natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Forklarende Noter til
PART Β COMMUNITY PROVISIONS CONCERNING CUSTOMS VALUATION (codified texts)
Forordning (EØF) nr. 803/68 af 27. juni 1968 om varers toldværdi
Regulation (EEC) No 803/68 of the Council of 27 June 1968 on the valuation of goods for customs purposes.
Akt vedrørende tiItrædelsesvilkårene og tilpasningerne af Traktaterne
Act concerning the Conditions of Accession and the Adjustments to the Treaties
Afgørelse truffet af Rådet for De europæiske Fællesskaber den 1. januar 1973 om tiIpasningaf dokumenter vedrørende de nye medlemsstaters tiltrædelse af De europæiske Fæl­lesskaber
Council Decision of the European Communities adjusting the documents concerning the accession of the new Member States to the European Communities
Forordning (EøF) nr. 603/72 om den køber, der skal tages i betragtning ved ansættelse af toldværdien
Regulation (EEC) NO 6O3/72 on the buyer to be taken into consideration when determining the value of goods for customs purposes.............
Forordning (EØF) nr. 1581/74 om prisreduktioner, der skal tages i betragtning ved ansættelse af toldværdi
Regulation (EEC) No I58I/74 on the price reductions to be taken into account when determining value for customs purposes..........
Vedr. artikel 3, stk. 2
Article 3 (2)
Forordning (EØF) nr. 477/79 om fastsættelse af visse undtagelser i medfør af artikel 3, stk. 2, i Rådets forordning (EßF) nr. 803/68 om varers toldværdi
Regulation (EEC) No 477/79 determining certain exceptions within the meaning of Article 3 (2) of Council Regulation (EEC) No 8O3/68
B-20 B-22 a) Toldværdi udvalget s kommentar Vedr. artikel 3, stk. 5, litra c) og stk. 6
Ref. Article 3 (5) (c) and (6)
Forordning (EØF) nr. 604/72 om anvendelsen af artikel 3, stk. 5, litra c , og stk. 6, i Rådets forordning (EØF) nr. 803/68 om varers toldværdi
Regulation (EEC) No 6O4/72 on applying Article 3 (5) (c) and (6) of Council Regulation (EEC) No 8O3/68 of 27 June 1968 on the valuation of goods for customs purposes
Forordning (EØF) nr. 1033/77 om de luftfragtomkostninger, der skal medregnes i toldværdien
Regulation (EEC) No 1033/77 on air transport costs to be included in the value for customs purposes....
Forordning (EØF) nr. 1150/70 om fastsættelse af indførselsstedet efter artikel 6, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 803/68 om varers toldværdi
Regulation (EEC) No II50/7O on the place of introduction within the meaning of Article 6 (2) of Council Regulation (EEC) No 8O3/68 on the valuation of goods for customs purposes
Forordning (EØF) nr. 1025/77 om fastsættelse af indførselsstedet for varer, der transporteres ad søvejen, i henhold til artikel 6, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 803/68 om varers toldværdi
Regulation (EEC) No 1025/77 specifying, for purposes of Article 6 (2) of Council Regulation (EEC) No 803/68 on the valuation of goods for customs purposes, the place of introduction for goods carried by sea
Akt vedrørende t i Urædelsesvi Ikårene og tilpasninger ne af Traktaterne.
Act concerning the Conditions of Accession and the Adjustments to the Treaties
Akt vedrørende ti ItrædelsesviIkårene og tilpasninger ne af Traktaterne.
Act concerning the Conditions of Accession and the Adjustments to the Treaties
Konklusion nr. II: Tidstolerancer med hensyn til varer for hvilke prisen fastsættes efter salgskontraktens indgåelse .. 3. Konklusion nr. III: Lageraktivitet
Conclusion No II: Time tolerance with regard to goods for which the price is determined after the date of the conclusion of the contract
Hauptzollamt Bremerhaven mod Massey-Ferguson GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof); hof);
Case 8/73; Judgment of the Court of 12 July 1973: Hauptzollamt Bremerhaven v. Massey-Ferguson GmbH (preliminary ruling requested by the Bundesfinanzhof); Value for customs purposes
Sag nr. 91/74; Domstolens dom af 10. juni 1975: Hauptzollamt Hamburg-Eri cus mod Hamburger Import-Kompanie GmbH (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof) finanzhof)
Case 91/74; Judgment of the Court of 10 June 1975: Hauptzollamt Hamburg-Ericus v. Hamburger Import-Kompanie GmbH (preliminary ruling requested by the Bundesfinanzhof hof
Robert Bosch GmbH mod Hauptzollamt Hildesheim (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Hamburg).
Case 1/77; Judgment of the Court of 14 July 1977: Robert Bosch GmbH v. Hauptzollamt Hildesheim (preliminary ruling requested by the Finanzgericht Hamburg); Value for customs purposes of patented processes
Kommissionens forordning (EØF) nr. 2741/78 af 24. november 1978 om de posttakster, der skat lægges til grund ved ansættelse af postforsendelsers toldværdi
Commission Regulation (EEC) No 2741/78 of 24 November 1978 on postal charges to be taken into consideration when determining the value for customs purposes of goods sent by post
Kommissionens forordning (EØF) nr. 2931/78 af 13. december 1978 vedrørende den mængde, der skal tages i betragtning ved ansættelse af toldværdien for varer, der indføres i flere sendinger
Commission Regulation (EEC) No 2931/78of 13 December 1978 concerning the quantity to be taken into account for determining the value for customs purposes of goods imported in split consignments
Kommissionens forordning (EØF) nr. 477/79 af 9. marts 1979 om fastsættelse af visse undtagelser i medfør af artikel 3, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 803/68 om varers toldværdi
Commission Regulation (EEC) No 477/79 of 9 March 1979 determining certain exceptions within the meaning of Article 3 (2) of Council Regulation (EEC) No 803/68 on the valuation of goods for customs purposes
Kommissionens forordning (EøF) Nr. 477/79 af 9. marts 1979 om fastsættelse af visse undtagelser i medfør af artikel 3, stk. 2, i Rådets forordning (EOF) nr. 803/68 om varers toldværdi (EFT nr. L 59 af 10.3.1979, s. 22)
Commission Regulation (EEC) No 477/79 of 9 March 1979 determining certain exceptions within the meaning of Article 3(2) of Council Regulation (EEC) No 803/68 on the valuation of goods for customs purposes
Værdien af retten til at benytte et varemærke, der ikke anses som et udenlandsk varemærke efter artikel 3, stk. 7, i forordning (EØF) nr.803/68, skal ikke medregnes i toldværdien, når varemærket tilhører en i en medlemsstat etableret person, der har indført varen og foranlediget varemærket anbragt i udlandet.
The value of the right to use a trade mark which is not treated as a foreign trade mark within the meaning of Article 3 (7) of Regulation (EEC) No 803/68 shall not be included in the value for customs purposes, where such trade mark is that of a person established in a Member State, if that person is the importer of the goods and the mark was affixed abroad at his request.
Værdien af retten til at benytte et varemærke, der tilhører en person etableret i en medlemsstat, og som anses som et udenlandsk vare mærke efter artikel 3, stk. 7, i forordning (EøF) nr. 803/68, skal ikke tages i betragtning ved ansættelse af toldværdien, når retten til anvendelse af dette varemærke ikke giver anledning til betaling af et gebyr og når varernes pris ikke påvirkes af anvendelsen af varemærket.
The value of the right to use a trade mark of a person established in a Member State and which is treated as a foreign trade mark within the meaning of Article 3 (7) of Regulation (EEC) No 803/68 shall not be taken into consideration in determining the value for customs purposes when no royalty or other fee has been or is to be paid and when the price of the goods is not influenced by the use of the trade mark.
Reglerne i stk. 1 skal også anvendes, når varerne indføres for efter yderligere bearbejdning eller forarbejdning at blive solgt, ovei— draget eller på anden måde anvendt under et udenlandsk varemærke.
The rules set out in paragraph 1 shall also apply where goods are imported for sate, other disposal or use, after further manufacture, under a foreign trade mark.
Denne forordning træder i kraft den 1. juli 1979.
May 1979
(EØF) nr. 477/79 om fastsættelse af visse undtagelser i medfør af artikel 3t stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr.
a) Commentary by the Customs Valuation Committee on Regulation (EEC) No 477/79 of the Commission determining certain exceptions within the meaning of Article 3(2) of Regulation (EEC) No 803/68 of the Council on the valuation of goods for customs purposes
I artikel 3i stk. 1, i forordning (EØF) nr. 803/68 bestemmes det, at hver gang en vare indføres under et eller andet varemærke (hvad enten det drejer sig om et udenlandsk varemærke eller ej), eller når en vare indføres for senere at blive bragt i handelen under et udenlandsk vare mærke, foregår ansættelsen af toldværdien under hensyntagen til værdien af et sådant varemærke.
Article 3(1) of Regulation (EEC) No 803/68 provides that whenever goods are imported under any trade mark whatsoever (foreign or otherwise), or when goods are imported to be marketed subsequently under a foreign trade mark, the value of such a mark is taken into account in determining the value for customs purposes.
I artikel 3 > stk. 7 > i nævnte forordning defineres i den ændrede udgave af forklarende note 3 til artikel III i Bruxelles-Definitionen af I95O1 hvad der forstås ved et udenlandsk varemærke med henblik på varers værdiansættelse.
Article 3(7) defines, in accordance with the amended version of Interpretative Note 3 to Article III of the 1950 Brussels Definition, what is meant by a foreign trade mark for valuation purposes.
Da en streng anvendelse af ovennævnte bestemmelser kunne få for vidtgående eller endog uhensigtsmæssige følger for ansættelsen af told værdien for indførte varer, er der i artikel 3, stk. 2, fastsat mulighe der for undtagelser, såfremt varemærket tilhører en person, der er bosat i en medlemsstat.
As the strict application of the provisions quoted above could lead to too severe or even undesirable results in the valuation of goods for customs purposes, Article 3(2) provides for the possibility of exceptions in the case of a trade mark which is that of a person established in a Member State.
Kommissionens forordning (EØF) nr. 477/79 definerer sådanne und tagelser.
Regulation (EEC) No 477/79 of the Commission defines such exceptions.
Artikel 3i stk. 1, litra b), i forordning (EØF) nr. 803/68 bygger på artikel 1 i samme forordning, ifølge hvilken toldværdien er normal prisen, dvs. den pris, som de indførte varer ville indbringe ved et salg i overensstemmelse med værdidefinitionen, alt efter varernes beskaffen hed på det i artikel 5 nævnte tidspunkt.
Article 3(1)(b) of Regulation (EEC) No 803/68 is based on Article 1 of that Regulation, under which the value for customs purposes is the normal price, that is to say, the price which it is considered the imported goods would fetch at the time of sale within the meaning of the Definition, having regard to the nature of the goods at the time referred to in Article 5.
Indføres varerne under et vare mærke, bør man fastsætte den pris, som kan opnås for således beskafne varer, dvs. varer, der er indført under et varemærke.
If the goods are imported under a trade mark, it is necessary to determine the price which such goods, that is branded goods, would fetch.
Men hvis dette varemærke tilhører importøren, kan anvendelsen af ovennævnte princip føre til en værdiansættelse, der i visse tilfælde er vanskelig at forsvare.
But if the trade mark belongs to the importer the application of this principle could lead to a value which in certain cases is difficult to justify.
(vanskeligheder med anbringelse af varemærket efter indførslen; for at undgå behandlinger, såsom udpakning af varerne efter indførslen ...) an moder den udenlandske fabrikant om at anbringe varemærket på de bestilte varer.
Indeed, it often happens that, for reasons of technical or commercial convenience (for example, difficulty of affixing the trade mark after importation, or desire to avoid unpacking the goods after importa­tion), the owner of the trade mark asks the foreign manufacturer to affix his trade mark to the goods he has ordered.
Eftersom dette varemærke vil kunne anbringes efter indførslen, uden at dette ville have nogen indflydelse på ansættelsen af toldværdien, er det vanskeligt at begrunde, at varerne skulle værdiansættes på anden måde, udelukkende fordi varemærket blev anbragt før indførslen.
Since this trade mark could be affixed after importation without having any effect on the value for customs purposes, it is difficult to justify different valuation treatment of the goods simply because the trade mark was affixed before importation.
Artikel 1 i forordning (EØF) nr. 477/79 imødekommer disse indven dinger. Det er imidlertid nødvendigt at fremhæve de i denne tekst fast satte betingelser, for at en undtagelse kan indrømmes:
Article 1 of Regulation (EEC) No 477/79 meets these objections.
- det må ikke dreje sig om et udenlandsk varemærke efter artikel 3i stk.
However, it is necessary to emphasise the conditions laid down in the text governing the exception:
7 (se ovenfor punkt 2),
- the trade mark must not be one treated as foreign within the meaning of Article 3(7) (see 2 above);
- en i en medlemsstat bosat indehaver af varemærket indfører varen,
- the owner of the trade mark, established in a Member State, is the importer of the goods;
- varemærket skal på hans foranledning være blevet anbragt i udlandet.
- the trade mark must have been affixed in the third country at his request.
Eksempler» a) En forretningsmand A, der er bosat i et fællesskabsland, er indehaver af et varemærke, som er indregistreret i dette land.
(a) A trader A established in a country of the Community is the owner of a trade mark registered in that country.
A køber i et tredjeland af en leverandør B, som han ikke er forbundet med i forretningsmæssig henseende, beklædningsgenstande, som enhver køber frit kan erhverve, og på hvilke B, på A's foranledning, anbringer dennes varemærke.
A buys in a third country from a supplier B, with whom he is not associated in business, clothes freely offered to any buyer and to which Β affixes A's trade mark at the tatter's request.
b) Firmaet A, der er hjemmehørende i en medlemsstat, og som er indehaver af et varemærke, køber uden for Fællesskabet et ke misk produkt.
(b) The firm A established in a Member State is the owner of a trade mark and buys outside the Community a chemical product.
Firmaet sender tomme sække med sit varemærke til udlandet, hvor de fyldes med varen og derefter genindføres.
It sends empty sacks bearing its trade mark to the third country, where they are filled with the product and then reimported.
I begge tilfælde skal værdien af retten til at benytte varemærket ikke medregnes i toldværdien.
In both cases, the value of the right to use the trade mark is not to be included in the value for customs purposes.
Hovedformålet med artikel 2 i forordning nr. 477/79 ΘΓ at fastlæg­ge­ i hvilke tilfælde »t varemærke, tilhørende en i en medlemsstat bosat person, bliver udenlandsk, blot på grund af de omstændigheder, der er nævnt i artikel 31 stk. 71 litra b) og c), i grundforordningen; såfremt værdien af retten til at benytte et sådant varemærke ikke har indflydelse på den indførte varers pris, bør det imidlertid tillades, at denne værdi ikke medregnes i toldværdien.
The essential purpose of Artide 2 of Regulation (EEC) No 477/79 is to determine the situations where, the trade mark of a person established in a Member State having become "foreign" simply on account of the circumstances referred to in Article 3(7)(b) and (c) of the basic Regulation, the value of the right to use such a trade mark should not be included in the value for customs purposes.
Begrebet "forbundet i forretningsmæssig henseende", der er nævnt i stk. 7 » litra b), skal fortolkes i overensstemmelse med artikel 2, stk. 2, i forordning 803/68.
The concept of business association mentioned in paragraph 7 (b) is to be interpreted in accordance with Article 2(2) of Regulation (EEC) No 803/68.
Dette begreb skal forstås meget bredt og dækker alle handelsmæssige og finansielle forbindelser mellem handelsparter, hvad enten det drejer sig om direkte eller indirekte forbindelser.
This notion is extremely broad and covers all situations where trading or financial connections, direct or indirect, are established between the parties to a transaction.
Sådanne forbindelser kan særlig opstå ­ a) gennem aftaler, hvorved der indrømmes en eneforhandling, en licens eller anden forrettighed, b) gennem fælles direkte eller indirekte økonomisk interesse i virksomhe­ der, herunder sådanne forhold som lån ydet til begge parter af tredje­ mand.
(b) by the existence of a joint interest, direct or indirect, in a business, including such situations as when loans have been granted to both parties by a third person.
Begrebet "begrænsning af rettigheder ved aftale", som nævnt i ar­ tikel 3, stk. 7i litra c), vedrører de tilfælde, hvor en i Fællesskabet hjemmehørende persons rettigheder med hensyn til et varemærke begrænses ved særlige aftaler med leverandøren af varerne eller med en person, der er forbundet i forretningsmæssig henseende med denne (f.eks. benyttelsen af varemærket indtil en bestemt dato).
Article 3(7)(c), refers to cases where the rights to a trade mark of the U person established in the Community are limited by special agreements with the supplier of the goods or a business partner of the latter (for example, use of the trade mark until a certain date).
Det at der findes en sådan forbindelse i forretningsmæssig hen­ seende ændrer imidlertid ikke nødvendigvis køberens økonomiske uafhængig­ hed af sælgeren.
Nevertheless, the existence of such business associations does not necessarily affect the buyer's economic independence of the seller.
Det er i denne henseende vigtigt at kende de nærmere omstændigheder ved de pågældende forretningsforbindelser og at vide, hvor­ vidt disse har nogen indflydelse på den pris, som parterne har aftalt.
It is important to identify the facts of the relationship and to determine whether or not they influence the price agreed between the parties.
De forhold, der bestemmer om prisen er blevet udsat for indflydelse, kan variere fra at være indlysende til at omfatte tvivlsomme forhold, hvor det kan være vanskeligt at skelne.
The factors determining the influence on price may vary between the directly obvious and the more subtle which are less easily discer nible. For the latter the application of the criterion of expected realisation on sale (deductive method) is likely to give an indication
I sidstnævnte tilfælde kan anven­maj 1979
May 1979
delsen af kriteriet med anslået salgsprovenu (deduktionsmetoden) som kon trolmetode give en antydning af, hvilken indflydelse varemærket eventuelt har haft på den indførte vares pris.
of the possible effect of -the use of the trade mark on the price of the imported goods.
Det skal bemærkes at de undtagelser, der er omhandlet i artikel 2 i forordning nr. 477/79, kun anerkendes, såfremt de følgende to betingel ser er opfyldt: a) at retten til at benytte varemærket ikke giver anledning til betaling af nogen afgift (idet et sådant beløb ellers skal medregnes i toldvær dien, også selv om importøren rent faktisk ikke gør brug af retten), b) at prisen for varerne, som skal værdiansættes, ikke er blevet udsat for indflydelse ved brugen af varemærket.
(Otherwise the amount of such a fee is to be included in the value for customs purposes, even if the importer does not in fact make use of the right.)
Spørgsmålet, om prisen for de indførte varer, har været udsat for indflydelse ved brugen af varemærket, må fastsættes i hvert enkelt til fælde.
The question of whether the price of the imported goods has been influenced by the use of the trade mark must be determined in each particular case.
Imidlertid har prisen, for de varer der skal værdiansættes, ikke ved brugen af varemærket været udsat for indflydelse i nedenstående eksempler, uanset om varemærket er anbragt før eller efter indførelsen.
However, the price of the goods to be valued is not regarded as having been influenced by the use of the trade mark in the examples set out below irrespective of whether the trade mark is affixed before or after importation:
a) Varemærket tilhører en eneagent eller eneforhandler, der er bosat i en medlemsstat, agenturet eller eneforhandlingen er den eneste for bindelse i forretningsmæssig henseende mellem leverandøren og agenten eller forhandleren, og de pågældendes rettigheder over varemærket er ikke begrænset som omhandlet i artikel 3, stk. 7, litra c), i for ordning nr. 803/68.
(a) the trade mark is that of a sole agent or sole concessionaire established in a Member State, there is no association in business between the agent or concessionaire and the supplier of the goods to be valued other than the relationship created by the agency or concession and the right of the agent or concessionaire in the trade mark are not restricted within the meaning of Article 3(7)(c) of Regu­lation (EEC) No 803/68.
En importør A, som er bosat i fællesskabet, og som er indehaver af et varemærke, er eneforhandler for en fabrikant B, der er bosat i et tredjeland.
An importer A established in the Community and owner of a trade mark is sole licensee of a manufacturer Β in a third country.
Der er ingen anden handelsmæssig eller finansiel forbindelse mellem A og B. A's rettigheder med hensyn til sig eget varemærke er ikke begrænset ved aftale med B eller med en person, der er forbundet med B i forretningsmæssig henseende.
There is no other trading or financial connection between A and B. A's rights to his own trade mark are not limited by an agreement with Β or a partner of Β.
B leverer køleskabe uden varemærke til A, der efter leveringen lader sit eget varemærke anbringe.
Β supplies A with refrigera­tors without a trade mark, to which A has his own trade mark affixed after delivery.
b) Varemærket tilhører en person, der er bosat i én medlemsstat, og som i forretningsmæssig henseende er forbundet med leverandøren af de varer, der skal værdiansættes, men som også køber tilsvarende varer på det åbne marked, for at sælge dem i fællesskabet under samme varemærke.
(b) the trade mark is that of a person established in a Member State who is associated in business with the supplier of the goods to be valued but who also buys for resale in the Community under the same trade mark, identical goods obtained in the open market.
Et firma A i Fællesskabet er indehaver af et varemærke.
A firm A established in a Member State is the owner of a trade mark.
A køber stoffer af samme slags, som fremstilles på hans bestilling af tre indbyrdes uafhængige firmaer.
A buys identical fabrics made to order from three firms which are independent of one another.
Et af de tre firmaer, der har hjemsted i et tredjeland, bliver A's datterselskab. A videresælger de stoffer, der er fremstillet af de tre firmaer, under sit eget varemærke, der anbringes efter købet.
One of the three firms established in a third country becomes a subsidiary of A. A's trade mark is affixed after importation, and the fabrics manufactured by the three firms are resold under that trade mark.
c) Varemærket tilhører en person, der er bosat i en medlemsstat, og hvis forbindelse i forretningsmæssig henseende med leverandøren af de varer, der skal værdiansættes, udelukkende består i, at en tredjemand har økonomiske interesser i de to virksomheders formuegoder.
(c) the trade mark is that of a person established in a Member State whose association in business with the supplier of the goods to be valued stems solely from the fact that a third party has a share in the property of both.
En bank har økonomisk interesse i et firma A, der har hjemsted i en medlemsstat, samt i leverandør B's virksomhed, der har hjemsted i et tredjeland.
A bank has a financial share in a firm A established in a Member State, as well as in the company of its supplier B established in a third country.
Det er imidlertid godtgjort, at disse interesser ikke har nogen indflydelse på handelen mellem A og B. Firmaet A, der er indehaver af et varemærke, indfører varer uden varemærke fremstillet af B; A videresælger disse varer efter at have for synet dem med sit eget varemærke.
But it is ascertained that the bank's ownership of these shares has no influence on transactions between A and B. Firm A, which is the owner of a trade mark, imports goods without a trade mark manufactured by B. It resells these goods under its own trade mark.