natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Praksis har imidlertid vist, at de på visse områder er for omfattende, da der har været henført tilfælde under dem, som ikke skulle have været det.
Paragraphs 3 to 6 apply 'where goods are imported for sale, other disposal or use, after further manufacture, under a foreign trade-mark'.
Det var for at undtage sådanne tilfælde, at forord ning nr. 1788/69 blev udstedt.
Paragraph 4 provides in particular:
»Værdien af retten til at benytte et udenlandsk varemærke medregnes fuldt ud i normalprisen for de varer, som skal værdiansættes, når de efter indførslen undergives ... simple processer, såsom påføring af varemærke, opdeling, sortering eller emballering.«
(b) that the price is not influenced by any commercial, financial or other relationship, whether by contract or otherwise, between the seller or any natural or legal person associated in business with him and the buyer or any natural or legal person associated in business with him (other than the relationship created by the sale itself);
Den særlige bestemmelse i denne forord ning, som er inddraget i nærværende sag, er artikel 2, stk. 1, litra a), som lyder således: des: på et
'The value of the right to use a foreign trade-mark shall be wholly included in the normal price of the goods to be valued when they are to undergo after their importation ... simple operations, such as application of the mark, breaking bulk, sorting or packing.'
Stykke 7 indeholder definitionen »udenlandsk varemærke«:
Paragraph 7 defines 'a foreign trade-mark'. It does so in these terms:
»Et varemærke anses efter denne artikel som udenlandsk varemærke, når det til hører
(c) that no part of the proceeds of any subsequent resale, other disposal or use of the goods will accrue, either directly or indirectly, to the seller or any natural or legal person associated in business with him.'
Hauptzollamt Frankfurt am Main/West, som er sagsøgt for Finanzgericht, påstår, at HLR i nærværende sag omfattes af arti kel 3, stk. 7, litra a) i forordning nr. 803/68, idet HLR fremstillede og handlede med varerne uden for Fællesskabets toldområde; at sagsøger ifølge aftalen mellem parterne er »forbundet i forretningsmæssig henseende« med HLR og således omfattes af bestemmelsens litra b), som skal fortolkes efter den definition af »for bundet i forretningsmæssig henseende«, som indeholdes i artikel 2, stk. 2; at sag søgers varemærke derfor med henblik på artikel 3 skal behandles som »et udenlandsk varemærke«; og at værdien af ret ten til at benytte varemærket følgelig i henhold til artikel 3, stk. 4 skal medregnes i de indførte varers »normalpris«.
'Two persons shall be deemed to be associated in business with one another if, whether directly or indirectly, either of them has any interest in the business or property of the other or both have a common interest in any business or property or some third person has an interest in the business or property of both of them.'
Sagsøgte bestrider, at artikel 2, stk. 1, litra a) i forordning nr. 1788/69 skal finde
(c) any person whose rights in the trade mark are restricted by an agreement with any person referred to in subparagraph (a) or (b).'
Som Kommissionen har forklaret for ret ten, er det almindelige princip i artikel 3, for så vidt som det har relevans for varemærker, at når varer indføres under et varemærke, skal deres »normalpris« (dvs. den pris, som skulle betales for dem ved det i forordningens artikel 1 nævnte salg) bestemmes som omfattende værdien af retten til at benytte varemærket i forbindelse med varerne.
As was explained to us by the Commission, the general principle of Article 3, in so far as it relates to trade-marks, is that, where goods are imported under a trade-mark, their 'normal price' (that is the price that would be payable for them on the hypothetical sale postulated by Article 1 of the Regulation) is to be determined on the footing that it includes the value of the right to use the trade mark in respect of the goods.
Formålet med bestemmelserne om »udenlandske« varemærker er at forhindre omgåelse af dette princip.
The purpose of the provisions about 'foreign' trade marks is to prevent circumvention of that principle.
Uden dem kunne en udenlandsk vareproducent f.eks. oprette et datterselskab i en af Fællesskabets medlemsstater og få sit varemærke registreret i den nævnte stat i datterselskabets navn.
Without them a foreign manufacturer of goods could, for instance, form a subsidiary in a Member State of the Community and arrange for its trade-mark to be registered in that
Dette kunne så indføre varerne uden varemærke og påføre det efter indførslen.
Paragraph 2 enables exceptions to the provisions of paragraph 1 to be determined 'where the rights referred to in that paragraph are held by a person established in a Member State'.
Som følge af muligheden for forskellige indviklede kneb i så henseende var det nødvendigt, at de pågældende bestemmelser blev udformet
(It was under this provision that Regulation No 1788/69 was adopted).
Hvad der faktisk skete var, at sagsøger oprindelig betalte told af varerne ifølge en vurdering, som hverken indregnede de licensafgifter, som sagsøger skulle be tale til HLR, eller værdien af varemærket.
State in the name of the subsidiary. The subsidiary could then import the goods without the mark and affix it to them after importation.
Senere blev under en gennemgang af sagsøgers forretningsbøger den gældende aftale med HLR opdaget, hvorpå sagsøgte tilsendte sagsøger en opkrævning af yderligere told.
Owing to the variety and complexity of such possible devices it was necessary for the provisions in question to be worded in such a way as to cast their net wide.
Denne omfattede et beløb for licensafgifterne, som ikke længere bestrides, samt et beløb for værdien af varemærket. ket.
Experience proved however that in some respects they had cast their net too wide: cases were caught in it which should not have been.
ningsmæssig henseende, hvis bl.a. en af dem under en eller anden form har interesser i den andens forretninger eller formuegoder, også for den forretningsmæssige forbundethed, som forudsættes i artikel 3, stk. 7, litra b) i toldværdiforordningen? 2) Hvis ikke: efter hvilke kriterier skal den forretningsmæssige forbundet hed, i den betydning dette begreb er anvendt i artikel 3, stk. 7, litra b) i toldværdiforordningen, afgøres? 3) Såfremt spørgsmål 1 besvares be kræftende: opstår en sådan forret ningsmæssig forbundethed (artikel 2, stk. 2 i toldværdiforordningen) ved en kontrakt, hvori en indenlandsk køber mod betaling af gebyrer primært indrømmes geografisk af grænsede forhandlingsrettigheder af en udenlandsk vareleverandør og des uden uden yderligere betaling får til ladelse til også selv at fremstille det indførte produkt efter den patenterede fremstillingsmetode af to patenterede fremstillingsstoffer, som leverandørfirmaet leverer?
the light of the definition of 'associated in business' contained in Article 2 (2); that the plaintiff's mark must therefore be treated, for the purposes of Article 3, as 'a foreign trade-mark'; and that, accordingly, by virtue of Article 3 (4), the value of the right to use the mark must be included in the 'normal price' of the imported goods. The defendant denies that Article 2 (1) (a) of Regulation No 1788/69 applies, its ground for doing so being, as I understand it, that the grant to the plaintiff by HLR of a licence to manufacture under its patents created between them a 'business association ... other than the relationship created by the agency or concession'.
4) Hvis ja: gælder dette også, selv om køberen ikke udnytter tilladelsen til egen fremstilling?«
The particular provision of that Regulation that is in question in the present case is Article 2 (1) (a), which reads as follows:
Sagsøger har for Finanzgericht først og fremmest anført, at kontrakten med HLR ikke var udformet således, at selskabet blev »forbundet i forretningsmæssig henseende« med HLR i den i artikel 3, stk. 7, litra b) anførte forstand, og at den udvidede definition af »forbundet i forret ningsmæssig henseende« i artikel 2, stk. 2 ikke finder anvendelse i forbindelse med artikel 3, stk. 7, litra b).
What in fact happened was that initially the plaintiff paid duty on the goods on the basis of a valuation which took no account either of the royalties payable by the plaintiff to HLR or of the value of its trade-mark.
Subsidiært an førte sagsøger, at selskabet som følge af artikel 2, stk. 1, litra a) i forordning nr. 1788/69 ikke omfattes af artikel 3.
Subsequently, during an inspection of the plaintiff's books, the existence of its agreement with HLR came to light and the defendant served on the plaintiff a notice of assessment to additional duty.
For det tredje hævdede sagsøger, at sagsøgte under alle omstændigheder havde lagt de forkerte kriterier til grund, for så vidt angår værdien af benyttelsen af dets varemærke. remærke.
This included an element, which is no longer in dispute, for the royalties and an element for the value of the trade-mark.
For så vidt angår spørgsmål nr. 1 opstår tvivlen, fordi stk. 2 i artikel 3 er anbragt således, at det tilsyneladende alene er et vedhæng til artikel 2, stk. 1.
Before the Finanzgericht the plaintiff argued, in the first place, that the terms of its agreement with HLR were not such as to make it a 'person associated in business' with HLR within the meaning of that phrase in Article 3 (7) (b) and that the extended definition of 'associated in business' contained in Article 2 (2) was not applicable for the purposes of Article 3 (7) (b).
Det kan hævdes, at artikel 2, stk. 2, hvis bestem melsen også skulle finde anvendelse ved fortolkningen af de følgende artikler i for ordningen, ville have været udformet som en selvstændig artikel.
Alternatively the plaintiff argued that it was excepted from the provisions of Article 3 by those of Article 2 (1) (a) of Regulation No 1788/69.
På den anden side måtte man, hvis stykke 2 kun skulle finde anvendelse ved fortolkningen afar tikel 2, stk. 1 vente, at stykke 2 ligesom artikel 3, stk. 7 indeholdt ordene »efter denne artikel«.
Thirdly the plaintiff submitted that, in any case, the defendant had estimated the value of the use of its trade-mark on the wrong criteria.
Det forekommer desuden usandsynligt, at forordningens forfattere, efter at have defineret »forbundet i forret ningsmæssig henseende« i artikel 2, stk. 2 uden denne begrænsning, ikke skulle have haft i sinde at lade definitionen finde anvendelse, når de i artikel 3 benyttede samme ordlyd. Det ser ud til, at sag søger for Finanzgericht gjorde gældende
The contention of the Hauptzollamt Frankfurt-am-Main/West, which is the defendant before the Finanzgericht, is that, in the present case, HLR is a person falling within subparagraph (a) of Article 3 (7) of Regulation No 803/68, in that it manufactured and dealt with the goods outside the customs territory of the Community; that the plaintiff is 'associated in business' with HLR by reason of the agreement between them and so within subparagraph (b) of that provision, which is to be interpreted in
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA HR. WARNER - SAG 82/76
OPINION OF MR WARNER - CASE 82/76 interpretation of Articles 2 (2) and 3 (7) (b) of Regulation No 803/68.
Sådanne forbindelser kan særlig opstå: a) gennem aftaler, hvorved der indrømmes en eneforhandling, en licens eller en eller anden forrettighed; som et anbringende, at ordene »anses som« mangler i artikel 3, stk. 7, litra b).
Moreover it seems improbable that the authors of the Regulation, having defined 'associated in business', without such a restriction, in Article 2 (2), did not intend the definition to apply when they used the same phrase in Article 3.
Dette anbringende forekommer mig uden betydning.
That argument seems to me beside the point.
De mangler også i arti kel 2, stk. 1; der hersker dog ikke tvivl om, at definitionen finder anvendelse dér.
Those words are absent from Article 2 (1) also; yet there is no doubt that the definition applies there.
Efter min opfattelse skal artikel 2, stk. 2 finde anvendelse ved fortolkningen af artikel 3, stk. 7, litra b).
In my opinion, Article 2 (2) does apply in the interpretation of Article 3 (7) (b).
Dette er også Kommissionens opfattelse, som deles af toldværdiudvalget — se dettes kommentarer til forordning nr. 1788/69 (i »De europæiske Fællesskaber — toldværdi«, på side B 26).
This is the opinion also of the Commission and of the Customs Valuation Committee — see the letter's Commentary on Regulation No 1788/69 (in the booklet 'European Communities — Customs Valuation' at p. Β 26).
Følgelig foreslår jeg, at spørgsmålet besvares bekræftende.
I would therefore answer question 1 in the affirmative.
Jeg ser ingen grund til at være uenig heri.
It would not, I think, have been an easy question.
Efter min opfattelse havde Kommissionen ret, når den antog, at for så vidt angår nærværende sag er det forhold, at HLR har krav på en licensafgift på 3 % af sagsøgers udbytte af salget af præparatet, tilstrækkeligt til at give HLR »interesser« i sagsøgers »forretninger«.
To answer it might have required a careful scrutiny of the wording of Article 3 (7) (b) in the different official languages of the Community. For instance the phrase 'associated in business' in the English text would clearly be wide enough of itself to encompass the relationship between the plaintiff and HLR.
Herefter behøver spørgsmål 2 ikke nogen besvarelse.
I would answer question 3 in the affirmative too.
Det ville efter min opfattelse ikke have været nogen let opgave.
Indeed it seems that the plaintiff accepts that if Article 2 (2) applies this must follow.
Besvarelsen af spørgsmålet ville have krævet en omhyggelig undersøgelse af ordlyden af artikel 3, stk. 7, litra b) på Fællesskabets forskellige officielle sprog.
Page 68
F.eks. ville udtrykket »associated in business« i den engelske udgave klart være vidt nok i sig selv til at omfatte forbindelsen mellem sagsøgeren og HLR.
HOECHST ν HAUPTZOLLAMT FRANKFURT­AM­MAIN whether the plaintiff did or did not make use of those rights.
På den anden side dækker den franske udgaves »associée en affaires« kun noget i retning af et kompagniskab.
I would accordingly answer question 4 in the affirmative too.
Herefter forekommer spørgsmål 4 mig uden betydning.
I turn to the second problem, i.e. that of the interpretation of Article 2 (1) (a) of Regulation No 1788/69.
Aftalen mellem sagsøger og HLR ville have været tilstrækkelig til at gøre dem »forbundne i forretningsmæssig henseende«, selv om den ikke indeholdt nogen overdragelse af fremstillingsrettigheder til sagsøgeren.
As to this the Finanzgericht asks three questions, which are: legal system of any of the Member States, though Swinfen Eady J. did say, in Gophir Diamond Co. ν Wood [1902] 1 Ch. 950, at p.
Derfor kan det med al respekt for Kommissionens opfattelse ikke have betydning for nærværende sag, hvorvidt sagsøgeren gjorde brug af disse rettigheder eller ej.
953, that, if a person's remuneration in any way depended on the profits or gross returns of a business, that person would be 'interested' in that business; and the phrase 'interest in property' can, in English law, have a technical meaning in certain contexts, mostly the contexts of interests arising under trusts or under the law of succession.
Jeg ville følgelig besvare også spørgsmål 4 bekræftende.
The Customs Valuation Committee, in the Commentary to which I have referred, says:
I den anledning har Finanzgericht stillet tre spørgsmål, som lyder således: des:
'The concept of business association mentioned in paragraph 7 (b) interpreted in accordance with Article 2 (2) of Regulation (EEC) No 803/68 ... is extremely broad and covers all situations where trading or financial connections, direct or indirect, are established between the parties to a transaction.
Jeg ville også besvare spørgsmål 3 bekræftende.
I think it convenient to deal with those questions together rather than seriatim.
Det ser faktisk ud til, at sag søger godtager, at dette må være resultatet, hvis artikel 2, stk. 2 skal finde anvendelse.
Such connections may be established — (a) by the existence of agreements granting exclusive dealing rights, a licence, or conceding any privilege whatsover; (b) by the existence of a joint interest, direct or indirect, in a business, including certain situations such as when loans have been granted to both parties by a third person.'
Ordene »interesser i ... forretninger eller formuegoder« i artikel 2, stk. 2 ser ikke ud til i nogen af de officielle ver sioner at have nogen teknisk betydning i nogen af medlemsstaternes retssystemer, selv om Swinfen Eady J. i Gophir Diamond Co. mod Wood [1902] 1 Ch.
I see no reason to differ. In my opinion, the Commission was right when it submitted that, in the present case, the circumstance that HLR is entitled to a royalty of 3 % of the profits derived by the plaintiff from its sales of the preparation is enough to give HLR an 'interest' in the plaintiff's 'business'.
950, på side 953 udtalte, at hvis nogens vederlag på en eller anden måde afhang af netto- og bruttoudbyttet ved en forret ning, ville den pågældende »have interesse« i den forretning; og udtrykket »interesser i formuegoder« kan i engelsk ret have en teknisk betydning i visse sammenhænge, for det meste i forbindelse med interesser i bestyrelsen af umyndiges midler eller i henhold til arveretten.
That being so, question 4 seems to me irrelevant. The agreement between the plaintiff and HLR would have been sufficient to make them 'associated in business' even if it had contained no grant of manufacturing rights to the plaintiff.
Toldværdiudvalget udtaler i den kommentar, hvortil jeg har henvist, følgende:
So, pace the Commission, it cannot matter for present purposes
»5) Hvis ja: er begreberne »eneagent« og »eneforhandler« i artikel 2, stk. 1, li tra a) i EØF-Kommissionens forord ning nr. 1788/69 to udtryk for det samme?
Here again, it appears that the expressions 'sole agent' and 'sole concessionaire' do not have, in any of their official language versions, a technical meaning in the law of any of the Member States.
1er« af retten til at fremstille sådanne varer under den førstnævntes patenter bevirker, at de »udover eneagent eller eneforhandlerforholdet ikke er forbundet i for retningsmæssig henseende«.
I conclude that the Commission is right when it says, in effect, that the phrase 'a sole agent or sole concessionaire' should be interpreted as a whole and in the broad sense in which it would be interpreted by the commercial man-in-the-street.
6) Hvis ikke: skal der ved »eneforhandler« også forstås den, der af patentindehaveren har fået tilladelse til at fremstille varen efter den patenterede fremstillingsmetode?«
It would make a legal relationship that existed only on paper, and to which no effect had ever been given in fact, irrelevant for the purposes of Article 2 (1) (a) of Regulation No 1788/69.
7) Såfremt spørgsmål 5 besvares bekræftende: falder en kontrakt, hvori der mod vederlag primært overdrages forhandlingsrettigheder inden for bestemte områder, og som herudover indeholder en tilladelse, der ikke udnyttes, til vederlagsfrit at fremstille det indførte produkt, uden for rammerne af et eneagentforhold?«
The only other question, then, is whether, in a case such as the present, the grant by 'the supplier of the goods' to his 'sole agent or sole concessionaire' of the right to manufacture such goods under the former's patents creates between them a 'business association ... other than the relationship created by the agency or commission'.
Jeg finder det formålstjenligt at behandle disse spørgsmål under ét i stedet for i den opgivne rækkefølge.
I can quite see that, in that case, the value of the patent rights secured by the plaintiff from HLR would become relevant: without those rights the sulfadoxin and the trimethoprim would have very little value to the plaintiff, because it could not effectively use them.
Kommissionen forsøgte at få Domstolen til at acceptere, at dette ikke ville følge af overdragelsen af den nævnte ret, så længe modtageren af retten ikke udøvede den.
The Commission pressed upon us the view that such would not be the result of the grant of that right so long as the grantee did not exercise it.
Kommissionens opfattelse i så henseende støttes af en udtalelse fra toldsamarbejdsrådet, som Kommissionen vedlagde sit indlæg.
The Commission's view to that effect is supported by an opinion of the Customs Cooperation Council which the Commission annexed to its observations.
(Kommissionen omtalte faktisk udtalelsen i forbindelse med spørgsmål 4 fra Finanzgericht.
(The Commission in fact introduced that opinion in connexion with question 4 asked by the Finanzgericht.
Her tog Kommissionen efter min opfattelse helt fejl.
In that, the Commission was, I think, clearly mistaken.
Udtalelsen fra toldsamarbejdsrådet støttes udtrykkeligt på dens egen henstilling af 6. Juni 1972.
The opinion of the Customs Cooperation Council rests, expressly, on its own recommendation of 6 June 1972.
Dette er den ifølge Bruxelles-kon-ventionen vedtagne retsakt, hvis bestemmelser svarer til bestemmelserne i forord ning nr. 1788/69.
This is the instrument adopted under the Brussels Convention of which the provisions correspond to those of Regulation No 1788/69.
Henstillingen gengiver endog ordlyden af den nævnte forord ning, og man kan have mistanke om, at den blev vedtaget på foranledning af Fællesskabet.
Indeed the recommendation mirrors the terms of that Regulation and one may suspect that it was adopted at the Community's instance.
Den kan klart under ingen omstændigheder påberåbes til støtte for fortolkningen af forordning nr. 803/68.
At all events it manifestly cannot be prayed in aid of the interpretation of Regulation No 803/68.
De bestemmelser i Bruxelles-konventio-nen, som svarer hertil — for så vidt de angår varemærker — er artikel III i bilag I til selve konventionen samt noterne 2 og 3 i tilføjelsen til den nævnte artikel i konventionens bilag II.
The Brussels Convention provisions corresponding to this — so far as they relate to trade-marks — are Article III of Annex I to the Convention itself and
Her viser det sig igen, at udtrykkene »eneagent« og »eneforhandler« ikke i nogen af de officielle, sproglige udgaver har teknisk betydning i nogen af medlemsstaternes ret.
To my mind, in the present case, the agreement between the plaintiff and HLR created between them a single indivisible relationship, that of, to use the terminology of Article 2 (1) (a), 'supplier' and 'sole agent or sole concessionaire'. The essence of that relationship was that
Hvis man blot betragtede den engelske udgave af forordning nr. 1788/69, kunne man fristes til at fortolke ordet »agent« i dets juridiske betydning som en, der handler på en andens vegne, men et blik på ordlyden af de øvrige udgaver viser, at dette ville være urigtigt.
HOECHST ν HAUPTZOLLAMT FRANKFURT-AM-MAIN did not create, as between the plaintiff and HLR, a 'business association ... other than the relationship created by the agency or concession', the plaintiff would become the sole distributor of the preparation everywhere in the world, except the USA.
F.eks. er det tilsvarende ord i den franske udgave ikke »mandataire«, men »représentant«; i den italienske udgave er det ikke »agente«, men »rappresentante«; og i den tyske udgave gengives »sole agent« med det ene udtryk »Alleinvertreter«.
The plaintiff could acquire the preparation either by buying it direct from HLR or by buying the basic substances from HLR and manufacturing it under HLR's patents.
Der er i belgisk lovgivning forekommet forsøg på at definere beslægtede udtryk såsom »représentation commerciale« og »concession de vente exclusive«, men intet som virker relevant for nærværende sag.
But the existence of that option went only to the method whereby the plaintiff could exploit its concession. It
Jeg slutter heraf, at Kommissionen har ret, når den faktisk udtaler, at udtrykket »eneagent eller eneforhandler« skal fortolkes samlet og i den vide forstand, hvori det fortolkes af den jævne forretningsmand.
I am therefore of the opinion that the plaintiff is entitled to the benefit of Article 2 (1) (a), but for reasons differing from those suggested by the Commission.
Kommissionens synspunkt er for så vidt tillokkende.
In the result I would answer the Finanzgericht's questions 5, 6 and 7 compendiously, as follows: