natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Der bruges endvidere alginater, særlig før filtrering for at gøre denne nemmere, og en uorganisk lim, bentonit, eller 1er, der kan danne fnug, i vin.
Other products used are the alginates, in particular prior to filtration to facilitate this process, and an inorganic paste, bentonite, or clay which can flocculate in the wine.
Frugtsaft er, når det kommer ud af frugtpersen, uklar og kan gelatinere og få en "kogt smag" under de senere varmebehandlinger; dette er grunden til, at de klares ved fjernelse af pektin ved hjælp af pektinolytiske enzymer eller ved klaring med gelatine.
are clarified by pectin removal using pectinolytic enzymes or by fining with gelatin.
Klaringsmekanismen er ens, enten det drejer sig om vin eller frugtsaft: De proteiner, der anvendes til klaring, er ladet med positiv elektricitet i begge produkter, medens de partikler, der forårsager uklarheden, er ladet med negativ elektricitet.
The mechanism of fining is similar for both wines and fruit juices: in both products, the proteins used for fining have a positive electric charge, while the particles responsible for the turbidity are negatively charged.
Når de føres sammen, opstår der en gensidig til trækning, som er begyndelsen til flokkulationen.
The opposite charges give rise to mutual attraction, which initiates flocculation.
TEKNOLOGISK BERETTIGELSE
TECHNOLOGICAL JUSTIFICATION
Et tilsætningsstofs vigtigste egenskab er at være nyttigt.
The first requirement for an additive is that it be useful.
Selv om denne erklæring forekommer meget elementær, er det undertiden vanskeligt at fã de forskellige parter, der er interesserede i brugen af et tilsætningsstof til fødevarer, til at blive enige om denne egenskab.
However elementary this statement may seem, it is sometimes difficult to induce the various agencies concerned with the use of food additives to agree on this property.
Det kan være indlysende, at et tilsætningsstof er nyttigt: Nitriterne opfylder et behov i forbindelse med fremstilling af skinker; ud over deres farvende virkning hindrer de, at visse mikrober udbredes, og beskytter effektivt mod botulisme.
It may be obvious that an additive is useful: nitrites satisfy a need in the production of ham; apart from their colouring function, they prevent the proliferation of certain micro-organisms and afford effective protection against botulism.
Hvis man ikke vil anvende nitriter ved konserveringen af kød, må man enten sterilisere, salte eller tørre.
If nitrites are not wanted in the preservation of meats, either sterilization or salting and drying must be carried out.
Men mange vil være enige om, at skinken er en god måde at konservere svinekød på.
However, many people will agree that ham is a good way of preserving pigmeat.
Nitriterne kan altså være nyttige tilsætningsstoffer.
The nitrites may, therefore, be considered as useful additives.
Sukker er ligeledes et værdifuldt tilsætningsstof i forbindelse med konservering af frugt (syltede frugter, syltetøj).
Sugar is also a valuable additive for the preservation of fruit (crystallized fruits and preserves).
Generelt må det som følge af, at befolkningen i verden forøges, og at landbrugsressourcerne er begrænsede, indrømmes, at visse konserveringsmidler er berettigede, når de termiske eller traditionelle processer ikke kan tilpasses.
Generally speaking, in view of the increase in world population and the limitation of agricultural resources, certain preservatives may be regarded as justified where thermal or traditional processes cannot be used.
Antioxidanterne kan også accepteres uden for mange vanskeligheder.
The antioxidants will also be accepted without excessive difficulty.
Aromastofferne anvendes for at bringe nydelse; som sådanne anses de generelt for nødvendige, selv om de kun giver en subjektiv fordel.
The flavours are used to give pleasure; for this reason, although they provide only a subjective advantage, they are generally considered to be necessary. sary.
Men der findes tilsætningsstoffer, hvis nytte er mindre indlysende; talrige af dem benyttes til at forbedre forarbejdede produkters udseende, idet de for eksempel gør det muligt at opnå stabile opløsninger (emulgatorer), ved at forbedre en konsistens (fortykningsmidler) eller ved at genskabe en farve, der er blevet ændret af fremstillingsprocesser.
However, the utility of some additives is less obvious; many serve to improve the presentation of manufactured products, for example, giving stable solutions (emulsifiers), improving consistencies (thickening agents) or restoring a colour which has been changed by manufacturing processes.
Selv om det kan indrømmes, at de er nyttige for fabrikanten, kan man rejse spørgsmålet, i hvilken udstrækning de er det for forbrugeren?
While one may agree that they are useful to the manufacturer, one may wonder to what extent they are useful to the consumer.
