natgillin/translations-raw huggingface dataset:
HOECHST / HAUPTZOLLAMT FRANKFURT AM MAIN hos Roche at købe et præparat, som Roche fremstiller på grundlag af to stof fer, sulfadoxin og trimethoprim, eller selv at fremstille det nævnte præparat på grundlag af disse stoffer, som leveres af Roche, samt at sælge præparatet over hele jorden bortset fra i USA;
It may sell the special medicinal preparation under its own trade-mark and in its own name but is not permitted to mention La Roche in its publicity without the express consent of that firm.
Hoechst kan sælge præparatet under eget varemærke og navn, men kan ikke henvise til Roche i sin annoncering uden udtrykkelig tilladelse fra dette sel skab; som modydelse »for overdragelsen af eneforhandlingen« har Hoechst forpligtet sig til at betale Roche et gebyr på 3 % af nettoudbyttet;
As consideration 'for the release of the distribution rights' Hoechst undertook to pay to La Roche a royalty of 3 % of the net turnover.
3 Hoechst indførte i 1971 og 1972 ti partier af det pågældende præparat, fremstillet af de to ovennævnte stoffer, som var leveret af Roche, ompakkede varen i mindre pakninger, på hvilke selskabet derefter for første gang anbragte varemærket »Borgal«, som var registreret i Forbundsrepublikken Tyskland i sel skabets navn; efter at Hauptzollamt Frankfurt am Main, sagsøgte i hovedsagen, havde fast slået, at der fandtes en licenskontrakt mellem Hoechst og Roche, og at varemærket »Borgal* blev anvendt, fastsatte det i en meddelelse om efterbetaling toldværdien for de pågældende præparater ved at forhøje prisen dels med de til Roche betalte afgifter, hvilken forhøjelse ikke længere anfægtes, dels med den formodede værdi af varemærket »Borgal«; det er den sidstnævnte forhøjelse, der er sagsgenstanden, idet toldkontoret finder, at varemærket »Borgal« i henhold til artikel 3, stk. 7 i forordning nr. 803/68 skal anses som et udenlandsk mærke, fordi Hoechst efter artikel 2, stk. 2 i samme forordning er »forbundet i forretningsmæssig henseende« med Roche, som er sælger af varerne og har hjemsted uden for Fællesskabets told område, samt at artikel 2 i forordning nr. 1788/69 ikke udelukker, at værdien af det nævnte varemærke indregnes i toldværdien.
In the course of 1971 and 1972, having imported ten consignments of the special medicinal preparation made up from the two abovementioned substances and supplied by La Roche, Hoechst repacked the product in smaller packages on which it subsequently affixed for the first time the trade-mark 'Borgal', registered in its name in the Federal Republic of Germany.
4 For så vidt angår de indførte varers toldværdi bestemmes det i artikel 1 og 2 i forordning nr. 803/68, at denne værdi formodes at være normalprisen, og at salgsprisen i almindelighed anses at svare til »normalprisen« ved salg på det åbne marked; imidlertid indeholder disse bestemmelser forbehold for det tilfælde, at den af talte pris er påvirket af handelsmæssige, finansielle eller andre forbindelser,
The Customs Office, the defendant in the main action, discovered the existence of a licensing agreement between Hoechst and La Roche and the affixing of the trade-mark 'Borgal' and consequently, by amended notice of assessment, determined the customs value of the special medicinal preparations in question by increasing their price both in respect of the
SAG 82/76 der måtte bestå mellem sælgeren og køberen, bortset fra den ved selve salget etablerede forbindelse (artikel 2, stk. 1, litra b)); ifølge forordningens artikel 2, stk. 2 skal to personer anses som forbundne i forretningsmæssig henseende, hvis en af dem under en eller anden form har interesser i den andens forretninger eller formuegoder, eller hvis de begge har fælles interesser i forretninger eller formuegoder.
It is the latter increase which is at issue as the Customs Office holds that in application of Article 3 (7) of Regulation No 803/68 the trade-mark 'Borgal' must be regarded as a foreign mark in view of the fact that Hoechst was 'associated in business' within the meaning of Article 2 (2) of that regulation with La Roche, the vendor of products established outside the customs territory of the Community and that the inclusion of the value of the trade-mark in the value for customs purposes is not excluded by Article 2 of Regulation No 1788/69.
I artikel 3 i forordning nr. 803/68, som omhandler indvirkningen på toldværdien af patenter, varemærker og andre rettigheder, bestemmes det i stykke 7, at et varemærke anses som udenlandsk og således skal medregnes ved fastsættelsen af toldværdien, blandt andet »når det tilhører ... b) en person, der er for bundet i forretningsmæssig henseende med en... person, [der uden for Fællesskabets toldområde har dyrket, frembragt, fremstillet eller udbudt til salg de varer, der værdiansættes.]«
4 In respect of the value for customs purposes of imported goods Articles 1 and 2 of Regulation No 803/68 provide that the value shall be taken to be the normal price and if a sale is actually carried out in the open market the sale price is in general deemed to correspond to the 'normal price'.
Det første spørgsmål drejer sig om, hvorvidt definitionen af forbundethed i forretningsmæssig henseende i forordningens artikel 2, stk. 2 også gælder for begrebet forbundethed, som det anvendes i artikel 3, stk. 7, litra b) i nævnte forordning; det tredje spørgsmål, som er stillet for det tilfælde, at det første spørgsmål be svares bekræftende, drejer sig om, hvorvidt en forbundethed som omhandlet i artikel 2, stk. 2 opstår »ved en kontrakt, hvorved der primært og mod gebyr overdrages en indenlandsk køber geografisk afgrænsede forhandlingsrettigheder af en udenlandsk vareleverandør og derudover vederlagsfrit indrømmes ham ret til selv at fremstille det indførte produkt efter den patenterede fremstillingsmetode af to patenterede fremstillingsstoffer, som han skal købe hos ovennævnte leverandørfirma.«
Article 2 (2) of the regulation provides that two persons are to be deemed to be associated in business if either of them has any interest in the business or property of the other or if they have a common interest in any business or property.
Da artikel 3, stk. 7 ikke selv nærmere fastlægger begrebet »person, der er for bundet i forretningsmæssig henseende med« en producent eller sælger uden for toldområdet, skal der for så vidt angår en sådan fastlæggelse henvises til artikel 2, stk. 2; den sidstnævnte bestemmelse indeholder ikke nogen antydning af, at den alene skulle angå artiklens første stykke; da denne bestemmelse tværtimod er at finde blandt de første af de artikler, som nævner de grundlæggende begreber for forordningens anvendelse, tyder
,5 Article 3 of Regulation No 803/68 relating to the incidence on the value for customs purposes of the existence of patents, trade-marks and other marks provides in paragraph 7 that a trade-mark shall be treated as a foreign trade-mark which must be taken into account in determining the value for customs purposes inter alia 'if it is the mark of ... (b) any person associated in business with ... any person by whom the goods to be valued have been grown, produced, manufactured, offered for sale or otherwise dealt with outside the customs territory of the Community'.
HOECHST / HAUPTZOLLAMT FRANKFURT AM MAIN alt på, at de nævnte vendinger i artikel 2, stk. 7 henviser til dens definition af »fobundethed i forretningsmæssig henseende«; denne fortolkning svarer i øvrigt både til forordningens generelle målsætning og til målsætningen i artikel 3, da dennes stk. 7, litra b) er tænkt at skulle om­fatte de tilfælde, hvor en importør af udenlandske mærkevarer indfører disse uden varemærke i Fællesskabet for efter importen at anbringe eller lade an­bringe det udenlandske varemærke, som eventuelt kan være registreret i en medlemsstat, og dernæst sælge varen som mærkevare; at det har været meningen at give denne toldretlige bestemmelse en så vid udstrækning, bestyrkes af, at Kommissionen med sin forordning nr. 1788/69 har givet yderligere regler for at undgå, at bestemmelsen skulle give anledning til ubillige afgørelser.
If the first question is answered in the affirmative the third question subsequently asks whether an association such as that envisaged by Article 2 (2) may result from 'an agreement, the primary object of which is the grant to the domestic buyer by the foreign supplier of goods of selling rights in a specific territory against payment of royalties and under which in addition the said purchaser is granted, free of further charges, the right to manufacture the imported product under the patented process from the two active substances patented process from the two active substances patented by and to be procured from the undertaking supplying the goods'.
β Herefter skal første spørgsmål besvares således, at den i Rådets forordning nr. 803/68, artikel 2, stk. 2 givne definition af begrebet »personer forbundet i for­retningsmæssig henseende« også gælder for samme forordnings artikel 3, stk. 7, litra b).
As Article 3 (7) does not itself define the concept of 'a person in any way associated in business with' a producer or seller outside the customs territory reference should be made for such a definition to the provisions of Article 2 (2)·
Vedrørende spørgsmålene fem, seks og syv io Kommissionen har i forordning nr. 1788/69 af 10. september 1969 i medfør af artikel 3, stk. 2 i forordning nr. 803/68 fastsat nogle undtagelser fra
The reply to be given to the first question is therefore that the definition of the concept of 'persons associated in business' set out in Article 2 (2) of Regulation No 803/68 of the Council is also valid for the purposes of the application of Article 3 (7) (b) of that regulation.
1977 - SAG 82/76 sidstnævnte forordnings artikel 3, stk 7 ud fra følgende betragtning: »tilhører varemærket en person, der er hjemmehørende i en medlemsstat, kan anvendelsen af artikel 3, stk. 1 og 7, ... føre til en værdiansættelse, der i mange til fælde næppe kan forsvares«; artikel 2 i forordning nr. 1788/69 lyder således: »Betales der ikke gebyr for ret ten til at benytte et varemærke, der i henhold til artikel 3, stk. 7, i forordning (EØF) nr. 803/68 anses som udenlandsk varemærke, skal værdien af en sådan ret ikke indregnes i toldværdien, når ... varemærket tilhører en i en medlems stat hjemmehørende eneagent eller eneforhandler, der udover eneagent- eller eneforhandlerforholdet ikke er forbundet i forretningsmæssig henseende med leverandøren af de varer, der skal værdiansættes, og hvis rettigheder i varemærket ikke er begrænset som nævnt i artikel 3, stk. 7, litra c) i »[forordning (EØF) nr. 803/68]«.
1977 - CASE 82/76 third question should be that an association such as that referred to in Article 2 (2) of Regulation No 803/68 is created by a contract whereby the foreign supplier of a product grants to the Community buyer distribution rights which are territorially defined against payment of royalties in the form of a percentage share of the proceeds of sales. In fact, as it entails participation by the supplier in the proceeds of the marketing of the products in question by the buyer such a contract constitutes precisely the kind of contract referred to in Article 2 (2).
Da den nationale ret finder, at denne bestemmelse kan finde anvendelse på Hoechst's benyttelse af sit varemærke »Borgal«, søger den ved spørgsmålene fem til syv en fortolkning af begreberne »eneagent« og »eneforhandler«.
Pursuant to Article 3 (2) of Regulation No 803/68 the Commission, by means of Regulation No 1788/69 of 10 September 1969, laid down certain exceptions to the rule contained in Article 3 (7) of the former regulation stating that 'where the right to use the trade-mark belongs to a person established in a Member State, the application of Article 3 (1) and (7) ... may lead to a valuation which in certain cases is difficult to justify'.
Det fremgår af en sammenligning af artikel 2 i forordning nr. 1788/69 på de forskellige sprog i Fællesskabet, at disse begreber ikke skal fortolkes i den snævrere, tekniske forstand, som udtrykkene »agent« eller »forhandler« kan have efter de forskellige medlemsstaters retssystemer, men at de åbner mulighed for en forholdsvis vid og ikke teknisk fortolkning; begreberne »eneagent« og »eneforhandler« betegner ikke to helt forskellige ret lige konstruktioner, som udelukker hinanden, men skal forstås som et forsøg på at samle de forskellige konstruktioner, der i medlemsstaternes retsorden snart under den ene og snart under den anden benævnelse anvendes for de forbindelser ifølge aftale, der falder ind under den således angivne kategori; en kontrakt, horved der principalt og mod gebyr overdrages geografisk af grænsede forhandlingsrettigheder og derudover vederlagsfrit indrømmes ret til at fremstille det indførte produkt, omfattes følgelig af de nævnte begreber.
Article 2 of that regulation provides that 'in so far as the right to use a trade-mark treated as a foreign trade-mark within the meaning of Article 3 (7) of Regulation (EEC) No 803/68 does not entail the payment of any royalty, the value of such right shall not be included in the value for customs purposes where ... the trade-mark is that of a sole agent or sole concessionaire established in a Member State, there is no business association between the agent or concessionaire and the supplier of the goods to be valued other than the relationship created by the agency or concession and the rights of the agent or concessionaire in the trade-mark are not restricted within the meaning of Article 3 (7) (c) of Regulation (EEC) No 803/68'.
Herefter er der ingen anledning til at besvare spørgsmålene otte og ni.
Believing that this provision might be applicable to the use made by Hoechst of the trade-mark 'Borgal' the national court seeks by means of Questions 5, 6 and 7 clarification for the terms 'sole agent' and 'sole concessionaire'.
De udgifter, der er afholdt af Kommissionen for De europæiske Fællesskaber, som har afgivet indlæg for Domstolen, kan ikke godtgøres;
Consequently a contract by which primarily territorial distribution rights are transferred in return for royalties and, in addition, the right, assigned free of charge, to manufacture the imported product, falls within the provisions of Article 2 (1) (a) of Regulation No 1788/69 of the Commission.
HOECHST / HAUPTZOLLAMT FRANKFURT AM MAIN da retsforhandlingerne i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagsomkostningerne.
As these proceedings are, so far as the parties to the main action are concerned, in the nature of a step in the action pending before the national court, costs are a matter for that court.
DOMSTOLEN vedrørende de spørgsmål, der er forelagt den af Hessisches Finanzgericht ved kendelse af 18. juni 1976, for ret:
THE COURT in answer to the questions referred to it by the Hessisches Finanzgericht, by order of 18 June 1976, hereby rules:
Den i Rådets forordning nr. 803/68, artikel 2, stk. 2 givne definition af begrebet »personer forbundet i forretningsmæssig henseende« gælder også for samme forordnings artikel 3, stk. 7, li tra b).
The definition of the concept of 'persons associated in business' set out in Article 2 (2) of Regulation No 803/68 of the Council is also valid for the purposes of the application of Article 3 (7) (b) of that regulation.
En forbundethed som nævnt i artikel 2, stk. 2 i forordning nr. 803/68 opstår ved en kontrakt, hvorved en køber i Fællesskabet mod betaling af gebyrer i form af en procentdel af salgsudbyttet indrømmes geografisk afgrænsede forhandlingsrettigheder af den udenlandske sælger.
An association such as that referred to in Article 2 (2) of Regulation No 803/68 is created by a contract whereby the foreign supplier of a product grants to the Community buyer distribution rights which are territorially defined against payment of royalties in the form of a percentage share of the proceeds of sales.
En kontrakt, hvorved der primært og mod gebyr overdrages geografisk afgrænsede forhandlingsrettigheder og derudover vederlagsfrit indrømmes ret til at fremstille det indførte produkt, omfattes af artikel 2, stk. 1, litra a) i Kommissionens for ordning nr. 1788/69.
A contract by which, primarily, territorial distribution rights are transferred in return for royalties and, in addition, the right, assigned free of charge, to manufacture the imported product, falls within the provisions of Article 2 (1) (a) of Regulation No 1788/69 of the Commission.
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 17. februar 1977.
Delivered in open court in Luxembourg on 17 February 1977.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA HR. WARNER - SAG 82/76
OPINION OF MR ADVOCATE-GENERAL WARNER DELIVERED ON 3 FEBRUARY 1977
Høje Ret.
The facts are these.
og i begge tilfælde skulle sagsøger sælge præparatet under eget (sagsøgers) varemærke.
This case comes to the Court by way of a reference for a preliminary ruling by the Hessisches Finanzgericht.
Da det kom til stykket, udnyttede sag søger overhovedet ikke den første mulighed ifølge aftalen. Selskabet nøjedes med at købe præparatet fra HLR.
It raises questions of interpretation of the Community Regulations on the valuation of goods for customs purposes and, in particular, questions as to the interpretation of certain provisions of those Regulations about the circumstances in which, in making such a valuation, trade-mark rights should be taken into account.
Denne sag er forelagt Domstolen ved en anmodning om præjudiciel afgørelse fra Hessisches Finanzgericht.
On 9th September 1970 the plaintiff in the proceedings before the Finanzgericht, the Firma Farbwerke Hoechst AG, of Frankfurt-am-Main, entered into an agreement with a well-known Swiss company, Hoffmann-La Roche (which I shall call 'HLR').
Den rejser nogle spørgsmål om fortolkningen af fællesskabsforordningerne om ansættelse af varers toldværdi og navnlig af visse be stemmelser i disse forordninger om de omstændigheder, hvorunder varemærke rettigheder medregnes ved en sådan værdiansættelse.
Under that agreement HLR granted to the plaintiff the exclusive right to distribute in the whole world except the USA a veterinary pharmaceutical preparation (which I shall call 'the preparation'), which had been
Det væsentlige spørgsmål er, hvorvidt værdien af sagsøgerens ret til at benytte eget varemærke i henhold til de pågældende forordninger skal medregnes i de indførte varers værdi med henblik på fortolkningen.
HOECHST ν HAUPTZOLLAMT FRANKFURT-AM-MAIN plaintiff's right to use its own trade-mark is to be included in the value of the imported goods for customs purposes.
Disse forordninger er: 1) Rådets forord ning (EØF) nr. 803/68 af 27. juni 1968 (EFTspecialudgave 1968 (I), s. 163; org. ref. JO L 148 af 28. 6. 1968) og Kommissionens forordning (EØF) nr. 1788/69 af 10. september 1969 (EFTspecialudgave 1969 (II), s. 379; org.ref.
Those Regulations are, first, Council Regulation (EEC) No 803/68 of 27 June 1968 (OJ L 148 of 28. 6.
1 — Oversat fra engelsk.
Article 1 (1) of the Regulation provides: invented by HLR.
Som retten vil erindre, blev forordning nr. 803/68 udstedt for at indføre en ensartet metode til fastsættelse af varers toldværdi i alle medlemsstaterne med henblik på at sikre, at den fælles toldtarif blev anvendt ensartet.
One was that the plaintiff (or any of its subsidiaries) should itself manufacture the preparation, in which case it must buy from HLR the two substances in question and such manufacture would be licensed under patents owned by HLR.
Dens indhold støttes på Bruxelles-konventionen om ansættelse af varers toldværdi, som alle medlemsstaterne er kontraherende parter i.
The second possibility was that the plaintiff should buy the preparation itself from HLR. In either case the price and other terms of delivery would be agreed for each consignment between HLR and the plaintiff.
Forordningens artikel 1, stk. 1 lyder således: retningsmæssig henseende forbunden fysisk eller juridisk person, og på den anden side køberen eller en med denne i forretningsmæssig henseende forbunden fysisk eller juridisk person, bortset fra den ved selve salget etablerede forbindelse; c) ingen del af udbyttet ved varernes efterfølgende videresalg, overdragelse el ler anvendelse direkte eller indirekte, tilfalder sælgeren eller nogen anden med ham i forretningsmæssig henseende forbunden fysisk eller juridisk person.«
In either case, however, the plaintiff would pay to HLR a royalty of 3 % of the profit from its sales of the preparation in the territory conceded to it, and, in either case, it would sell the preparation under its (the plaintiff's) own trade mark. The plaintiff was not to refer to HLR in its advertising without HLR's express consent.
»Ved anvendelsen af den fælles toldtarif er toldværdien af indførte varer normalprisen, dvs. den pris, varerne ville indbringe på det i artikel 5 nævnte tidspunkt [dvs. normalt på indførselstidspunktet] ved et salg i det åbne marked mellem en køber og en sælger, der er indbyrdes uafhængige.«
'For the purposes of applying the Common Customs Tariff, the value for customs purposes of the goods imported shall be taken to be the normal price, that is to say, the price which they would fetch, at the time referred to in Article 5 [that is, in general, at the time of importation], on a sale in the open market between a buyer and a seller independent of each other.'
I forordningens artikel 1, stk. 2 og artiklerne 28 defineres det således i artikel 1, stk. 1 indførte begreb ved en detaljeret fastlæggelse af tidspunkter og andre kendetegn vedrørende det i bestemmelsen nævnte salg.
Thus, Article 1 (2) prescribes the assumptions to be made as to place of delivery, as to which party to the sale is to bear the costs, charges and expenses incidental to it and to delivery, and as to which is to bear the burden of internal duties and taxes.
Artikel 3 omhandler industrielle ejendomsrettigheder.
Those are the importations to which the proceedings before the Finanzgericht relate.
De for sagen relevante bestemmelser i stykke 1 lyder således:
The importations were effected in large packages.
»Når de varer, der skal værdiansættes: a) ... b) indføres under et varemærke, eller c) indføres enten til salg eller anden over dragelse under et udenlandsk varemærke eller til anvendelse under et sådant mærke, skal normalprisen bestemmes under for udsætning af, at den omfatter værdien af retten til at benytte varemærket for de pågældende varer.«
After the goods had arrived, the plaintiff caused them to be repacked into smaller packages, and its own trade-mark 'Borgal to be affixed to them.
Ifølge artikel 2 skal alene prisen tages i betragtning, og artiklen indeholder nærmere bestemmelser om, hvordan udtrykket »en køber og en sælger, der indbyrdes er uafhængige«, skal forstås. I artiklens første stykke hedder det blandt andet:
It seems that this mark had been registered in Germany in 1950 by another German company, ADEFO-Chemie GmbH, as a 'reserve mark' and that the right to it was sold by 'ADEFO' to the plaintiff in 1967 for DM 3 000.
»Et salg i det åbne marked mellem en køber og en sælger, der indbyrdes er uafhængige, er et salg, hvorved især: a) ...
The Court has not been told whether the mark is registered anywhere else than in Germany.
(Det var i medfør af denne bestemmelse, at forordning nr. 1788/69 blev udstedt).
The essential question is whether under the relevant Regulations the value of the
b) den aftalte pris ikke er påvirket af handelsmæssige, finansielle eller andre for bindelser, der ved aftale eller på anden måde måtte bestå mellem på den ene side sælgeren eller en med denne i for-
Article 2 requires the price to be the sole consideration and refines on what is meant by 'a buyer and a seller independent of each other'.
Stykkerne 36 gælder, når »varerne [indføres] for efter yderligere bearbejdning
Paragraph 1 of that Article provides inter alia:
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA HR.
OPINION OF MR WARNER -
WARNER - SAG 82/76 enten at blive solgt eller på anden måde overdraget under et udenlandsk varemærke«.
CASE 82/76
I stykke 4 hedder det navnlig: således, at de fik et stort anvendelsesområde.
'A sale in the open market between a buyer and seller independent of each other presupposes: