natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I mellemtiden anvendes låsninger, som er udviklet inden for fransk retspraksis med henblik på at sikre, at forbrugeren har direkte klageadgang og beskyttes ret effektivt (på grundlag af en form for objektivt ansvar) mod en producent der har markedsfårt mangelfulde varer.
Where a subcontractor finds that he is jointly and severally liable, along with the final producer, for damage caused to a third party by a defective product, the further problem arises as to how the burden of the compensation owed to the third party is to be apportioned between the parties jointly and severally liable (see Part One of the Guide, paragraphs 8.3, 8.8 and 8.9).
I Grækenland er underleverandørkontrakten ikke en standardkontrakt eller en navngiven kontrakt; der findes således ingen særlige bestemmelser herom.
In Greece, subcontracting agreements do not form a recognized category of contracts regulated by a specific set of rules.
Underleverandørkontrakten falder derfor ind under de almindelige bestemmelser og under bestemmelserne i den kontrakttype, som den alt efter omstændighederne (jf· punkt 3) henregnes under: salg eller leverance.
They are governed by ordinary law and by the rules on the category to which they belong (see 3. below): sales contract, or contract for the supply of goods and services.
I Grækenland findes der ingen statsanerkendte standardunderleverandør kontrakter, og der findes heller ingen standardunderleverandørkontrakter udarbejdet af arbejdsgiverforeningerne.
There are no standard subcontracting agreements in Greece which have been officially approved by governmental bodies or drawn up by trade associations.
Det sker derimod ofte, at hovedleverandørerne udarbejder standard modeller for underleverandørkontrakter og forsøger at pålægge deres underleverandører sådanne almindelige vilkår.
On the other hand, large contractors frequently prepare standard subcontracting agreements and tend to impose these general terms on their own subcontractors.
HVAD SKER DER, HVIS UNDERLEVERANDØREN IKKE FORHANDLER EN SKRIFTLIG AD HOC-KONTRAKT MED HOVEDLEVERANDØREN?
WHAT HAPPENS WHERE THE SUBCONTRACTOR DOES NOT NEGOTIATE A SPECIFIC WRITTEN AGREEMENT WITH THE CONTRACTOR?
I Vejledningens bind I (se især indledningen, punkt 4) anføres det klart, at det i underleverandørens interesse tilrådes ham så vidt muligt med hovedleverandøren at indgå en skriftlig kontrakt som indeholder særlige aftalte bestemmelser om de grundlæggende aspekter af forholdet mellem parterne.
2.1 Part One of the Guide explains clearly why a subcontractor will be well advised to do everything possible to negotiate a written agreement with the contractor setting out specific agreed rules governing the fundamental aspects of the relationship between them (see in particular the Introduction, paragraph 4).
I modsat fald vil der for aftalen gælde følgende: (A) meget ofte de almindelige kontraktvilkår, som modparten foreskriver, eller (B) retsreglerne, såfremt der ikke findes sådanne almindelige vilkår, eller såfremt en del af aftalen ikke er omfattet af disse vilkår.
If this is not done, the contract will be governed: (a) very often by the general terms imposed by the other party; or (b) in the absence of general terms or where the general terms are silent, by rules of law.
Som allerede antydet er det i praksis almindeligt at hovedleverandørerne forsøger (og ofte har held til) at pålægge underleverandørerne deres almindelige kontraktvilkår.
It is worth noting that a situation should be avoided in which two sets of general terms are superimposed, each party having referred to his own, and neither having declared that, in the event of any conflict, he will accept those of the other; in such cases, the courts will probably accept neither set of general terms and simply apply the rules supplied by the law.
Vi skal nu se på, hvorledes underleverandør, som tvinges almindelige kontraktvilkår.
Let us now consider the position in Greek law of a subcontractor who is obliged to accept the general terms of the contractor.
Endvidere findes der i nugældende græsk ret ingen bestemmelser om almindelige kontraktvilkår, der tager sigte på at udelukke, at disse vilkår kan bevirke, at en af parterne kan udøve et vidtgående og urimeligt misbrug af kontrakten over for den anden part.
Furthermore, Greek law does not currently impose restrictions on the general terms of contract with a view to preventing excessive and unjustified exploitation of one side's negotiating strength.
Den udenlandske underleverandør må således være særlig forsigtig på dette punkt.
Therefore, a foreign subcontractor should always exercise particular caution over the contractor's general terms of contract.
Såfremt parterne ikke gennem "ad hoc"­aftaler eller almindelige vilkår fastlægger alle eller visse aspekter af underleverandørforholdet gælder lovens bestemmelser.
If it happens that any aspects of the subcontracting relationship have not been settled by the parties by specific agreement or by means of general terms, the legal rules apply.
Det skal dog indledningsvis anføres, at Grækenland ikke har ratificeret Haag­konventionen af 1964 vedrørende aftaler om internationale løsørekøb og heller ikke wienerkonventionen af 1980.
It should be pointed out, however, that Greece has ratified neither the Hague Convention of 1964 on the international sale of goods nor the Vienna Convention of 1980.
Det er derfor udelukkende de nationale retsregler, der gælder for kontrakter om salg.
As a result, Greek law is the sole regulator of contracts for the sale of goods.
I græsk ret gør der sig to problemer gældende: for det første er det en væsentlig ulempe, at der ikke findes passende særlige bestemmelser om underleverandørkontrakter; for det andet er det vanskeligt i hvert enkelt tilfælde at finde frem til, under hvilken kontrakttype hver enkelt underleverandørkontrakt skal henregnes, og dermed hvilke bestemmelser der skal gælde herfor.
In Greek law, the not insignificant drawback of the lack of special rules adapted to the particular features of subcontracts is compounded by the difficulties in deciding on the category to which a particular subcontract belongs and hence on the rules that will be applicable.
Om der er tale om det ene eller det andet er i praksis af stor betydning for, hvilke bestemmelser der skal gælde (f.eks. med hensyn til overdragelse af ejendomsretten, risici, mangler osv.).
There are significant differences between the rules governing each type of contract (e.g. as regards transfer of title, risks, etc.).
På den anden side er sondringen i græsk ret mellem salg og leverance ikke helt skarp, idet den er forbundet med betingede kriterier, hvis anvendelse i de konkrete tilfælde er usikker.
Furthermore, there is no definite and neat dividing line in Greek law between sales contracts and contracts for the supply of goods and services; in practice, relative criteria are applied, but not in any clear-cut manner.
Denne usikkerhed med hensyn til den retlige betegnelse, og dermed også med hensyn til, hvilke almindelige love der skal gælde, er således en yderligere grund til at råde en udenlandsk underleverandør til under alle omstændigheder at forsøge at forhandle en særlig "ad hoc"-kontrakt om underleverandørforholdet.
The resulting uncertainty as to legal classification and hence the provisions applicable is a further reason, however, why foreign subcontractors should make every effort to negotiate specific agreements covering the relationship between the patties to the subcontract.
De standarder (jf· Vejledningens bind I, punkt 2.8), der i Grækenland oftest henvises til i underleverandørkontrakter, er de mest kendte internationale standarder (DIN, AFNOR, BSI) eller fællesskabsstandarderne.
In Greece, the standards most frequently referred to in subcontracts are the better-known Community or international standards (DIN, AFNOR, BSI).
Blandt de mest byrdefulde bestemmelser, som en hovedleverandør kan indføre i sine almindelige kontraktvilkår, er bestemmelserne om ansvarsfraskrivning eller begrænsning af ansvaret (jf. Vejledningens bind I, punkt 2.12).
Among the most serious of the "oppressive" clauses which a contractor may include in the general terms he imposes are those excluding or limiting his liability (see Part One of the Guide, paragraph 2.12).
Det skal anføres, at i græsk ret er der praktisk talt ingen betydningsfulde begrænsninger af gyldigheden af bestemmelser om ansvarsfraskrivning eller begrænsning af ansvaret.
Furthermore, it should be pointed out that, under Greek law, no significant restrictions exist on the validity of clauses excluding or limiting liability.
I den græske lovgivning sættes der ingen begrænsninger (ud over dem, der findes i EF-Kommissionens meddelelse fra 1978 (jf. Vejledningens bind I, punkt 5.9 ff.), for gyldigheden af bestemmelser, som indskrænker underleverandørens rettigheder med hensyn til tavshedspligt, anvendelse af knowhow, forbindelser til tredjemand osv.
Greek legislation does not impose any limits on the validity of clauses restricting the rights of the subcontractor with regard to confidentiality, the use of knowhow, dealings with third parties, etc., over and above those set out in the EC Commission's 1978 Notice (see Part One of the Guide, paragraphs 5.9 et seq.).
Muligheden for at tage ejendomsforbehold (jf. Vejledningens bind I, punkt 6.9) tillades i græsk ret når der er tale om salg med betalingshenstand: køberen erhverver først ejendomsretten, når den fulde pris er betalt.
Clauses retaining title (see Part One of the Guide, paragraph 6.9) are admissible in Dutch law where goods are sold against deferred payment: the buyer acquires tide only when the full price has been paid.
