natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Domstolen tog her for første gang stilling til spørgsmålet om gyldigheden af en direktivbestemmelse4).
No 1408/71, which it had previously found incompatible with Article 51 of the EEC Treaty.5 Although the referring court had not raised the question of validity, the Court addressed the question itself and confirmed its earlier judgment.
Det var også første gang, Domstolen ex officio erklærede en fællesskabsbestemmelse for ugyldig5).
On the other hand, in Cases 117/76 and 16/776the Court, instead of declaring invalid provisions which it considered incompatible with the principle of equality held that it was for the competent Community institutions to take the measures necessary to make good such incompatibility.
I det pågældende tilfælde fik Domstolen forelagt et spørgsmål om fortolkningen af artikel 46, stk. 3, i Rådets forordning nr. 1408/71, som Domstolen allerede havde fundet uforenelig med EØF-traktatens artikel 516).
It would appear that it was the fact that the illegality of the measures concerned lay in what they failed to provide rather than in what they actually provided that led the Court to decide that a mere declaration of invalidity would not be sufficient to eliminate their illegality.
Skønt den domstol, som indbragte den præjudicielle'sag, ikke havde stillet spørgsmål om denne bestemmelses gyldighed, rejste Dom stolen det selv og bekræftede sin tidligere afgørelse.
It is none the less remarkable that in a judgment given on a preliminary ruling the Court should have invited the Community institutions to make good the situation while at the same time leaving them a free choice as to the nature and scope of the measures to be taken.
I sagerne 117/76 og 16/777) udtalte Domstolen til gengæld — i stedet for at erklære nogle bestemmelser, den betragtede som uforenelige med lighedsprincippet, for ugyldige — at det tilkommer institutionerne at træffe de foranstaltninger, der er nødvendige for at afhjælpe denne uforenelighed.
The application of Article 177 in interlocutory proceedings was considered by the Court in the Hoffmann-La Roche case.7 The judgment here is interesting in two ways. On the one hand, the Court held that a national court may ask for a preliminary ruling if it feels the need to do so, even though the case is being heard in summary proceedings on a matter of some urgency.
Det synes at være den simple kendsgerning, at det ulovlige ved disse bestemmelser består i det, de ikke fastsætter, snarere end i det, de fastsætter, der har fået Dom stolen til at beslutte, at en konstatering af ugyldigheden ikke ville være til strækkelig til at afhjælpe ulovligheden.
At the same time, however, it was held that courts hearing inter locutory proceedings against which there is no appeal cannot, in spite of what is pro vided in the third paragraph of Article 177, be required to refer to the Court of Justice.
Det er ikke desto mindre bemærkelsesværdigt, at Domstolen i forbindelse med en præjudiciel afgørelse har opfordret Fællesskabets institutioner til at afhjælpe mangelen, samtidig med at den overlader dem valget med hensyn til arten og omfanget af de foranstaltninger, der skal træffes.
In reaching this conclusion the Court had regard both to the summary and urgent nature 'of the proceedings and to the fact that it would still be possible for the question of Community law to be put to the Court for a preliminary ruling in the main action.
3) EF-Fomstolen, 30.11.1977 (Cagrol/Rivoira), endnu ikke offentliggjort.
CJEC 30.11.1977 (Cayrol v Rivoira), 52/77: not yet reported.
4) EF-Domstolen, 5.10.1977 (Tedeschi/Denkavit Commerciale 5/77), endnu ikke offentliggjort. 5) EF-Domstolen, 3.2.1977 (Strehl/Nationaal Pensioenfonds voor Mijnwerkers, 62/76) Sml. 1977, s. 211.
CJEC 5.10.1977 (Tedeschi v Denkavit), 5/77: not yet reported.
Ønsket om at udvide anvendelsesområdet for EØF-traktatens artikel 177, fremgår også af national retspraksis.
National courts have also given added vigour to the operation of Article 177 of the EEC Treaty.
Således kan en voldgiftsret, ifølge en afgørelse truffet af Bruxelles' civilret, forelægge præjudicielle spørgsmål for Domstolen i henhold til artikel 177 2). High Court of Justice har for sit ved kommende udvidet rækkevidden af en bevilling til fri proces, som er meddelt til en retssag for en national domstol, til den præjudicielle sag ved EF-Domstolen 3).
A civil court in Brussels, for instance, held that an arbitration tribunal can seek a preliminary ruling under that Article.1 Elsewhere the High Court of Justice, Lon don, held that where legal aid was available in proceedings before national courts it was also available in the proceedings on a preliminary ruling in the Court of Justice.2
På dette område bør først og fremmest nævnes en række domme i sager om tarifering af varer1), om toldværdi2) og — for første gang — om fortolk ningen af oprindelsesbegrebet3).
In relation to the customs union there have been a number of important cases con cerning the tariff classification of goods,1 value for customs purposes2and, for the first time, an interpretation of the concept of origin.8
Domstolens retspraksis med hensyn til begrebet »afgifter med tilsvarende virkning« er blevet suppleret på flere væsentlige punkter.
The cases have also clarified a number of important points concerning the concept of a charge having equivalent effect.
Domstolen har klart fastslået, at såfremt betingelserne for, at der foreligger en afgift med tilsvarende virkning som told, er opfyldt, er det uden betydning, at afgiften opkræves på et trin af varens omsætning eller forarbejdning, som er senere end overskridelsen af grænsen, når varen alene rammes på grund af overskridelsen af grænsen4), idet denne omstændighed udelukker en tilsvarende beskatning af den indenlandske vare.
The Court has clearly stated that, where a charge has all the characteristics of a charge equivalent to a customs duty, the fact that it is levied upon the marketing or processing of a product after crossing the frontier is immaterial if it is levied by reason of the border having been crossed, in which case it is not levied on a home-produced article.*
I to domme af 25. maj 19775) med samme ordlyd præciserede Domstolen be tingelserne for, at en intern afgift, der efter samme kriterier pålægges såvel den indenlandske produktion som varer fra de øvrige medlemsstater, undtagelsesvis kan betragtes som en forbudt afgift med tilsvarende virkning, når den op træder i forbindelse med en støtteforanstaltning.
In two identical judgments given on 25 May5the Court clarified the conditions in which a duty falling within a general system of internal taxation applying to domestic products as well as to products imported from other Member States according to the same criteria can exceptionally be regarded as constituting a prohibited charge having an effect equivalent to a customs duty where it is combined with a scheme of aid.
Dette gælder dog kun på be tingelse af, at afgiften udelukkende er beregnet på at finansiere en virksomhed, som navnlig begunstiger den indenlandske beskattede vare, at der er
Such is the case only if the duty has the sole purpose of financing activities for the specific advantage of the taxed domestic products, if the taxed product and the domestic product benefiting from it are the same, and if the charges imposed on the domestic product are made good in
EF-Domstolen, 23.11.1977 (Enka/Inspecteur der Invoerrechten en Accijnzen, 38/77), endnu ikke offentliggjort.
Inspecteur der Invoerrechten en Accijnzen), 38/77: not yet reported.
EF-Domstolen, 22.3.1977 (Steinike & Weinlig/Forbundsrepublikken Tyskland, 78/76) Sml. 5
* CJEC 22.3.1977 (Steinicke and Weinlig v Germany), 78/76: [1977] ECR 595.
Det er således — i betragtning af den hidtidige retspraksis ') — klart fastslået, at det umiddelbart anvendelige forbud mod at indføre afgifter med tilsvarende virkning kun kan gøres gældende i tilfælde af åbenbar omgåelse, medens finansieringen af de omhandlede aktiviteter i andre tilfælde bør bedømmes ud fra traktatens bestemmelser om støtteordninger og fiskale be stemmelser (anvendelse af artikel 95).
In view of the cases already decided1it is thus now quite clear that the direct prohibition on charges having equivalent effect can be used to ground a court action only where there is an obvious irregularity, so that rules governing finance for the relevant activities must in all other events be considered in the light of the Treaty rules on aids and on taxation (Article 95).
To afgørelser om sundhedskontrol og gebyrer, som opkræves i forbindelse her med, er af særlig stor betydning.
Two judgments concerning health inspections and fees charged for them were of particular importance.
Indtil nu har Domstolen kun taget stilling til sundhedskontrol, der ensidigt indføres af medlemsstaterne2).
The cases earlier decided had dealt only with controls established uni
Disse undersøgelser blev — på grundlag af en konvention — gennemført efter samme retningslinjer i hver af senderstat, for at modtagelsen i de øvrige stater, som er parter i aftalen, kunne ske uden hindringer.
INTERPRETATION AND APPLICATION OF THB SUBSTANTIVB RULES OF COMMUNITY LAW
Under disse omstændigheder statuerede Domstolen, at der ikke var tale om en ensidig hindring for samhandelen, men derimod om foranstaltninger til fremme af de frie varebevægelser. Følgelig var det ligeledes tilladt at opkræve afgifter til dækning af omkostningerne ved denne sundhedskontrol.
289 duties. The Court held that the Community institutions remained fully entitled for the future to standardize the procedure for financing the inspections, including the possibility of defraying the cost out of public funds rather than charging fees payable by the con signors and hence ultimately by their customers.
Det fremgår således ikke af disse to afgørelser, at medlemsstaterne har nogen forpligtelse til at opkræve afgifter: de er blot indtil videre beføjede hertil.
Hence these two judgments do not indicate that the Member States are obliged to charge fees; they are simply entitled to do so for the time being.
Disse to afgørelser afklarer på afgørende måde de spørgsmål om afgifter for sundhedskontrol, som ved flere lejligheder har været forelagt for Domstolen, og som Kommissionen har beskæftiget sig med. Hvad Fællesskabet kan gøre, er følgende : de nationale undersøgelser, som pålægges ensidigt, og som kun er tilladte på de betingelser, som er fastsat i EØF-traktatens artikel 36 (og som ikke må give anledning til opkrævning af afgifter), bør ved en harmonisering erstattes af ensartede undersøgelser i afsenderstaten på en sådan måde, at de frie varebevægelser fremmes.
These two judgments have finally settled the question of health inspection fees, which has come before the Court and the Commission so many times. The position for the Community is this: unilateral national inspections, which are permissible only within the conditions of Article 36 EEC and for which no fee whatever may be charged, must be replaced in the course of the harmonization process by uniform inspections in the exporting State, as this would promote the free movement of goods.
For denne fællesskabskontrol kan der opkræves afgifter, der svarer til omkostningerne, under forudsætning af, at der foreligger en harmonisering.
Should the inspec tons be instituted by the Community itself, fees may be charged as long as they correspond to the cost of the inspections, provided they are harmonized.
For øvrigt kan det inden for rammerne af denne harmonisering bestemmes, at undersøgelserne ikke giver anledning til nogen særlig af gift.
Otherwise it may be agreed in the harmonization context that no particular fees will be charged.
For så vidt angår foranstaltninger med tilsvarende virkning som kvantitative restriktioner sondres der i den ovenfor nævnte Bauhuis-dom mellem undersøgelser, som foretages uden tilknytning til Fællesskabets retsforskrifter, og som kan være berettigede i medfør af artikel 36, og ensartede undersøgelser, som generelt er foreskrevet i fællesskabsforskrifterne.
As regards measures having equivalent effect to quantitative restrictions, the Bauhuis judgment distinguishes between inspections made outside Community regulations and possibly justifiable for the purposes of Article 36 and standardized controls whose general application is provided for by Community law.
Det følger af denne dom, at en harmonisering af sådanne undersøgelser med det formål inden for et bestemt område at betrygge menneskers eller dyrs sundhed medfører, at EØF-traktatens artikel 36 ikke kan gøres gældende.
It follows from this judgment that Article 36 EEC cannot be pleaded to attack harmonized inspections aimed at protecting human or animal health in a given respect.
Enhver yderligere kontrol, som medlemsstaterne ensidigt måtte foreskrive på det samme område, ville være omfattet af forbudet mod foranstaltninger med tilsvarende virkning.
Any additional controls unilaterally imposed by Member States would be prohibited equivalent measures.
Medlemsstaterne kan tilpasse, forbedre og supplere fæl lesskabsbestemmelserne i henhold til de fremgangsmåder, som er fastsat med
The Member States may work for adjustment, improvement and extension of the Community regulations in accordance with set procedures.
309 henblik herpå. Men de kan ikke — ved at indføre ensidige foranstaltninger — på ny anfægte selve harmoniseringen.
COMMUNITY LAW
Den omstændighed, at en støtteforanstaltning er af en sådan karakter, at den begunstiger visse virksomheder eller visse produkter, berettiger i særdeleshed ikke til at betragte den som en foranstaltning med tilsvarende virkning.
IV-2 linked with the purpose of the aid scheme although on their own they contravene specific provisions of the Treaty.
I dette tilfælde kan de kun bedømmes efter fremgangsmåden i EØF-traktatens artikel 93. Det for holder sig imidlertid anderledes, hvis der er tale om elementer eller betingelser, som inden for støtteordningen kan isoleres, og som kan anses for unødvendige for gennemførelsen af dens formål eller for dens forvaltning3).
In such a case they can be scrutinized only through the procedure of Article 93 EEC.
For så vidt angår statslige handelsmonopoler har den franske regering den 27. juli 1977 truffet skridt til at efterkomme Kommissionens begrundede udtalelse i henhold til EØF-traktatens artikel 169.
To turn to State monopolies of a commercial character, the French Government took action on 25 July to comply with the reasoned Opinion addressed to it by the Commission under Article 169 EEC.
Det drejer sig om décret 77 842 om justeringer i handelsordningen for alkohol, om to ministerielle be kendtgørelser (arrêtés ministériels) samt om en meddelelse til importørerne, som trådte i kraft den 29. juli 1977").
Its measures consisted of Decree No 77.842 adjust ing the alcohol marketing scheme, two ministerial orders and a notice to importers, all of which took effect on 29 July.2
Ved disse foranstaltninger er navnlig det monopol, som Service français des alcools havde på import af ethylalkohol fra andre medlemsstater, og den ud ligningsafgift, som var pålagt alkohol fra andre medlemsstater, blevet ophævet.
With these measures the French Government has abolished the exclusive right of the Service français des alcools to import ethyl alcohol from other Member States and the countervailing duty on alcohol from other Member States.
Både indenlandsk og importeret ethylalkohol pålægges for fremtiden som råvare samme afgift. De ovenfor nævnte foranstaltninger vil ligeledes finde anven delse på varer fra de nye medlemsstater fra den 1. januar 1978 i overensstemmelse med de forpligtelser, som påhviler Frankrig i henhold til tiltrædelsesaktens artikel 44.
Both home-produced and imported ethyl alcohol are now subject as a raw material to a uniform tax burden.
Kommissionen har derfor besluttet at suspendere sin beslutning om at ind bringe den traktatbrudsprocedure, som den havde indledt mod Frankrig for overtrædelse af EØF-traktatens artikel 37, for Domstolen; traktatbrudsproceduren vil blive indstillet, når de franske myndigheder har truffet de nødven dige foranstaltninger på lovgivningsplan.
The Commission has accordingly suspended its decision to take proceedings against France in the Court of Justice for infringement of Article 37 EEC, and will terminate the proceedings when the French authorities have passed the necessary legislation.
Det er dog stadig en forudsætning, at den endelige ordning er forenelig med alle de omhandlede bestemmelser i traktaten, særlig artikel 30, 92 og 95').
The final scheme will of course have to be compatible with all the relevant provisions of the Treaty, notably Articles 30, 92 and 95.a
Domstolen be kræftede således, at den, som det allerede fremgik af dommen i sag 63/754), hælder til en ikke-restriktiv fortolkning af den gruppedispensation, der gives i forordning nr. 67/67.
The Court of Justice further clarified the scope of Commission Regulation No 67/67* which gives block exemption to certain types of exclusive dealing agreement, in
') Med hensyn hertil bør det navnlig bemærkes, at det i en »instruction« af 19. august 1977 om den nye franske ordning vedrørende spiritus (Bulletin officiel des contributions indirectes af
An instruction dated 19 August 1977 in respect of the new regulations governing alcohol in France (Bulletin officiel des contributions indirectes, 19.8.1977, p.
19. august 1977, s. 49) hedder, at »spiritusmonopolets autoriserede forhandlere hverken kan tilbageholde eller forhandle liberaliseret spiritus«.
49) stipulates that authorized agents of the Alcohol Service may not hold or market liberalized alcohol.
Denne foranstaltning, som er meddelt Kom missionen af Pierre-Bernard Cousté (skriftlig forespørgsel nr. 944/77) behandles for tiden i
This measure, of which the Commission was informed by Mr Cousté (Written Question No 944/77), is now being examined in the light of Article 30.
Den fremhæver dog, at traktatens konkurrencebestemmelser vil kunne omfatte et inden for det nævnte system oprettet nationalt kontors afgørelse eller praksis, eller en samordnet praksis der følges af medlemmer af et sådant kon tor, hvis denne har til formål eller kan medføre, at de såkaldte »loss-adjusters «-virksomheder udelukkes (ved »loss-adjusters« forstås foretagender, hvis virksomhed udelukkende består i behandling og undersøgelse af skader for assurandørernes regning).
In its judgment in Case 90/763the Court confirmed the compatibility with the EEC Treaty of the 'green card' system as currently operated in motor vehicle insurance. It pointed out, however, that a decision or course of conduct undertaken by a national ' bureau set up for the purposes of such a system, or a concerted practice on the part of the members of such a bureau, might, if it was intended or liable to exclude lossadjusters (that is to say firms whose business consists entirely in the management and investigation of claims on behalf of insurers), fell foul of the Treaty provisions governing competition.
I sag 59/77') har Domstolen haft lejlighed til nærmere at angive retsvirkningerne i forbindelse med de såkaldte »gamle« aftaler mellem sådanne foretagender (dvs. aftaler, der er indgået, inden forordning nr. 17 trådte i kraft) — når disse aftaler er behørigt anmeldt eller fritaget for anmeldelsespligten — i tidsrummet fra anmeldelsen til den dato, hvor Kommissionen træffer en afgørelse.
Case 59/774gave the Court the opportunity to make it clear what legal effect should be given, during the period from notification until the date of the Commission's decision, to 'old' agreements between undertakings (that is to say agreements entered into before the entry into force of Regulation No 17) duly notified or exempted from notification.
I dette tidsrum skal de nationale domstole, for hvilke sager om sådanne aftaler er indbragt, give disse aftaler de retsvirkninger, som den for kontrakten gældende lov tillægger dem, uden at disse virkninger kan anfægtes af en ind sigelse, der måtte blive fremsat med hensyn til deres forenelighed med artikel 85, stk. 1.
During such period, national courts dealing with a dispute arising out of an agreement of this kind must accord the agreement its full legal effect in accordance with the law governing the contract, and it cannot be attached by any objection on the basis of its compatibility with Article 85(1).
I sag 26/76 blev der for Domstolen for første gang indbragt et søgsmål med påstand om annullation af en beslutning, hvorved der i henhold til EØF-traktatens artikel 85, stk. 3, opnåedes fritagelse for en selektiv distributionsordning2).
In Case 26/76 the Court for the first time had to rule on an application for annulment of a decision giving exemption under Article 85(3) for a selective distribution system.5
Domstolen frifandt sagsøgte i sagen, der var anlagt af en selvbetjenings-engroshandler, som påstod, at han var udelukket fra distribution af de pågældende produkter (»elektroniske underholdningsartikler«) som følge af de betingelser, der var fastlagt i den omtvistede ordning.
The Court dismissed this application from a self-service wholesale firm, which alleged that the distribution system prevented it from dealing in the relevant goods (consumer electronics).
Domstolen fastslog generelt, at det i EØF-traktatens artikler 3 og 85 indeholdte krav om en effektiv konkurrence åbner mulighed for, at konkurrencens art og intensitet kan variere afhængigt af de pågældende produkter eller tjenesteydelser og den økonomiske struktur, der gør sig gældende inden for de pågældende markedssektorer.
In general terms the Court held that the requirement of effective competition in Articles 3 and 85 EEC allowed for modulating the intensity and nature of competition in accord-
EF-Domstolen, 14.12.1977 (Ets De Bloos s.p.r.l./Bouyer, 59/77), endnu ikke offentliggjort.
CJEC 1.2.1977 (De Norre and de Clercq v NV Brouwerij Concordia): [1977] ECR 65.
IV-2 kurrenceform og heller ikke den, som under alle omstændigheder skal have absolut prioritet, idet specialiserede grossister og detailhandleres bestræbelser på at opretholde at vist prisniveau, som i forbrugerens interesse går ud på at bevare muligheden for denne distributionskanals beståen sideløbende med nye distributionsmetoder, der er centreret om en konkurrencepolitik af anden art, er blandt de mål, der kan forfølges, uden at de nødvendigvis falder ind under artikel 85, stk. 1, eventuelt stk. 3.
In selective distribution systems going beyond this, price competition is not the only type of competition that works, nor even the type to which absolute priority should be attached; the concern of manufacturers and specialized dealers, in the consumer's interest, to keep prices at a level consonant with the need to maintain this distribution channel alongside newer forms of distribution working a different type of competitive strategy was one of the objectives that may be pursued without falling foul of Article 85 (1) or even Article 85 (3) EEC.
I sag 13/77') blev Domstolen spurgt, om artikel 58 i den belgiske lov om indførelse af merværdiafgift er forenelig med fællesskabsretten; ifølge denne bestemmelse er den detailsalgspris, som af tobaksvarefabrikanten eller -importøren er valgt som beskatningsgrundlag for forbrugsskatten og merværdiafgiften, samtidig den bindende videresalgspris ved salg til forbrugere.
In Case 13/771the Court was asked to rule on the compatibility with Community law of Article 58 of the Belgian VAT Code, according to which the retail price specified by the manufacturer or importer of a tobacco product as the basis of assessment to excise duties and VAT is the price at which the product must be sold to the consumer.
Tobaksforhandlerne kan således hverken sælge til en højere eller lavere pris.
Retailers are prohibited from selling above or below that price.
Med hensyn til EØF-traktatens artikel 30 fastslog Domstolen først og frem mest, at forbudet mod at sælge tobaksvarer til en pris, som er lavere end den, der er valgt som beskatningsgrundlag for forbrugsskatten og merværdiafgiften, ikke nødvendigvis er en følge af uomgængelige beskatningsmæssige hensyn.
The Court of Justice began by finding, in relation to Article 30 EEC, that the prohibition on selling tobacco products at a price lower than that specified as the basis of liability to excise duty and VAT was not necessarily imposed by reason of fiscal constraints.