natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det problem, Finanzgericht Hamburg står over for i denne sag, er, hvorvidt og i bekræftende fald i hvilket omfang den pris, Bosch har betalt ifølge kontrakten om købet af maskinen (84 254,95 US-dollars eller 228 476,25 DM), skal reguleres i henhold til forordningens artikel 9, stk. 1, litra c) »for at tage hensyn til omstændigheder, der ved det pågældende køb måtte afvige fra de til grund for normalprisen liggende.« Det spørgsmål, Finanzgericht har forelagt Domstolen, er, »om artikel 3, stk. 1 i Rådets forordning (EØF) nr. 803/68 ... skal fortolkes således, at normalprisen også omfatter værdien af patenter på en fremgangsmåde, der er knyttet til en ind retning i den i Bundesfinanzhofs dom af 7. august 1962 forudsatte betydning (sag VII, 89/60 U, Bundessteuerblatt III 1962, s. 549)«.
I suspect that the authors, not only of the Brussels Convention, but also of Regulation No 803/68, came to the same conclusion and that that is why they sought to frame the provisions both of the Convention and of the Regulation in terms both non-technical and precise.
Finanzgericht anfører i forelæggelseskendelsen, at hvis ovennævnte spørgsmål skal besvares benægtende, hvilket den er tilbøjelig til at mene, vil den acceptere Bosch's anbringende om, at der ikke skal
The task of this Court is to interpret those terms and, in my opinion, that task will best be performed by adhering strictly to them. I observe that there is an indication in the Order for Reference
BOSCH / HAUPTZOLLAMT HILDESHEIM nale toldlovgivning og patentret.
BOSCH ν HAUPTZOLLAMT HILDESHEIM to use the patent in other respects.
lægges noget beløb til maskinens pris for de afgifter, Bosch skal betale i medfør af 1965­aftalen.
Where I disagree with the Commission is in the reasoning according to which it reaches that conclusion.
Dette skyldes efter Finanz­gerichfs mening, at ingen af disse afgif­ter kunne henføres til Bosch's brug af pa­tentrettighederne for maskinen. Ud fra parternes anbringender er Finanzgericht kommet til den slutning, at disse afgifter udelukkende skyldes andre rettigheder, Bosch havde erhvervet i henhold til 1965­aftalen, hvorfor den pris, Bosch betalte for maskinen, må antages at have inklude­ret vederlaget for brugen af patentet på maskinen.
The Com­mission's view is on the one hand that Article 3 (1) is to be given a narrow interpretation, excluding all patents for processes, unless they be processes by which the imported goods themselves have been manufactured, but, on the other hand, that it is implicit in Article 1 (1) of the Regulation that where a patented process covers the use of a particular machine the value of the right so to use the machine forms part of its 'normal price'.
Derfor mener jeg, at Domstolen for så vidt angår det her foreliggende problem må give sig i kast med fortolkningen af forordning nr. 803/68 med tilbørlig hen­syntagen til Bundesfinanzhofs opfattelse, men også med bevidsthed om, at proble­met ikke er helt det samme som det, Bundesfinanzhof stod over for.
The Commission told us, in its written Observations, that, under the German law of patents, it is not possible to take out a patent for a process having the same content as a patent for a machine.
Særlig kan Domstolen ikke se bort fra, at den fortolkning, som den anlægger af forord­ning nr. 803/68, skal kunne finde anven­delse i praksis i alle medlemsstaterne uan­set eventuelle afvigelser i deres respektive patentret.
In a helpful paper that it submitted after the hearing at the request of the Court, the Commission examined the position as to that under the legal systems of the other Member States.
Når en fællesskabsjurist stilles over for et sådant krav, er hans naturlige reaktion at ty til en sammenlignende un­dersøgelse af de relevante retsregler i medlemsstaterne.
The conclusion to be drawn from that examination was that the rule was substantially the same in all the Member States, so that, in theory at .least, cases of such double-patenting ^should be rare.
Jeg er imidlertid kom­met til den slutning, at usikkerhedsmo­menterne i det foreliggende tilfælde er så mange, at denne undersøgelse ville være forgæves. For blot at give et eksempel er det et uløst spørgsmål i engelsk ret, om et fremgangsmådepatent bliver krænket ved salget af en maskine, som ikke kan benyttes, uden af patentet krænkes (jf. herved dommer Clauson i Cincinnati Grinders Inc. mod Β.ΞΛ. Tools Ltd. (1930) 48 R.P.C.. s. 58, Terrell i the Law of Patents (12. udgave), § 360, og Blanco White i Patents for Inventions (4. ud­gave), § 3­210.
There are however variations in the detailed application of the rule as between the Member States, and one knows, of course, that, particularly in this field, what happens in practice does not always coincide with what the law envisages.
Efter min mening kan det af Finanzge­richt henviste spørgsmål ikke besvares med et enkelt »ja« eller »nej«.
(As to that I need perhaps refer only to the position in England, which is discussed in Terrell, op. cit., S§ 256 - 264 and Blanco White, op. cit., §§ 4 — 301 — 312.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA HR. WARNER - SAG 1/77 for artikel 3, stk. 1, simpelthen fordi det i formen er et fremgangsmådepatent.
In the latter, §§ 4 — 304 & 4 — 309 are particularly in point). In approaching the interpretation of Article 3 (1) the Commission focusses its attention on the reference to the goods having been 'manufactured in accordance with' a patented invention.
Trods patentets affattelse forbliver det et patent, »på grundlag af« hvilket maskinen er blevet fremstillet, dvs. således som det anføres i artikel 3, stk. 1.
From this the Commission deduces that Article 3 (1) is not concerned with any use of the goods after their manufacture and importation.
I modsat fald ville der jo aldrig opstå retssager, hvori et patents gyldighed blev anfægtet på grund af ældre rettigheder, eller det ville i hvert fald ikke lykkes at komme igennem med denne indsigelse.
The unlicensed manufacture of the machine would be an infringement of the patent.
Anvendelsen af reglerne mod dobbeltpatentering er faktisk så kompliceret, at det ville være urealistisk at antage, at der aldrig kan ske over lapning mellem et genstandspatent og et fremgangsmådepatent.
But so would the unlicensed sale or hire of the machine after its manufacture, and its unlicensed use then in the commercial production of other goods.
(Hvad dette angår, et det vel tilstrækkeligt alene at henvise til retsstillingen i England, som behandles i Terrell, op. cit. §§ 256-264, og Blanco White op.cit. §§ 4 - 301 - 312.
So there is a use of the patent in respect of the machine, not only when it is manufactured, but when it is subsequently sold, hired, or put into production.
I sidstnævnte er særligt §§ 4 — 304 og 4 — 309 af interesse).
The reference in Article 3 (1) to 'the right to use the patent... in respect of the goods' must be intended to cover all these.
Skønt Bosch således efter min mening gjorde ovennævnte indrømmelse med rette, tror jeg ikke, at den gik vidt nok, idet den ikke medtog tilfældet, hvor en opfindelse, der er beskyttet af et frem gangsmådepatent, indbefatter brugen af en særlig maskine og dertil noget andet.
Although the concession made by Bosch was thus, in my opinion, rightly made, I do not think that it went far enough, because it did not cover a case where the invention protected by a patent for a process includes the use of a particular machine and something else.
Her forekommer det mig, at opfindelsen ikke kan holdes ude fra artikel 3, stk. 1, for så vidt den angår maskinen. Kom-
In such a case, it seems to me, in so far as the invention is of the machine, it is not excluded from Article 3 (1).
Heri er jeg enig.
OPINION OF MR WARNER -
Et forsøg på at løse ovennævnte problem ved henvisning til forordningens artikel 1, stk. 1 støder på to større hindringer.
CASE 1/77 to to solve that Article 1 open to problem by (1) of the two major is
Den første er, at en sådan fremgangsmåde ikke tager hensyn til sammenhængen i forordningens artikler 1 til 8.
The first is that it ignores the structure of Articles 1 to 8 of the Regulation.