I Vejledningens bind I omtales det hvor vigtigt det er for underleverandøren at have nøjagtigt kendskab til de mulige følger af manglende opfyldelse af vedkommendes forpligtelser (punkt 2.10).
Part One of the Guide points out how important it is that a subcontractor should be aware of the precise extent of the possible consequences of any breach on his part (paragraph 2.10).
I græsk ret forholder det sig således, at en af de kontraherende parters manglende opfyldelse af de forpligtelser, der følger af en kontrakt om køb og salg, medfører, at den anden part kan vælge mellem: (a) at kræve forpligtelserne opfyldt (b) at kræve kontrakten ophævet (med domstolens hjælp), idet han dog under alle omstændigheder har ret til skadeserstatning.
The general rule in Greek law where a party to a contract fails to perform his obligations is that the other party may at his discretion: (a) require specific performance of the contract; or (b) seek to have the contract terminated; and, in any event, (c) claim compensation for the loss suffered.
RENTER
Page 36
I tilfælde af forsinket betaling påløber der, medmindre andet er aftalt de i loven fastsatte renter (jf. Vejledningens bind I, punkt 6.8).
In the event of late payment of the purchase price, interest will be payable (see Part One of the Guide, paragraph 6.8) unless the parties agree otherwise.
EF-direktivet fra 1985 (jf· Vejledningens bind I, punkt 8.5.5 ff.) er for nylig gennemført i Grækenland.
The Community Directive of 1985 (see Part One of the Guide, paragraphs 8.5.5 et seq.) recently entered into force in Greece.
Med hensyn til underleverandørens stilling anvendes såvel direktivets definition af "producent" som dets bestemmelse om udelukkelse af producentens eller leverandørens ansvar for et delprodukt eller et råstof, hvis manglen udelukkende kan tilskrives udformningen af det produkt i hvilket delproduktet eller råstoffet indgår, eller de af det samlede produkts fabrikant givne anvisninger (direktivets artikel 7, litra f))·
As tregards the position of subcontractors in particular, Greek law faithfully takes over both the definition of "producer" and the exclusion of liability in the case of a manufacturer or supplier of a component or raw material if the defect is attributable entirely to the design of the product into which it was fitted or to the instructions given by the manufacturer who used it (Article 7(f) of the Directive).
I Irland findes der ingen særlige bestemmelser om underleverandår kontrakten.
In Ireland, subcontracting agreements are not regulated by any specific set of rules.
Underleverandårkontrakten omfattes derfor af de almindelige principper for handelskontrakter og af bestemmelserne i den kontrakttype, som den alt efter omstændighederne (jf. punkt 3) henregnes under: salg (sale of goods eller leverance (supply of services').
They are governed by the general principles applicable to commercial contracts and by those applicable to the category of contract into which they fall: sales contract, or contract for the supply of goods and services (see 3. below).
I Irland findes der ingen statsanerkendte standardunderleverandårkontrakter.
There are no standard subcontracting agreements in Ireland which have been officially approved by governmental bodies.
Også standardkontrakter udarbejdet af erhvervsorganisationerne er sjældne.
Standard contracts prepared by trade associations are also rare.
Dog foretages der i visse tilfælde en tilpasning af (Organisme de Liaison des Industries Métalliques Européennes) ORGALIME's kontraktmodel.
The ORGALIME model contract is, however, adapted for use in some cases (Organisme de Liaison des Industries Métalliques Européennes).
Det sker derimod ofte, at de store hovedleverandårer udarbejder standardmodeller for underleverandårkontrakter og forsåger at pålægge deres underleverandårer sådanne almindelige vilkår (dette gælder særlig for f.eks. edb-industrien).
On the other hand, large contractors often prepare standard subcontracting agreements and tend to impose these general terms on their own subcontractors (this is particularly common, for example, in the information technology industry).
HVAD SKER DER, HVIS UNDERLEVERANDAREN IKKE FOJRHANDLER EN SKRIFTLIG AD HOC-KONTRAKT MED HOVEDLEVERANDÅREN?
WHAT HAPPENS WHERE THE SUBCONTRACTOR DOES NOT NEGOTIATE A SPECIFIC WRITTEN AGREEMENT WITH THE CONTRACTOR?
I Vejledningens bind I (se især indledningen, punkt 4) anfåres det klart, at det i underleverandårens interesse tilrådes ham så vidt muligt med hovedleverandåren at indgå en skriftlig kontrakt som indeholder særlige aftalte bestemmelser om de grundlæggende aspekter af forholdet mellem parterne.
Part One of the Guide explains clearly why a subcontractor will be well advised to do everything possible to negotiate a written agreement with the contractor setting out specific agreed rules governing the fundamental aspects of the relationship between them (see in particular the Introduction, paragraph 4).
I modsat fald vil der for aftalen gælde falgende: (A) meget ofte de almindelige kontraktvilkår, som modparten foreskriver, eller (B) retsreglerne om kontrakter, såfremt der ikke findes sådanne almindelige vilkår, eller såfremt en del af aftalen ikke er omfattet af disse vilkår.
If this is not done, the contract will be governed: (a) very often by the general terms imposed by the other party; or (b) in the absence of general terms or where the general terms are silent, by the rules of contract law.
Det skal indskydes, at undertiden har også underleverandåren sine egne almindelige kontraktvilkår, der naturligvis afviger fra hovedleverandårens.
In that case, an attempt should be made to avoid an unclear situation in which two sets of general terms are superimposed, each party having referred to his own.
I et sådant tilfælde må man principielt undgå situationer, der er uklare, og hvor de to parters kontraktvilkår kommer til at stå over for hinanden (idet hver part har påberåbt sig sine egne kontraktvilkår): fålgen ville blive, at ingen af parternes almindelige vilkår (for så vidt som de måtte afvige fra hinanden) ville finde anvendelse, og at de almindelige retsregler ville komme til at gælde.
In these circumstances, the general terms of both parties are disregarded where they are in conflict, and the general rules of law then apply.
Vi skal nu se på, hvorledes situationen er i irsk ret for en underleverandår, som tvinges til at acceptere hovedleverandårens almindelige kontraktvilkår.
Let us now consider the position in Irish law of a subcontractor who is obliged to accept the general terms of the contractor.
Endvidere er ifålge irsk ret sådanne almindelige kontraktvilkår principielt gyldige, og der findes ikke tilstrækkelige begrænsninger med henblik på at udelukke, at disse vilkår kan bevirke, at en af parterne kan udåve et vidtgående og urimeligt misbrug af kontrakten over for den anden part (for så vidt angår bestemmelser om ansvarsfraskrivning, se nærmere under punkt 5).
Furthermore, Irish law accepts the validity of such general terms of contract and does not impose sufficient restrictions to prevent excessive and unjustified exploitation of one side's negotiating strength (for the clauses excluding liability, see 5. below in particular).
En udenlandsk underleverandår må derfor altid være særlig forsigtig over for almindelige vilkår, der forelægges af modparten.
Therefore, a foreign subcontractor should always exercise particular caution over the contractor's general terms of contract.
Såfremt parterne ikke gennem "ad hoc"-aftaler eller almindelige vilkår fastlægger alle eller visse aspekter af underleverandårforholdet gælder lovens bestemmelser.
If it happens that any aspects of the subcontracting relationship have not been settled by the parties by specific agreement or by means of general terms, the legal rules apply.
Det skal dog indledningsvis anfåres, at Irland ikke har ratificeret konventionen vedrårende aftaler om internationale låsårekåb, hverken Haagkonventionen fra 1964 eller wienerkonventionen fra 1980: disse indgår således ikke i irsk ret.
It should be noted that Ireland has ratified neither the Hague Convention of 1964 on the international sale of goods nor the Vienna Convention of 1980; these Conventions do not, therefore, form an integral part of Irish law.
Hvilke retsregler, der skal anvendes, afhænger af, hvorledes kontrakten benævnes (jf. punkt 1).
The rules applicable depends on the classification of the contract (see 1. above).
Men efter Act'en fra 1980 er forskellen i de redige bestemmelser for de to kontrakttyper ikke længere af så stor betydning.
Since th '80 Act, however, the legal distinction bet v. con the two types of contra s lost much of its significance.
I almindelighed kan det siges, at de retlige bestemmelser om kontrakter om salg (sale of goods) omhandler nogle betingelser af grundlæggende betydning (der anses for "implied" i kontrakten): bl.a. at de leverede varer svarer til beskrivelsen i kontrakten, at de er af "merchantable quality", og at de er rimeligt egnede til det formål, som kåberen udtrykkeligt har gjort opmærksom på.
In general, for the sale of goods, the Acts specify certain fundamental ("implied") obligations. In particular, the goods delivered should correspond to their description in the contract, they should be of merchantable quality and they should be reasonably fit for the specific purpose expressly stipulated by » ie buyer.
Hvis der er tale om supply of services, anses det i de redige bestemmelser for "implied", at arbejdet er udfårt med den nådvendige fagkundskab og omhu, at de anvendte materialer er rimeligt egnede til formålet og at de varer, der eventuelt leveres i forbindelse med kontraktens gennemfårelse, er af "merchantable quality".