Er det absolut nødvendigt, at kirsebær er røde?
Must cherries be red?
De kirsebær, der konserveres hjemme (kompot, kirsebær i brændevin) er ikke røde; men de spises lige gerne.
Home-preserved cherries (compotes and brandied cherries) are not red, but people like to eat them just the same.
På et tidspunkt blev grønne bønner i Frankrig farvet grønne ved konserveringen; da det blev obligatorisk at gøre opmærksom på dette, ophørte fabrikanterne med at farve grøn: Forbrugerne fortsatte med at købe, så det var altså ikke umagen værd at farve dem grønne.
At one time, green beans had their green colour intensified in France when preserved; when the manufacturers were required by law to mention this on the pack, they stopped adding the green colour; the consumer continued to buy, so that there was no point in colouring the beans green.
Til hjemmelavet iscreme skal bruges æg, mælk, et smagsstof, sukker ... og tid. Med et pulver mister man æg, sparer tid ... og får et geleringsmiddel.
To make ice cream at home, the housewife needs eggs, milk, a flavour, sugar .... and time.
I Frankrig tolereres sukker i skinke med op til 3% uden teknisk begrundelse.
Sugar is tolerated in ham in France at levels of up to 3%, for no technical reason.
Det er meget vanskeligt at trække grænsen; der fremstilles fedtstoffer til at smøre på brød med et vandindhold på 50%, hvilket sker med det prisværdige formål at for mindske befolkningernes forbrug af fedtstoffer, idet man nu er klar over faren ved for store lipoideoptagelser af hensyn til kredsløbspatologien. Det er naturligvis muligt at komme halvt så meget smør på brødet, men kan man tvinge folk til dette, eller kan man bedrage dem ved at lade dem beholde den illusion, at de spiser lige så meget smør, idet der, takket være en emulgator, findes 50% vand i produktet?
It is very difficult to draw the line; fats containing 50% water are made for sandwiches, with the commendable aim of reducing the populations's fat consumption, because we are now aware of the cardiovascular dangers of excess lipid absorption.
Dette fører os ganske naturligt til spørgsmålet, ikke om tilsætningsstoffets teknologiske nytte, men om næringsværdien af den fødevare, man ønsker at fremstille ved hjælp af dette tilsætningsstof.
This brings us naturally to the question, not of the technological utility of the additive, but of the nutritional value of the food to be manufactured by virtue of this additive.
"Cocktailsnacks" er et yderst groft eksempel herpå; disse er ret vanskelige at fremstille, de indeholder mange fedtstoffer og skal forblive lette, sprøde og velsmagende. De oxideres imidlertid hurtigt.
Cocktail snacks are an extremely crude example; they are very difficult to manufacture, contain a great deal of fat, and must remain spongy, crisp and tasty.
Drikkevarer uden alkohol er nu en accepteret del af vore vaner i den vestlige verden: Sukker, farvestoffer, syrer og stimulerende midler, alt sammen for at gøre vand acceptabelt, mere "tiltrækkende".
Soft drinks are now an accepted part of our Western civilization: sugar, colouring matters, acids, stimulants - all to make water acceptable, 'more at tractive'.
Bør en så grundlæggende fødevare som vand ændres?
Must a product as basic as water be modified?
Hvilken pris er vi rede til at betale for disse fornøjelser eller disse illusioner?
What price have we resolved to pay for these pleasures or illusions?
Mangler vi i den grad appetit, at vi for enhver pris skal gøre vore fødevarer tiltrækkende?
Are we so anorexic that we have to make our foods appealing whatever the cost?
Eller har vi tværtimod for at bremse vor tendens til overvægt og overforbrug brug for fødevarer, der er lidt mindre tiltrækkende?
Or, on the contrary, to restrain our tendency to obesity and overconsumption, do we need rather less attractive foods?
Vi må under alle omstændigheder være klar over, at denne overflod af fantasifulde fødevarer næppe kan være "naturlig", og at fabrikanterne ikke er troldmænd.
Be that as it may, it must be realized that this plethora of fancy foods can hardly be regarded as 'natural', and that industrialists are not magicians.
De kan ikke give os "færdiglavede", traditionelle, kulinariske tilberedninger.
They cannot provide us with traditional culinary preparations 'ready-made'.
Deres hemmelighed er som oftest tilsætningsstoffer.
Their tricks of the trade usually turn out to be additives.
Hvem er det endelig, der bestemmer, om et tilsætningsstof er nyttigt?
Finally, who is to decide that an additive is useful?
Er det fabrikanten af tilsætningsstoffet?
The additive manufacturer?