Artikel 1, stk. 1 giver kun, som jeg har påpeget, en almindelig definition af begrebet »normalprisen«.
Article 1 (1), as I have pointed out, only gives a general definition of the concept of the 'normal price'.
Artiklerne 1, stk. 2 og 2 til 8 uddyber denne definition, idet de udvikler detaljerne for dens anvendelse inden for særlige områder.
Articles 1 (2) and 2 to 8 refine on that definition, working out the details of its application in relation to specific matters.
Spørgsmålet om industriel ejendomsret, især patenter, behandles i artikel 3.
The matter of industrial property rights, and in particular of patents, is dealt with by Article 3.
Når det er sådan, er der ingen grund til at antage, at der i artikel 1, stk. 1 selv forudsætningsvis skulle ligge en bestemmelse om patenter.
That being so there is no room for implying anything further about patents in Article 1 (1) itself.
Selvfølgelig skal enhver af forordningens bestemmelser fortolkes i lyset af de an dre, men dette betyder ikke, at en bestemmelse kan fortolkes således, at den for udsætningsvis behandler et spørgsmål, som er udtrykkeligt reguleret i en anden.
Of course each of the provisions of the Regulation must be interpreted in the light of the others, but that is not to say that any of them can be interpreted as implicitly dealing with a matter which is the express province of another.
Den anden og alvorligere hindring er, at der ved forordning nr. 803/68 er tale om fiskale regler.
The second and graver objection is that Regulation No 803/68 is fiscal legis­lation.
Dens formål og indhold er at fastlægge fiskale forpligtelser.
Its purpose and its effect are to define fiscal liabilities.
Det ville være i strid med alle principper, om sådanne forpligtelser kunne pålægges eller udvides uden udtrykkelig hjemmel.
It would be contrary to all principle to hold that such liabilities could be imposed or increased by implication.
Eftersom vi klart befinder os på forudsætningernes område, har det måske ikke noget med sagen at gøre at påpege, at et sådant princip ikke kommer til udtryk i artikel 1, stk. 1. Men selv om dette kunne antages, finder jeg, at Kom-
Since we are avowedly in the realm of implication it is, perhaps, neither here nor there to point out that no such principle is expressed in Article 1 (1).
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA HR. WARNER - SAG 1/77 missionen med megen vægt kan kritiseres for, at det således fremførte princip er uforeneligt med dens egne anbringender, idet den anerkender, at der er omstændigheder, hvorunder et fremgangsmådepatent begrænser en maskinkøbers frihed til at bruge maskinen, uden at værdien af retten til fremgangsmådepatentet indgår i maskinens »normalpris«.
It is however, I think, even on that footing, a valid criticism that the principle so propounded is inconsistent with the Commission's own conclusions, for the Commission accepts that there are circumstances in which the existence of a patent for a process will restrict the freedom of a purchaser of a machine to use it, without the value of the right to use that patent forming part of the 'normal price' of the machine.
Sandheden er, at der i begrebet det »åbne marked« — og jeg tror, det er dette begreb, Kommissionen hovedsageligt har støttet sig på — intet er, som antyder, at en køber af varer på dette marked skal erhverve dem frie for begrænsninger på deres bruger.
The truth \ is that there is nothing in the concept of the 'open market', and it is on that, I think, that the Commission mainly relied, that connotes that a purchaser of goods in that market will acquire them free from restrictions on their user.
F.eks. i engelsk ret er det således, at patentindehaverens salg af en patenteret vare uanset markedet antages at give køberen ret til at bruge varen på enhver måde, han måtte vælge, men at denne formodningsregel falder bort, hvis køberen på salgets tidspunkt har kendskab til, at patenthaveren har begrænset brugen af varen ved kontrakt eller på anden måde (se National Phonograph Co. of Australis, Ltd. mod Menci [1911] A.G. 336, Goodyear Tyre and Rubber Co. (G.B.) Ltd. mod Lancashire Batteries Ltd. [1958] 1 W.L.R., s. 861, og Dunlop Rubber Co. Ltd. mod Longlife Battery Depot, ibid. s. 1037).
For instance the rule of English law is that a sale of a patented article by the patentee, in any market, is presumed to carry with it the right for the purchaser to use the article in any way he chooses, but that that presumption is rebutted if at the time of the sale the purchaser has notice of restrictions on its use imposed by the patentee, whether by contract or otherwise (see National Phonograph Co. of Australia, Ltd. ν Menck [1911] A.C. 336, Goodyear Tyre and Rubber Co. (G. B.) Ltd. ν Lancashire Batteries Ltd.
Men intet i samme retning kan med føje lægges i artikel 1, stk. 1, isoleret set, eller for den sags skyld ind i nogen anden bestemmelse i forordningen.
But nothing to the same effect can legitimately be read into Article 1(1) taken by itself or, for that matter, into any other provision of the Regulation.
Jeg skal som min opfattelse konkludere, at Domstolen bør besvare det spørgsmål, Finanzgericht Hamburg har forelagt, ved at kende for ret, at artikel 3, stk. 1 i forordning nr. 803/68 skal fortolkes således, at normalprisen for en indretning indbefatter værdien af retten til at bruge et fremgangsmådepatent, hvis og i det omfang hvori patentet beskytter opfindelsen af indretningen selv.
In the result I am of the opinion that Your Lordships should answer the question referred to the Court by the Finanzgericht by saying that Article 3 (1) of Regulation No 803/68 is to be interpreted as meaning that the normal price of an appliance includes the value of the right to use a patent for a process if and to the extent to which the scope of the patent is such as to protect the invention of the appliance itself.
DOMSTOLENS DOM AF 23. NOVEMBER 1977 ·
JUDGMENT OF THE COURT OF 23 NOVEMBER 1977 '
»Toldværdi — omkostninger ved oplæggelse«
'Value for customs purposes — Costs of warehousing'
Sag 38/77
Case 38/77
Prajudicielle spørgsmål — Domstolens kompetence — gränser (EØF-traktatens artikel 177)
References for a preliminary (EEC Treaty, Article 177)
Told — toldvardi — bestemmelse — basispris — omkostninger ved varernes oplaggelse og bevarelse i toldoplag — udelukkelse
Customs duty — Value for customs purposes — Calculation — Price to be taken as basis — Costs of warehousing and of preserving the goods whilst in warehouses
(Direktiv nr. 69/74, artikel 10, stk. 2, litra d) for den skønsmargen, som direktivet har udstukket.
— Exclusion (Directive No 69/74, Article
I de tilfælde, hvor fællesskabsmyndighederne ved direktiv har pålagt med lemsstaterne en bestemt fremgangsmåde, ville den tilsigtede virkning af en sådan retsakt svækkes, såfremt de retsundergivne var forhindret i at påberåbe sig den under retssager, og de nationale domstole i at tage den i betragtning som en del af fælleskabsretten.
That is especially so when the individual invokes a provision of a directive before a national court in order that the latter shall rule whether the competent national authorities, in exercising the choice which is left to them as to the form and the methods for implementing the directive, have kept within the limits of their discretion as set out in the directive.
Dette gælder navnlig, når den retsundergivne for en national ret påberåber sig en bestemmelse i et di rektiv, for at denne ret skal efterprøve, om de pågældende nationale myndigheder ved udøvelsen af den beføjelse, som er forbeholdt dem i henseende til formen og midlerne for gennemførelsen af direktivet, har holdt sig inden
The Court has no power in the context of proceedings under Article 177 of the Treaty either to interpret provisions of national law or to rule on their possible incompatibility with Community law. However, in the context of the interpretation of Community law, it may provide the national court with the criteria enabling it to deal with the action before it, in particular as regards any incompatibility of national provisions with Community rules.
den pris, der er betalt eller skal betales af køber, lægges til grund ved ansættelsen af en vares toldværdi, og denne pris ud over prisen for varen omfatter et beløb svarende til omkostningerne ved varernes oplæggelse og bevarelse, mens de er i toldoplag på Fællesskabets område, skal denne pris reguleres, således at de sidstnævnte faktorer ude lukkes herfra.
Article 10 (2) (d) of Directive No 69/74 must be interpreted as meaning that if the price paid or payable by the purchaser is taken as the basis in calculating the value of goods for customs purposes and if, in addition to the price of the goods, it includes an amount corresponding to the costs of warehousing and of preserving the goods whilst in warehouses within the territory of the Community, that price must be adjusted in such a way as to exclude the latter factors from it.
I sag 38/77 angående en anmodning, som i henhold til EØF-traktatens artikel 177 er ind givet til Domstolen af Tariefcommissie i Amsterdam for i den for nævnte ret verserende sag mellem
Reference to the Court under Article 177 of the EEC Treaty by the Tariefcommissie (an administrative court of last instance in revenue matters), Amsterdam, for a preliminary ruling in the proceedings pending before that court between
AFGIFTER),
Customs and
ARNHEM, at opnå en præjudiciel afgørelse vedrørende fortolkningen af artikel 10, stk. 2, litra d) i Rådets direktiv nr. 69/74/EØF af 4. marts 1969 om harmonisering af lovgivning om toldoplag, afsiger
INSPECTEUR DER INVOERRECHTEN Excise), ARNHEM, on the interpretation of Article 10 (2) (d) of Council Directive No 69/74/EEC of 4 March 1969 on the harmonization of provisions laid down by law, regulation or administrative action relating to customs warehousing procedure,
DOMSTOLEN sammensat af: præsidenten H. Kutscher, afdelingsformændene M. Sørensen og G. Bosco, dommerne A. M. Donner, J. Mertens de Wilmars, P. Pescatore, A. J. Mackenzie Stuart, A. O'Keeffe og A. Touffait, generaladvokat: J.-P. Warner justitssekretær: A. Van Houtte følgende
THE COURT composed of: H. Kutscher, President, M. Sørensen and G. Bosco, Presidents of Chambers, A. M. Donner, J. Mertens de Wilmars, P. Pescatore, Lord Mackenzie Stuart, A. O'Keeffe and A. Touffait, Judges,
Forelæggelseskendelsen og de skriftlige indlæg, der er indgivet i henhold til artikel 20 i statutten for EØF-Domstolen, kan sammenfattes således:
The judgment referring the matter to the Court and the written observations submitted under Article 20 of the Protocol on the Statute of the Court of Justice of the EEC may be summarized kas follows:
Den irske virksomhed Ferenka A/S, der tilhører gruppen AKZO, fremstiller på grundlag af ståltråd, der købes i For bundsrepublikken Tyskland, stålkord, der bruges til fremstilling af dæk.
The Irish undertaking Ferenka Ltd., which is a member of the AKZO group, produces steel cord used in the manufacture of tyres from steel wire purchased in the Federal Republic of Germany.
Rådets forordning (EØF) nr. 803/68 af 27. juni 1968 om varers toldværdi (EFT 1968 (I), s. 163; org.ref. JO L 148 af 28. 6.
Article 1 (1) of Regulation (EEC) No 803/68 of the Council of 27 June 1968 on the valuation of goods for customs purposes (OJ English Special Edition 1968 (I), p.
For ordningens artikel 9 bestemmer imidlertid, at »den pris, der er betalt eller skal betales«, vil kunne godkendes som toldværdi, blandt andet når »denne pris om fornødent reguleres for at tage hensyn til omstændigheder, der ved det pågældende køb måtte afvige fra de til grund for normalpriserne liggende«.
Article 9, of the regulation provides, however, that 'the price paid or payable' may be accepted as the value for customs purposes if, in particular, 'that price is adjusted, if necessary, to take account of circumstances of the sale which differ from those on which the normal price is based'.
En del af produktionen, der skal sælges på kontinentet, sendes via Rotterdam til Arnhem (Nederlandene), hvor den anbringes på et toldoplag, der bestyres af Enka BV, et selskab, som også tilhører gruppen AKZO, og varerne forbliver her, indtil de sælges og leveres af Ferenka.
Part of the goods produced, which arc­intended to be sold on the Continent, are sent via Rotterdam to Arnhem (the Netherlands) where they are stored in a customs warehouse under the control of Enka BV, which is also a member of the AKZO group, pending sale and delivery by Ferenka.
I det foreliggende tilfælde er et parti varer blevet solgt og leveret til selskabet Goodyear SA i Colmar-Berg (storhertugdømmet Luxembourg). embourg).
In this case a consignment of the goods was sold and delivered to Goodyear SA, Colmar­Berg (Grand Duchy of Luxembourg).
For så vidt særlig angår fastsættelsen af toldværdien af varer i toldoplag, bestemmer Rådets direktiv nr. 69/74/EØF af 4. marts 1969 om harmonisering af lovgivning om toldoplag (EFT 1969 (I), s. 75; org.ref. JO L 58 af 8. 3.
The action before the Tariefcommissie (an administrative court of last instance in revenue matters) between Enka BV and the Inspecteur der Invoerrechten en Accijnzen te Arnhem (the Inspector of Customs and Excise, Arnhem) arises out of the method of calculation of the value for customs purposes when the goods are declared for import ex the customs warehouse.
Det er spørgsmålet om beregningen af toldværdien ved den fortoldningsbegæring, der skal afgives, når varerne ud føres fra toldoplag, som ligger til grund for tvisten for Tariefcommissie mellem Enka BV og inspektøren for told og afgifter i Arnhem.
82) provides that as regards the price paid or payable 'the costs of warehousing and of preserving the goods while in warehouses borne by a purchaser shall not be included in the value for customs purposes where the price paid or payable by that purchaser is taken as the basis for valuation'.
Enka's fortoldningsbegæring blev af givet på grundlag af en »normalpris« på 188 979 Fl med henblik på beregning af told og 189 741 Fl med henblik på beregning af merværdiafgift.
The import declaration was drawn up by Enka on the basis of a 'normal price'
Da det drejer sig om en indførsel, der er gennemført i 1973 fra en »ny« med lemsstat til en af de gamle medlemsstater, kommer artikel 46 i tiltrædelsesakten til anvendelse; ifølge denne artikel finder de gældende bestemmelser for toldlovgivningens område om samhandelen med tredjelande anvendelse på samme vilkår på samhandelen inden for Fællesskabet, så længe der kræves told i denne samhandel. del.
Since the action concerns goods imported in 1973 from a 'new' Member State to one of the existing Member States, Article 46 of the Act of Accession applies, by which the provisions in force
1977 - SAG 38/77 tikel 10, stk. 2, litra d) i Rådets direktiv af 4. marts 1969 fortolkes således, at den pris, som er betalt eller skal betales, og som er bestemmende for ansættelsen, nedsættes med omkostningerne ved varernes oplæggelse under deres ophold i toldoplag eller tilsvarende indretninger?« mod denne afgørelse ved Tariefcommissie.
Court of Justice to give a preliminary ruling on the following questions: '1. Is the provision in Article 10 (2) (d) of Council Directive No 69/74 of 4 March 1969 of such a specific nature that it must be regarded as directly binding, that is to say, as having direct effect?
For denne ret påberåbte inspektøren sig, for så vidt angår omkostningerne ved varernes oplæggelse, artikel 16 g i Tariefbesluit (toldforordning) fra 1960 som til passet til direktiv nr. 69/74; efter ændring i 1970 bestemmer denne artikel 16 g følgende:
Before that court the Inspector relied, as regards the costs of storage in the warehouse, on Article 16 g of the Tariefbesluit (Customs Order) 1960, adapted in the light of Directive No 69/74/EEC and which, as amended in 1970, provides that:
»For ansættelse af varer, der fraføres told oplag eller indretninger, hvor de er an bragt foreløbigt eller midlertidigt, gælder for så vidt angår hensyntagen til den be talte pris eller den pris, der skal betales, følgende særlige bestemmelser: a) ... b)...
'For the purpose of determining the value of goods released from bonded warehouses and places of provisional or temporary storage where the price paid or payable is taken into account the following special provisions shall apply: