natgillin/translations-raw huggingface dataset:
På grund af sin hybride karakter - det dækker både fællesskabsanliggender og spørgsmål i forbindelse med det politiske samarbejde samt andre eventuelle former for samarbejde - er Det europæiske Råd det sted, hvor problemet med hensyn til valget af arbejdsmetoder, navnlig på nye områder inden for Fællesskabets virksomhed, opstår i dets mest konkrete form.
Because of its hybrid nature - covering both Community and Political Co-operation matters and other possible forms of co-operation - the European Council is the point at which the problem of choice of working methods, in new policy areas in particular, arises in its most immediate form.
Erfaringen har vist, at når Fællesskabet med det forøgede med lemstal forsøger at opnå hurtige fremskridt i en ny retning, kan de strenge proceduremæssige regler, der gælder for aktioner i henhold til Traktaten, være en hæmsko for nogle deltagere og en anstødssten for alle.
Experience has shown that when the Community, with its increased number of members, tries to make rapid progress in a new direction, the strict procedural rules that apply to actions undertaken within the Treaty may act as a disincentive for some participants and a stumbling-block for all.
Det er ofte vanskeligt at indpasse emnet i de gængse juridiske rammer for den hidtidige fælles politik, og det kan være svært at finde specifikke bestemmelser i Traktaten, som giver ubestridelige beføjelser til og kan virke som retsgrundlag for en fællesskabsaktion.
The subjectmatter is often difficult to fit into the familar legal frame work of earlier common policies and it may be hard to find specific Treaty provisions that provide indisputable authority and a legal base for Community action as such.
Nogle medlemsstater er utilbøjelige til at indgå juridisk bindende forpligtelser i en tidlig fase i samarbejdet.
Some States are reluctant to accept binding legal obligations in the early stages of collaboration.
Det er blevet anført, at denne utilbøjelighed kan blive underbygget af den betragtning, at enhver fællesskabslovgivning på et nyt område kan fortolkes, som om den giver Fællesskabet enekompetence til at handle udadtil på det på gældende område.
It has been said to us that this reluctance can be reinforced by the consideration that any Community legislation in a new sphere may be construed as giving the Community exclusive external competence in that area.
Den løsning, der ofte foreslås - anvendelse af uortodokse metoder og procedurer, med undtagelse af formelle traktatmæssige forpligtelser - bør gribes realistisk og yderst forsigtigt an.
The solution often put forward - use of unorthodox methods and procedures falling short of formal Treaty commitments -needs to be approached with realism and with extreme caution.
Vi har nævnt, at det er en udbredt opfattelse, at en spredning af mindre forpligtende foranstaltninger kunne svække den eksisterende fælles politik, fællesskabsinstitutionerne og sluttelig Traktaten selv.
We have mentioned the widely-felt concern that the spread of weaker forms of commitment could undermine the force of existing common policies, of the Community institutions and ultimately of the Treaty itself.
Der er også mere umiddelbare praktiske problemer.
There are more immediate practical problems as well.
Hvis man ubetænksomt øger antal let af nye procedurer og nye former for forpligtelser, føjes der nye dele til maskineriet, medlemsstaternes indbyrdes forhold kompliceres yderligere, og derved tiltager risikoen for forvirring og træghed.
The careless proliferation of new procedures and types of engagement adds new branches to the machinery, increases the complexity of relations between Member States and thus multiplies the risks of confusion and lourdeur.
Det bliver også vanskeligere at skaffe sig et klart overblik over rækkevidden af de fælles aktiviteter, og det bliver svært at garantere, at man får øje på forbindelserne mellem de forskellige områder, og, at arbejdet på de pågældende felter harmoniseres i overensstemmelse her med.
It also increases the difficulty of taking a clear .overall view of the range of common activity, and makes it hard to guarantee that links between the various fields will be spotted and work in them harmonized accordingly.
Under hensyn til den hidtidige erfaring bør det være muligt at fastlægge en rolle for de ikke-traktatmæssige metoder i det udvidede Fællesskab ud fra en erkendelse af, at de undertiden kan være nyttige, men uden at overse faren ved en uhæmmet anvendelse deraf.
It should be possible, taking account of past experience, to define a role for nonTreaty methods in the enlarged Community that acknowledges their occasional usefulness while avoiding the perils of proliferation.
Vi foreslår følgende fremgangsmåde i tre led.
We suggest the following three-point approach.
For det første skal spørgsmålet om valget af metoder på et nyt område altid træffes i form af en klar og bevidst beslutning efter overvejelse af alle sagens faktorer.
First, the question of the choice of methods in a new sector must always be settled by a clear and conscious decision after consideration of all the factors.
Det bør i denne forbindelse undersøges, om det vil være muligt at finde hjemmel i artikel 235 i Traktaten om oprettelse af Det europæiske økonomiske Fællesskab.
In this consideration, priority must be given to the possibility of acting under Article 235 of the Treaty establishing the European Economic Community.
Denne artikel løser problemet med hensyn til retsgrundlaget, idet Rådet bemyndiges til at udfærdige de passende forskrifter til iværksættelse af en politik på områder, hvor det "viser sig påkrævet for at virkelig gøre et af Fællesskabets mål ... og denne Traktat ikke indeholder for nøden hjemmel hertil".
This Article solves the problem of a legal base by empowering the Council to take appropriate measures to establish policies in areas where they are "necessary to attain .. one of the objectives of the Community and this Treaty has not provided the necessary powers".
Kun såfremt det er klart umuligt at følge den slagne vej for fællesskabslovgivning i henhold til denne artikel (der kræver enstemmighed), og såfremt den pågældende aktion ikke desto mindre kan bidrage til fremskridt inden for Fællesskabet, bør andre, mindre traditionelle metoder overvejes.
Only if the route of normal Community legislation under this Article (which requires unanimity) is clearly impossible, and if the action in question can nevertheless contribute to progress in the Community, should other less traditional methods be contemplated.
Under disse omstændigheder bør ingen løsning, som gør det muligt for medlemsstaterne at komme til enighed om fælles aktioner, uden videre udelukkes.
In these circumstances no solution should be prima facie excluded which allows Member States to agree on actions in common.
Når det vedtages at gribe til ikke-traktatmæssige metoder og forpligtelser, må disse for det andet ikke isoleres fra fællesskabsanliggender i snævrere forstand.
Secondly, when nonTreaty methods and obligations are adopted, they must not be pursued in isolation from Community affairs in the narrower sense.
Det europæiske Råd indtager en enestående plads, som giver det mulighed for at overskue det fulde omfang af det traktatmæssige og det ikke-traktatmæssige samarbejde, og regerings cheferne bør - sammen med Kommissionen - overvåge udviklingen af de forskellige former for virksomhed og i den fornødne udstrækning udøve en koordinerende indflydelse.
The European Council is uniquely placed to survey the whole spread of Treaty and nonTreaty co-operation, and Heads of Government - together with the Commission - should keep watch on the development of the various types of activity and exercise a co-ordinating influence as necessary.
Når bestræbelserne på de forskellige områder ser ud til at gå i forskellige retninger, bør Det europæiske Råd f.eks. påminde om det primære mål for den pågældende politik, som alle skal respektere.
When, for instance, efforts made in the different frameworks seem to be pulling in contrary directions the European Council should reassert the primary policy objective which all concerned must respect.
Denne samordning kan især vise sig værdifuld, når den bruges til at koordinere Fællesskabets politik og foranstaltninger inden for det politiske samarbejde.
This co-ordination can be particularly valuable when applied between,Community policies and actions taken in Political Co-operation.
Medlemsstaterne har ofte
Member States often
- 30 - de samme både økonomiske og politiske interesser i et givet eksternt anliggende, og de to former for samordnede aktioner, der tager hensyn til disse interesser, kan med fordel styrke hinanden.
- 30 - have both economic and political interests in common in a given external issue, and the two types of joint action corresponding to these interests can fruitfully reinforce each other.
For at opnå den størst mulige effektivitet bør der også på de forskellige niveauer under Det europæiske Råd fortsat være plads til en vis fleksibilitet i de fælles drøftelser af det politiske samarbejde og andre fælles skabsanliggender .
For maximum effectiveness, a certain flexibility in the joint handling of PoCo and Community considerations should continue to be tolerated below the European Council level as well.
For det tredje bør det ved anvendelse af ikke-traktatmæssige metoder gøres klart (undtagen for så vidt angår det politiske samarbejde), at de udgør en foreløbig løsning, en første fase i samarbejdet.
Thirdly, where nonTreaty methods are used it should be clear (except in the case of Political Co-operation) that they represent a provisional solution, a first phase in the procedures of co-operation.
