natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Domstolen udtalte videre, at fællesskabsrettens effektivitet ville begrænses, hvis en national bestemmelse, det være sig en lovbestemmelse, administrativ bestemmelse eller retspraksis, » frakendte den kompetente dommer muligheden for, når han anvender fællesskabsretten, at foretage, hvad der kræves for at udelukke nationale lovgivningsbestemmelser, der måtte udgøre en hindring for fællesskabsreglernes fulde virkning «.
The effectiveness of Community law, the Court continued, would be impaired if a rule of national law, whether it be legislative or administrative or a judicial practice, withheld 'from the national court having jurisdiction to apply such law the power to do everything necessary at the moment of its application to set aside national legislative provisions which might prevent Community rules from having full force and effect'.
Idet Domstolen samtidig stadfæstede sin tidligere retspraksis, statuerede den således på ny, at en national lov, der er i strid med fællesskabsretten, automatisk bliver uanvendelig.
Confirming its earlier decisions, the Court reaffirmed that a national law which is contrary to Community law is automatically inapplicable.
Samtidig med at artikel 177's vitale betydning for fællesskabsrettens effektivitet blev understreget, fastslog Domstolen tillige på ny, at samtlige nationale domstole har en ubegrænset ret til at forelægge EF-Domstolen spørgsmål, hver gang den nationale ret finder, at en sådan præjudiciel afgørelse (vedrørende gyldigheden eller fortolkningen af en retsakt) er nødvendig for, at den kan afsige sin dom.
Emphasizing the primordial role of Article 177 in so far as the effectiveness of Community law is concerned, the Court also reaffirmed the unlimited right of all courts and tribunals to make reference to it whenever they consider that a preliminary ruling (on a question of validity or interpretation) is necessary to enable them to give judgment.
I en anden præjudiciel afgørelse2) har Domstolen draget den logiske konsekvens af princippet om Fællesskabsrettens forrang, idet den erklærede, at en » straffedom afsagt i henhold til en national lov, som er i strid med fælles skabsretten, er uforenelig med fællesskabsretten «, hvilket er på linje med tidligere retspraksis3).
In another case involving a reference for a preliminary ruling1 the Court defined a logical consequence of the precedence of Community law when stating that where criminal proceedings are brought 'by virtue of a national legislative measure which is held to be contrary to Community law, a conviction in those proceedings is also incompatible with that law', thus confirming an earlier decision.2
Domstolen har for første gang afvist et præjudicielt spørgsmålafgørelse klarlægger Domstolen to grundlæggende spørgsmål.
For the first time, the Court declared an application for a preliminary ruling inadmissible,3and in this connection clarified two fundamental points.
For det første kan en aftale mellem private med henblik på at give Domstolen enekompetence til at fortolke fællesskabsretten, ikke på nogen måde ændre de
In the first place, a contract between private persons purporting to confer exclusive jurisdiction on the Court of Justice in the interpretation of Community law can in no circumstances alter the powers enjoyed by national courts under the second paragraph of Article 177 of the EEC Treaty.
EF-Domstolen, 22.11.1978 (Mattheus/Doega, 93/78) endnu ikke offentliggjort.
CJEC 22.11.1978 (Mattheus v Doego), 93/78: not yet reported.
En national ret kan navnlig ikke berøves sin uafhængige udøvelse af den skønsmæssige ret til at forelægge præjudicielle spørgsmål.
In particular, a national court cannot be deprived of the right of independent exercise of its discretion with regard to requests for preliminary rulings.
Endelig ■— og det var på dette punkt, det præjudicielle spørgsmål blev afvist — kan man ikke fastsætte og fortolke vilkårene i henhold til artikel 237 for en ny medlemsstats optagelse i Fællesskabet, idet disse vilkår skal godkendes af medlemsstaterne og den ansøgende stat.
Secondly— and this is the point in respect of which the reference was declared inadmissible— the conditions of admission of a new State to the Community, within the meaning of Article 237, can be neither determined nor interpreted, as they must be the subject of an agreement between the Member States and the applicant State.
Spørgsmålet om kompetencefordelingen mellem de nationale retter og Domstolen blev behandlet i en anden præjudiciel afgørelse (sag 83/78, Pigs Marketing Board (Northern Ireland)/Raymond Redmond, 29.11.1978).
The question of the functional division of responsibilities between the national courts and the Court was examined in another preliminary ruling (Case 83/78, Pigs Marketing Board (Northern Ireland) v Raymond Redmond, 29 November 1978: not yet reported).
For det første har alene en national ret, som har direkte kendskab til sagens enkeltheder, den bedste mulighed for med fuld kendskab til omstændighederne at vurdere, om de retsspørgsmål, som er blevet stillet, er relevante.
Firstly, only the national court, which has direct knowledge of the facts of the case, is in the best position to appreciate, with full knowledge of the matter before it, the relevance of the questions of law raised.
Desuden kan Domstolen frit blandt alle de enkeltheder, som er forelagt af den nationale dommer, udskille de enkeltheder, der vedrører fællesskabsretten, og som under hensyntagen til sagens genstand skal fortolkes.
Secondly, the Court is free to extract from all the factors provided by the national court the elements of Community law requiring interpretation having regard to the subject matter of the dispute.
Domstolen fandt endelig, at anmodningen om at fastlægge, hvilke spørgsmål der er relevante, måtte afvises ud fra den betragtning, at en sådan fastlæggelse ville foregribe den dom, som skulle afsiges af den nationale ret, som anmodede om en præjudiciel afgørelse.
Lastly, the Court declared the request concerning the determination of the relevant questions inadmissible, on the grounds that if the Court were to accede to it, it would prejudice the final decision of the national court which referred the questions.
EF­Domstolen og de nationale domstole anerkender, at en præjudiciel afgørelse har bindende retsvirkning for den domstol, som har indbragt spørgs­målet.
The Court and the national courts recognize the binding effect of a preliminary ruling on the court which referred the questions.
Træffer Domstolen således en afgørelse, hvorved en fællesskabsbestem­melse erklæres for ugyldig, skal den nationale domstol undlade at bringe den pågældende bestemmelse i anvendelse.
Accordingly, a decision of the Court declaring a Community provision null and void imposes an obligation on the national court not to apply it.
Samtidig med, at det anerkendes, at en præjudiciel afgørelse har en sådan retsvirkning, har Finanzgericht i Hamburg i sin dom af 19. december 1977 *) (jf. sag 119/76, Ölmühle Hamburg/Hauptzollamt Hamburg­Waltershof) fast­slået, at en national administrativ forskrift — som er udstedt med hjemmel i en fællesskabsbestemmelse, der er kendt for ugyldig — ikke automatisk herved mister sin gyldighed.
The Hamburg Finanzgericht (Finance Court), while acknowledging that preliminary rulings have such an effect, held in a judgment handed down on 19 December 19771(Case 119/76, Ölmühle Hamburg v Hauptzollamt Hamburg-Waltershof) that a national administrative act, based on a Community provision which has been declared null and void, does not, by reason of that alone, automatically become invalid.
Denne nationale retsakt er fortsat gældende, så længe
A national measure of this nature remains
FÆLLESSKABSRETTEN den ikke er blevet ophævet eller erklæret for uanvendelig af Domstolen eller af de kompetente nationale myndigheder.
1V-1 applicable until repealed or declared to be inapplicable by the Court or by the competent national authorities.
Pretoren i Milano har på den anden side i sin afgørelse af 6. juli 1976Λ) erklæret, at en national foranstaltning til gennemførelse af en fællesskabsretsakt, der er kendt for ugyldig, ikke finder anvendelse.
The Milan local court, on the other hand, stated in its decision of 6 July 19761 that a national measure implementing a Community rule which had been declared null and void was inapplicable.
Ifølge denne dommers opfat­telse, ville det være lovstridigt, om man opretholdt en national bestemmelse, hvis hjemmel var blevet underkendt.
This court considered that to maintain in force a national measure that no longer had any legal basis would be unlawful.
Kontrol med medlemsstaternes opfyldelse af deres forpligtelser
Review of the fulfilment by the Member States of their obligations
I forhold til de foregående år er antallet af traktatbrud yderligere vokset.
Once again in 1978, the number of infringements was higher than in previous years.
Med hensyn til overtrædelsernes beskaffenhed er situationen uændret: flertallet af sagerne vedrører nemlig spørgsmålet om kvantitative restriktioner i forbin­delse med den frie varebevægelse og i særdeleshed foranstaltninger med tilsvarende virkning (EØF­traktatens artikel 30 ff.) og umiddelbart herefter spørgsmålet om manglende eller ufuldstændig anvendelse af direktiverne. Andre overtrædelser vedrører diskrimination i skattemæssig henseende (artikel 95 i EØF), den fælles transportpolitik, fiskeri og den fælles landbrugspolitik.
The nature of the infringements remains unchanged. The majority of them concern quantitative restrictions on the free movement of goods, and more particularly measures having equivalent effect (Article 30 et seq. of the EEC Treaty), closely followed by failure to implement or the incomplete implementation of directives.
Grundet dette øgede antal overtrædelser, og som følge af den betydning, som Kommissionen tillægger det, at disse traktatbrud retsforfølges, har Kommis­sionen været nødsaget til at træffe en række afgørelser stilet til Kommissionens tjenestegrene med henblik på at rationalisere og accelerere den interne procedure.
Owing to the increase in the number of infringements and on account of its concern to pursue these breaches of the Treaties, the Commission has been compelled to adopt a number of decisions addressed to its departments, designed to rationalize and expedite internal procedures.
Der er blevet indledt 100 nye overtrædelsesprocedurer. Samtlige sager vedrører EØF­traktaten.
One hundred new infringement procedures were initiated, all concerning the EEC Treaty.
Kommissionen har i løbet af året 1978 fremsat 46 begrundede udtalelser.
The Commission delivered 46 reasoned opinions in 1978.
Deres fordeling på de enkelte sektorer svarer klart til den ovenfor nævnte fordeling med hensyn til anlagte sager.
A breakdown of them by sector is very much in line with that of procedures initiated and referred to above.
Man skal i den forbindelse oplyse, at fra og med januar 1978 vil de sager, hvori Kommissionen har besluttet at fremsætte begrundede udtalelser, blive offentliggjort i » Bulletin for De europæiske Fællesskaber « med angivelse af genstanden for den begrundede udtalelse og den pågældende medlemsstat").
It should be pointed out in this connection that since January 1978, cases in which the Commission has decided to deliver a reasoned opinion have been published in the Bulletin of the European Communities with particulars of the subject matter of the reasoned opinion and the Member State concerned.2
Kommissionen har i 1978 fået indbragt 15 sager med hjemmel i EØF­traktatens artikel 169 (traktatbrud).
Fifteen cases were brought before the Court in 1978 under Article 169 of the EEC Treaty (failure to fulfil an obligation).
Fem af disse sager er blevet anlagt mod henholdsvis Belgien, Danmark, Frankrig, Italien og Det forenede Kongerige som følge af en differentieret afgiftsordning for alkoholiske drikkevarer3).
Five concerned differential taxes imposed on alcoholic beverages3by Belgium, Denmark, France, Italy and the
Fire andre sager vedrører spørgsmål om manglende gennemførelse af
United Kingdom. Another four concerned failure to implement directives.4In one of these cases (123/78), the Commission withdrew since Belgium had adopted the
Svar på skriftlig forespørgsel nr. 688/77 fremsat af hr. Wiirrz, EFT C 22 af 22.1.1978. =) Sag 2/78, EFT C 24 af 28.1.1978; sag 168­171/78, EFT C 214 af 8.9.1978.
Answer to Written Question No 688/77 by Mr Wiirtz: OJ C 22 of 22.1.1978. 2/78: OJ C 24 of 28.1.1978; 168-171/78: OJ C 214 of 8.9.1978.
313 direktiver ').
Page 313
I løbet af 1978 har Domstolen afsagt 5 domme, hvori det konstateres, at medlemsstaterne har overtrådt traktatbestemmelserne.
During 1978 the Court of Justice delivered five judgments establishing infringements by Member States.
Den første dom af 16. februar 1978 fastslog, at Irland ikke har opfyldt de forpligtelser, der påhviler det i henhold til EØF-traktaten i forbindelse med havfiskeri ").
The first judgment, of 16 February, confirmed that Ireland had failed to fulfil its obligations under the EEC Treaty in respect of sea fisheries.4Four other judgments concerned failure to implement a number of directives.
Der er blevet domfældt i fire andre sager som følge af manglende anvendelse af en række direktiver, og hvor den ene dom vedrørte Nederlandenee) og de tre øvrige Italien ').
One involved the Netherlands5 and the other three Italy.6
Endvidere er fire sager blevet slettet af retslisten, da Kommissionen hævede sagerne som følge af, at de pågældende medlemsstater bragte overtrædelserne til ophør8).
Four cases were removed from the Court's register after the Commission had withdrawn, the Member States having terminated the infringements.7
Endelig skal det bema'rkes, at der har været anlagt to sager med hjemmel i EØF-traktatens artikel 170.
Mention should be made in conclusion of two actions brought under Article 170 of the EEC Treaty.
Den ene, hvor Irland og Frankrig var sagens stridende parter, vedrørte den uhjemlede indførelse af forbud mod indførsel af fårekød fra de nye medlemslande (sag 58/77).
The first concerned infringement of arrangements for the introduction of restricnons on imports of mutton and Iamb from the new Member States and the opposing parties were Ireland and France (Case 58/77).
I dette tilfælde ophævede Irland sagen.
In this case, Ireland withdrew.
Den anden sag blev anlagt af Frankrig mod
The second action was brought by France against the United Kingdom (Case 141/78.8 The Commission intervened, endorsing the submissions of the French Government to the effect that the United Kingdom Government had acted illegally in adopting unilateral measures in respect of fisheries without first consulting the Commission.
Direktiv af 20.5.1975, EFT L 147 af 9.6.1975.
Directive of 20.5.1975: OJ L 147 of 9.6.1975.
5-1977, pkt. 2.3.52; sag 61/77, EFT C 76 af 30.3.1978.
EC 5-1977, point 2.3.52; 61/77: OJ C 76 of 30.3.1978.
Fortolkning og anvendelse af fællesskabsrettens grundregler
Interpretation and application of the substantive rules of Community Law
I lighed med tidligere år har Domstolen fået indbragt en række sager til påbekendelse, hvor den har skullet præcisere de nærmere krav og betingelser for den fælles toldunions gennemførelse både med hensyn til den fri vare bevægelse inden for Fællesskabet og samhandelen med tredjelande.
The Court has, as it does each year, heard cases in which it was called upon to define the requirements and conditions governing the operation of the customs union, as regards both the free movement of goods within the Community and trade with nonmember countries.
Hvad enten der har været tale om forbudet mod afgifter med tilsvarende virkning som told *) eller foranstaltninger med tilsvarende virkninger som kvantitative restriktioner2), fortolkningen af nomenklaturen i den fælles toldtarif3) eller varers toldværdi4), har Domstolens afgørelser bekræftet og videreud bygget den tidligere retspraksis.
The judgments of the Court, whether relating to the prohibition on charges having an effect equivalent to customs duties1or on measures having an effect equivalent to quantitative restrictions,2or interpreting the nomenclature of the Common Customs Tariff,3or concerning the value of goods for customs purposes,4 have affirmed and developed earlier case law.