For the supply of services, the relevant Act considers the contractual term "implied" to mean that the services are provided with due care and skill, the materials used are reasonably fit for the purpose and any goods supplied under the contract are of merchantable quality.
Om muligheden for aftaler om at udelukke sådanne implied terms, se punkt 5.
For cases where these implied terms are usually excluded, see 5. below.
Med hensyn til standarder (jf. Vejledningens Bind I, punkt 2.8) findes der i Irland en organisation for fastsættelse af tekniske standarder (Institute for Industrial Research in Standards).
In Ireland, the Institute for Industrial Research and Standards draws up technical standards.
Men i kontrakterne henvises der oftest til ISO-standarderne, de britiske standarder (BSI), fællesskabsstandarderne og de nordamerikanske standarder.
However, North American, Community, British (BSI) and ISO Standards are the ones most commonly employed for contracts.
Sådanne bestemmelser er principielt gyldige ifålge irsk ret.
Such clauses are generally valid under Irish law.
For så vidt angår salg (sale of goods) tillades der ikke fravigelse af ovennævnte implied terms (overensstemmelse, "merchantable quality" osv.), medmindre der er tale om en kontrakt mellem erhvervsfolk, og bestemmelsen kan anses for at være "fair and reasonable".
Where the sale of goods is concerned, derogations from the above-mentioned implied terms (conformity, merchantable quality, etc.) are void in law, except in contracts between enterprises, where the clause may be deemed fair and reasonable.
Denne beskyttelse gælder dog ikke for kontrakter mellem erhvervsfolk, når der er tale om supply of services.
In the case of contracts between enterprises, however, this protection does not extend to the supply of services.
I Irland findes der en Restrictive Practices Act fra 1972, som ligger tæt op ad Fællesskabets konkurrenceregler.
In Ireland, the Restrictive Practices Act 1972 operates alongside the Community rules on competition.
Hidtil har nævnte Act dog ikke bevirket yderligere begrænsninger (ud over dem, der findes i EF-Kommissionens meddelelse fra 1978 (jf. Vejledningens bind I, punkt 5.9 ff), for gyldigheden af bestemmelser, som indskrænker underleverandårens rettigheder med hensyn til tavshedspligt anvendelse af knowhow, forbindelser til tredjemand osv.
However, application of the Act has not as yet resulted in limits being placed on the validity of clauses restricting the rights of the subcontractor with regard to confidentiality, the use of knowhow, dealings with third parties, etc., over and above those set out in the EC Commission's 1978 Notice (see Part One of the Guide, paragraphs 5.9 et seq.).
Muligheden for at tage ejendomsforbehold (jf. Vejledningens bind I, punkt 6.9) tillades i irsk ret når der er tale om salg med betalingshenstand: kåberen erhverver fårst ejendomsretten, når den fulde pris er betalt.
Clauses retaining title (see Part One of the Guide, paragraph 6.9) are admissible under Irish law where goods are sold against deferred payment: the buyer acquires title only when the full price has been paid.
I praksis er bestemmelsen almindeligt anvendt.
The clause is used quite often in practice.
Problemet i tilfælde af underleverance er, at de varer, som omfattes af ejendomsforbeholdet af kåberen normalt forarbejdes eller indarbejdes i andre varer, hvorpå de sælges videre.
In the case of subcontracts, the problem is that the goods in respect of which title is retained are usually processed or incorporated and then resold.
Låsningen på dette problem er at udforme en passende kontraktbestemmelse - der i sig selv er tilladt men som kræver særlig opmærksomhed ved udformningen - hvorved indskrænkningen i råderetten udvides til at omfatte udbyttet ved videresalget (det er i åvrigt omstridt om sidstnævnte bestemmelse ikke for at være gyldig skal tinglyses i Companies Office).
The solution is to include in an appropriate manner in the contract an intrinsic but very carefully drafted clause allowing title to be extended to the price received on resale (it is, however, a matter of some debate as to whether such a clause should be registered at the Companies Office for it to be valid).
I irsk ret forholder det sig således, at kåberen har ret til at ophæve kontrakten, hvis der er tale om et fundamental breach of contract dvs. manglende overholdelse af forpligtelser, der hidrårer fra væsendige bestemmelser i kontrakten ("conditions"); derimod har han kun ret til skadeserstatning, hvis de forpligtelser, som ikke er opfyldt ikke er væsendige ("warranties").
Under the law applicable in Ireland, the purchaser has the right to repudiate the contract if a fundamental breach of contract is involved, i.e. where there is a failure to perform any material condition; minor breaches of contract (in relation to warranties) confer entitlement to damages only.