Det vil i almindelighed på et senere tidspunkt være muligt at gå videre og udforme traktatmæssige forpligtelser, måske i form af en konsolidering af flere isolerede bestræbelser i én enkelt fælles politik.
Generally it will be possible to move on at a later stage to the formulation of Treaty obligations which might take the form of the consolidation of several separate efforts in a single common policy.
Uanset hvor lang tid det måtte tage, bør det være reglen, at man udefra bevæger sig ind på Traktatens område.
However long it takes, this trend of movement from outside to inside the Treaty should be the normal one.
Fællesskabets ministerråd indtager en dobbeltstilling.
The Community Council of Ministers has a dual nature.
Som fællesskabsinstitution skal det opfylde de forpligtelser, der påhviler det i henhold til traktaterne, dets beføjelser hidrører udelukkende fra traktaterne, og.det skal udøve disse beføjelser i overensstemmelse med de procedurer, der er fast lagt i traktaterne.
As an institution of the Communities it has to fulfil the duties entrusted to-it in the Treaties, derives its powers exclusively from the Treaties and has to exercise them according to the procedures laid down therein.
På den anden side er Rådet i betydningsfulde henseender et egentligt mellemstatsligt organ. Det er sammensat af repræsentanter for medlemsstaternes regeringer.
On the other hand the Council is, in a significant sense, intergovernmental It is composed of members of the Governments of Member States.
De to sider af Rådets virksomhed, der svarer til dets dobbelt stilling - harmoniseringen af de enkelte medlemsstaters synspunkter og interesser og det heraf følgende kollektive lovgivningsarbejde - bør ideelt set indgå i en konstruktiv enhedsproces .
The two phases of Council activity which correspond to this dual nature - the harmonization of national views and interests among its members and the collective legislative decisions which follow - should ideally form part of a single constructive process.
Når Rådets arbejde ikke altid har været så harmonisk og produktivt, som dette forudsætter, kan det i nogen grad skyldes den meget store arbejdsbyrde, der er blevet lagt på Rådet.
If the Council has not always worked as harmoniously and as productively as this implies, the fault may lie partly with the particular accumulation of burdens it has been made to bear.
Der er grænser for hvor mange opgaver, der kan løses af et organ med ni medlemmer, som kun træder sammen med mellemrum, og antallet af endelige beslutninger samt hele tempoet i Fællesskabets udvikling må derfor blive beskedent.
The sheer amount of business that a nine-man body not in permanent session can cope with is limited, and the output and the whole pace of Community development is bound to be limited in consequence.
Der har også været en stigende tendens til en forskydning i ligevægten mellem de to faser i Rådets arbejde.
There has also been a growing tendency to dislocate the two phases of the Council's operation.
Der er blevet anvendt mest energi og opfindsomhed på den første fase, dvs. de interne rådsforhandlinger, og der er ikke længere den stærke følelse af et fælles ansvar for, at der skabes nyttige resultater.
Far more energy and ingenuity has been expended on the process 'of negotiation within the Council and the sense of collective responsibility for producing useful results has declined.
Selve forhandlingsklimaet er i dag stærkt præget af snævre nationale interesser, og der er derfor i højere grad tale om mellemstatslige forhandlinger.
The mood of the negotiation itself has become narrowly national, and hence more intergovernmental in character.
Dette er symptomer på den generelle udvikling i staternes holdninger, som har svækket de mere "overnationale" institutioners stilling og øget Rådets betydning i forhold til Kommissionens "; ; lenfor Fællesskabets struktur.
These are symptoms of the general evolution in States' attitudes that has weakened the standing of the more "supranational" institutions and increased the significance of the Council relative/to the Commission within the Community machine.
Problemerne
The Problems
Den øgede betydning er imidlertid ikke blevet ledsaget af en større effektivitet. Det generelle problem - de overdrevne anstrengelser, der udfoldes i Rådet og dets underordnede instanser, og de utilstrækkelige resultater - er allerede blevet nævnt.
This increased significance has not, however, gone hand in hand with improved performance.
Der skal her gives en mere detaljeret analyse af hele problematikken.
It needs to be analyzed in rather more detail here.
For det første er selve arbejdsbyrden blevet uoverkommelig, og arbejdsmetoderne har ikke gjort forholdene bedre.
Firstly, the sheer burden of business has become unmanageable, and the way in which it is handled has not helped.
Dagsordnerne er overfyldte og dårligt opstillede, idet der generelt ikke sondres mellem betydningsfulde og mindre betydningsfulde spørgsmål.
Agendas are overcrowded and badly organized, making no regular distinction between major items and minor ones.
De vedtagne regler for forberedelse og procedure tilsidesættes jævnligt, hvilket fører til endnu større spild og til, at kræfterne i endnu større omfang anvendes forkert.
The agreed rules on preparation and procedure are constantly disregarded, causing more waste and misdirection of effort.
Formandskabet, der bør tage ansvaret for at holde disciplin på disse områder og mere generelt for at lede Rådet frem til hurtige og konkrete resultater, har selv alt for ofte været præget af mangel på disciplin og konsekvens.
The Presidency, which should take responsibility for imposing discipline in these matters and more generally for guiding the Council towards early and valid results, has itself suffered all too often from lack of discipline and of coherence.
Den stærke, objektive, men politisk "følsomme", centrale styring, som de skiftende formandskaber skulle sikre, er blevet undtagelsen snarere end reglen; klager over politisk forudindtagethed har vekslet med klager over mangelfuld administration, og undertiden er der blevet klaget over begge disse ting samtidig.
The strong, objective but politically sensitive control from the centre which the rotating Presidency was meant to guarantee has not been achieved with any regularity; complaints of political bias and administrative inadequacy have alternated and sometimes been combined.
Det hævdes af og til, at et ringe formandskab kun har begrænsede muligheder for at skade Fællesskabet, og dette kan være rigtigt i det omfang, forsyndelserne har karakter af konkrete handlinger.
It is sometimes argued that the power of a bad Presidency to harm the Community is strictly limited, and this may be true so far as damage from sins of commission is concerned.
Men et sådant formand skabs virkelige, synder er undladelsessynderne.
But the real sins of such a Presidency are sins of omission.
Det er hverken i stand til at skabe et sammenhængende arbejdsmønster eller at bibringe de talrige organer, hvor det fører forsædet, en klar forstå else af deres opgaver.
It fails to provide a coherent working pattern, to inspire the numerous bodies it chairs with a clear understanding of their tasks.
Det formår ikke at holde orden under drøftelserne, evner ikke at samle sig om de virkelige hindringer og er ude af stand til at presse løsninger igennem.
It fails to impose discipline in discussion, to focus on the real obstacles and exert pressure for solutions.
Det formår ikke at holde sansen for proportioner og realisme levende eller at hænge de stater ud, der sinker sagernes behandling uden rimelig grund. De skuffende resultater taler for sig selv.
It fails to assert a sense of realism and proportion and to expose States which are holding up business for inadequate reasons .
For det andet er Rådets stilling som den øverste magtfaktor i et vertikalt hierarki ved at blive undermineret.
Secondly, the Council's position as the main seat of authority in the vertical hierarchy is being eroded.
Det har over ladt mange betydningsfulde spørgsmål til Det europæiske Råds afgørelse, hvilket tilsyneladende snarere skyldes Rådets eget end regeringschefernes ønske.
It has surrendered many major decisions - apparently by its own will rather than that of the Heads of Government - upwards to the European Council.
Man gør sig mindre ofte klart, i hvor høj grad Rådet har kompromitteret sin stilling som eneansvarlig for beslutningerne, fordi det ikke har evnet at styre underordnede arbejdsgrupper.
It is less often appreciated how far the Council's overall responsibility for decisionmaking has been compromised by its failure to assert control over low-level working groups.
Vi finder det rigtigt, at meget af det tekniske arbejde med forslagene betroes sådanne grupper for at gøre det lettere for Rådet at træffe sin endelige afgørelse.
As we shall argue, it is right that much of the technical "processing" of proposals should be delegated to such bodies, to assist the Council in taking its eventual decisions.
Men alt for mange arbejdsgrupper synes i dag at indtage en stilling som selvstændigt forhandlingsforum, hvor selv ganske underordnede embedsmænd fra medlemsstaterne kan blokere videre forhandlinger ved at henvise til "politiske" hindringer, som deres politiske overordnede næppe ville anerkende.
But too many working groups today seem to have become autonomous negotiating fora, where quite junior national officials can block progress by appealing to "political" obstacles which their political masters might well fail to acknowledge.
Manglerne ved et svagt eller inkonsekvent formand skab bliver forstørret på disse lavere niveauer, og sager kan her henligge formålsløst i årevis, uden at ministrene nogen sinde får mulighed for at tage stilling til deres betydning.
The deficiencies of a weak or incoherent Presidency are magnified at these lower levels, and dossiers may languish there aimlessly for years without Ministers ever having a chance to consider their merits.
For det tredje er der et problem, der især vedrører udenrigsministrenes rådsmøder: den svigtende kollegialitetsfornemmelse, der skyldes det uregelmæssige fremmøde.
Thirdly, there is a problem affecting mainly the Foreign Affairs Council: the loss of collegiate sense arising from irregular attendance.
Hvis ministrene overhovedet møder op, deltager de måske kun i en del af samlingen, og de, der er med fra starten, kan aldrig vide, hvem de vil møde, og hvem de skal forhandle med. Der er ikke gjort noget rationelt forsøg på at indføre et princip om begrænsning af antallet af de tilstedeværende embedsmænd.
Ministers, if they come at all, may fly in for only part of a session, and those arriving at the beginning can never be sure who they are going to meet and negotiate with. The number of officials present has not been controlled on any consistent rational principle.
Det er symptomatisk, at udenrigsministrene har måttet arrangere faste "uformelle" møder for at få mulighed for at tale sammen: disse møder kan måske lette, men ikke træde i stedet for det egentlige Råds pligter på lovgivningsområdet.
It is symptomatic that Foreign Ministers have had to arrange regular "informal" meetings where they actually have some chance of talking to each other: these meetings can perhaps ease, but cannot ever take over, the legislative duties of the Council proper.
For det fjerde har Rådets struktur været ude for en slags horisontal opløsning, efterhånden som fællesskabsanliggenderne har for grenet sig ud i en række forskellige sektorer med meget detaljerede emner og med egne proceduretraditioner.
Fourthly, the Council structure has suffered a kind of horizontal disintegration as Community business has diverged into a number of separate sectors with a highly-detailed subjectmatter and procedural traditions of their own.
Antallet af fagministerråd er vokset, og i kølvandet på dem er der opstået særlige udvalg af
Specialized Council meetings have multiplied, and under them special preparatory
- 34 -embedsmænd, hvis arbejde enten overlapper eller svækker De faste re præsentanters Komités oprindelige funktioner. Der finder ikke nogen fast koordination sted på rådsplan for at modvirke disse tendenser.
- 34 -committees of officials have appeared which either duplicate or detract from the original functions of COREPER.
Det "generelle" Råd af udenrigsministre er ophørt med at være generelt med hensyn både til at styre arbejdet i fagministerrådene og til at skabe et forum for drøftelse af alle nye spørgsmål af betydning.
The "General" Council of Foreign Ministers has ceased to be General either in the sense of directing the work of the separate Councils, or in the sense of providing a forum for the discussion of all major new issues.
Af egne funktioner har det endnu mindst tre tilbage, som er vigtige.
It retains at least three important functions of its own.
Det optræder som fagministerråd for institutionelle spørgsmål og for for bindelserne med tredjelande; det danner et "politisk" forum, hvor visse meget politisk ømtålelige tekniske spørgsmål kan drøftes (f.eks. atomenergi); og det træffer afgørelse i en række sektorer, hvor man har besluttet ikke at sammenkalde et fagministerråd (stål, tekstiler), Men det kan ikke gøre sig håb om at styre, endsige diktere arbejdet i de øvrige råd, f.eks.
It acts as a "specialized" Council for institutional questions and external affairs; it offers a "political" forum where certain technical matters of high political sensitivity can be discussed (e.g. nuclear energy); and it takes decisions in a number of sectors where it has been decided not to convene a separate formation of the Council (steel, textiles).
Konflikter inden for de vigtigste fagministerråd kan i dag kun søges løst på Det europæiske Råds plan.
The resolution of conflicts among the major formations of the Council can nowadays be attempted only at European Council level.
Vort forslag til løsning af Rådets problemer er ganske ligetil.
Our approach to the problems of the Council can be stated quite simply.
Det er ikke den institutionelle magtbalance, der skal ændres, selv om dette kunne lade sig gøre.
It is not the balance of institutional powers which needs to be changed, even if it could be.
I dag indgår Det europæiske Råd i denne balance; da dette organ er overordnet Ministerrådet, betyder det nødvendigvis en ændring af sidstnævntes betydning.
That balance today incorporates the European Council, a body above the Council of Ministers which necessarily modifies the latter's role.