1978, s. 1139; EF-Domstolen, 12.10.1978 (Eggers Sohn & Co./Freie Hansestadt Bremen, 13/78) endnu ikke offentliggjort, om at en lovgivning ifølge hvilken anvendelsen af en kvalitetsbetegnelse er betinget af, hvor på det nationale område det pågældende produkt bliver fremstillet, er uforenelig med traktatens artikel 30 ff. EF-Domstolen, 2.2.1978 (Universiteitskliniek/Inspekteur der Invoerrechten en Accijnzen, 72/77) Sml. 1978, s. 189; EF-Domstolen, 9.3.1978 (Bleiindustrie/Hauptzollamt Hamburg-Waltershof, 111/77) Sml. 1978, s. 659; EF-Domstolen, 16.3.1978 (Oehlschläger/Hauptzollamt Emmerich, 104/77) Sml. 1978, s. 791.
CJEC 24.1.1978 (Openbaar Ministerie of the Kingdom of the Netherlands v Van Tiggele), 82 77: [1978] ECR 25/ CJEC 23.5.1978 (HoffmannLa Roche v Centrafarm), 102/77: 11978] ECR 1139; CJEC 12.10.1978 (Eggers Sohn & Co. v freie Hansestadt Bremen), 13/78: not yet reported, with regard to the incompatibility with Article 30 et seq. of the Treaty of rules making the use of a designation of quality dependent upon the location of the production process for the relevant product within the country concerned. CJEC 2.2.1978 (Universiteitskliniek v Inspecteur der Invoerrechten en accijnzen), 72 77: [ 1978] ECR 189 ; CJEC 9.3.1978 (Bleiindustrie v Hauptzollamt Hamburg-Waltershof), 111 77 : [ 1978] ECR 659 ; CJEC 16.3.1978 (Oehlsenläger v Hauptzollamt Emmerich), 104 77: [1978] ECR 791. CJEC 16.3.1978 (Bosch v Hauptzollamt Hildesheim), 135/77: 11978] ECR 855.
FÆLLESSKABSRETTEN lV-2
INTERPRETATION AND APPLICATION OF THE SUBSTANTIVE RULES OF COMMUNITY LAW
Domstolen henholdt sig til sin tidligere retspraksis, hvorefter ophævelsen af told og afgifter med tilsvarende virkning er et grundlæggende princip for det fælles marked og finder anvendelse på alle varer, » medmindre der findes en klar undtagelse herfra, som i øvrigt fortolkes snævert « ]).
In its judgment the Court rejected definitively the widely held view that the Community institutions are empowered, even after the end of the transitional period, to set up or to retain, at least temporarily, obstacles to trade within the Community, where such measures are considered necessary to achieve the objectives assigned to the common agricultural policy under the Treaty.
Men eftersom artikel 38, stk. 2, fastslår, at bestemmelserne vedrørende fælles markedets oprettelse finder anvendelse på landbrugsvarer, » medmindre andet er bestemt i artiklerne 39 til 46 «, og ingen af disse bestemmelser kan finde anvendelse på afgifter med tilsvarende virkning som told, er Fællesskabets myndigheder ikke beføjet til at indføre dem.
The Court cited earlier judgments in which it had been stated that the removal of customs duties and charges having an equivalent effect constituted a fundamental principle of the common market applicable to all goods, such that 'any possible exception, which in any event must be strictly construed, must be clearly laid down'.1Since under Article 38(2) of the EEC Treaty, the rules laid down in respect of the establishment of the common market are applicable to agricultural products 'save as otherwise provided in Articles 39 to 46', and none of the provisions of these Articles may be applied to charges having an effect equivalent to customs duties, the Community legislative organs are not empowered to impose such charges.
Domstolen erklærede således, at en bestemmelse i en rådsforordning — hvor efter medlemsstaterne har beføjelse til efter overgangsperioden udløb at ind føre afgifter med tilsvarende virkning som told, så længe den fælles markeds ordning for den pågældende sektor ikke var oprettet — var i strid med både artikel 13, stk. 2, og med artiklerne 38 til 46 i traktaten.
The Court thus held that a provision of a Council Regulation authorizing the Member States, until such time as the common organization of the market had been carried out in the sector concerned, to impose a charge having an effect equivalent to a customs duty after the end of the transitional period, was incompatible with Article 13(2) and Articles 38 to 46 of the Treaty.
Der vil endvidere være tale om sådan uforenelighed med hensyn til alle foranstaltninger, der hindrer samhandelen, dvs. både told og kvantitative restriktioner samt endelig foranstaltninger med tilsvarende virkning.
Moreover, all obstacles to trade, i.e. customs duties and quantitative restrictions and measures having an equivalent effect, were also held to be incompatible with the Treaty.
Domstolen fastslog, at Fællesskabets myndigheder ikke har beføjelse til hverken med hjemmel i artikel 235 eller med hjemmel i de fælles markeds ordninger at indføre regler, der vil medføre hindringer for samhandelen mellem medlemsstaterne, og dette uanset, om de bygger på objektive kriterier og følgelig ikke er diskriminerende.
This judgment confirms that it is not within the power of the Community legislative organs, either under Article 235 or as part of the common organization of markets, to lay down rules involving obstacles to trade between Member States, even where they are based on objective criteria and are in consequence non discriminatory.
Domstolen konstaterede, at Fællesskabets institutioner ganske vist havde fået tillagt udstrakte beføjelser, men ønskede samtidig at understrege, at disse beføjelser kun kunne udøves, når det var begrundet i hensynet til bevarelsen af markedets enhed, hvorimod hindringer i samhandelen, der ville være i strid med Fællesskabets gældende regler, kunne risikere, dersom de var tilladt, at » udløse opløsningsmekanismer i strid med de i traktatens artikel 2 nævnte mål, nemlig den gradvise tilnærmelse af medlemsstaternes økonomiske politik «2).
The Court, while emphasizing the extensive powers granted to the Community institutions, sought at the same time to indicate that these powers could be used only in order to preserve the unity of the market, whereas obstacles to trade, by compromising the progress made by the Community, might, if permitted to continue, 'open the way to mechanisms which would lead to disintegration contrary to the objectives of progressive approximation of the economic policies of the Member States set out in Article 2 of the Treaty'.2
(Kommissionen/Storhertugdømmet Luxembourg og kongeriget Belgien, 90-91/63) Sml. 1964, s. 1233.
Commission v Grand Duchy of Luxembourg, and Kingdom of Belgium, 90-91/63 : [1964] ECR 625, at 633.
Domstolen fastslog, at de monetære udligningsbeløb ikke kunne kvalificeres som afgifter med tilsvarende virkning som told, eftersom de netop fastsættes med henblik på at bevare markedets enhed, sag 136/77 (Racke/Hauptzollamt Mainz, som er refereret ovenfor).
In Räcke v Hauptzollamt Mainz, cited above, the Court confirmed that MCAs could not be regarded as charges having an effect equivalent to customs duties, their very purpose being to preserve the unity of the market.
Til dommen af 23. maj 1977 (Hoffmann­La Roche mod Centrafarm) skal der ligeledes gøres en særlig bemærkning.
Special mention should be made of the judgment of 23 May 1977 in Hoffmann-La Roche v Centrafarm.
Domstolen tager her på ny 1) stilling til spørgsmålet om, i hvilket omfang princippet om den frie vare­bevægelse kan fraviges ved udøvelsen af en varemærkeret.
The Court again gave its views1on the limits within which the exercise of the right to a trademark allows exceptions to the principle of the free movement of goods.
Problemet var her, under hvilke betingelser indehaveren af en varemærkeret kunne mod­sætte sig, at hans produkt importeres under mærke af en tredjemand, efter at have været ompakket uden varemærkeindehaverens tilladelse.
The problem was to ascertain the circumstances in which the proprietor of a mark could prevent his product from being imported by a third party under the trademark after being repackaged without his permission.