natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Nærhedsprincippet som forankret i EF-traktatens artikel 3 B, stk. 2, er underlagt EF-Domstolens kontrol.
The principle of subsidiarity pursuant to the second paragraph of Article 3b ECT is subject to judicial testing.
Domstolen har imidlertid et bredt spillerum, når det gælder den konkrete udøvelse af denne kontrol.
Where its application is concerned, however, the ECJ has wide discretion regarding the form that this takes.
Generelt kan det siges, at Domstolens kontrol bør aftage, jo mere med lemsstaterne er inddraget i afgørelsen om indhold og rækkevidde af den påtænkte foranstaltning, jo grundigere og jo mere interesseorienteret spørgsmålet om, hvorvidt den påtænkte foranstaltning er påkrævet, er behandlet, og jo mere udførligt de berørte organer og retsudøvere (også under det nationale plan) er hørt.
In general terms, it can be said that the extent of the ECJ's jurisdiction is in inverse proportion to the extent to which the Member States are effectively involved in a decision on the substance and scale of measures under consideration, consideration of the question of necessity has been thorough and has done justice to the interests involved, and the institutions and legal entities concerned (including those below national level) have been fully consulted.
På denne baggrund foreslog Europa-Parlamentet allerede i 1990, at der i EF-traktaten blev indføjet en ny artikel 172a, som skulle give Domstolen kompetence til at undersøge, om et forslag overskrider grænserne for Fællesskabets kompetence
In this connection, as long ago as 1990 the EP suggest ed the introduction of an Article 172a into the ECT to give the Court of Justice the right to determine whether a proposal breaches the limits of Community competence
(både medlemsstaterne og Institutionerne skulle kunne anmode om at få et spørgsmål prøvet ved Domstolen, hvilket skulle ske efter retsaktens vedtagelse, men før gennemførelsen heraf).
(referral to the Court would take place after a legal act was adopted but before it was implemented, and would be open to both the Member States and the institutions).
Formålet med aftalen er gennem procedurer til gennem­førelse af nærhedsprincippet at fastlægge de nærmere regler for udøvelsen af de beføjelser, som fællesskabsin­stitutionerne har i henhold til traktaterne, for at de mål, der er opstillet i traktaterne, kan gennemføres.
of the powers conferred on the Community institutions by the Treaties, so that the objectives laid down in the Treaties can be attained.
Aftalen indeholder bl.a. følgende udsagn:
It includes the following provisions: sions:
Løbende arbejde
Ongoing work
— Kommissionen tager under udøvelse af sin initiativret hensyn til nærhedsprincippet og begrunder dets anven­delse.
— In exercising its right of initiative, the Commission will take into account the principle of subsidiarity and show that it has been observed.
Europa­Parlamentet og Rådet handler på samme måde, når de udøver deres beføjelser efter henholdsvis artikel 138 Β og 152 i EF­traktaten.
The same applies to Parliament and the Council, in accordance with the powers conferred on them by Articles 138b and 152, respectively, of the ECT.
— Det skal i begrundelsen for alle kommissionsforslag godtgøres, at forslaget er berettiget i forhold til nærheds­princippet.
— The explanatory memorandum for any Commission proposal will include a justification of the proposal under the principle of subsidiarity.
— Eventuelle ændringer af Kommissionens tekst skal, hvad enten de hidrører fra Europa­Parlamentet eller Rådet, begrundes i forhold til nærhedsprincippet, hvis de indebærer en ændring af Fællesskabets virkefelt.
Moreover, it stressed that the Community should only act to carry out those tasks which could be undertaken more effectively in common than by individual States acting separately.
Europa­Parlamentet har i mange år været fortaler for nærhedsprincippet. Det tog således initiativ til at indføre dette princip i Fællesskabet, da det med vedtagelsen af sit udkast til traktat om oprettelse af Den Europæiske Union den 14. februar 1984 foreslog en bestemmelse, ifølge hvilken medlemsstaterne, når traktaten tillægger Unionen konkurrerende kompetence, handler på de områ­der, hvor Unionen ikke har vedtaget bestemmelser.
