natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Anvendelsesområdet for den fælles beslutningsprocedure, der nærmer sig en vetoret for Europa­Parlamentet, omfat­ter for øjeblikket fjorten områder, herunder etableringsret (artikel 54), det indre marked (artikel 100 A og 100 B), miljø (artikel 130 S, stk. 3) og artiklerne 56, 57, stk. 1 og 2, 126, stk. 4, 127, stk. 2, 130 I, 103, stk. 5, 104 A og Β og 108, stk. 3.
Articles 56, 57(1) and (2), 126(4), 127(2), 130i, 103(5), 104(a) and (b), and 108(3).
Disse artikler vedrører ofte områder, der tidligere var omfattet af samarbejdsproceduren.
Many of these articles govern areas previously covered by the cooperation procedure.
c. Udvidelse af anvendelsesområdet for den fælles beslutningsprocedure
If either of the institutions fails to approve the text by the deadline, the proposal is rejected.
Det skal bemærkes, at den fælles beslutningsprocedure kun midlertidigt har begrænset anvendelsesområde.
— where the Council confirms its common position (as in point 4) by a qualified majority (or unanimously where the Commission disagrees) with in six weeks of expiry of the period granted to the Conciliation Committee, possibly with amendments proposed by Parliament.
En at de to institutioner godkender ikke den fores­låede retsakt inden for samme frist: forslaget er for­kastet.
In this case the act is finally adopted, except
b. godkender ikke noget fælles udkast: forslaget anses for ikke­vedtaget, medmindre
— where Parliament rejects it within six weeks by an absolute majority of its Members.
I EF­traktaten er det nemlig udtrykkelig fastsat, at spørgs­målet om udvidelse af anvendelsesområdet for den fæl­les beslutningsprocedure skal tages op på regeringskon­ferencen i 1996.1 artikel 189 B, stk. 8, hedder det således: "Anvendelsesområdet for den fremgangsmåde, der er fastsat i denne artikel, kan efter fremgangsmåden i arti­kel N, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union udvi­des på grundlag af en rapport, som Kommissionen skal forelægge Rådet senest i 1996".
This restriction on the scope of the codecision procedure (as the procedure under Article 189b is referred to here inafter for readers' convenience) is only temporary, since the Treaty provides for it to be widened by expressly placing it on the agenda of the 1996 Intergovernmental Conference.
— Rådet inden for en frist på seks uger efter udløbet af den for Forligsudvalget gældende frist med kvalificeret flertal (med enstemmighed, hvis Kommissionens holdning er negativ) fastholder den fælles holdning (jf. punkt 4), eventuelt med Parlamentets ændringsforslag; i så fald er ret­sakten endeligt vedtaget, medmindre
Article 189b(8) states that 'the scope of the procedure under this Article may be widened, in accordance with the procedure provided for in Article N(2) of the Treaty on European Union, on the basis of a report to be submitted to the Council by the Commission by 1996 at the latest'.
En udvidelse af den fælles beslutningsprocedures anvendelsesområde vil gøre det muligt at gennemføre en dobbelt målsætning:
The deadlines of three months or six weeks can be extended by one month or two weeks respectively by joint agreement between the Council and Parliament.
— gradvis udvikle Parlamentet til en institution med fuld lovgivningskompetence; b. Frister
— enabling Parliament to evolve towards full legislative capacity;
Fristerne på tre måneder og seks uger kan forlænges med henholdsvis en måned og to uger ved fælles over­enskomst mellem Rådet og Parlamentet.
At present the codecision procedure, which can be regarded as a right of veto conferred on Parliament, covers 14 fields under the EC Treaty, including freedom of establishment (Article 54), the internal market (Articles 100a and 100b), the environment (Article 130s(3)), and
— bidrage til at opfylde det generelle mål om forenkling af beslutningsprocessen, bl.a. ved at ophæve samar­bejdsproceduren.
— and contributing to the general aim of simplifying the decisionmaking process, mainly by scrapping the coop eration procedure.
Sondringen mellem obligatoriske og ikkeobligatoriske udgifter skal begrænse EP's budgetbeføjelser.
Articles 203 of the EC Treaty, 177 of the EURATOM Treaty and 78 of the ECSC Treaty.
— Når det gælder de obligatoriske udgifter, kan EP kun foreslå Rådet forskellige ændringer.
— As far as compulsory expenditure is concerned, the EP may only propose modifications to the Council.
Rådet træffer altid afgørelse om disse forslag med kvalificeret flertal, men under forskellige betingelser, alt efter om ændringsforslagene medfører en forhøjelse af en institutions sam lede udgifter eller ej.
The latter always acts on these proposals by a qualified majority, though the conditions vary according to whether or not the proposed modifications would increase the overall expenditure of any of the institutions. Thus:
— Er der tale om en forhøjelse, kræves der kvalificeret flertal i Rådet for at få "godkendt" ændringsforslaget.
• if there is an increase, the Council must act by a qual­ified majority in 'accepting' a proposed modification;
— Er der ikke tale om en forhøjelse, kræves der kvalificeret flertal i Rådet for at få "forkastet" ændringsforslaget.
• if there is no increase, the Council must act by a qual­ified majority in 'rejecting' a proposed modification.
Denne sondring giver EP's ændringsforslag større vægt i det andet tilfælde.
The consequence of this distinction is to give more weight to the EP's proposed modifications falling within the sec­ond category.
Budgetproceduren omfatter først og fremmest bestemmelse af udgifternes art, fastsættelse hvert år af udgifternes størrelse og de tilsvarende nødvendige indtægter og endelig kontrol med budgettets gennemførelse.
The budgetary procedure consists in determining the nature of the expenditure, establishing the annual amount of such expenditure and the revenue necessary to cover it, and finally in exercising control over the implementation of the budget.
I det følgende gennemgås især EP's beføjelser med hensyn til opstilling og vedtagelse af budgettet.
The powers vested in the EP with regard to the preparation and adoption of the budget are described below.
Disse artikler har ikke altid set sådan ud.
The provisions they embody have not, however, always been the same.
Før 1970 blev EP blot hørt om Rådets budgetforslag.
Before 1970, the EP was simply consulted on the draft budget adopted by the Council.
Hvis EP foreslog ændringer til budgetforslaget, var Rådet forpligtet til at ind lede en andenbehandling og vedtog derefter det endelige budget.
If modifications were pro­posed by the EP, the Council was obliged to give the bud­get a second reading before finally adopting it.
Med traktaterne af 22.4.1970 og 22.7.1975 om ændring af visse af EF-traktatens budgetbestemmelser (og indførelse af EF's egne indtægter) udvidedes EP's beføjelser gradvist.
Since the entry into force of the Treaties amending Certain Budgetary and Financial Provisions of the Treaties of 22 April 1970 and 22 July 1975 (and introducing the Community's own resources), the powers of the EP have been progressively extended.
— EP og Rådet - ofte for et budget, der langt overstiger de almindelige betingelser for at anvende denne sats, og som kræver, at EP og Rådet træffer en fælles afgørelse.
In practice, the application of this rate has proved to be extremely complicated and, very often, because of the rapid increase in Community expenditure, the budgetary authority - the EP and the Council - is very often faced with a budget well above the ceiling obtained by the application of this rate, so that the EP and the Council have to agree on a new rate.
I Domstolens dom i sag 34/86, Rådet mod EP, om 1986budgettet (senest bekræftet i dom af 7.12.1995, sag C41/95) blev denne pligt til at nå til enighed understreget specielt.
The rul­ing of the European Court of Justice in Case 34/86 (Council ν EP concerning the 1986 budget; this was most recently confirmed by the judgment of 7 December 1995 in Case C-41/)5) laid particular emphasis on the obliga­tion to reach an agreement.
Den ene af budgetmyndighedens parter kan ikke træffe budgetafgørelser ensidigt.
A unilateral declaration by one arm of the budgetary authority is unacceptable and the budgetary procedure cannot be closed without agree­ment having been reached.
Budgetbehandlingen kan kun afsluttes, hvis begge parter er enige.
— second stage: the Council establishes the draft bud­get, which is submitted by 5 October;
Med hensyn til de obligatoriske udgifter (OU) kan EP kun foreslå ændringer. For så vidt angår de ikkeobligatoriske udgifter (IOU) (disse begreber omtales nedenfor), kan EP derimod foretage ændringer.
The EP may only propose modifications to the Council in respect of compulsory expenditure (CE), but may table amendments in respect of non-compulsory expenditure (NCE) (the concepts of compulsory and non-compulsory expenditure are discussed below);
Generelt træffer Rådet og EP i fællesskab afgørelse om budgettet, ¡det EP dog har den stærkeste position.
Generally speaking, then, budgetary decisions have to be taken jointly by the Council and the EP, although the lat­ter plays the dominant role.
Det er EP, der ved afslutningen af budgetbehandlingen vedtager budgettet, og dets formand, der fastslår, at det er ende ligt vedtaget.
On completion of the proce­dure the EP adopts the budget and its President declares that it has been finally adopted.
Med traktaten af 22. juli 1975, fik EP udtryk keligt ret til at forkaste Rådets budgetforslag som helhed, når vægtige grunde taler herfor, og til at kræve at få forelagt et nyt forslag (ændring af den daværende EØF-trak-tats artikel 203, stk. 8).
The Treaty of 22 July 1975 confers on the EP the express right to reject the draft budget drawn up by the Council in its entirety if there are important reasons, and to ask for a new draft to be submitted to it.
— I fjerde fase tager Rådet endelig stilling til EP's ændringsforslag(OU).
— fourth stage: the Council takes a final decision on the EP's proposed modifications (CE).
Endvidere kan Rådet modificere EP's ændringer (IOU) (inden for en frist på 15 dage efter forelæggelsen).
It may still submit modifications within fifteen days to the EP's amendments (NCE);
— I femte og sidste fase kan EP ændre Rådets modifikationer af EP's oprindelige ændringer.
— fifth and final stage: the EP may amend the modifica­tions made by the Council to its original amendments.
Det vedtager derpå budgettet (inden for en frist på 15 dage efter forelæggelsen).
It then establishes the final version of the budget (15 days following submission).
Når denne procedure er afsluttet, fastslår EP's formand, at budgettet er endeligt vedtaget.
On completion of this procedure the President of the EP declares that the budget has been finally adopted.
Sondring mellem obligatoriske og ikkeobligatoriske udgifter
Distinction between compulsory and non-compul­sory expenditure
Anvendelsen af EØF-Traktatens artikel 203 vedrørende budgetbehandlingen har voldt mange problemer.
The application of Article 203 EECT, which deals with the budgetary procedure, gave rise to a number of problems.
Siden 1978 er der hvert år opstået uenighed mellem EP og Rådet under budgetbehandlingen, dels af politiske grunde, og dels på grund af den juridiske fortolkning af bestemmelserne i denne artikel.
From 1978 onwards, the EP and the Council clashed in every annual budget debate, both for political reasons and in respect of the legal interpretation of the provisions of the article.
I juni 1982 vedtog bud getmyndighedens to parter på EP's foranledning en fæl leserklæring om forskellige foranstaltninger, som skulle sikre en bedre afvikling af budgetproceduren.
In June 1982, at the EP's request, the two arms of the budgetary authority adopted a joint declara­tion on various measures to improve the budgetary pro­cedure.
I denne erklæring foreslås det at klassificere de løbende udgifter for hver enkelt budgetpost i OU og IOU, og der blev vedtaget en fremgangsmåde for klassificeringen af nye udgifter.
This declaration proposed that existing expendi­ture be classified into CE and NCE item by item, and laid
Ovennævnte budgetbehandling er baseret på en sondring mellem de udgifter, der er en nødvendig følge af traktaten eller retsakter udstedt i henhold til denne (OU), og de øvrige - såkaldte ikkeobligatoriske - udgifter (IOU).
This budgetary procedure is based on a distinction
Den Europæiske Unions Struktur og opbygning
How the European Community works until 1999).
— visse kapitler i undersektion B2 om EUGFL, Udviklingssektionen, og den fælles fiskeripolitik;
— some chapters under subsection B2, EAGGF-Guidance Section and the common fisheries policy;
— en del af undersektion B7 om udviklingshjælp;
— part of subsection B7, development aid;
Endelig var det målet med fælleserklæringen at indskrænke EP's aktionsmargen til fordel for en mere aktiv meningsudveksling mellem budgetmyndigheden og den lovgivende myndighed.
— the lump sum refunds to the Member States, in par ticular of costs incurred in collecting the Community's own resources (sub-section BO).
— standardrefusionen til medlemsstaterne, især omkostningerne i forbindelse med opkrævningen af egne ind tægter (undersektion BO).
On the one hand, the fixing of ceilings by regulation is regarded as something to be avoided; on the other, the budgetary authority may initiate new expenditure through the budget.
Forholdet mellem obligatoriske og ikkeobligatoriske udgifter er blevet ændret klart til fordel for de ikke-obligatoriske udgifter siden 1988, hvor de første finansielle over slag med udløb i 1992 blev fastlagt (for øjeblikket foreligger der en tilsvarende aftale for perioden frem til 1999).
It has been claimed many times in the EP that the distinction between compulsory and non-compulsory expenditure is no longer meaningful, particularly in the light of the financial provisions of the interinstitutional agreement and its five-year financial perspective.
EP har gentagne gange konstateret, at sondringen mel lem obligatoriske og ikkeobligatoriske udgifter ikke længere er tidssvarende, navn lig i lyset af de finansielle forskrifter i den interinstitutionelle aftale og de femårige finansielle overslag.
The relationship between compulsory and non-compulsory expenditure has shifted tangibly towards non-compulsory expenditure since 1988, when the first financial perspective, projected until 1992, was established (a corresponding agreement is currently in force for the period
FÆLLESSKABETS INDTÆGTER OG UDGIFTER
THE COMMUNITY'S REVENUE AND EXPENDITURE
— afgørelse af 21. april 1970 om udskiftning af med lemsstaternes finansielle bidrag med Fællesskaberne egne indtægter;
— Decision of 21 April 1970 on the replacement of the Member States' financial contributions by the Communities' own resources.
— ny afgørelse af 1. januar 1995 (trådt i kraft i 1996) om ordningen med Fællesskabernes egne indtægter;
— Further Decision of 1 January 1995 (taking effect in 1996) on the Community's own resources system.
— vedrørende optagelse af lån: EØF-traktatens artikel 235, Euratomtraktatens artikel 172 og 203 og EKSF-traktatens artikel 49;
— For loans: EEC Treaty: Article 235; Euratom Treaty: Articles 172 and 203; ECSC Treaty: Article 49.
— traktaten om Den Europæiske Union indeholder ingen selvfinansieringsmekanismer.
— The EU Treaty does not contain any financial provi­sions.
De Europæiske Fællesskaber skal sikres en vis grad af finansiel autonomi i Den Europæiske Union.
To provide the European Communities with a certain degree of financial autonomy.
Lånoptagelse
EXPENDITURE OBJECTIVES
Ordningen med egne indtægter til dækning af Fælles skabernes udgifter udgør grundlaget for Europa-Parlamentets budgetbeføjelser.
The provision for the Communities of resources of their own to meet their expenditure constituted the basis of the European Parliament's budgetary powers.
EKSF-afgiften
The ECSC levy
Kapitaltransaktionerne og gældsforvaltningen fremgår af et bilag til den sektion i budgettet, der omhandler Kommissionen; transaktionerne under EKSF og Den Europæiske Investeringsbank er derimod ikke beskrevet i dette bilag.
Providing the financial basis for the activities of the European Community and the European Union.
Kul- og Stålfællesskabet, der oprettedes i 1952, råder over en vis om end begrænset fiskal beføjelse.
The European Coal and Steel Community (created in 1952) enjoys fiscal powers, although these are limited.
Europa-Kommissionen har bemyndigelse til at opkræve en afgift på produktionen af kul og stål, hvis sats ikke må overstige 1%, medmindre Rådet ved afgørelse truffet med to tredjedeles flertal på forhånd har givet Kommissionen bemyndigelse hertil.
The European Commission is empowered to impose a levy on coal and steel; the rate of this levy may not exceed 1% unless the Commission obtains prior autho­rization from the Council, acting by a two-thirds majority.
Hvorvidt denne afgift bliver opretholdt efter 2002, hvor EKSF-traktaten udløber, kan der endnu ikke siges noget om.
How far the levy will be maintained after 2002, the year the ECSC Treaty expires, is at present unpredictable.
Tilvejebringelse af det finansielle grundlag for De Euro pæiske Fællesskabers og Den Europæiske Unions virksomhed. somhed.
The EC general budget is divided into six sections, for each of the institutions.
De egne indtægter blev skabt ved afgørelse af 21. april 1970 vedtaget på grundlag af artikel 201 i EØF-traktaten og artikel 173 i Euratom-traktaten.
They were created by the Decision of 21 April 1970, taken on the basis of Articles 201 EEC and 183 Euratom.
Denne afgørelse blev siden hen erstattet af afgørelsen af 7. maj 1985 om ord ningen med Fællesskabernes egne indtægter og af en til svarende afgørelse af 24. juni 1988.
This decision was replaced by the Decision of 7 May 1985 on the Communities' system of own resources.
— Landbrugsimportafgifter og sukkerafgifter (1997:2.015 mio ecu);
— agricultural levies and sugar production levies, (about ECU 2 015 million in 1997);
— toldafgifter i henhold til den fælles toldtarif (FTT) på import af varer til EF, der for 1997 anslås til 12.203 mio ecu;
— customs duties collected on the basis of the Common Customs Tariff (CCT) on imports to the Community, (about ECU 12 203 million in 1997);
— provenuet fra 1,4% af merværdiafgiften, opkrævet på grundlag af et ensartet beregningsgrundlag, der på for hånd er fastsat for hele EF (1997: ca. 34.588 mio ecu);
The rule of unity is still not respected, as appropriations for the European Development Fund (EDF) and borrowing and lending operations are not shown in the budget.
Der gælder de klassiske budgetprincipper såsom fuldstændigheds-, bruttoopgørelses- og specificeringsprincippet og princippet om etårighed.
— the product of a fixed rate of 1.4% in value added tax, collected from a base harmonized throughout the Community (about ECU 34 588 million in 1997),
Princippet om fuldstændighed er til dato ikke indarbejdet, eftersom bevillingerne til Den Europæiske Udviklingsfond (EUF) og långivningsaktiviteterne ikke er opført i budgettet.
CE used to account for more than three-quarters of the budget (mainly farm spending); since the 1988 financial reform, NCE has risen steadily to its present share of almost 50%.
Ved de enkelte bud getposter er der opført opdelte bevillinger: Betalingsbevillinger: Midler, der kan blive udbetalt i det pågældende regnskabsår.
In 1996 farm spending accounted for 50.3%, structural measures for 31.8%, internal policies for 6.1%, external policies for 5.4%, administration for 5% and reserves for 1.3%.
Forpligtelsesbevillinger: Midler til dækning i de efterfølgende regnskabsår af betalingsforpligtelser, der er indgået i det igangværende regnskabsår, f.eks. til
Within this framework, in addition to other sources of revenue the proportion of value added tax up to 1.4% is first exhausted; the remain­ing gap is then bridged by a Community levy amounting to the difference between the proceeds from VAT and the available proportion of GNP (about ECU 35 022 million in 1997). A corrective mechanism is applied to countries
— indtægter, der opkræves på grundlag af en sats fastlagt inden for rammerne af budgetproceduren under
At Parliament's suggestion, in June 1988 an interinstitu­tional agreement was reached between the Council, Commission and Parliament on budgetary discipline and
Den Europæiske Unions Struktur og opbygning ændringer i de økonomiske forhold; dog eksisterer der kun en margin til forhøjelser på 0,03% af det samlede BNI i EF.
How the European Community works tions to the inadequacy of own resources and called for a secure foundation for future funding by the provision of adequate Community own resources.
Parlamentet har i en lang række beslutninger i årenes løb påpeget, at de egne indtægter er for små, og krævet, at Fællesskabernes fremtidige finansiering sikres gennem tilstrækkelige egne indtægter.
In it the participants committed themselves to a five-year financial per spective, 1988-1992, which was annexed to the agree ment.
I begyndelsen udgjorde de obligatoriske udgifter mere end tre fjerdedele af budgettet (overvejende landbrugsudgifter), efter den finansielle reform i 1988 har der været en fortsat stigning i IOU-andelen op til det nuværende niveau på næsten 50%.
This was followed in 1993 by the current interinstitutional agreement, the content of which closely follows the first and now refers to a seven-year financial per spective (see table).
Da den tredje og fjerde indtægt i deres daværende form ikke kunne betragtes som egne indtægter, foreslog Parlamentet at erstatte de daværende moms- og BN I-indtægter med en ny tredje indtægt, der er baseret på en europæisk moms, som skulle være adskilt og identificerbar, den måtte ikke virke som en forhøjelse af momsbeskatningen af borgerne, men skulle derimod fastsættes som en identificerbar del af den aktuelle moms.
Since in their present form the third and fourth sources of revenue cannot be regarded as own resources, Parliament has proposed replacing the VAT and GNP resources by a new third resource, based on a European VAT that is separate and identifiable, and should not result in an increase in the VAT burden on the citizen but should represent an identifiable part of the VAT levied at present.
Fordelen ved denne ordning skulle ligge i, at der etableres en direkte forbindelse mellem Den Europæiske Union og skatteyderne, og samtidig sikres Unionen større finansiel autonomi.
The merit of this system would lie in creating a direct link between the European Union and the taxpayer, while securing greater financial independence for the Union.
På forslag af Europa-Parlamentet nåede Rådet, Kom missionen og Europa-Parlamentet i juni 1988 frem til "en interinstitutionel aftale om budgetdisciplin og for bedring af budgetproceduren".
On Parliament's special role as a result of its powers of decision in the budgetary sphere, *1.4.3.
Ifølge denne aftale for pligtede parterne sig til et femårigt finansielt overslag for 1988-1992, der var vedføjet som bilag til aftalen.
This financial forecast is the framework for interinstitutional budgetary discipline.
De finansielle overslag er referencerammen for den interinstitutionelle budgetdisciplin og angiver omfanget og sammensætningen af Fæl lesskabets forventede udgifter, bl.a. også til indførelse af nye politikker.
It contains details of the vol ume and breakdown of Community expenditure, including the development of new policies.
Institutionerne er klar over, at hvert af de fastlagte finansielle mål i de finansielle overslag udgør et årligt loft for Fællesskabets udgifter.
The institutions recognize that each of the financial objectives laid down in the perspective represents an annual ceiling for Community expenditure.
De forpligter sig til at overholde disse årlige maksimumsbeløb ved de fremtidige budgetprocedurer og sørge for, at det fastlagte beløb for IOU i de finansielle overslag ikke mindskes gennem en ændring af de forventede obligatoriske udgifter.
They undertake to respect these annual ceilings during the appropriate budgetary procedure and to ensure that any revision of the CE figure given in the financial perspective does not reduce the NCE figure.
De finansielle overslag kan justeres i tilfælde af væsentlige
The financial perspective can be updated in the light of substantial changes in the economic climate, although there is a margin of only 0.03% of Community GNP for increases. es.