen af kartofler overstiger denne mængde ret betydeligt, da en væsentlig del er læggekartofler (8 %), anvendes som foder (10-15 %), går tabt under oplagring (4 %) eller forarbejdes til stivelse, alkohol osv. (13 % i 1981/1982).
Production of potatoes exceeds this amount quite considerably, as a significant proportion goes for seed (8%), animal feed (10 to 15%), losses in store (4%), and processing into starch, alcohol and so on (13% in 1981/82).
Den sidstnævnte kategori kommer givetvis til at tegne sig for en større andel i fremtiden.
This latter category will certainly increase in future.
Produktionen i 1990 bliver derfor sandsynligvis på omkring 35 mio t til dækning af alle behov, og selvforsyningsgraden vil fortsat være 100.
The production in 1990 will therefore probably be of the order of 35 million tonnes, to cover all needs, and self-sufficiency main tained at 100%.
Oksekødsproduktionens størrelse afhænger hovedsagelig af antallet af avlskøer i besætningen samt af andre faktorer såsom gennemsnitlig slagtevægt, kalvenes levedygtighed osv. Forholdet mellem oksekødsproduktionen og antallet af køer kombineret med priserne på visse andre landbrugsprodukter giver et rimeligt grundlag for at opstille prognoser for oksekødsproduktionen.
The quantity of beef produced is principally dependent upon the number of breeding cows in the herd, along with other elements such as average carcass weight, viability of calves and so on. In fact, the ratio of beef production to the number of cows, when combined with the prices of certain other farm products, gives a reasonable means of forecasting beef production.
Naturligvis er det først nødvendigt at opstille en prognose for antallet af køer, og indtil 1984 kunne man gå ud fra, at populationen var mere eller mindre stabil, som den har været det i mange, mange år.
Clearly, it is first necessary to forecast the number of cows, and until 1984, it could have been assumed that the population was more or less stable, as it has been for many, many years.
Indførelsen af mælkekvoter i mælkesektoren (hvor 80 % af køerne er) har imidlertid bragt forstyrrelse i denne stabilitet.
However, the application of milk quotas in the dairy sector (where 80% of the cows are found) has disturbed this stability.
Der foreligger forskellige skøn over antallet af malkekøer, der vil gå til slagtning, antallet af indsætningskvier, der vil blive slagtet, og den (eventuelle) forøgelse af kødkvægsbestanden.
Different estimates are available of the number of dairy cows which will be slaughtered, the number of replacement heifers which become beef, and the increase (if any) in the beef breeding herd.
Alt taget i betragtning forekommer det rimeligt at konkludere som følger:
On balance, it seems reasonable to conclude that:
— Antallet af slagtninger af køer og kvier i 1984 og 1985 vil stige.
There will be an initial increase in slaughterings of cows in 1984 and 1985.
Denne stigning vil udgøre en mindre procentvis andel af populationen end den procentvise reduktion af leverancerne, som kvoterne betinger, da mindre intensiv fodring med kraftfoder vil nedsætte de individuelle mælkeydelser. ydelser.
This will be less in percentage of the population than the percentage reduction in deliveries required by the quotas, as less intensive feeding of concentrates will reduce individual yields.
— Med en mindre hastig stigning i mælkeydelserne end tidligere (delvis som følge af ovennævnte faktor) bliver der ikke desto mindre et vist behov for at reducere malkekvægbestanden for ikke at overstige kvoten. Det kan anslås til 1,3 % om året.
(ii) With yields increasing less rapidly than in the past (due partly to the above factor) there will nevertheless be some requirement to reduce the dairy herd, in order not to exceed the quota.
— Der vil ske en begrænset forøgelse af kødkvægsbestanden, da nogle producenter skifter fra mælkeproduktionen til oksekødsproduktion — især i ugunstigt stillede områder.
(iii) There will be a limited increase in the beef breeding herd as some producers switch from dairy to beef production — especially in less favoured areas.
— Der er stor usikkerhed i spørgsmålet om, hvorvidt den gennemsnitlige slagtevægt fortsat vil følge de seneste års stigende tendens. Det antages her, at det bliver tilfældet.
(iv) There is considerable uncertainty as to whether or not average carcass weights will continue to follow the increasing trend of recent years; it is here assumed that this willbz so.
Konklusionen er, at oksekødsproduktionen vil stige mellem 1984 og 1987, hovedsagelig som følge af en midlertidig stigning i antallet af slagtninger af voksent kvæg, men når vi når frem til 1990, vil den samlede kødkvægsbestand være reduceret til ca. 30 mio kreaturer med en produktion på omkring 7,2 mio t oksekød.
The conclusion from these elements is that between 1984 and 1987 beef production will increase, due principally to a temporary increase in slaughterings of adult animals, but by 1990 the total breeding herd will be reduced to some 30 million head, producing around 7.2 million tonnes of beef and veal.
Efterspørgslen efter oksekød afhænger som normalt af befolkningstilvækst og ændringer med hensyn til husholdningernes udgifter til forbrug, men er
Demand for beef is subject to the usual influences of population growth and changes in private expenditure, but is also particularly sensitive to the
også særlig følsom over for forholdet mellem forbrugerprisen for oksekød og andre konkurrerende kødtyper. I denne henseende forventes situationen for oksekød at blive forringet, da prisen for svinekød og fjerkrækød til stadig hed ligger lavere og falder yderligere, medens prisen for oksekød er steget i faste priser.
relative consumer price of beef and other competing meats; in this regard the situation of beef is expected to deteriorate as the prices of pork and poultrymeat continue to be lower and to fall even further while that of beef has tended to increase in real terms.
Der er sandsynlighed for, at forbruget bliver på 7,0 mio t, når vi når frem til 1990.
A level of demand of 7.0 million tonnes can probably be expected by 1990.
Udbudet af fårekød, der nåede lavpunktet i 1969 med 525 000 t, er steget gradvis og toppede i 1980 (720 000 t).
The supply of sheepmeat, which reached its lowest point in 1969 at 523 000 tonnes, was following a trend of gradual increase reaching a peak in 1980 (720 000 tonnes).
Det var i oktober 1980, at den fælles markedsordning trådte i kraft, og denne nye ordning vil sandsynligvis stimulere produktionen af fårekød i EF.
It was in 1980, in October, that the common organization of the market came into force and this new regime is likely to stimulate increases in sheepmeat production within the Community.
På grundlag heraf forventes udbudet af fårekød i 1990 at ligge på godt 800 000 t.
On this basis, the forecast of sheepmeat supply in 1990 is of just over 800 000 tonnes.
På efterspørgselssiden har forbruget pr. indbygger i de sidste ti år i gennemsnit ligger på ca. 3,5 kg/år med stigende tendenser i forbruget i Forbundsrepublikken Tyskland, Frankrig, Italien og Nederlandene og faldende tendenser i Det forenede Kongerige og Irland.
On the demand side, average consumption per head has fluctuated around a mean over the last decade of 3.5 kg/year; this disguises increasing consumption trends in Germany, France, Italy and the Netherlands and decreasing trends in the UK and Ireland.
Det er vanskeligt at forudberegne de fremtidige tendenser i forbruget, da det er uvist, om den nuværende markedsstøtteordning vil vende den vigende tendens i Det forenede Kongerige.
Future consumption trends are difficult to estimate as it is uncertain if the present market support system will reverse the downward trend in the UK.
Den lavere vækstrate i forbrugernes udgifter, den relativt høje pris på fårekød og den kendsgerning, at forbrugerne erstatter de dyrere kødtyper med de billigere, tyder på, at gennemsnitsforbruget i fremtiden fortsat vil ligge på 3,7 kg/indbygger eller endog falde.
The lower growth rate of consumer's expenditure, the relatively high price of sheepmeat and the fact that consumers will substitute cheaper meats for more expensive ones tends to indicate that average consumption may remain at 3.7 kg/head or even fall in the future.
Under disse omstændigheder kan forbruget i 1990 komme til at ligge på ca. 1,0 mio t.
This being so, consumption in 1990 could be about 1.0 million tonnes.
En simpel ekstrapolation af denne tendens ville resultere i ca. 12,1 mio t svinekød i 1990, men det vil næppe blive tilfældet.
A simple extrapolation of that trend would result in some 12.1 million tonnes of pigmeat in 1990 but this is unlikely to happen.
For øjeblikket dækker
At present, the pigmeat market is limited to internal demand and a certain
Forbruget pr. indbygger er steget betydeligt, fordi svinekød prismæssigt står meget stærkt i konkurrencen med oksekød og fårekød, og fordi forbrugernes købekraft kun forøges i begrænset omfang.
Consumption per head has increased considerably, favoured by the very competitive price of pigmeat compared with beef and sheepmeat, and also by the more limited increase in the purchasing power of consumers.
Disse faktorer vil fortsat gøre sig gældende, og forbruget pr. indbygger, som i 1982 var på 37,7 kg/indbygger, kan forventes at blive på 41 kg i 1990.
These influences will persist and consumption per head, which was 37.7 kg/head in 1982, can be expected to be 41 kg in 1990.
Til den deraf følgende interne efterspørgsel på 11,3 mio t kan lægges 100 000-200 000 t, som er den nettomængde, der sandsynligvis vil blive eksporteret i 1990, og det giver et samlet udbud på 11,411,5 mio t.
To the resulting internal demand of 11.3 million tonnes, can be added 100 000 to 200 000 tonnes which is the net quantity which will probably be exported in 1990, giving a total supply of 11.4 to 11.5 million tonnes.
Produktionen af fjerkrækød ekspanderede ligesom svinekødsproduktionen meget kraftigt i perioden 1960-1982 med næsten 6 % om året.
Production of poultrymeat expanded rapidly, in a similar way to pigmeat, at a rate of almost 6% per year from 1960 to 1982.
Heller ikke her er en ekstrapolation af denne tendens realistisk, da udbudet kun dækker den interne efterspørgsel og en vis begrænset eksportmængde.
Once again, an extrapolation of this trend is not realistic, as the market is contrained to internal demand and a certain limited export potential.
Som for svinekøds vedkommende stimuleres efterspørgslen efter fjekrækød på grund af den meget konkurrencedygtige pris, navnlig i en tid med en for holdsvis streng økonomi, hvor de dyrere kødtyper i højere grad erstattes af billigere.
As with pigmeat, the demand for poultrymeat is favoured by its very competitive price, especially in times of relative economic stringency, when substitution with higher priced meats occurs to a greater degree.
Forbruget, som var på 14,6 kg pr. indbygger i 1982, forventes således at nå op på 16 kg pr. indbygger i 1990.
Thus consumption, which was 14.6 kg per head per year in 1982, is expected to reach 16 kg per head in 1990; this represents a total internal demand of 4.4 million tonnes.
Det repræsenterer en samlet intern efterspørgsel på 4,4 mio t. Hertil kan lægges ca. 350 000 t, som på grundlag af de foreliggende nettoeksporttal vil gå til eksport, og det giver et samlet udbud på ca. 4,75 mio t i 1990.
To this can be added some 350 000 tonnes which, on the basis of present net export figures, will be exported, giving a total of about 4.75 million tonnes supply in 1990.
Ud over oksekød, fårekød og fjerkrækød er der også et forbrug af hestekød, vildtkød, kaninkød osv. samt spiseligt slagteaffald, og det gav i 1982 et samlet forbrug af kød på 88,6 kg pr. indbygger.
In addition to beef and veal, sheepmeat, pigmeat and poultrymeat, there is a consumption of horsemeat, game, rabbit etc. and offals, which in 1982 gave of total consumption of all meats of 88.6 kg per head per year.
Forbruget af hestekød er faldet i de senere år, forbruget af spiseligt slagteaffald er steget, medens forbruget af vildtkød og andre kødtyper har været nogenlunde konstant.
The consumption of horsemeat has declined in recent years, that of offals increased, while game and other meats remain fairly constant.
Det samlede forventede forbrug af de traditionelle kødtyper er ca. 85 kg pr. indbygger.
The total projected consumption of traditional meats is about 86 kg per head.
Når de øvrige kødtyper samt biprodukter lægges til, kan det konkluderes, at det samlede forbrug af kød i 1990 bliver på ca. 96 kg pr.
Adding the other meat and meat by-products, leads to the conclusion that total meat consumption in 1990 will be about 95 kg per head per year in that year, or
indbygger eller i alt 26 mio t. Det samlede udbud af kød under ét skulle blive en smule større (0,35-0,45 mio t).
26 million tonnes in total. Total supply of all meats should be at about the same level.
Ægproduktionen ekspanderede meget kraftigt i 1960'erne (3 % om året), men stigningstakten er nu faldet, fordi markedsudviklingen sker i et meget langsomt tempo.
Production of eggs expanded very rapidly in the 1960s ( + 3% per year) and has now slowed down to a rate of increase imposed by the very gradual expansion of the market.
Forbruget pr. indbygger på 14,2 kg om året i 1982 forventes at stige til mellem 14,5 og 14,6 kg, når vi når frem til 1990, hvilket repræsenterer en intern efterspørgsel på 4,0 mio t. Hertil kan lægges 0,3 mio t rugeæg og 0,12 mio t til nettoeksport, og det giver et samlet udbud på ca. 4,4 mio t i 1990.
Consumption per head of 14.2 kg per year in 1982 is expected to increase to between 14.5 and 14.6 kg by 1990, representing an internal human demand of 4.0 million tonnes. To this should be added 0.3 million tonnes of eggs for replacement stock and 0.12 million tonnes for net export, giving total supply of about 4.4 million tonnes in 1990.
Den 31. marts 1984 vedtog Rådet at indføre kvoter for mælkeleverancerne på 99 024 000 t (') i 1984/1985 og 98 152 000 t (») fra 1985/1986 til 1988/1989.
On 31 March 1984, the Council decided to apply quotas to deliveries of milk of 99 024 000 tonnes (») in 1984/85 and of 98 152 000 tonnes (') from 1985/86 to 1988/89.
Ordningen med produktionskontrol er således blevet fastlagt for fem år. Fremtiden afhænger af producenternes holdning og udviklingen på markedet.
The regime of production control has thus been decided for 5 years; the future will depend upon the attitude of producers and the evolution of the market.
Der vil muligvis stadig eksistere kontrolforanstaltninger.
It could be that control measures will still be in existence.
Det kan forventes, at den gennemsnitlige mælkeydelse i begyndelsen vil falde, da der i mindre grad vil blive anvendt kraftfoder, i det mindste til den marginale produktion.
It may be assumed that initially average yields will decline as use of concentrated feed, at least for marginal production, is reduced.
Et vist antal køer og kvier vil blive opfedet og slagtet, og den del af mælkeproduktionen, der leveres til mejerierne, vil også blive en smule mindre.
A certain number of cows and heifers will be fattened and slaughtered, and the proportion of milk produced which is delivered to dairies will also decline slightly.
Derefter vil den gennemsnitlige mælkeydelse stige på grund af den fortsatte genetiske forbedring og bedre driftsledelse, men stigningstakten vil i højere grad følge langtidstendensen, eftersom intensiv fodring ikke vil finde sted i så høj grad som tidligere.
Thereafter, average yields will increase due to continuing genetic improvement and better management, but at a rate more in line with the long-term trend, since intensive feeding will be less prevalent than before.
For at overholde kvoterne kan det blive nødvendigt at reducere malkekvægsbestanden svarende til stigningen i mælkeydelsen på lang sigt (1,3%), og leverancerne kommer nogenlunde til at svare til kvoten (98,2 mio t).
To respect the quotas, the dairy herd may need to decline at a rate equivalent to the long-term increase in yields (1.5%), and deliveries will be at or about the quota quantity (98.2 million tonnes).
(') Disse tal indbefatter ikke den af Rådet fastlagte reserve på 335 000 t.
(') These figures do not include the reserve of 335 000 tonnes agreed by the Council in its decision.
På efterspørgselssiden modsvares en fortsat stigning i efterspørgslen efter ost og fløde (der hænger nøje sammen med forbrugernes udgifter) af en nedgang i efterspørgslen efter smør.
On the demand side, a continuing increase in demand for cheese and cream (highly correlated with consumer expenditure) contrasts with a decline in demand for butter.
Hvad angår friske mejeriprodukter, ser det ud til, at en faldende tendens i en lang periode vendte i 1981, og udsigterne er usikre, og for konsummælk som sådan ser det ud til, at forbruget pr. indbygger er stigende.
For fresh milk products a long term decline seems to have reversed in 1981, and the outlook is uncertain, and liquid milk itself seems to be increasing in consumption per head.
Når man også tager de demografiske og økonomiske prognoser i betragtning, bliver forbruget i 1990 på omkring 87 mio to i mælkeækvivalent.
Taken all together, with demographic and economic forecasts, consumption in 1990 will be of about 87 million tonnes in milk equivalent.
Det er en kompliceret og krævende opgave at foretage en fuldstændig analyse af frugt- og grønsagssektoren på grund af antallet af produkter, og fordi de foreliggende oplysninger ofte er mangelfulde.
A complete economic analysis of the fruit and vegetable sector is a complex and demanding exercise due to the number of products involved and the frequently imperfect data available.