Er det fabrikanten af det produkt, hvori tilsætningsstoffet indgår?
The manufacturer of the product in which the additive is included?
Er det den endelige forbruger?
Or the final consumer?
I Belgien er det fastsat, at når ansøgningen om tilladelse til et tilsætningsstof forelægges af det firma, som fremstiller det, skal den være støttet af mindst to erklæringer fra belgiske levnedsmiddelfabrikanter, der ønsker at benytte det.
In Belgium, when an application for approval of an additive is submitted by its manufacturer, the law stipulates that it must be supported by at least two declarations by Belgian food manufacturers who wish to use it.
I Frankrig er den nuværende tendens den, at der anmodes om udtalelse fra brugernes tekniske sammenslutninger eller handelsförbund.
In France, the current trend is in this case to request the opinion of the users' tech nical associations or trade federations.
Under alle omstændigheder muliggør offentliggørelsen i visse af Det europæiske Fællesskabs stater af udkast til bestemmelser, inden de vedtages endeligt (Belgien, Storbritannien), at de forskellige interesserede parter (hygiejnikere, toksikologer, brugerindustrier, forbrugere) kan give udtryk for deres opfattelse.
In any case, some Member States of the European Community (Belgium and the United Kingdom) publish draft regulations before they are finally adopted, thus enabling the various parties concerned (health experts, toxicologists, user industries and consumers) to express their opinion.
Det er helt klart, at dette samråd giver garantier, der er bedre end dem, som udgøres af udarbejdelsen af et materiale af fabrikanten alene og vurderingen deraf, foretaget af et lille udvalg for lukkede døre.
There is no doubt that the resulting agreement offers better guarantees than the drafting of documentation by a single manufacturer and its evaluation behind closed doors by a small committee.
Det hænder endelig, at tilladte tilsætningsstoffer kun anvendes i ringe grad eller i meget små mængder eller af et meget begrænset antal fabrikanter inden
Finally, permitted additives may be only little used, or used at lower doses, or by a very limited number of manufacturers within a sector.
En regelmæssig ajourføring af listerne vil gøre det muligt at korrigere de tidligere indtagne holdninger: Den ville automatisk blive foretaget, hvis tilladelserne kun blev givet for et begrænset tidsrum af for eksempel 10 år.
Again, it must be possible to identify this additive by analysis of the foods as consumed, or to identify its daughter products (which, where appropriate, should also undergo toxicological in vestigation).
VIDENSKABELIGT GRUNDLAG FOR TILLADELSE AF ET TILSÆTNINGSSTOF
The government experts' work is not at an end when the ADI has been fixed; the dose for incorporation in the foodstuffs still has to be set.
Procedurerne for tilladelse af tilsætningsstoffer er lidt forskellige i henhold til de nationale lovgivninger.
How can a maximum dose of sulphur dioxide to be added to wine be specified if wine consumption is not accurately known?
De principper, hvorpå de bygger, er imidlertid overalt de samme, og de kommissioner, der konsulteres af regeringerne, er sammensat af videnskabsmænd, hvis uddannelser ligger meget tæt! på hinanden; bortset fra nogle fortolkningsforskelle kan disse procedurer sammenlignes.
This lack of method gives rise to all kinds of error; an appropriate dose of sulphur dioxide for preserving wine may be fixed, this dose may be permitted (since a lower dose would be ineffective), and one may then rest assured by assuming that wine consumption per capita is low, as may be assumed from certain surveys or by a hasty and simplistic calculation of consumption arrived at by dividing total consumption by the total population of the country, for example.
Dette gælder især for landene i EØF, hvor fællesskabsproceduren ydermere kommer ind.
This situation is convenient but does not constitute a serious approach.
De divergenser, der kan findes mellem visse lande, genfindes i øvrigt undertiden mellem eksperter fra samme land, idet hygiejnikerne og lægerne sædvanligvis er mere tilbageholdende end toksikologerne eller farmaceuterne. ceuterne.
It is essential to obtain a better knowledge of the individual consumption of subjects, or at least to secure a breakdown into groups of different consumption levels; for example, experience shows that children consume certain foods preferentially, and this is very important for setting the additive dose permitted in these products.
De industridrivende, der indgiver en ansøgning om tilladelse til et tilsætningsstof, skal over for de kompetente organer forelægge et materiale, der omfatter:
The situation becomes even more complicated where, as often happens, an additive is permitted in a number of products at the same time. Total consumption of the products containing the additive must then be roughly identical in the various groups.
- den teknologiske berettigelse, - de kemiske renhedskriterier og analysematerialet, - de toksikologiske oplysninger.
Since the information available about consumption is very vague, the ADI is 'apportioned' into different fractions.
Problemet vedrørende den teknologiske berettigelse, som vi allerede har om talt, er endnu ikke fuldstændigt løst.
But wine consumption in the UK is low enough for sulphur dioxide to be used there other than in wine, unlike the situation in France.
De analytiske kriterier og de kemiske renhedskriterier er enkle, selv om de undertiden ikke er tilstrækkeligt nøje angivet.
Most countries grant permission for the use of an additive in a limited number of products.
Det er altafgørende, at et tilsætningsstof kan fremskaffes så rent som muligt, idet urenhederne ofte er kilde til toksicitet (det er sandsynligt, at saccharins toksicitet står i forbindelse med en urenhed; selve produktet giver ikke, når det er til strækkeligt rent, kræftbeskadigelser).
Permission has been granted in a few cases for universal application. plication.
Hvis det er muligt at garantere en tilfredsstillende renhed under den industrielle fremstilling, skal det produkt, der undersøges toksikologisk, svare nøjagtigt til det, der skal sælges; man kan ikke undersøge et rent produkt og tillade et produkt, der indeholder urenheder.
Once permission has been granted, it is still necessary to monitor observance of the conditions and to check that consumption of the relevant foods conforms to expectation, thus allowing us to verify by calculation that the ADI is not being exceeded.
Ydermere skal det være muligt at genfinde dette tilsætningsstof ved analyse af fødevarerne, således som de konsumeres, eller at identificere de produkter, hvortil det er omdannet (i givet fald undersøges disse ligeledes med hensyn til toksikologi).
This form of monitoring thus entails (a) analysis of products as sold (for possible exceeding of permitted doses) and (b) regular consumption surveys.
Såfremt der udformes en ny fabrikationsteknik, eller såfremt der benyttes flere syntesemetoder, skal alle oplysninger vedrørende sammenlignende analyse i henhold til fremgangsmåderne foreligge, og der skal foretages nye toksikologiske forsøg, hvis der viser sig andre stoffer under fremstillingen, enten som supplerende produkter, eller som rester af fabrikationshjælpemidler, eller som forurenende stoffer.
Only the principle of positive lists in which the dose to be used is specified for each food, monitoring of actual use, and the performance of precise food surveys for all the relevant subject groups can allow effective monitoring of the consumption of additives by the various population groups. The American Gras list, which approves products for use 'in ac-
De industridrivende skal være i stand til at give alle disse oplysninger vedrørende analyse og kontrol.
cordance with good manufacturing practice', does not allow an easy approach to the problem (Fondu).
Standardfremgangsmåderne bliver mere omfattende for hvert år, efter hånden som vort kendskab forøges på baggrund af undertiden dramatiske erfaringer: Teratogeniundersøgelserne skyldes erfaringen fra den triste thalidomidhistorie.
Such monitoring should in any case be supplemented by regular epidemiological control of the relevant population, even though epidemiology is a young science and can only track down accidents when they have already attained a certain scale.
Men uanset hvor lange og hvor besværlige de fulgte standardfremgangsmåder er, kan den størst mulige sikkerhed aldrig føre til et absolut bevis på uskadelighed.
The fact that it took several years before the catastrophic effects observed were attributed to thalidomide is conducive to humility and caution; after all, the effects were, more is the pity, eloquent enough.
Der er under alle omstændigheder ikke tale om at tillade produkter, der har en erkendt toksicitet eller en kræftfremkaldende virkning hos et dyr, selv om spørgsmålet om dosis viser sig på dette stadium; selv meget harmløse produkter - og det eksempel, der oftest nævnes, er salt - kan ved meget store doser have en virkelig toksicitet.
Such epidemiological monitoring is particularly necessary in that toxicological studies relate only to a single additive at a time.
Det er grunden til, at alle toksicitet undersøgelserne i det væsentlige baserer sig på de doser, ved hvilke ulykkerne forekommer, og man accepterer, at et produkt ikke er sundhedsfarligt nar den dosis, ved hvilken dets toksicitet viser sig, er meget stor i for hold til den sædvanlige dosis, hvori det anvendes. Det er meget vigtigt at kunne fastlægge en maksimal harmløs dosis.
It is exceptional for studies to be carried out on a mixture of two or more additives; however, it is not at all exceptional for a food to contain more than one additive, and, furthermore, our diet is made up of various products each often containing a variety of additives.
Professor.TRUHAUT har ud fra denne maksimale harmløse dosis foreslået begrebet acceptabel daglig indtagelse for mennesket (ADI).
Our bodies, unlike those of experimental animals, are thus exposed simultaneously to the action of a number of substances.
Denne værdi beregnes ud fra den uskadelige dosis for den mest følsomme af de undersøgte dyrearter; den divideres med en sikkerhedsfaktor, som sædvanligvis er 100 (først med 10, fordi der formodes, at mennesket kan være 10 gange mere følsomt end den mest følsomme art, og derefter med 10 igen, fordi menneskene er forskelligartede, og der kan være individer, der er 10 gange mere følsomme end andre).
Multiplication of the number of products permitted and the lengthening of lists can have only one result: increasing the number of additives without providing additional information on their safety in use.
Denne værdi er på ingen måde "hellig", og selv om begrebet i almindelighed anerkendes, er beregningsmåden i høj grad omstridt.
Logic and prudence demand that additives which are truly effective and have a low ADI should be favoured, so that the desired effects are obtained with a minimum of products each of minimum possible toxicity.
Regeringseksperternes arbejde er ikke afsluttet, når denne acceptable dag lige indtagelse er fastsat, idet dosen for optagelse i fødevarerne også skal fastsættes.
The Acceptable Daily Intake is the dose, expressed in milligrams of product administered per kilogram of body weight of the consuming subject, which can be administered for a prolonged period - even a lifetime - without damage to the health of the consumer.
Der er foreslået flere løsninger på dette problem, men alle støder på en variabel, der i dag stadig er dårligt kendt = fødevareforbruget hos de pågældende befolkninger.
This level is estimated from the maximum harmless dose in experimental animals, taking the most sensitive animal species as the basis, and applying a factor of 100 (10 .
Denne mangel på metode giver anledning til mange fejltagelser.
Objection 1
Denne fremgangsmåde er bekvem, men ikke saglig.
Calculation of the maximum harmless dose.
Det er absolut nødvendigt at få bedre kendskab til borgernes individuelle forbrug eller i det mindste til fordelingen i forskellige forbrugsgrupper; erfaringen viser således, at børn foretrækker at indtage bestemte levnedsmidler, og dette er meget vigtigt for den dosis tilsætningsstoffer, der kan tillades i disse produkter.
It is very difficult to define a harmless dose, because certain observed effects may not be interpreted as dangerous and may therefore not be adopted as criteria. However, the most frequent objection here is that this dose is itself imprecise; the range of doses tested is usually very wide, e.g. o.l, 1 and 10 mg.
Det samlede forbrug af de produkter, der indeholder tilsætningsstoffet, skal derfor være omtrent identisk i de forskellige grupper.
By adopting the smallest dose, it is as if one were al ready assuming a safety margin; the safety factor should therefore be reduced.
I mangel af et tilstrækkeligt kendskab til forbruget "opdeles" ADI i for skellige "fraktioner".
Reply: It is not a safety margin but a margin of ignorance. There is nothing to stop one testing more doses in order to tackle the problem better.
Med hensyn til visse tilsætningsstoffer, der kan benyttes bl.a. i bagervarer, var Den videnskabelige Komité for Levnedsmidler for nylig af den opfattelse, at det "ikke ville være urimeligt at tillade, at omkring 10% af ADI tildeles den dosis, der hidrører fra finere bagervarer".
This simply means that far more animals must be used, which would certainly give more serious results and avoid arguments.
Men hvis ADI er lav, må der omhyggeligt fastsættes brugsrestriktioner.
A less expensive way of obtaining the answer might, incidentally, be to use certain mathematical models whereby the harmless dose could be estimated more accurately by the plotting of dose/ effect curves (Low and Manchon).
De fleste lande giver tilladelser til et tilsætningsstof i et begrænset an tal produkter.
Similarly, we have no experience with allergies in animals, so that it is difficult to predict them in man.
Nogle få tilladelser er blevet givet generelt.
Even certain local reactions are proper to man' (Sharratt).
Når tilladelsen er udstedt, må det overvåges, at den overholdes, og kontrol leres, at fødevareforbruget svarer til, hvad der var forudset, således at det på ny kan beregnes, at ADI ikke overstiges.
The ADI concept is unrealistic, as our food is and must be diversified and we do not eat the same thing every day; it would therefore be better to use an Acceptable Weekly, or even Monthly, Intake (why not an Annual Intake: amaranth is now permitted in France only for caviar - that would be the right opportunity! ) .
Denne overvågning indebærer derfor dels analytisk kontrol med produkterne, således som de sælges (eventuelle overstigelser af de tilladte doser), og dels regelmæssige forbrugsundersøgelser.
Reply: Animal experiments are carried out with daily doses, so that daily doses constitute the basis for evaluation.