natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det Europæiske Råd oprettede denne gruppe i 1989 med Koordinatorgruppen om Fri Bevægelighed som forbillede.
It was established by a decision of the European Council in 1989 following the model of the Coordinators' Group on the Free Movement of Persons.
Gruppens opgave er at harmonisere EF's foranstaltninger vedrørende bekæmpelse af narkotikamisbrug med samtidig inddragelse af medlemsstaternes aktioner og at koordinere foranstaltninger inden for sundhedssektoren, foranstaltninger vedrørende kontrol med stoffer, der kan anvendes til fremstilling af narkotika, og foranstaltninger til bekæmpelse af hvidvaskning af penge.
Its task is to coordinate Community measures to combat drugs while taking account of the activities of the Member States. It also seeks to coordinate, in particular, health measures, measures to monitor substances which can be used in drug production and measures to combat money laundering.
Der lægges i den forbindelse særlig vægt på samarbejdet med producentlandene, og gruppen bistås på dette område af en arbejdsgruppe, der er nedsat inden for rammerne af EPS.
Particular emphasis is placed on cooperation with producer and processing countries, and the Coordinators' Group on Drugs is assisted in this by a working group set up within the framework of EPC.
Parlamentet har ofte udtalt sig om spørgsmål inden for dette område og har i den forbindelse altid stærkt kritiseret valget af den mellemstatslige ramme, da det betyder, at Parlamentet er udelukket fra at føre kontrol på et område, der er snævert forbundet med den frie bevæge lighed.
The European Parliament has voiced its views on this subject on numerous occasions, repeatedly expressing severe criticism of the inter-State framework chosen, since this means that Parliament is prevented from exercising control in an area which is intimately associated with the freedom of movement of persons.
Derfor har det løbende krævet, at "Den Euro pæiske Unions tredje søjle" integreres i Fællesskabets kompetenceområde.
It has therefore repeatedly called for the 'Third Pillar of the European Union' to be brought within the Community system.
Gruppen blev oprettet den 20. oktober 1986 i London og består af de nærmeste medarbejdere for ministre med ansvar for indvandringsspørgsmål og repræsentanter for Kommissionen.
This was formed in London on 20 October 1986 and con sists of the closest assistants of the Ministers responsible for immigration issues and Commission representatives.
Gruppens arbejdsområde omfatter stort set de samme områder som Schengen-aftalen.
Its sphere of action essentially encompasses the same fields as the Schengen agreements.
Gruppen forberedte Dublin-konventionen af 15. juni 1990 om fast sættelse af hvilken stat, der er ansvarlig for behandling af en asylansøgning, der indgives i en af De Europæiske Fællesskabers medlemsstater.
The Group drew up the Dublin Agreement of 15 June 1990 on the designation of the State responsible for examining an application for asylum lodged in an EC Member State.
Denne konvention har endnu ikke kunnet træde i kraft, fordi Irland og Nederlandene ikke har ratificeret den.
This agreement has not yet entered into force as ratification by Ireland and the Netherlands is still pending.
For at Dublin-konventionen kan blive effektiv, udarbejdes der for øjeblikket en ny kon vention, som skal være retsgrundlaget for EURODAC (Europæisk System til Sammenligning af Asylansøgeres Daktyloskopiske Signalementer).
A further agreement, designed to ensure the effective implementation of the Dublin Agreement, is currently being drafted; this is to become the legal basis for the 'European System for the Comparison of the Dactyloscopic Records of Asylum-Seekers' (EURODAC).
Ad hoc-Gruppen om Indvandring har endvidere været korresponderende udvalg under forberedelsen af konventionen om passage af EFs ydre grænser, som endnu ikke er blevet under tegnet.
The Ad hoc Group on Immigration also played the leading part in preparing the agreement on the crossing of external borders, which has not yet been signed.
Parlamentet oprettede i januar 1992 i anledning af under tegnelsen af Unionstraktaten og navnlig bestemmelserne i artikel K.1-9 et nyt Udvalg om Borgerlige Frihedsrettigheder og Indre Anliggender, der er ansvarligt for behandlingen af disse spørgsmål.
The signing of the Treaty on European Union, and the provisions of Article K.1 (9) in particular, prompted the European Parliament to set up a new Committee on Civil Liberties and Internal Affairs in January 1992 to deal with issues in this field.
SAMARBEJDE PÅ POLITI- OG RETSOMRÅDET
JUDICIAL AND POLICE COOPERATION
— I EF-traktaterne tildeles Det Europæiske Fællesskab ikke udtrykkeligt nogen kompetence inden for området indre og retlige anliggender.
— No explicit regulatory powers in the EC Treaty for the European Community in respect of home affairs and justice. tice.
afsluttes før i 1997 påbegyndte EUROPOL's Narkotika enhed (EDU) allerede i januar 1994 sit arbejde inden for de midlertidigt etablerede rammer.
before 1997, the Europol Drug Unit (EDU), which was set up on a provisional basis, started work in January 1994.
Europols Narkotika enhed skal ud over at bekæmpe narkotikakriminalitet også bekæmpe den illegale handel med radioaktive stoffer, den organiserede menneskesmugling, handlen med stjålne biler og hvidvaskning af penge.
In addition to the fight against drug-related crime, it was commissioned to combat the illegal trade in radioactive substances, organizations involved in smuggling illegal immigrants, the trade in stolen vehicles and money laundering. dering.
— EF-traktatens artikel 220 forpligter medlemsstaterne til i det omfang, det er nødvendigt, at indlede indbyrdes forhandlinger med det formål at indgå aftaler på dette område.
— Article 220 of the Treaty requires the Member States to enter into negotiations, so far as is necessary, with a view to concluding international agreements in this field.
— Behovet for samarbejde på politi- og retsområdet udspringer af EF-traktatens artikel 8 A og de foranstaltninger, der gennemføres i medfør heraf til afskaffelse af kontrollen ved EF's indre grænser.
— The necessity for police and judicial cooperation follows from Article 8a ECT, in view of the abolition of con trols at internal borders.
— I traktaten om Den Europæiske Union fra 1992, artikel K.1, nr. 7-9, anføres samarbejde på politi- og retsområdet som et spørgsmål af fælles interesse, der kan behandles af Rådet også uden i forvejen at være et fæl lesskabsanliggende.
— Article K.1 (7-9) of the Treaty on European Union: police and judicial cooperation are referred to as a matter of 'common interest', which may be dealt with by the Council without it necessarily having to be a Community matter.
— Af betydning er endvidere erklæringen om politisamarbejdet, som er knyttet til Maastricht-traktaten.
— Finally, the 'Declaration on police cooperation' annexed to the Maastricht Treaty is also significant.
Også inden for det retlige samarbejde er der indgået tal rige aftaler.
Many agreements in the field of judicial cooperation have also been signed.
Mellem EF-medlemsstaterne er der f.eks. ind gået en konvention om retternes kompetence og om fuld byrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager, herunder handelssager (af 27. september 1968 - i tredje udgave siden 1989) og en konvention om insolvens (af 23. november 1995).
For instance, the Member States have concluded the Convention on jurisdiction and the enforce ment of civil and commercial judgments of 27 September 1968 (the third version dates from 1989) and the Convention on insolvency proceedings of 23 November 1995.
I marts 1995 blev der undertegnet en konvention om en forenklet udleveringsprocedure.
In March 1995 a Convention on the simplified extra dition procedure was signed.
En ny konvention om udvidelse af mulighederne for udlevering mellem Den Europæiske Unions medlemsstater er alle rede under udarbejdelse.
Work is in progress on a new Convention on the improvement of extradition between the EU Member States.
Der er endvidere indgået en lang række konventioner inden for rammerne af De Forenede Nationer og Europarådet. Ca.
Many agreements have also been concluded under the auspices of the United Nations and the Council of Europe.
Målet for politisamarbejdet er at gennemføre fri bevæge lighed i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 8 A og samtidig opretholde eller endog forbedre den indre sikkerhed for herigennem at bekæmpe terrorisme, den internationale kriminalitet generelt og specielt den illegale narkotikahandel. kotikahandel.
The objective of police cooperation is to implement the freedom of movement enshrined in Article 8a ECT while at the same time maintaining or even improving internal security. In this way, terrorism, international crime in general and drug trafficking in particular are to be combated.
Samarbejdet skal især bestå i
Cooperation should focus on the following, in particular:
— at udveksle og centralisere oplysninger som grundlag for udformning af fælles forebyggende strategier og fæl les efterforskning;
— exchange and centralization of information as a basis for joint preventive strategies and joint investigations;
— at udveksle erfaringer og efterretninger, samordne undersøgelser, yde hjælp til de nationale myndigheder med ansvar for strafferetlig forfølgning og sikkerhedsspørgsmål, udveksle forbindelsesofficerer og træffe foran staltninger med henblik på faglig videreuddannelse og forskning inden for kriminologi og kriminalteknik;
— exchange of experience and findings, coordination of investigations, assistance for national criminal prosecution and security authorities, exchange of liaison officers, further training measures and research in the fields of criminology and forensic science;
— at oprette en europæisk politienhed (EUROPOL).
— creation of a European police office (EUROPOL).
På retsområdet er målet at fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne, uden at der dog tilstræbes en harmonisering af den materielle ret i alle spørgsmål.
Where the field of justice is concerned, cooperation between the Member States is to be furthered, but with out seeking to harmonize substantive law relating to all the issues that arise.
Samarbejdet skal især omfatte harmonisering af de procesretlige regler og gensidig administrativ bistand.
Cooperation should focus primarily on harmonizing procedural rules and administrative assistance.
De internationale aftaler skal danne grundlag for samarbejdet.
International agreements should provide the basis for this.
På grund af den mellemstatslige karakter af samarbejdet om indre og retlige anliggender har Parlamentet kun få muligheder for at øve indflydelse.
Due to the inter-State nature of cooperation in the field of home affairs and justice there is not much scope for Parliament to exercise influence.
Det har imidlertid givet udtryk for sin holdning i talrige beslutninger og henstillinger.
However, it has delivered opinions and made recommendations in many resolutions.
Der skal især henvises til beslutningerne af 19. november 1992 om ophævelse af grænsekontrol ved de indre grænser og fri bevægelighed for personer inden for Det Europæiske Fællesskab [1] og om ikrafttrædelse af Schengenaftalen [2].
It is particularly worth noting the resolutions of 19 November 1992 on the abolition of controls at internal borders and free movement of persons within the European Community [1] and on the entry into force of the Schengen Agreements [2].
Den kritik, der er fremført i disse og andre beslutninger, er i det store og hele også gengivet i beslutningen af 14. marts 1996 om Europol [3].
The criticism voiced in these and other resolutions is also essentially reproduced in the resolution of 14 March 1996 on Europol [3], which recommends bringing Europol within the sphere of Community law.
Desuden kritiserede det, at Europol ikke var udstyret med egne undersøgelsesbeføjelser og operationelle beføjelser, og påpegede, at Parlamentets begrænsede ret til at medvirke var uacceptabel.
It goes on to criticize the fact that Europol has not been granted independent powers of investigation and powers of operational action.
Parlamentet fandt det uacceptabelt, at unionsborgere, der ville klage over Euro pols foranstaltninger, var henvist til de nationale domstole, og at De Europæiske Fællesskabers Domstol heller ikke (endnu) havde fået kompetence til at afgøre præjudicielle spørgsmål i sådanne tvister.
According to the resolution, it is unacceptable for citizens of the Union to be dependent on protection by the nation al courts against actions by Europol and for the ECJ not (yet) to have jurisdiction in disputes concerning interpretation.
Derfor opfordrede Europa-Parlamentet de nationale parlamenter til at vente med at ratificere konventionen, indtil spørgsmålet om kompetence til De Europæiske Fællesskabers Domstol var løst.
For these reasons the European Parliament called on the national parliaments to postpone ratification of the Convention until the question of ECJ jurisdiction was resolved positively.
Dette problem blev siden hen løst på topmødet i Firenze i 1996 ved et kompromis, hvorved det nu stort set er blevet muligt at inddrage De Europæiske Fællesskabers Dom stol.
This problem has since been resolved, by a compromise reached at the Florence sum mit in 1996 whereby recourse to the European Court of Justice has largely been made possible.
Samarbejdet på politi- og retsområdet er blevet udviklet i en lang række internationale organer inden for rammerne af De Forenede Nationer, Europarådet og EU.
Police and judicial cooperation has developed through a number of international committees under the auspices of the United Nations, the Council of Europe and the European Union.
På EU-plan er dette samarbejde præget af en række mellemstatslige arbejdsgrupper og gruppen af Schengen-stater (*4.11.1.).
At EU level, cooperation is the object of a number of inter-State working groups and the Group of Schengen States (*4.11.1.).
Det Europæiske Råd vedtog i Maastricht at oprette en europæisk politienhed (EUROPOL). Europol-konventionen blev undertegnet den 26. juli 1995. Da det dog kunne forudses, at ratificeringsprocedurerne ikke kunne
The Maastricht European Council agreed on the creation of a European police office (EUROPOL).
VISUM-, INDVANDRINGS- OG ASYLPOLITIK
VISA, IMMIGRATION AND ASYLUM POLICY
— Da Fællesskabet ikke udtrykkeligt har beføjelser på dette område, har dets hidtidige aktioner været iværksat i henhold til EF-traktatens artikel 3 C, 8 A, 100, 100 A, 118 og 235.
— Owing to the absence of explicit regulatory powers, EC action to date has been based on Articles 3c, 8a, 100, 100a, 118 and 235 of the EC Treaty.
Desuden forudsættes der implicit at være kompetence udadtil, parallelt med EØF-traktatens artikel 48 ff. (fri bevægelighed).
In part, a general competence in external matters parallel to Article 48 et seq. of the EC Treaty (free movement of persons) is assumed.
kontrollen ved de ydre grænser, og der foreslås fælles visumregler og regler mod Illegal indvandring.
Geneva Convention on Refugees (ratified by all Member States);
Udgangsgrundlaget er bestemmelserne i konventionen af 19. juni 1990 til gennemførelse af Schengen-aftalen, som alle medlemsstater undtagen Danmark, Finland, Sverige og Det Forenede Kongerige er part i, når ratifikationsproceduren for visse nytiltrådte stater er afsluttet.
It follows on from the provisions of the Convention of 19 June 1990 implementing the Schengen Agreement, to which, after the completion of the ratification procedure by some new signatory states, all Member States except Denmark, Finland, Sweden and the United Kingdom belong.
Nu som før hører indvandringspolitikken dog i det store og hele ind under medlemsstaternes kompetenceområde.
Dublin Convention of 15 June 1990 on the Member State responsible for examining an application for asylum (not yet in force);
— I unionstraktatens artikel K.1, nr. 1, hhv. nr. 3, erklæres asyl- og indvandringspolitikken for at være et spørgsmål af fælles interesse.
Convention implementing the Schengen Agreement of 19 June 1990;
Ligeledes på mellemstatsligt plan blev der den 29. marts 1991 indgået en aftale mellem Polen på den ene side og Tyskland, Frankrig, Italien og Beneluxlandene på den anden side, der vedrører tilbagesendelse af personer med ulovligt ophold, og som står åben for andre staters tiltrædelse.
Another international agreement is the Agreement on the readmission of illegal immigrants and illegal residents, which was concluded between Germany, France, Italy, the BENELUX States and Poland on 29 March 1991 and is open for signature by other States.
Der søges indgået lignende aftaler med andre udvandringslande.
Further agreements on the return of emigrants are being sought with other countries of emigration.
Også EF har indgået aftaler med en række lande om ind vandring, f.eks. med Tyrkiet (overenskomst af 12. september 1963 om oprettelse af en associering mellem EØF og Tyrkiet), Maghreb-landene: Algeriet Marokko og Tunesien (samarbejdsaftale af 26. september 1978) og AVS-landene (Lomé-konventionen).
The EC, too, has concluded agreements on immigration with certain countries, such as Turkey (Agreement establishing an association between the EEC and Turkey of 12 September 1963), the Maghreb States - Algeria, Morocco and Tunisia - (Cooperation agreement of 26 September 1978) and the ACP States (Lomé Convention).
Ifølge disse aftaler er det ganske vist forbudt at diskriminere statsborgere fra de pågældende tredjelande, men aftalerne indeholder ingen umiddelbare subjektive rettigheder, som de enkelte tredjelandsstatsborgere kan gøre gældende.
While these agreements prohibit discrimination against nationals of the third countries concerned who are legally working in the Communities, they do not include any direct, subjective rights that may be invoked by individual thirdcountry nationals.
Kun for tyrkiske statsborgere har der siden afgørelse nr. 1/80 fra Associeringsrådet EØF/Tyrkiet eksisteret særlige bestemmelser om adgang til arbejdsmarkedet, uddannelse og erhvervsuddannelse samt forbud mod at indføre nye beskæftigelsesbegrænsninger i medlemsstaterne.
Special arrangements on access to the labour market, education and vocational training, applying to Turkish nationals alone, were introduced by Decision 1/80 adopted by the EEC/Turkey Association Council, which also banned the introduction of new employment restrictions by Member States.
Gennemførelsen af det indre marked og indvandrernes stadig voksende pres på Fællesskabets medlemsstater har øget behovet for en fælles procedure.
The completion of the internal market and the everincreasing numbers seeking to immigrate into Member States have highlighted the need for joint action.
Indvandringsog visumpolitikken tilsigter på den ene side at fastsætte nærmere regler for indrejse og opholdsret, tilladelse til erhvervsvirksomhed og spørgsmål vedrørende familie sammenføring og forbedre den sociale integrering af ind vandrere i medlemsstaterne og på den anden side at undgå, at nogle medlemsstater belastes mere end andre ved øget kontrol, kanalisering af indvandrerstrømmene og videreudvikling og tilpasning af ordensmagtens hjælpe midler, navnlig med hensyn til visumpolitik og kontrollen ved de ydre grænser for at forhindre illegal Indvandring og menneskesmugling.
On the one hand, the objectives for immigration and visa policy should be to regulate entry and residence rights, access to employment and questions concerning the reunion of families and to improve the social integration of immigrants in the Member States. On the other hand, in order to avoid unequal burdens on individual Member States there is a need for tighter control and channelling of immigration and the development and approximation of regulatory instruments, particularly as regards visa policy and controls at external borders, in order to combat illegal immigration and organized gangs involved in smuggling immigrants.
Den første mellemstatslige konvention vedrørende asylproblematikken er Benelux-konventionen af 11. april 1960 om flytning af personkontrollen til Benelux-staternes ydre grænser.
The first international agreement which also concerned the issue of asylum is the BENELUX Convention of 11 April 1960 on the transfer of controls on persons to the external frontiers of the territory of the BENELUX States.
Den 13. maj 1984 indgik Frankrig og Tyskland en aftale om gradvis ophævelse af kontrollen ved den tysk-franske grænse, hvori bl.a. indgik harmonisering af visumbestemmelserne.
On 13 May 1984, France and Germany concluded an agreement on the gradual abolition of controls at the Franco-German border, which also included provisions for a harmonization of visa regulations.
Denne aftale var et forbillede for den første Schengen-aftale af 14. juni 1985 om gradvis ophævelse af kontrollen ved de fælles grænser.
This agreement served as a model for the Schengen Agreement of 14 June 1985 on the gradual abolition of controls at the com mon borders. The Schengen Implementing Convention of
Konventionen af 19. juni 1990 til gennemførelse af Schengenaftalen indeholder nær mere bestemmelser om asylproblematikken.
19 June 1990 deals more comprehensively with asylum issues.
Således skal kun én stat være ansvarlig for behandlingen af asylansøgninger.
For instance, only one State should ever be responsible for examining an asylum application.
Hvilken stat det drejer sig om, bestemmes ved hjælp af nærmere fastlagte kriterier.
Clearly defined criteria are used to determine which State this is.
Også inden for rammerne af asylpolitikken tilstræbes der en harmonisering af medlemsstaternes ofte meget forskellige bestemmelser på dette område.
On 30 November and 1 December 1992, the Council adopted resolutions on 'manifestly unfounded applications for asylum' and on a harmonized definition of 'host third countries' (third countries to which the asylum-seeker was first admitted) as well as conclusions on safe countries of origin.
Hovedvægten er i den forbindelse blevet lagt på at samordne asylprocedurerne for at sikre, at en asylansøgning kun behandles i én medlemsstat, og undgå udvisning af asylansøgere fra en medlemsstat til en anden, og for at fremme en hurtig sagsbehandling.
These establish the criteria for identifying manifestly unfounded applications for asylum, which can then be dealt with through an accelerated procedure.
Dublin-konventionen af 15. juni 1990 om fastsættelse af, hvilken stat der er ansvarlig for behandlingen af en asylansøgning (asylkonventionen), som endnu ikke er ratificeret af alle parter, forpligter den respektive ansvarlige stat til at behandle ansøgninger, der er indgivet til landets myndigheder, og til at give asyl, hvis sagsbehandlingen forløber positivt.
The Dublin Convention of 15 June 1990 concerning the Member State responsible for examining an application for asylum (first asylum convention) - not yet ratified by all parties - obliges the State responsible to examine the applications submitted to its authorities and to grant asylum where there is a positive verdict in the asylum application procedure.
Resultatet af godkendelsesproceduren i den ansvarlige stat er principielt bindende for alle kontraherende stater.
The outcome of the procedure for granting asylum in the State responsible is binding in principle on all the contracting parties.
Udvikling af en fælles indvandrings- og asylpolitik
Development of a Community immigration and asylum policy
Der er hidtil i de forskellige mellemstatslige organer udført et stort arbejde med at harmonisere indrejse- og opholdspolitikken.
The Council and Commission have adopted a somewhat cautious approach to immigration and asylum policy.
F.eks. er der udarbejdet et udkast til en konvention om personers passage af EU-medlemsstater nes ydre grænser, som ganske vist endnu ikke er blevet undertegnet. Heri defineres den fælles standard for
This is primarily attributable to the Member States' strictly limited willingness to restrict their sovereignty in this area.
Rådet og Kommissionens indvandrings- og asylpolitik har været præget af en vis tilbageholdenhed, der især
In addition, there are uncertainties about the powers laid down in Article 100c ECT, which are not explicitly spelled out.