— Any amendment which may be made to the Commission's text by the Council or Parliament must be accompanied by a justification regarding the principle of subsidiarity if it entails a change in the sphere of Community intervention.
— De tre institutioner kontrollerer som led i deres interne procedurer til stadighed, at de foreslåede aktioner er i overensstemmelse med bestemmelserne om nærhed med hensyn til såvel valget af retsinstrumenter som for­slagets indhold.
— The three institutions will regularly check, under their internal procedures, whether the action envisaged com plies with the provisions concerning subsidiarity as regards both the choice of legal instruments and the con tent of the proposal.
Europa­Parlamentet behandlede disse forslag om nærhedsprincippet i en lang række beslutninger (f.eks. af 23. november 1989 [1], 14. december 1989, 12. juli 1990 [2], 21. november 1990 [3] og 18. maj 1995), hvori det gentog, at det ønsker nærhedsprincippet anvendt i Den Europæiske Union, og krævede, at der indledes en drøf­telse om fortolkningen og anvendelsen heraf.
The EP was to reincorporate these proposals on the principle of subsidiarity into many resolutions (e.g. resolutions of 23 November [1] and 14 December 1989, 12 July [2] and 21 November 1990 [3] and 18 May 1995), in which it reaffirmed its support for this principle in the context of the European Union and called for a debate to be opened on the interpretation and application of the principle of subsidiarity.
Aftale om interinstitutionelt samarbejde
Agreement on interinstitutional cooperation
Ved siden af denne aftale forpligtede Kommissionen sig på Det Europæiske Råds møde i Edinburgh bl.a. til at begrunde alle retsaktforslag i forhold til nærhedsprincip­pet, at trække enkelte forslag tilbage eller ændre dem og at foretage en gennemgang af gældende retsakter.
In addition to this agreement, at the European Council in Edinburgh the Commission undertook, inter alia, to provide justification for all its proposals for legal acts in the light of the application of the principle of subsidiarity, to withdraw or revise certain proposals and to review exist ing legislation.
Ende­lig er det fastsat, at Kommissionen udarbejder en års­rapport om overholdelse af nærhedsprincippet.
It was also envisaged that the Commission would draw up an annual report on observance of the principle.
Europa­Parlamentets initiativ til debatten om nærheds­princippet førte den 25. oktober 1993 ­ med udgangs­punkt i konklusionerne fra Det Europæiske Råds møde i Edinburgh om subsidiaritet, åbenhed og demokrati og Parlamentets beslutning herom af 18. november 1992 [4] ­ til indgåelse af en interinstitutionel aftale mellem Rådet, Parlamentet og Kommissionen.
The debate triggered by the EP resulted (supported by the conclusions of the Edinburgh Council on subsidiarity, transparency and democracy and Parliament's resolution of 18 November 1992 [4]) on 25 October 1993 in the con clusion of an interinstitutional agreement between the Council, Parliament and the Commission.
Det fremgik tydeligt af denne aftale, at de tre institutioner er indstillet på at handle resolut på dette område.
This gave expression to decisive steps by the three institutions in this area.
Dermed er alle tre insti­tutioner forpligtet til at overholde nærhedsprincippet.
All three institutions are thus required to respect the principle of subsidiarity.
EUROPA-PARLAMENTET: HISTORISK UDVIKLING
THE EUROPEAN PARLIAMENT: HISTORICAL BACKGROUND
RETSGRUNDLAG De oprindelige traktater (Ί.1.1.).
LEGAL BASIS
Akt om almindelige direkte valg af repræsentanterne i Europa-Parlamentet, knyttet til Rådets afgørelse af 20. september 1976.
Original treaties (*1.1.1.). Decision and Act concerning the election of the representatives of the European Parliament by direct universal suffrage (20 September 1976).
TRE FÆLLESSKABER - EN FORSAMLING
THREE COMMUNITIES, ONE ASSEMBLY
I juni 1992 vedtog Europa-Parlamentet en beslutning om "en ensartet valgprocedure: en ordning for mandatfordelingen mellem medlemsstaterne i Europa-Parlamentet" [1 ].
In June 1992 Parliament adopted a resolution on a scheme for allocating the seats of its Members [1].
Behovet for at tage hensyn dels til Fællesskabets institutionelle udvikling, dels til den geografiske situation (navnlig Tysklands genforening) gjorde det nødvendigt at ændre Parlamentets sammensætning.
The need to take into account, firstly, the Community's institu tional development and, secondly, the geographical situation (in particular German unification) meant that changes were needed in the composition of Parliament.
Artikel 2 i akten af 20. september 1976 blev derfor ændret på den måde, at antallet af medlemmer blev forhøjet fra 518 til 567 med en mere rimelig fordeling. Denne nye fordelingsnøgle blev anvendt ved valget den 9.-12. juni 1994.
Article 2 of the Act of 20 September 1976 was accord ingly amended: the number of Members was increased from 518 to 567 and the seats were allocated more fairly.
Den nye fordeling af antallet af EP-medlemmer på de enkelte med lemsstater var indtil den 1. januar 1995 som følger:
The new allocation of Members per country was as follows until 1 January 1995:
EKSF's fælles forsamling blev efter oprettelsen af EØF og Euratom udvidet til at vedrøre de tre fællesskaber som helhed.
Following the creation of the EEC and Euratom, the ECSC Common Assembly was expanded to cover all three Communities.
Forsamlingen bestod dengang af 142 medlem mer og holdt sit konstituerende møde den 19. marts 1958 i Strasbourg. Den antog navnet "Den Europæiske Parlamentariske Forsamling", som den 30. marts 1962 blev ændret til "Europa-Parlamentet".
With 142 Members, the Assembly met for the first time in Strasbourg on 19 March 1958 as the 'European Parliamentary Assembly', changing its name to 'European Parliament' on 30 March 1962.
FRA UDPEGEDE MEDLEMMER TIL VALGTE MEDLEMMER
FROM APPOINTED ASSEMBLY TO ELECTED PARLIAMENT
Inden de direkte valg blev Parlamentets medlemmer udpeget blandt de enkelte medlemsstaters nationale parlamentsmedlemmer.
Before direct elections MEPs were appointed by each of the Member States' national parliaments.
De havde derfor alle et dobbelt mandat.
All Members thus had a dual mandate.
Det Forenede Kongerige
United Kingdom 87
(i stedet for 518)
(instead of 518)
Ved den fjerde udvidelse af Unionen pr. 1. januar 1995 blev der fastsat følgende mandatfordeling for de tre nye medlemsstater:
Following the fourth enlargement of the Union on 1 January 1995, three new Member States were represent ed in Parliament:
På topmødet i Paris den 9. og 10. december 1974 blev det vedtaget, at der skulle afholdes almindelige direkte valg fra 1978, og Europa-Parlamentet blev opfordret til at fremsætte nye forslag herom, da dets forslag til konvention fra 1960 ikke længere var aktuelt.
The decision and act on European elections by direct universal suffrage were signed in Brussels on 20 September 1976.
Parlamentet ved tog derpå et nyt forslag i januar 1975.
After ratification by all the Member States, the text came into force on 1 July 1978.
På grundlag af dette forslag nåede stats- og regeringscheferne efter en række uoverensstemmelser frem til en aftale på det Euro pæiske Råds møde den 12. og 13. juli 1976.
The first elections took place on 7 and 10 June 1979 and 410 Members were elected to Parliament.
Europa-Parlamentet har herefter i alt 626 medlemmer (absolut flertal kræver 314 stemmer).
The total number of Members is at present 626 (with an absolute majority of 314 votes).
LANGSOM UDVIDELSE AF BEFØJELSERNE
SUBSEQUENT ENLARGEMENT
DE FORSKELLIGE UDVIDELSESRUNDER
GRADUAL INCREASE IN POWERS
Da Danmark, Irland og Det Forenede Kongerige indtrådte i EF den 1. januar 1973 (første udvidelsesrunde), blev Europa-Parlamentet udvidet til 198 medlemmer.
When Denmark, Ireland and the United Kingdom joined the European Communities on 1 January 1973 (the first 'enlargement'), the number of MEPs was increased to 198.
Udskiftningen af medlemsstaternes finansielle bidrag med EF's egne indtægter (*1.5.1.) var ensbetydende med en første udvidelse af Europa-Parlamentets budgetbeføjelser. De nærmere bestemmelser herom blev nedfældet i Luxembourg-traktaten af 22. april 1970.
Replacement of Member State contributions by the Community's own resources (*1.5.1.) led to a first extension of Parliament's budgetary powers under the Treaty of Luxembourg, signed on 22 April 1970.
En anden traktat om yderligere udvidelse af Europa-Parlamentets budget beføjelser blev undertegnet i Bruxelles den 22. juli 1975 (-1-1-2.).
A second treaty on the same subject, strengthening Parliament's powers, was signed in Brussels on 22 July 1975 (*1.1.2.).
Da Grækenland blev medlem den 1. januar 1981 (anden udvidelsesrunde), udpegede det græske parlament 24 medlemmer til Europa-Parlamentet. De blev i oktober 1981 afløst af direkte valgte medlemmer.
For the second enlargement, with the accession of Greece on 1 January 1981, 24 Greek Members were del egated to the EP by the Greek Parliament, to be replaced in October 1981 by directly elected Members.
Det andet direkte valg fandt sted den 14.-17. juni 1984.
The second direct elections were held on 14 and 17 June 1984.
Siden hen er Europa-Parlamentets beføjelser blevet udvidet betydeligt efter vedtagelsen af den europæiske fæl les akt (*1.4.1.) og traktaten om Den Europæiske Union (*1.4.2.), der begge ændrede Parlamentets rolle i beslutningsprocessen og tildelte det en række specifikke beføjelser.
Further substantial changes in Parliament's powers ensued with the Single Act (*1.4.1.) and the Treaty on European Union (*1.4.2.), which enhanced Parliament's role in the decisionmaking process and granted it certain special powers.
Den 1. januar 1986 steg antallet af pladser fra 434 til 518, da der ankom 60 spanske og 24 portugisiske medlemmer (tredje udvidelsesrunde), som i første omgang var udpeget af deres nationale parlamenter, men som senere blev erstattet af medlemmer valgt ved almindelige direkte valg. Det tredje direkte valg fandt sted den 15.-18. juni 1989.
On 1 January 1986, with the third enlargement, the number of seats rose from 434 to 518 with the arrival of 60 Spanish and 24 Portuguese Members, initially appointed by their national parliaments and subsequently replaced by directly elected Members.
EUROPA-PARLAMENTET: BEFØJELSER
THE EUROPEAN PARLIAMENT: POWERS
— Parlamentet deltager i budgetproceduren allerede på forberedelsesstadet, navnlig når det gælder fastlæggelse af retningslinjer og arten af de påtænkte udgifter (artikel 201 ff.).
— It is involved in the budgetary process from the moment the budget is drawn up, notably in laying down the budget guidelines and the kind of spending envisaged (Articles 201 et seq).
— Parlamentet har under budgetbehandlingen beføjelse til at fremsætte forslag til ændring af de ikkeobligatoriske udgifter, men kan kun fremsætte ændringsforslag til de obligatoriske udgifter (artikel 203).
— When debating the budget it has the power to table amendments to non-compulsory expenditure but only to propose modifications to compulsory expenditure (Article 203).
— Parlamentet vedtager budgettet endeligt og fører til syn med dets gennemførelse (artikel 203, 205a og 206).
— It finally adopts the budget and monitors the budget's implementation (Articles 203, 205a and 206).
Europa-Parlamentet er ikke Fællesskabets "hovedlovgiver", men ændringerne i den europæiske fælles akt og traktaten om Den Europæiske Union har forbedret Parlamentets position betydeligt.
As an institution representing the citizens of Europe, Parliament forms the democratic basis of the Community.
Parlamentet deltager i for skelligt omfang i forberedelsen af Fællesskabets lovgivningstekster - alt efter retsgrundlaget for de forskellige retsakter.
In order to reduce the EC's democratic deficit it is there fore vital for Parliament to be involved in the Community's legislative process and for citizens to be able to control the Community's activities.
— Parlamentet drøfter den almindelige årsberetning (artikel 143).
— It discusses the annual general report (Article 143).
— Parlamentet meddeler Kommissionen decharge for gennemførelsen af budgettet (artikel 206).
— It gives a discharge on (i.e. approves) implementation of the budget (Article 206).
KONTROLBEFØJELSER OVER KOMMISSIONEN OG RÅDET
POWERS OF CONTROL OVER THE COMMISSION AND COUNCIL
— Høringsproceduren anvendes fortsat i de tilfælde, hvor der ikke er fastsat nogen anden specifik procedure.
— The consultation procedure continues to be applied in cases where no other specific procedure is provided.
Efter "¡soglukose"-dommen (1980, sag 138 og 139/79) har der udviklet sig en praksis, ifølge hvilken Kommissionen og Rådet er forpligtet til at tage hensyn til Parlamentets ændringsforslag og begrunde de tilfælde, hvor disse for kastes.
Following the 'Isoglucose' judgment (Cases 138 and 139/79 in 1980) a practice has developed whereby the Commission and Council agree to take account of Parliament's proposed amendments and to give reasons for any decision to disregard them.
På grundlag af traktatbestemmelserne råder Europa-Parlamentet over en lang række kontrolmidler:
— Investiture of the Commission and approval of its programme (Article 158).
— Siden den europæiske fælles akt (fællesakten eller "EFpakken") anvendes proceduren med samstemmende udtalelse fra Europa-Parlamentet på aftaler med betyde lige finansielle følgevirkninger for Den Europæiske Union.
— Since the SEA, the assent procedure has applied to agreements with significant financial implications for the European Union.
Denne procedure har erstattet den tidligere samrådsprocedure, der blev indført i 1975, og finder derfor anvendelse på associerings- og tiltrædelsesaftaler.
It has thus replaced the old conciliation procedure set up in 1975. It applies to association agree ments and new applications for membership.
Traktaten om Den Europæiske Union har udvidet denne procedures anvendelsesområde yderligere (Ί.4.1.).
The EU Treaty has further expanded this area (*1.4.1.).
Kommissionens medlemmer skal møde til "høring" i de kompetente parlamentsudvalg.
— The motion of censure against the Commission (Article 144), which is carried only if it obtains a two-thirds majority of the votes cast, representing a majority of Parliament's component members, in which case the Commission must resign as a body. No censure motion has yet fulfilled these conditions.
— Mistillidsvotum til Kommissionen (artikel 144), som kun kan vedtages med to tredjedels flertal af de afgivne stemmer og af et flertal af Europa-Parlamentets med lemmer; tilvejebringes dette flertal, skal Kommissionen samlet træde tilbage.
— Written and oral questions with or without debate (procedure set out in Article 140 of the Treaty), and questions for Question Time.
Hidtil har intet mistillidsvotum opfyldt disse betingelser.
The Commission and Council are required to answer such questions.
— Med den europæiske fælles akt indførtes en såkaldt samarbejdsprocedure (artikel 189 C), som finder anvendelse, når Rådet træffer beslutning med kvalificeret fler tal.
— The SEA introduced the 'cooperation procedure' (Article 189c), applicable when the Council acts by a qualified majority.
Denne lovgivningsprocedure styrker Europa-Parlamentets beføjelser, eftersom dets ændringsforslag skal vedtages af Rådet inden for rammerne af to behandlinger.
This legislative procedure strengthens Parliament's powers, since its amendments must be taken into account by the Council at second reading.
Samarbejdsproceduren, som oprindelig kun fandt anvendelse på 10 artikler vedrørende det indre marked, har fået øget betydning med traktaten om Den Euro pæiske Union, fordi den nu finder anvendelse på alle de tilfælde, hvor Rådet træffer afgørelse med kvalificeret fler tal (*1.4.1.).
Originally intended only for 10 articles concerning the internal market, the procedure took off after the EU Treaty, when it became applicable to all cases in which the Council acts by a qualified majority (*1.4.1.).
— Skriftlige forespørgsler, mundtlige forespørgsler med eller uden forhandling og spørgsmål til spørgetiden; Kom missionen og Rådet er forpligtet til at besvare disse spørgsmål (artikel 140).
— The EU Treaty provides in Article 189b for the introduction of a 'codecision procedure' in certain fields, enabling Parliament to adopt certain Community legislative acts jointly with the Council (*1.4.2.).
— Med traktaten om Den Europæiske Union indførtes en procedure med fælles beslutningstagning inden for visse områder (artikel 189 B).
— Parliament was closely involved in Political Cooperation (EPC); since the Single Act, it must be con sulted by the Presidency on the main aspects and basic choices of the common foreign and security policy and its views must be taken into consideration.
Ved den fælles beslutningsprocedure har Europa-Parlamentet fået beføjelse til at ved tage retsakter i fællesskab med Rådet (*1.4.2.).
In this field it may ask questions of the Council or make recommendations to it (Article J.7).
— Beføjelse til at nedsætte et midlertidigt undersøgelsesudvalg med henblik på at kontrollere påstande om krænkelse eller manglende gennemførelse af fælles skabsretten (artikel 138 C).
With regard to cooperation in the fields of justice and home affairs, Parliament must be regularly informed of and consulted on the principal aspects and may also ask questions or make recommendations (Article K.6).
— Ved EU-traktaten fik Europa-Parlamentet endvidere til lagt en om end begrænset initiativret på lovgivningsområdet (artikel 138 B).
— The EU Treaty also introduces a parliamentary right of legislative initiative under Article 138b, though this remains limited.
Denne procedure finder anvendelse på hovedparten af de områder, som var omfattet af sam arbejdsproceduren inden EU-traktatens ikrafttrædelse
The procedure affects most areas in which the cooperation procedure applied before the EU Treaty (particularly provisions on the internal market) and a number of other areas (guidelines on the transEuropean networks, etc).
— Europa-Parlamentet, der siden ikrafttrædelsen af den europæiske fælles akt har været nært tilknyttet Det Euro pæiske Politiske Samarbejde (EPS), skal desuden (siden EU-traktaten) høres af formandskabet om de vigtigste aspekter og de grundlæggende valg i forbindelse med
Parliament is one of the two arms of the budgetary authority, and has the last word on non-compulsory expenditure (Article 203).
Denne artikel har stadfæstet Domstolens dom i sag 70/88, hvor Domstolen havde accepteret Parlamentets søgsmål under den forudsætning, at "det alene skal sikre dets beføjelser, og det kun er baseret på anbringender om, at disse er til sidesat".
Parliament's action provided that the action sought solely to safeguard its prerogatives and was based solely on the grounds that they had been infringed.
— Som modstykke til Parlamentets søgsmålsret kan der anlægges sag ved Domstolen mod Europa-Parlamentets akter, når disse tilsigter retsvirkninger (sag 320/81, 294/83 og artikel 173, stk. 1).
— Parliament's right to bring actions is matched by a corresponding duty to answer for its acts to the Court when such acts are intended to have legal effects (as in Cases 320/81 and 294/83 and Article 173(1)).
BEFØJELSE TIL AT ANLÆGGE SAG VED DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS DOMSTOL
— It has the right to intervene, i.e. to support one of the parties to the proceedings, in cases before the Court.
Europa-Parlamentet kan anlægge sag ved EF-Domstolen i tilfælde af en anden institutions krænkelse af traktaten.
This right was exercised in the 'Isoglucose' case (Cases 138 and 139/79 of 29 October 1980).
I henhold til artikel 138 D kan Europa-Parlamentet mod tage andragender fra enhver unionsborger (på egen hånd eller i samvirke med andre borgere) om forhold, der henhører under områder, som Fællesskabet beskæftiger sig med, og som direkte vedrører den pågældende. dende.
Under Article 138d, Parliament may receive petitions from any Union citizen, individually or in association, on a matter within the Community's fields of activity and affect ing the citizen directly.
UDNÆVNELSE AF OMBUDSMANDEN
APPOINTING THE OMBUDSMAN