natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Med hensyn til dette punkt udtales det således, at »Fællesskabet skal i overensstemmelse med de almindelige grundsætninger, der er fælles for Medlemsstaternes retssystemer, erstatte skader forvoldt af dets institutioner eller af dets ansatte under udøvelsen af deres hverv«.
It states in this connection that: 'The Community shall, in accordance with the general principles common to the laws of the Member States, make good any damage caused by its institutions or by its servants in the performance of their duties'.
Domstolen har udtalt, at i medfør af denne artikel og »de almindelige retsgrundsætninger, som denne bestemmelse henviser til, forudsætter Kommissionens ansvar opfyldelsen af en række betingelser vedrørende retsstridigheden af den adfærd, der bebrejdes institutionerne, nemlig at der foreligger et økonomisk tab, og at der er årsagsforbindelse mellem adfærden og den påberåbte skade« 2).
The Court has held that by virtue of this Article and 'the general principles to which this provision refers, Community responsibility depends on the coincidence of a set of condi­tions as regards the unlawfulness of the acts alleged against the institu­tions, the fact of damage and the existence of a direct link in the chain of causality between the wrongful act and the damage complained of'.4
Det er den almindelige opfattelse, at denne udtrykkelige henvisning er en anvendelse af en mere generel regel, hvorefter Fællesskabet er bundet af de almindelige retsgrundsætninger, der er fælles for medlems staternes retssystemer.
It is generally agreed that this explicit reference is an application of a wider rule under which the Community is bound by the general principles common to the laws of the Member States.
Den rolle, som disse retsgrundsætninger er tillagt, kommer af, at Fællesskabets retsorden, der er fastlagt ved de mål og materielle regler, som fremgår af traktaterne og af medlemsstaternes fælles retstraditioner, ifølge selve sin natur er ufuldstændig.
The role of these principles arises from the necessarily incomplete character of the Community legal order as determined by the objectives and the substantive rules of the Treaties, and by the common legal traditions of the Member States.
Hermed være ikke sagt, at EF-Domstolen i tilfælde, hvor der ikke findes nogen udtrykkelig regel i traktaterne eller den afledede ret, skal søge den største fællesnævner mellem de nationale retssystemer med henblik på at fastlægge den regel, der skal finde anvendelse.
This does not mean that it is the function of the European Court in the absence of an express rule in the Treaties or derived legislation, to search for the highest common denominator in the national legal systems in order to discover the rule to be applied.
Den skal under hensyntagen til ufravigelige krav i Fællesskabets restorden finde frem til den løsning, som forekommer den at være den bedste.
The Court has a duty to decide on the solution which seems best to it in the light of the imperatives of the Community legal order.
Den må dog ikke træde i stedet for Fællesskabets lovgivningsmyndighed, hvis lakunen kan udfyldes af denne.
However, the Court must not take the place of the Community legislator where the gap can be filled by the latter.
EF-Domstolen kan således indtage en forskellig holdning, alt efter om den skal løse et fortolkningsproblem vedrørende traktaten, eller om den skal fastlægge rækkevidden af en ordning, der reguleres ved den afledede ret.
Its attitude will therefore differ depending upon whether it has to decide a problem of interpretation of the Treaty or to determine the effect of rules established under derived legislation.
Domstolen nægtede at anerkende en regel om forældelse af retsforfølgning i anledning af ulovlige karteller, da den afledede ret ikke indeholdt regler herom.
The Court, in the absence of any rules of derived legislation, refused to accept the existence of a limitation period in the case of proceedings against unlawful agreements.
Den udtalte, at der bør fastsættes forældelsesfrister af hensyn til retssikkerheden, men at det tilkom Fællesskabets lovgivningsmyndighed at fastsætte fristens længde og de nærmere vilkår herfor3).
It held that a limitation period ought to be laid down in advance to safeguard legal certainty but that it was for the Community legislator to fix the duration and the conditions.
3) Dom af 15.7.1970, sagerne 41/69, 44/69 og 45/69 (Cartel de la Quinine), Sml. 1970, s. 107.
Judgment of 1.2.1978, Case 78/77 Lahrs [1978] ECR 169, at p.
A [mindelige retsgrundsætninger
General principles of law
Det er undertiden vanskeligt, ja endog fuldstændig kunstigt, at sondre mellem de grundsætninger, som er fælles for medlemsstaternes retssystemer, og de grundsætninger, som endnu mere generelt gælder inden for samtlige retssystemer og navnlig allerede inden for romerretten, som er grundlaget for adskillige andre.
It is sometimes difficult —■ if not artificial — to distinguish bet­ween those principles which are common to the laws of the Member States and those, more general still, which are found in all legal systems and especially already in Roman Law, which is the source of so many other legal systems.
I et klassisk værk har professor P. Pescatore givet en nøjere redegørelse for Fællesskabets retspraksis med hensyn til de almindelige rets grundsætninger:_BAR_).
In a classic work, Professor P. Pescatore has made a detailed study of the Court's case law regarding the general principles of law.
Selv om værket allerede efterhånden er ca. 10 år gammelt, giver denne oversigt endnu i dag en klar forestilling om de principper, som EF-Domstolen lægger til grund.
1 Although this study is now some ten years old, it still gives an accurate idea of the principles which the Court applies at the present time.
Nogle af disse er selve grundlaget for retsstaten som sådan, nemlig princippet om legalitet og princippet om retssikkerhed såvel som deres indbyrdes forhold samt forbudet mod retsvægring; andre principper er af mere teknisk art og har deres oprindelse inden for forvaltningsretten, nemlig princippet om velerhvervede rettigheder i forbindelse med tilbagekaldelse af en forvaltningsakt, princippet om lighed med hensyn til offentlige byrder og princippet om proportionalitet mellem forvaltningens foranstaltninger og det tilsigtede mål; atter andre principper findes inden for ethvert retssystem, hvor de er udtryk for elementære krav, såsom princippet om god tro, reglen »non bis in idem« (forbudet mod at straffe samme forbrydelse to gange eller'at føre proces to gange om
Some are at the very basis of the notion of the rule of law: the principle of legality, the principle of legal certainty and the relations between the two, the prohi­bition of denial of justice ; others are more technical and have their origin in administrative law ; observance of rights acquired under an adminis­trative act that has been withdrawn, the principle of equality in the divi­sion of public burdens and the principle of proportionality between the administrative act and the end to be attained; others again are to be found in every legal system and embody its fundamental requirements : the principle of good faith, the non bis in idem rule, (prohibition on punishing the same offence twice or on imposing the same penalty twice), and the good faith rule or non venire contra factum proprium.
Nødvendigheden af, at Fællesskabets institutioner skal sikre overholdelsen af de grundlæggende menneskerettigheder, har navnlig sat anvendelsen af de almindelige retsgrundsætninger, der er fælles for medlemsstaterne, i relief.
The necessity of ensuring that fundamental human rights are ob­served by the Community institutions has given special prominence to recourse to the general principles common to the laws of the Member States.
Som bekendt indeholder traktaterne ikke en opregning af de grund læggende rettigheder.
It is recognized that the Treaties contain no lists of fundamental rights.
Denne lakune skyldes, at den europæiske opbygning på det nuværende stadium hovedsagelig har økonomisk og partiel karakter.
This lack is explained by the essentially economic and incomplete char­acter of European construction at its present stage.
Dette hindrer ikke, at der som følge af omfanget af de beføjelser, der er tillagt institutionerne, kan ske en krænkelse af de grundlæggende rettigheder, herunder navnlig de økonomiske og sociale, men også af dem, der vedrører retten til retfærdig rettergang eller lovmæssighed i forvaltningen.
Nevertheless, the extensive powers conferred on the institutions could be used to the pre­judice of fundamental rights, especially economic and social rights, but also those concerned with the regularity of judicial or administrative procedures.
EF-Domstolens sikring af disse rettig heder frembyder i øvrigt særlig interesse med hensyn til visse medlems staters krav på at sammenholde fællesskabsretten med bestemmelserne i deres forfatning.
The guarantee of these rights by the Court of Justice also assumes quite special importance with regard to the claims made by cer­tain Member States to set up the provisions of their constitutions against Community law.
I begyndelsen nægtede EF-Domstolen, der ønskede at bevare fællesskabsrettens autonomi, helt at tage stilling til påstande om, at Den høje Myndigheds (Kommissionens) retsakter var forfatningsstridige.
At first, the Court of Justice, in its anxiety to maintain the auto­nomy of Community law, simply refused to examine complaints regar­ding unconstitutionality which were brought against acts of the High
Den nøjedes med at erklære, at den »ingen beføjelse har til at sikre overholdelsen af interne retsforskrifter, der er gældende i den ene eller den anden medlemsstat, selv ikke forfatningsretlige«1).
Authority (Commission). It limited itself to stating that it had no duty to ensure the observance of the rules of national law, in force in one or other of the Member States, even if they were constitutional rules. *
Den udtalte dog allerede dengang, at »fællesskabsretten indeholder, således som den er fastlagt i EKSF-traktaten, intet udtrykkeligt eller stiltiende retsprincip om, at velerhvervede rettigheder ikke må antastes«.
Even at this period the Court went on to say that Community law, as found in the ECSC Treaty, does not contain any general principle, ex­plicit or otherwise, guaranteeing the preservation of acquired positions.
Døren var hermed åbnet for en løsning med hjemmel i generelle rets grundsætninger med henblik på at sikre overholdelsen af de grund læggende rettigheder, eftersom Domstolen her syntes at gå ud fra en forudsætning om, at sådanne grundsætninger fandtes.
The door was left partly open for a solution based on general legal principles ensuring the observance of fundamental rights, since the Court appeared to be admitting the possible existence of such principles.
Det var dog først med Stauder-aommcn af 12. november 1969, at EF-Domstolen tog det afgørende skridt, idet den utvetydigt henviste til »de personlige grundrettigheder, som er omfattet af fællesskabsrettens almindelige grundsætninger, hvis overholdelse Domstolen skal sikre«2).
It was not until the Stauder judgment, delivered on 12 Novem­ber 1969, that the Court took the decisive step of referring without ambi­guity to 'the fundamental human rights enshrined in the general prin­ciples of Community law and protected by the Court.'2
i) Dom af 4.2.1959, sag 1/58, Stork, Sml.
Some later judgments shed further light on the subject.
19541964, s. 127; dom af 15.7.1960, forenede sager 36, 37, 38 og 40/59, Comptoirs de vente mod Den høje Myndighed, Sml. 19541964, s. 197.
Judgment of 4.2.1959, Case 1/58 Stork [1959] ECR 17, at pp. 26 and 27; Judgment of 15.7.1960, Joined Cases 36, 37, 38 and 40/59 Ruhrkohlen-Verkaufsgesellschaft ν High Authority [1960] ECR 423.
2) Dom af 12.11.1969, sag 29/69, Stauder mod Ulm, Sml. 1969, s. 107, præmis 7.
Judgment of 17.12.1970, Case 11/70 Internationale Handelsgesellschaft [1970] ECR 1125, at p.
Almindelige retsgrundsætninger
General principles of law
En tysk virksomhed påstod over for en forvaltningsdomstol, at ordningen med sikkerhedsstillelse, som ifølge fællesskabsretten gjaldt som betingelse for udstedelse af visse eksportlicenser for en række landbrugsprodukter, var i strid med forfatningen.
Some years later, a wholesale coal merchant brought an action for the annulment of a decision by the High Authority (Commission) imposing conditions as to minimum purchases to qualify for receiving direct deliveries of coal.
Som bekendt inde holdt denne ordning bestemmelser om fortabelse af sikkerhedsstillelsen, hvis der ikke blev udført inden for den i licensen fastsatte gyldighedsperiode.
The plaintiff company claimed that its position as a direct wholesaler was being jeopardized and relied on its right to property guaranteed by the German constitution.
Domstolen sammenholdt ikke forordningen med bestemmelserne i den tyske grundlov.
In its judgment the Court repeats elements already present in its earlier cases and supplements them by stating in particular that :
Den anvendte dog den i Sítrz/í/er-dommen anvendte løsning, idet den samtidig tilføjede, at »respekten af disse (grundlæggende) rettigheder skal, selv om den har sit grundlag i medlemsstaternes fælles forfatningsmæssige traditioner, sikres inden for rammerne af Fællesskabets struktur og mål« *).
'In safeguarding these (fundamental) rights, the Court is bound to draw inspiration from constitutional traditions common to the Member States, and it cannot therefore uphold measures which are incompatible with fundamental rights recognized and protected by the Constitutions of those States.
Domstolen tog herefter stilling til, om ordningen med sikkerhedsstillelse krænkede grundlæggende rettigheder, og denne prøvelse mundede ud i, at der ikke var tale om noget sådant.
Similarly international treaties for the protection of human rights on which the Member States have collaborated or of which they are signatories can supply guidelines which should be followed within the framework of Community law.' '
Nogle år senere anlagde en tysk engrosforhandler af kul, Nold, annullationssøgsmål ved Domstolen angående en beslutning, der var truffet af Den høje Myndighed (Kommissionen), og hvorefter direkte levering af kul var betinget af et vist mindstekøb.
Two lessons can be drawn from this judgment: firstly, the Court formally states that it will annul or declare invalid, where appropriate, any pro vision of derived legislation contrary to the fundamental rights laid down in the constitutions or in one of them alone ; secondly, international conventions regarding human rights — universal declaration, European Convention, United Nations pacts, social charter, etc. — will be sources of inspiration on which the Court will draw; that is to say, on the one hand, that the Court does not consider itself bound by these acts in the same way as by conventional international obligations, and on the other hand, that it is not necessary for the instrument in question to have been ratified by all the Member States for the Court to draw on it; it is enough if they have 'collaborated' on it.
Sagsøgeren hævdede, at hans position som grossist i første led var truet, og påstod, at hans ejendomsret, som er sikret ved den tyske forfatning, var krænket.
It will be observed that the N old judgment was delivered some weeks after the European Convention for the protection of human rights and fundamental freedoms was ratified by France, the last Member State to do so.
Af denne dom kan man udlede følgende to konklusioner: For det første har Domstolen her udtrykkeligt slået fast, at enhver bestemmelse i den afledede ret, som er i strid med en grundlæggende ret, sikret i blot én af forfatningerne, vil blive annulleret eller kendt for ugyldig; for
It is not certain that the Court intended to hold that the Community was bound by the European Convention as such when, in the Prais case, it adopted the Council's argument, stating that the right to freedom of religion guaranteed by the European Convention forms part of the fundamental rights recognized by Community law.
I en række andre domme har EF­Domstolen taget stilling til spørgsmålet om overholdelse af de grundlæggende rettigheder, men det drejede sig her om et andet problem, nemlig om medlemsstaternes eventuelle pligt til at tage hensyn til menneskerettighedskonventionen ved udøvelsen af beføjelser, som fællesskabsretten tillægger dem.
The Court has made statements in other judgments on the obser vance of fundamental rights but in the context of a different problem, that of deciding whether or not the Member States are bound to take the Convention on Human Rights into consideration when exercising the options open to them under Community law.
Disse domme vedrører undtagelsesbestemmelserne til reglerne om den frie bevægelighed for personer, som er begrundet i hensynet til den offentlige
These judgments deal with the exceptions to the free movement of persons based on the require ments of public policy. In the Rutili judgment, the Court pointed out that:
2) Dom af 15.6.1978, sag 149/77, Defrenne, Sml. 1978, s. 1365.
Judgment of 15.6.1978, Case 149/77 Defrenne [1978] ECR 1365, at p. 1378.
I Royer-dommtn nøjedes EF-Domstolen med at fastslå, at »i øvrigt afhænger lovligheden af en midlertidig frihedsberøvelse af en udlænding, der ikke har kunnet godtgøre, at han omfattes af traktaten, eller som ville kunne udvises af en anden grund end undladelse af at opfylde de formelle regler vedrørende kontrol med udlændinge, af den nationale lovgivning og af de internationale forpligtelser, som den pågældende medlemsstat har påtaget sig, idet fællesskabsretten som sådan ikke på sit nuværende stade indeholder særlige forpligtelser herom for medlemsstaterne« -).
73 failure to comply with the formalities concerning the control of aliens depends on the provisions of national law and the international obligations assumed by the Member State concerned since Community law as such does not yet impose any specific obligations on Member States in this respect.' 1
Man vil heraf se, at Domstolen ikke hidtil har anset sig for kompetent til at kontrollere, om medlemsstaterne ved udøvelsen af de beføjelser, som fællesskabs retten tillægger dem, overholder internationale traktater vedrørende menneskerettigheder.
As can be seen, the Court has not so far admitted that it has jurisdiction to ensure that the Member States observe international instruments regarding human rights in the exercise of the options left to them under Community law.
Fællesskabets påtænkte tiltrædelse af Den europæiske Konvention om Menneskerettigheder vil uden tvivl på dette plan have lykkelige konsekvenser.
The accession of the Community to the European Convention on Human Rights now under discussion would no doubt have felicitous repercussions at this level.
2) Dom af 8.4.1976, sag 48/75, Royer, Sml. 1976, s. 497, jf. dom af 7.7.1976, sag
Judgment of 8.4.1976, Case 48/75 Royer [1976] ECR 497, at p. 514.
Kapitel III : Forholdet til national ret
Chapter III: Relations with national law
I dette kapitel vil der blive givet en nærmere redegørelse dels for de to grundpiller i Fællesskabets retsorden: Fællesskabsrettens direkte virkning og forrang, dels for fællesskabsrettens gennemførelse.
In this chapter the twin ' pillars' of the Community legal order will be analysed: direct effect and primacy, together with the implementation of Community law.
Afsnit 1: Den direkte virkning
Section 1. Direct effect
Domstolens præsident Lecourt har udmærket beskrevet det mulige alternativ: »Enten er Fællesskabet for borgerne en besnærende, men fjern abstraktion, der kun har interesse for de regeringer, som diskretionært bringer reglerne i anvendelse over for disse; eller også er det for borgerne en virkelig realitet og hermed et retsskabende organ« ').
President Lecourt clearly set out the alternatives when he said: 'Either the Community, for individuals, is a fascinating but distant abstraction, of concern only to governments, which apply its rules at their discretion; or else it is an effective reality for them and therefore a creator of legal rights and duties.' *
At Fællesskabet har til opgave at skabe ret for borgerne, fremgår naturligt af de lovgivningsbeføjelser, som er tillagt institutionerne, og som EØF-traktatens artikel 189 giver udtryk for, når den fastslår, at forordninger gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
This function of creating legal rights and duties for individuals arises naturally out of the legislative power conferred on the institutions and expressed in Article 189 of the EEC Treaty, which states that a regulation shall be directly applicable in all Member States.
I forbindelse med en sag, som en nederlandsk virksomhed havde anlagt ved en forvaltningsdomstol i hjemlandet, og som følge af det af denne ret indbragte præjudicielle søgsmål, fik EF-Domstolen lejlighed til ved en principbeslutning at tage stilling til spørgsmålet om borgernes ret til at påberåbe sig fællesskabsretten ved deres nationale domstole.
A case brought by a Dutch undertaking before a fiscal court in that country and referred for a preliminary ruling enabled the Court of Justice to give its views in a decision of principle on the right of individuals to invoke Community law before their national courts.
Virksomheden Van Gend & Loos havde indført et kemisk produkt fra Tyskland til Nederlandene. I den anlening blev virksomheden afkrævet en told, som den påstod var højere end den, der fandt anven delse på tidspunktet for EØF-traktatens ikrafttræden som følge af en ændret toldklassificering. Denne påståede forhøjelse var i strid med den såkaldte »stand still« (forpligtelse, som gælder i medfør af traktatens artikel 12 2). Virksomheden havde indstævnet den nederlandske finansförvaltning for den kompetetne domstol, »Tariefcommissie«, og denne havde for sit vedkommende forelagt EF-Domstolen to præjudicielle spørgsmål på grundlag af traktatens artikel 177 3). Kun det første spørgsmål er her af interesse.
An undertaking known as Van Gend & Loos had imported a chemical product from Germany into the Netherlands. It had been charged customs duty at a rate which it alleged was higher than the rate in force when the EEC Treaty came into force, because of a change in customs classification. This alleged increase was contrary to the socalled ' stand still' obligation imposed by Article 12 of the Treaty. 2 The undertaking brought an action against the Dutch administration before the competent court, the 'Tariefcommissie', which in its turn referred two preliminary questions to the Court of Justice under the procedure laid down in Article 177 of the Treaty.3 Only the first question concerns us here.
Det gik ud på at få fast slået, »om EØF-traktatens artikel 12 har national virkning, med andre ord om de retsundergivne i medfør af denne artikel kan påberåbe sig
It had to be decided ' whether Article 12 of the EEC Treaty has direct application within the territory of a Member State, in other words, whether nationals of such a State can, on the basis of the article in question, lay claim to individual rights
2) Ved denne bestemmelse forbydes det at indføre ny told eller afgifter med tilsvarende
This provision forbids the introduction of any new customs duties or taxes having equivalent effect or any increase in the rates.
Kapitel I, afsnit 3.
3 Chapter I, Section 3. Case 26/32 Van Genden Loos [1963] ECR 1 et seq.
Forholdet til national ret individuelle rettigheder, som dommeren skal beskytte«.
Relations with national law which the courts must protect'.
Tre regeringer og generaladvokaten forfægtede over for Domstolen det standpunkt, at denne bestemmelse kun medførte internationale forpligtelser for staterne, og at svaret derfor måtte være benægtende.
Three governments and the Advocate General expressed the view before the Court that this provision merely imposed international obligations on the Member States and that the question ought accordingly to be answered in the negative.
Kommissionen for sit vedkommende udtalte sig til fordel for artikel 12's direkte virk­ning i national ret. Denne løsning nåede Domstolen også frem til.
On the other hand, the Commission, considered that Article 12 did have internal effect.