natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Der var tværtimod tale om en dyb gensidig mistro og endda fjendskab.
Christian Trade Union Federation/
Dette kan være en af forklaringerne på modsætningerne.
(CNV) was rejected by Patrimonium for two reasons.
Men det er på den anden side også en kendsgerning, at man fra religiøst hold betragtede socialismen som en stor fare.
Firstly, on account of its interdenominational character (which sought to embrace both Protestants and Catholics) and also on account of
Præsten Poels virkede blandt minearbejderne i det katolske Limburg, og han skrev i 1917* "Vi må nøje sørge for hele tiden at være på vagt over for den alt andet end indbildte fare, der ligger i, at vore katolske arbejdere betragter en nogenlunde fortrolig omgang med socialister som noget naturligt, Hvis det er vort ønske, at de i socialisterne fortsat ser de farligste mod standere af deres kostbareste skat, deres hellige tro samt deres sande ve og vel her på jorden, så må vi til stadighed og overalt betragte socialisterne som sådanne modstandere".
objections in principle to the independence of the trade union movement, since Patrimonium wanted a labour organization covering both employers and workers. The interdenominational character of the CNV was in accordance with the situation in some associations, such as the textile workers association, Unitas, in which both Protestant and Catholic workers were organized.
Den romersk-katolske kirke tog alle midler i brug for at imødegå socialismens fremtrængen.
By virtue of its espousal of Christian principles as its basis the CNV rejected the class struggle.
I katolske familier, hvor manden var påvirket af socialismen, bragte præsten dette på bane over for hans kone.
According to the CNV a regeneration of society is possible only by applying the gospel of Jesus Christ.
Også inden for den protestantiske fagbevægelse har forkastelsen af socialismen i årenes løb altid været en vigtig ledetråd.
The CNV's inter denominational character ceased to exist in practice when the Catholic bishops issued a ban in 1912 forbidding Catholics to become members of Unitas.
Ved CNV*s oprettelse var et af grundlagene: "Forbundet går ind for de kristne principper, som er indeholdt i bibelen, og forkaster derfor både læren om klassekampen og læren om den totale stat".
As a result, the CNV became in effect a Protestant trade union federation.
Der var mange præster, der prædikede en form for resignation, der faktisk gik ud på at acceptere de bestående forhold i samfundet mellem høj og lav, rig og fattig, magthaver og undersåt.
In recent years, however, Catholic trade union organizations have again affiliated themselves to the CNV and the CNV has presented itself since 1976 as a general Christian trade union movement.
På den anden side var der nogle af de protestantiske ledere, som f.eks. dr. Abraham Kuyper, der opfordrede til gennemgribende samfundsreformer.
The encyclical 'Rerum Novarum' issued by Pope Leo XIII (1891) was crucial to the Catholic element of the population in terms of forming their own organiza tions.
Men dette nye samfund skulle ikke være baseret på magt, idet retfærdighed skulle være det grundlæggende princip.
In this encyclical, too, the class struggle was rejected.
Dette omfatter bl.a.: en retfærdig fordeling af resultaterne af de fælles anstrengelser, et godt samarbejde mellem arbejdsgivere og arbejdstagere.
For this reason, Catholic trade union organizations were set up in most cases to take the wind out of the sails of the general or socialist organizations, which advocated the class struggle.
De voldsomme og emotionelle modsætninger mellem de forskellige retninger inden for fagbevægelsen er først aftaget lidt efter lidt.
One of the first organizations was the "Nederlandsche Roomsch Katholieke Volksbond" /Dutch Roman Catholic Working People's Association/ (RKWV), set up in 1888.
Egentlig varede det lige til Den anden Verdenskrig, inden man begyndte at søge samarbejdsmuligheder. muligheder.
Not for nothing was one of its objectives: "through the collaboration of its members in spirit and in accordance with the principles of the Roman Catholic Church to safeguard above all the working class and the property-owning class from the socialist errors of our day".
På trods af uenigheden er det alligevel lykkedes fagbevægelsen at nå frem til en hel del resultater i dette tidsrum.
In the east of the Netherlands it was the minister Alfons Ariëns who espoused the workers' cause and founded the St Joseph's Roman Catholic workers association.
Bl.a. på grund af fagbevægelsens indflydelse kunne der vedtages love, der har haft enorm betydning for arbejdstagerne og deres stilling i samfundet.
Many pioneers of the Catholic workers' organizations belonged to the clergy.
Fagbevægelsen har øvet et betydeligt bidrag til, at arbejderen mere og mere er blevet anerkendt som menneske og som statsborger.
An important motive for their activities was that they wanted to prevent Catholic workers from joining socialist unions.
Årene mellem 1930 og 1940 har været særdeles vanskelige for fagbevægelsen i Nederlandene.
They were supported in this by the bishops who regularly caused to be promulgated from pulpits the message that Catholic workers belonged in Catholic organizations.
Den økonomiske krise, der hærgede verden og heller ikke gik uden om Nederlandene, forårsagede en enorm arbejdsløshed.
Such organizations were not always out-and-out trade union organizations.
Men fattigdommen og elendigheden var mange gange større end man kan forestille sig ud fra de 17_BAR_4$· For den, der havde arbejde, måtte alligevel gang på gang finde sig i lønnedgange.
Often they were chiefly religious and culturally-inclined associations which
Mod slutningen af 30'erne blev fagforbundene i stadigt større omfang anerkendt som samfundsorganisationer af staten og af arbejdsgiverne.
focussed their efforts in particular on the emancipation of the under privileged Catholic population.
De tre organisationers formænd mødtes således oftere og oftere.
In 1906 these organizations were brought together under an umbrella organization known as the Federation of Roman
Deres medlemmers interesser krævede simpelthen et samarbejde.
Catholic People's and Workers' Associations.
F.eks, i forbindelse med over enskomstforhandlinger og gennemførelsen af sygesikringsloven.
In 1909 the Roman Catholic
Derved opstod der efterhånden forståelse og undertiden også respekt for hinanden.
Trade Union Bureau was set up for the purposes of trade union work proper.
Udviklingen efter Den anden Verdenskrig
Only in 1925 did both organizations come under one roof in the "Room
Ledelsen af de tre centralorganisationer blev erstattet af en administrator indsat af besættelsesmagten.
Katholiek Werkliedenverbond" /Roman Catholic People's Association/.
Allerede under besættelsen mødtes lederne af NVV, RKWV og CNV hemmeligt for at drøfte fagbevægelsens opbygning efter krigen.
With the formation of the NVV, the CNV and the Roman Catholic Working
Man nåede frem til den opfattelse, at en kappestrid mellem centralorganisationerne i efterkrigstiden kun kunne være skadelig for varetagelsen af arbejdstagernes interesser.
People's Association (subsequently, the NKV) the foundations were laid for the three trade union federations which have played a major role in the social history of the Netherlands.
Således førte de illegale drøftelser mellem centralorganisationernes repræsentanter til den beslutning, at der efter krigen måtte komme et videregående samarbejde i stand på det sociale og økonomiske område.
It was a long time before there was any question of cooperation between the three groups.
Der blev fastsat nogle regler for samarbejdet mellem centralorganisationerne og mellem de tilsluttede forbund på nationalt og lokalt plan.
Rather it was a question of deep, mutual distrust and even hostility.
Dette resulterede bl.a. i oprettelsen af et råd for central organisationerne, hvor de tre organisationer i fællesskab skulle føre deres forhandlinger.
The NVV, in particular, regularly had cause to note that strikes which it called came to nothing because strike-breakers from denominational unions took over the work.
Dette råd trådte offentligt frem den dag, da Nederlandene blev befriet.
One NVV leader of the time said: "The history of
Men ansvarsfølelsen for landets genopbygning var ikke blot begrænset til arbejdstagernes organisationer.
Patrimonium and of the Roman Catholic People's Association is in large measure the history of blacklegging in the Netherlands".
Både arbejdstagere og arbejdsgivere følte et ønske og en vilje til at samarbejde med hinanden og en vilje til at bære et fælles ansvar.
This may be an explanation for the opposed positions, but it is also a fact that, from a religious point of view, socialism was seen as a great danger.
Dette samarbejde antog form i den efter krigen oprettede "Stichting van de Arbeid" (Arbejdsinstitutionen), hvori både arbejdsgivere og arbejdstagere havde sæde.
Among the miners in Catholic Limburg Poels, a Catholic priest, was active.
Det var institutionens mål at fremme "den sociale fred, orden og retfærdighed".
He wrote in 1917: "We must guard most scrupulously against the far from hypothetical danger that our Catholic workers come to regard dealings of a more or less familiar nature with socialists as something natural.
Det var hensigten med institutionen, at arbejdsgiverne og arbejdstagerne her i fællesskab skulle drøfte sociale spørgsmål, både inden for de enkelte erhvervsgrene og på centralt og lokalt plan.
If we want them to continue to see in the socialists the most dangerous enemies of their most precious possession, the Holy Faith, as well as of their true welfare here on earth, then we must treat the socialists at all times and in all places as such".
Arbejdsgiverne og arbejdstagerne var enige om, at fagbevægelsen skulle indtage en plads i regeringens højeste økonomiske rådgivende organ.
The Roman Catholic Church employed every possible means to oppose the rise of socialism.
Således udfyldtes rammerne om det medansvar, som arbejdstagerorganisationerne ønskede at bære, men Stichting van de Arbeid havde kraftigt under streget, at "arbejdernes medindflydelse på virksomhedsledelsen ikke var påkrævet".
In Catholic families where the husband was under the influence of socialism the wife received a talking-to by the priest,
Det frie erhvervsliv, fordelingen af overskuddet, investeringerne, den økonomiske politik på kort og lang sigt blev ikke drøftet i Stichting van de Arbeid.
accepts the Christian principles as contained in the Bible and consequently rejects both the doctrine of class conflict and that of the all-pervading state".
Det var kendetegnende for efterkrigsårene i Nederlandene, at arbejdsgiverne og fagforbundene ikke havde ret til at drøfte lønnens størrelse eller andre arbejdsvilkår.
Many preachers preached resignation, which in effect amounted to acceptance of the existing social relationships between high and low, rich and poor, those wielding authority and those subject to it.
Denne indkomstpolitik støttedes af de tre anerkendte centralorganisationer. Det var "harmonimodellens" tid, som man senere skulle kalde den.
However, this new society was not to be based on relationships of power.
Det drejede sig om Enhedscentralorganisationen (EVC), der mere og mere udviklede sig til et instrument for Nederlandenes kommunistiske Parti.
This implied, among other things, a fair distribution of the fruits of joint efforts and good cooperation between employers and employees.
Det var især den russiske undertrykkelse af den ungarske opstand i 1956, der fik EVC's sympati og tilhængerskare til at svinde hurtigt ind» Et par år senere opløstes EVC.
The force and emotional points of opposition between the conflicting orientations in the trade union movement have been reduced only gradually.
Ifølge de tre andre anerkendte centralorganisationer kunne man i de første genopbygningsår ikke undgå de lave lønninger.
In point of fact, it took until the Second World War before any attempts were made to find a basis for cooperation.
Det var i den tid en absolut undtagelse, hvis en af de anerkendte organisationer greb til strejkevåbenet.
In spite of these divisions the trade union movement managed to achieve a great deal in this period.
Lavtlønspolitikken blev ført ud fra forskellige betragtninger:
Also, thanks to its influence it was possible for laws to be introduced which were of enormous import for employees for their position in society.
- de tre centralorganisationer tilstræbte en så stabil beskæftigelse som muligt. Man ønskede under ingen omstændigheder en arbejdsløshed, som Nederlandene havde været udsat for under krisen i 30'erne.
The trade union movement made a major contribution towards the acquisition by workers of increasing recognition as human beings and as citizens.
- efter krigen førtes der en politik, der tog sigte på at opbygge et godt socialt sikringssystem mod følgerne af arbejdsløshed, sygdom, invaliditet og alderdom.
The years between 1930 and 1940 were particularly difficult for the trade union movement in the Netherlands.
Det må bagefter konstateres, at der også har været betydelige ulemper i forbindelse med, at man så længe har holdt fast ved lavtlønspolitikken.
The economic crisis which afflicted the world and which did not spare the Netherlands caused massive unemploy ment.
Det har f.eks. ført til, at den teknologiske fornyelse har været utilstrækkelig inden for forskellige erhvervsgrene. Derved kom man så langt bagud, at konkurrenceevnen på det internationale marked blev svækket.
At the height of the crisis, in 1936, there were 500,000 unemployed in the Netherlands i.e. 17.4% of the working population, although the poverty and misery were many times greater than the percentage of 17.4 might suggest, because anyone who was in work had to accept repeated wage cuts.
Trods den voksende modstand fra medlemmerne lykkedes det dog de anerkendte organisationer at opretholde freden på arbejdsmarkedet.
Towards the end of the '30s the trade unions came increasingly to be recognized by the government and employers as social organizations.
Det lykkedes dem at få medlemmerne til at afholde sig fra lønaktioner og at bevare disciplinen.
The leaders of the three groupings began to meet one another more often as a result.
Også uden for de anerkendte organisationer blev der strejket mindre i 50'erne end nogensinde før i den nederlandske arbejderbevægelses historie.
The interests of their members simply demanded cooperation, for example, in collective bargaining and in implementing the law on sickness insurance.
Alligevel havde Nederlandene indtil i960 - bortset fra Italien - den laveste indtægt pr. indbygger i forhold til de andre EF-lande.
As a result mutual understanding and sometimes also mutual appreciation began gradually to develop.
Af de 3 anerkendte centralorganisationer har især NW følt sig meget ansvar lig over for "almenhedens vel".
Developments since the Second World War
Dette blev gennemført for at afværge en truende økonomisk nedgang.
On 10 May 1940 German troops marched into the Netherlands, beginning an occupation which was to last until 5 May 1945.
Prisstigningerne blev ikke mere kompenseret med dyrtidsportioner, hvilket betød et reallønsfald.
Action by the German occupation authorities put an end to free trade union activities.
Adskillige arbejdstagere gav udtryk for deres utilfredshed ved at melde sig ud af fagbevægelsen.
The three union federations were placed under the control of a quisling.
Især NW måtte i nogle år notere sig tab af medlemmer i titusindevis. Men der var ikke kun tale om pres fra medlemmerne, der på grund af de lave lønninger ville have sat en stopper for indkomstpolitikken.
On the other hand, this period of repression saw the growth of a community of interests between workers and employers which laid down the foundations for an entirely new pattern of labour relations in the post-war years.
På grund af den hurtige udbygning af produktionsapparatet var der i forskellige sektorer opstået stor mangel på arbejdskraft, som lokkede arbejdsgiverne til at betale højere lønninger uden om overenskomsterne.
While the Netherlands were still under German occupation, leaders of the NVV, the RKWV and the CNV met in secret to discuss the reconstruction of the trade union movement after the war.
Fænomenet "sort løn" greb efterhånden om sig og tvang fagbevægelsen til at korrigere sin kurs.
Rivalry between trade union federations could, it was felt, only prejudice their aim of furthering workers' interests.
Det blev også mere og mere klart, at det især var arbejdsgiverne, der profiterede af de lave lønninger.
Proceeding on this basis, the representatives of the three federations decided at the outcome of their illegal negotiations that extensive cooperation in the social and economic fields should be the order of the day after the war.
Produktiviteten og overskuddet voksede enormt i disse år. I Stichting van de Arbeid gik fagbevægelsen ind for en mere retfærdig fordeling af dette overskud.
They drew up a "Cooperation Code", which provided for cooperation between the trade union federations and between their affiliated unions at both national and local level.
Der blev nedsat udvalg for at undersøge problemet, men overskuddet blev, hvor det hele tiden havde været: hos de erhvervsdrivende.
One concrete result was the establishment of a Council of Trade Union Federations, which came into the open on the day of liberation.
Det skulle vare indtil begyndelsen af 60ferne, inden grundlaget bristede for regeringens indkomstpolitik.
yhe sense of responsibility for the reconstruction of the country was not, however, confined to the workers' organizations.
Det var ikke i første omgang organisationerne, der indledte kampen mod de lave lønninger.
Both workers and employers were determined to work together in this task - to share responsibility for attaining the common goal.
Det begyndte med forskellige vilde strejker, der ofte blev kronet med held (i form af kraftige lønforhøjelser). På grund af denne udvikling kom den anerkendte fagbevægelse ud for flere og flere vanskeligheder.
This spirit of cooperation took concrete form in the Labour Foundation, which was set up at the end of the war as a joint employer-worker body with the task of promoting social harmony, order and justice.
Fastsættelsen af lønningerne og andre arbejdsvilkår blev fremover overladt til arbejdsgiver- og arbejdstagerorganisationerne.
The intention was that the Foundation should act as a forum for consultations between employers and workers on social matters at both sectoral and national level.
Men to artikler i loven herom sætter stadig væk regeringen i stand til at gribe ind i løndannelsen.
Both sides were agreed that the trade union movement must have a say in the highest economic counsels of the Government.
Den ene af artiklerne (8) giver staten ret til at erklære en overenskomstaftale ugyldig, hvis den sociale og økonomiske politik kræver dette.
It was in this form that the desire of the workers' organizations to share responsibility found expression.
Artikel 10 omhandler iværksættelse af lønstop.
The Labour Foundation stated explicitly that "there is no demand for worker participation in the management of undertakings".
Med den frie lønpolitik fik nederlænderne mulighed for hurtigt at indhente det lønefterslæb, de havde i forhold til deres europæiske kolleger.
In the immediate post-war period both employers £nd workers believed firmly in the new social order based on cooperation instead of conflict.
Ved siden af Stichting van de Arbeid blev der efter krigen oprettet endnu en vigtig instans, der skulle komme til at spille en central rolle i det sociale system: Det social-økonomiske Råd (SER). Dette råds opgave er at rådgive regeringen om alle foranstaltninger, som den påtænker at træffe på det sooiale og økonomiske område.
It was, however, already clear that the employers were only willing to tolerate the exercise of influence by the workers' organizations in social matters.
SER var slutstenen på den i 1950 indstiftede "offentlige erhvervsorganisation".
One characteristic feature of the post-war years in the Netherlands was that wages and other conditions of employment were not open to free negotiation between employers and workers.
Dette system tog sigte på, at staten, arbejdsgiverne og arbejdstagerne i fællesskab skulle være ansvarlige for, at der blev udarbejdet bindende regler for, hvordan man skulle behandle økonomiske og sociale problemer inden for de forskellige erhvervsgrene.
The Government had statutory powers to regulate the level of collectively agreed wages and prohibit the introduction of a working week shorter than 48 hours.
De forskellige produktions- og erhvervsgrene fik en paritetisk sammensat ledelse (arbejdsgivere og arbejdstagere).
Workers could neither be dismissed nor resign of their own accord without special authorization.
Især under indkomstpolitikken har SER spillet en vigtig rolle i forbindelse med fastsættelsen af de årlige lønstigninger.
This statutory policy was supported by the three recognized union federations.
Indførelsen af den frie lønpolitik førte til, at centralorganisationerne efterhånden trak sig ud af lønforhandlingerne i SER.
This was the time of what was later referred to as the "harmony" pattern of industrial relations.
Men SER's øvrige virksomhed, rådgivning af regeringen i sociale og politiske spørgsmål, udgør stadig væk en væsentlig del af centralorganisationernes aktiviteter.
The only opposition came from a new union federation set up after the war - the Eenheidsvakcentrale /United Trade Union Federation/ (EVC).
Der næres i fagbevægelsen frygt for, at de i SER fulgte forhandlingsprocedurer netop betyder en begrænsning af rådets bevægelsesfrihed.
Having become increasingly closely identified with the Dutch Communist Party, however, the EVC lost support rapidly after the Russian suppression of the
Centralorganisationerne ønsker, at SER skal være et instrument til gennemførelse af forandringer i samfundet.
Hungarian Revolution in 1956 and was disbanded a few years later.
Voksende enhed inden for fagbevægelsen
The low wages policy was based on various considerations:
Dette var et forsøg fra biskoppernes side på at holde den katolske bastion, da Det katolske Folkeparti kort tid inden havde måttet notere sig et valgnederlag til PvdA.
East Indies meant that the economy urgently needed the new impetus which low wages could give.
Hyrdebrevet førte til, at de tre centralorganisationer fjernede sig fra hinanden, og det skulle vare lige til 1958, inden samarbejdet blev genoprettet, omend i en mere løs form.
- The emphasis in the post-war period was on building up a sound system of social insurance against the consequences of unemployment, illness, invalidity and old age.
Men i 1969 besluttede den til NKV omdøbte katolske centralorganisation at tage initiativet til et snævert organisatorisk samarbejde mellem de tre central organisationer. Dette initiativ blev fremsat i de tre centralorganisationers forhandlingsorgan.
One consequence, for example, was that some sectors failed to re-equip adequately with modern technology.
Samme år gik et undersøgelsesudvalg bestående af en repræsentant for NW, NKV og CNV igang med at udarbejde en plan for et mere snævert samarbejde. Udvalget anbefalede dannelsen af en "stærk" sammenslutning.
In spite of growing unrest amongst their membership, the recognized federa tions succeeded in maintaining industrial peace, managing to restrain their members from disruptive action and preserve union discipline.
Beslutningerne skulle ikke mere træffes af centralorganisationernes ledelser hver for sig, men af sammenslutningen. På den måde kunne man opnå en besparelse af tid og arbejdskraft.
Even outside the recognized federations, strikes were less frequent in the 'fifties than ever before in the history of the Dutch labour movement.
En af de vigtigste målsætninger for det ønskede snævre samarbejde var en forøget effektivitet.
On the other hand, the Netherlands had a lower per capita income in 1960 than any other Community country except Italy.
Til sidst gik bestræbelserne på at danne en sammenslutning af de tre organisationer i stå.
Of the three recognized federations, the NVV was the most strongly committed to the principle of furthering the "general interest".