natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Inden for erhvervslivet var der i årets sidste halvdel tendens til at fremskynde investeringer — undtagen i Tyskland — og man søgte at opbygge råvarelagrene hurtigst muligt i forventningen om nye stigninger i verdenspriserne.
In the second half of the year, managements were tending to step up their investment schedules, except in Germany, and were seeking to replenish stocks of raw materials as quickly as possible in anticipation of fresh increases in world prices.
De forskellige led i den samlede efterspørgsel bevirkede således en betydelig forøgelse af den økonomiske aktivitet, hvilket førte til, at produktionskapaciteten blev næsten helt udnyttet, at der ofte var lange leveringsfrister, og at det inflatoriske pres blev mere udpræget.
The various components of overall demand thus engendered an appreciable increase in economic activity, with the result that industries were running fairly near capacity, delivery times were often long and inflationarv pressures were more marked.
Strejker har hæmmet udvidelse af udbuddet i flere erhvervsgrene.
Strikes hampered the expansion of supplies in several sectors.
Alt i alt blev vækstraten for den økonomiske aktivitet i Fællesskabet næsten 6-% regnet i bruttoprodukt (i faste priser) sammenlignet med lidt under 4 % det foregående år.
All in all, the year-to-year growth rate of economic activity in the Community was almost 6% in terms of gross product (volume), compared with a little less than 4% the previous year.
Alle medlemsstater havde en øget ekspansionstakt, der dog var særlig markant i Det forenede Kongerige, hvis bruttonationalprodukt (i faste priser) steg lidt mere end 6 % i 1973 mod næsten 2,5 % i 1972.
All the member countries registered an increase in their pace of expansion, but this was specially sharp in the United Kingdom, where the year-to-year growth rate was a little over 6% in 1973 compared with only 2.5% in 1972.
Der var også en afgjort hurtigere fremgang end sidste år i Luxembourg (ca. 7 % mod 3,5 % i 1972) og i Tyskland (ca. 5,5 % mod 3 % i 1972) og i Irland (ca. 7 % mod 4 % i 1972).
Progress was also decidedly faster than the previous year in Luxembourg (approx 7% against 3.5% in 1972), Germany (approx 5.5% against 3% in 1972), and Ireland (approx 7% against 4% in 1972).
Italien, der ligesom Irland har et betydeligt beskæftigelsesproblem, oplevede ligeledes stor stigning i den økonomiske aktivitet (5,5 % mod ca. 3 % i 1972).
Italy where, as in Ireland, there is a persistent employment problem, also registered a notable increase in economic activity (5.5% against a little over 3% in 1972).
I de øvrige medlemsstater, hvor bruttonationalproduktet i faste priser steg betydeligt mellem 1971 og 1972 fortsatte den opadgående
In the other member countries, where GNP had already risen appreciably between 1971 and 1972, the upward trend continued in 1973: in France, in particular, the growth rate rose from 5.5% in 1972 to slightly more than 6% in 1973.
Især i Frankrig nåede væksraten op på lidt over 6 % mod 5,5 % i 1972. Væksten steg i Belgien fra 5,5 % i 1972 til lidt over 6 % i 1973, i Danmark fra 4,5 % til næsten 5 % og i Nederlandene er vækstraten stadig lidt over 4 %.
Likewise in Belgium, the rise was from 5.5% in 1972 to nearly 6% in 1973, in Denmark from 4.5% to nearly 5% and in the Netherlands a growth rate of a little over 4% was sustained.
Det private forbrug pr. indbygger regnet i faste priser steg i 1973 endda lidt hurtigere end med de 4 %, det var vokset med igennem flere år.
In 1973 private consumption per head of population, at constant prices, rose even a little faster than at the 4% at which it had been growing for several years past.
Arbejdsmarkedet var i de fleste medlemsstater præget af en ret betydelig forbedring af antallet af beskæftigede, skønt der stadig udviklede sig arbejdskraftmangel, især mangel på faglært arbejdskraft.
The employment market in most member countries was marked by a fairly appreciable improvement in numbers employed, although increasing labour shortages, especially of skilled workers, still developed.
Men arbejdsløshedstallet er stadig over de lave tal for tidligere konjunkturopgangsperioder, hvilket navnlig vidner om en manglende strukturel til pasning af udbud og efterspørgsel for så vidt angår arbejdskraft.
But unemployment re mained at a higher level than at any time during the previous boom periods, the pattern of skills being out of line with demand.
Desuden måtte forskellige virksomheder mod slutningen af året indstille produktionen i ferietiden på grund af de direkte eller indirekte følgevirkninger af vanskelighederne ved at skaffe forsyninger af olieprodukter.
Moreover many firms closed down for the whole of the holiday period at the end of the year due to the direct or indirect effects of the oil crisis.
Fællesskabets betalinger på løbende poster sluttede igen med store overskud, selv om disse var betydeligt lavere end i 1972.
The Community's current account again closed with heavy surpluses, although these were appreciably lower than in 1972.
Da indførslen var stimuleret af en kraftig indenlandsk efterspørgsel og udførslen ofte var hæmmet af mangel på elasticitet i udbuddet, havde Fællesskabets balance en tendens til forværring, især i Det forenede Kongerige og Italien og — skønt i mindre omfang — i Frankrig efter at første halvår var gået.
As imports had been stimulated by strong internal demand and exports were often hampered by inelasticity of supply, the Community's current account was tending to deteriorate, this trend being accounted for mainly by developments in the United Kingdom and Italy and also, though to a lesser extent, in France after the middle of the year.
Kun for Nederlandenes og især Tysklands vedkommende blev balancen forbedret.
The Netherlands and Germany (especially the latter) were the only countries in which the current accounts showed an improvement.
Den fælles flydning af seks medlemslandes valutaer i marts og de foranstaltninger, der blev truffet for at have kontrol med kapitalbevægelserne, medførte dog en forbedring i sidste del af året.
But the joint float of the currencies of six member countries in March and the measures taken to control capital movements brought an improvement in the latter part of the year.
I de første otte måneder af 1973 voksede valutamyndighedernes bruttoreserver af guld og fremmed valuta (herunder særlige trækningsrettigheder og kreditsaldi i Den inter nationale Valutafond) i endnu hurtigere rytme end det foregående år (ca. 13 mia. EUR mellem januar og november 1973).
In the first eleven months of 1973 the gross gold and foreign exchange reserves of the monetary authorities (including special drawing rights and positions in the IMF) grew at a faster pace than a year earlier (about 13 000 million EUR from January to November 1973).
Størstedelen af denne stigning fandt dog sted i løbet af årets første tre måneder.
However most of the increase occurred in the first quarter of the year.
Fællesskabsforanstaltninger til bekæmpelse af inflationen
Community measures to combat inflation
Den økonomiske politik, der i 1973 skulle følges af Fællesskabet som helhed og af de enkelte medlemsstater, blev nærmere beskrevet i to resolutioner, som Rådet vedtog efter forslag fra Kommissionen.
The economic policy to be followed by the Community as a whole and by the individual Member States in 1973 was defined in two Resolutions adopted by the Council on proposals from the Commission.
Rådet er endnu ikke kommet til enighed om disse punkter.
DEVELOPMENT OF COMMON POLICIES
Som forberedelse til Rådets 235. møde den 22. marts 1973 udarbejdede Kommissionen et memorandum, som i lyset af de seneste begivenheder redegjorde for de resultater, der var opnået i bestræbelserne på at dæmpe inflationen.
In preparation for the 235th session of the Council, held on 22 March 1973, the Commission drafted a memorandum taking stock, in the light of recent events, of the results obtained in the drive to reduce inflation.
Kommissionen opstillede også en oversigt over inflationsbekæmpende foranstaltninger, der var truffet i Fællesskabet til gennemførelse af resolutionen af 5. december 1972. Trods disse forholds regler, som var uden virkning i flere medlemsstater, fremhævede Kommissionen, at omkostninger og priser stadig steg alt for hurtigt og havde passeret fastsatte mål.
The Commission also drew up a list of anti-inflation measures taken in the Community to implement the Resolution of 5 December 1972.
Rådet bad derfor Koordinationsgruppen for den økonomiske politik på kort sigt, Det monetære Udvalg, Udvalget for konjunkturpolitik og Udvalget for budgetspolitik om inden den 1. juni 1973 at afgive detaljerede beretninger om resultatet af de inflationsbekæmpende foranstaltninger, der var truffet til gennemførelse af Rådets resolution af 5. december.
The Council accordingly asked the Working Party on the Coordination of Shortterm Economic and Financial Policies, the Monetarv Committee, the Shortterm Economic Policy Committee and the Budgetary Policy Committee to submit detailed reports, before 1 June 1973, on the results of anti-inflation measures taken in implementation of its Resolution of 5 December. The points to be covered included:
De punkter, der skulle behandles, omfattede: a) Metoder for opsyn med priser og indkomster ; b) Gennemførelse af budgetter; c) Udviklingen i pengemængden.
(a) methods of supervising prices and incomes; (b) implementation of budgets; (c) trend of money supply.
Den 20. juni 1973 fremsendte Kommissionen et memorandum til Rådet om den økonomiske politik i 1973 og om forberedelse af de offentlige budgetter i 1974. Kommissionens memorandum var bilagt en ajourført oversigt over de inflationsbekæmpende foranstaltninger, som allerede var truffet i medlemsstaterne og i henhold til en fælles politik.
On 20 June 1973, the Commission forwarded a memorandum to the Council on the economic policy for 1973 and the preparation of public budgets for 1974.
Efter at Rådet havde gjort sig bekendt med disse dokumenter og udtalelserne fra de forskellige udvalg, vedtog det på sit møde den 28. juni efter forslag fra Kommissionen endnu en resolutions) om supplerende foranstaltninger mod inflationen.
At its session on 28 June the Council, after noting these documents and the opinions of the various committees, adopted, on a proposal from the Commission, a further Resolu tion1on the supplementary measures to be taken against inflation.
Denne resolution opfordrede medlemsstaterne til at træffe yderligere forholdsregler for at bekæmpe inflationen og især til at fortsætte og udvide de foranstaltninger, der allerede var truffet i medfør af den tidligere resolution vedrørende budgetpolitik, penge politik, beskæftigelse og konkurrence.
This second Resolution invited the Member States to take additional steps to combat inflation, and more particularly to continue and extend the measures already taken to comply with the previous Resolution in the fields of budget policy, monetary policy, employment and competition.
») EFT nr. C 133 af 23. december 1972, s. 12. '-') Se Sjette Almindelige Beretning, s. 107. s) EPT nr. C 75 af 19. september 1973, s. 1.
Furthermore, the Community institutions were invited to ensure that full effect was given to the Community measures taken under the common policies on agriculture, competition and the approximation of legislation.
UDVIKLINGEN AF FÆLLES POLITIK I FÆLLESSKABERNE
ECONOMIC AND MONETARY POLICYX
I slutningen af året foreslog Kommissionen Rådet en ny række foranstaltninger, som skal iværksættes sideløbende i løbet af de første måneder af 1974.
At the end of the year the Commission put forward to the Council proposals for a whole series of measures for simultaneous implementation in the first few months of 1974.
Særlig på grund af den fare for fortsættelsen af den økonomiske ekspansion i Fællesskabet, der var frem kaldt af vanskelighederne ved forsyning af energiprodukter, var det Kommissionen magtpåliggende i sit forslag at fastlægge ikke blot en større bevægelsesfrihed bestemt af medlemsstaternes egen situation, men den har desuden gjort det klart, at dets forslag både sigtede på kamp mod prisstigninger og opretholdelse af et højt beskæftigelsesniveau.
As a result of the uncertainty in economic planning in the Community arising from the difficult oil supply situation, the Commission felt it was necessary, when making its proposals, to leave more room for manoeuvre depending on the specific situation in the various Member States while at the same time specifying that its proposals were aimed not only at combating inflation but also at maintaining a high level of employment.
Dette forslag blev vedtaget af Rådet i form af en resolution1) på mødet den 3. og 4. december 1973.
The proposal was adopted by the Council in the form of a Resolution1at its meeting of 3 and 4 December.
Samordning af de i medlemsstaterne trufne foranstaltninger
Coordination of the measures adopted in the Member States
Skønt de konjunkturpolitiske foranstalt ninger, som anvendes på nationalt plan, ikke altid var tilstrækkeligt virkningsfulde, var det hensigten at dæmpe prisstigningen selv i lande som Italien og Irland, hvor den strukturelle arbejdsløshed berettiger en selektiv politik for at lede de disponible ressourcer henimod investeringer i industrien.
Although not always sufficiently incisive, the shortterm economic policy measures applied at national level were designed to curb rising prices, even in countries like Italy and Ireland, where the level of structural unemployment was sufficient to warrant selective policies to channel available resources into industrial investment.
Med henblik herpå anvendte medlemsstaterne ikke blot kombinationer af flere midler, men også forskellige enkeltstående midler.
To this end, Member States resorted to diverse instruments which were implemented in different ways.
Nogle lande lagde i deres søgen efter inflationsbekæmpende foranstaltninger navnlig vægt på pengepolitik, andre på budgetpolitik og atter andre på pris- og indkomstpolitik.
In all, some Community countries in their search of measures to combat inflation relied chiefly on monetary policy, others on budget policy, and yet others on prices and incomes policy.
Ert af de væsentligste faktorer i kampen mod inflationen i 1973 har været penge politikken.
One of the main instruments for fighting inflation in 1973 was monetary policy.
Rådets resolutioner af 5. december 1972 og 14. september 1973 vedrørende de inflationsbekæmpende foranstaltninger har fastsat de pengepolitiske mål, som medlemsstaterne bør tilstræbe, nemlig en gradvis nedsættelse af ekspansionsrytmen i pengeforsyningen til man senest ved udgangen af 1974 når samme niveau som bruttonationalproduktet (i volumen) plus en normativ stigningstakt for priser.
The anti-inflation Resolutions adopted by the Council on 5 December 1972 and 14 September 1973 had spelt out the monetary policy objectives which Member States should aim for, namely a progressive reduction of the rate of expansion of the money supply until, by the end of 1974 at the latest, it would equal that of GNP (volume) plus a normative increase rate in prices.
Men medlems staterne skal endvidere inden udgangen af 1973 have opnået en væsentlig nedsættelse af ekspansionsrytmen i pengeforsyningen.
But Member States must also have achieved a substantial reduction in the expansion rate of the money supply by the end of 1973. In this respect, there is no doubt
I denne forbindelse er der ingen tvivl om, at fastlæggelsen af en normativ pengepolitik på fællesskabsplan vil kunne skabe større sammenhæng mellem de foranstaltninger, der træffes inden for de forskellige områder af Den monetære Union.
DEVELOPMENT OF COMMON POLICIES that the beginnings of a normative monetary policy at Community level could promote greater coherence between the measures taken in the various spheres of monetary union.
I de første måneder af 1973 blev pengepolitikken hæmmet af de betydelige spekulativt betonede kapitalbevægelser.
During the early months of 1973 monetary policy was hampered by sizeable speculative movements of capital.
Medlemsstaterne styrkede derfor deres kontrol ordninger over for internationale kapitalstrømninger.
Member States therefore strengthened their machinery for regulating international financial flows.
Men mens England, Italien og Irland forsøgte at skabe likviditet for at stimulere den økonomiske aktivitet, måtte de øvrige medlemsstater tage imod betydelige kapitalstrømninger og udnytte ethvert middel for at neutralisere virkningerne fra denne forøgelse af den indenlandske likviditet.
But whereas the United Kingdom, Italy and Ireland were intent on creating liquidity to stimulate economic activity, the other Member States had to cope with heavy inflows of capital and utilize every available instrument to neutralize the effects of these inflows on domestic liquidity.
Fra marts, da de lande, som var berørt af kapitaltilstrømningen, besluttede at lade deres valutaer flyde sammen, blev virkningen fra kapitaltilstrømningen på den indenlandske likviditet væsentligt nedsat.
From March onwards, when the countries affected by the incoming capital decided to float their currencies jointly, the influence of the flow of funds from abroad on domestic liquidity was greatly reduced.
Denne større smidighed i kurserne over for dollaren medførte, at den indenlandske pengepolitik fik større spillerum, og at rentesatserne kunne forhøjes væsentligt uden at tiltrække kapital fra tredjelande.
The increased flexibility of rates of exchange against the US dollar meant that domestic monetary policies had more room to manœuvre and interest rates could be raised considerably without attracting capital from outside the Community.
Denne politik fik støtte i det forhold, at rentesatserne i USA var usædvanligt høje i denne del af året.
This policy was made easier by the fact that interest rates in the United States were extremely high for most of the year.
Den større bevægelsesfrihed i den indenlandske pengepolitik, som skyldes kurs svingningerne, gjorde sig ligeledes til en vis grad gældende i England, Irland og Italien, hvis valutaer ikke er tilknyttet det fælles valutasystem.
The benefits of the more flexible domestic monetary policy, rendered possible by the fluctuating exchange rates, were also felt to some extent by the United Kingdom, Ireland and Italy, whose currencies are not included in the Community exchange scheme.
Myndighederne i disse tre lande var af den overbevisning, at en periode med uafhængigt flydende kurser ville sætte dem i stand til at føre en politik, der tager sigte på ekspansion og fuld beskæftigelse og samtidig undgå risikoen for at miste officielle reserver.
The authorities of these three countries considered that a period of independent currency fluctuation would enable them to pursue a policy of expansion and full employment while avoiding the risk of losing official reserves.
De relativt højere prisstigninger i disse lande har udsat dem for pres udefra, hvilket denne gang ikke har medført tab af officielle reserver, men derimod til en forringelse af deres valutas værdi.
However, the relatively sharper upward trend of prices in these countries exposed them once again to external pressure, resulting not in a loss of official reserves but a depreciation of currency.
Denne forringelse var større end oprindeligt forventet af myndighederne; disse blev derfor tvunget til at ændre politik og begrænse svingningerne ved indgreb og stramninger i den indenlandske pengepolitik.
The depreciation was greater than had originally been anticipated by the authorities, and they were therefore obliged to revise their policies and limit fluctuations by appropriate intervention and a more restricted approach to domestic monetary policy.
Denne nye politik gennemførtes ved en forhøjelse af renteniveauet fremfor ved kvantitativ begrænsning af kreditten.
The new approach took the form of higher interest rates rather than quantitative limits on lending.
Blandt de lande, hvis valutakurser svingede sammen, kunne Tyskland konstatere de betydeligste kapitalstrømninger; den restriktive pengepolitik skulle ikke blot neutralisere
Of the States taking part in the joint float, Germany registered the heaviest inflows of capital; restrictive monetary policy had not only to neutralize the effects of incoming liquidity but also to control the growth of domestic lending.
I de øvrige medlemslande (Benelux, Danmark, Frankrig) gennemførtes de politiske foranstaltninger til dæmpning af efterspørgselsstigningen i form af kreditstramning såvel for den offentlige som den private sektor på en mere selektiv og smidig måde end i Tyskland.
In the other member countries (Benelux, Denmark, France), the policy of curbing the expansion of demand by imposing credit restrictions on both the public and the private sectors was pursued more selectively and more flexibly than in Germany.
Disse pengepolitiske restriktioner førte til en dæmpelse af stigningstakten i pengeforsyningen, især i Frankrig, hvorimod renteniveauet hævedes, omend ikke så meget som i Tyskland.
Monetary restrictions reduced the rate of growth of money supply, especially in France, while interest rates rose, though not as high as in Germany.
En af de faktorer, som, bortset fra direkte foranstaltninger vedrørende kurserne, i ikke ubetydeligt omfang gav den interne pengepolitik mulighed for at virke, var kontrollen med forstyrrende kapitalbevægelser.
Apart from direct action on exchange rates, one factor which was in no small way responsible for providing domestic monetary Dolicy with its room for manœuvre was the control of destabilizing capital movements.
Denne kontrol blev imidlertid holdt inden for nationale rammer.
This control was however confined to the national level.
Da fællesskabskontrol udgør en væsentlig forudsætning for fremskridt inden for liberaliseringen af kapitalbevægelser, har Kommissionen bestræbt sig på at fremskynde undersøgelsen af dette spørgsmål, især inden for rammerne af Det monetære Udvalg.
Since Community control is an essential prerequisite of progress in the liberalization of capital movements, the Commission endeavouied to speed up the study of this question, particularly in the framework of the Monetary Committee.
I henhold til Rådets resolutioner af 5. december 1972 og 14. september 1973 om metoder og midler til bekæmpelse af inflationen, anmodedes medlemsstaterne om at forvalte deres budgetter for 1973 så stramt, at stigningstakten i de faktiske udgifter kom til at ligge så tæt ved stigningstakten for bruttonationalproduktet udtrykt i værdi.
In accordance with the Council Resolutions of 5 December 1972 and 14 September 1973 on ways and means of combating inflation, Member States were required to administer their 1973 budgets strictly so as to ensure that the rate of increase of effective expenditure was as close as possible to that of GNP in terms of value.
De fleste medlemsstater gennemførte derfor bremsende foranstaltninger, især for de offentlige investeringer, mens der kun blev truffet få foranstaltninger til at begrænse stigningen i udgifterne på andre områder.
Most Member States therefore applied restraint, particularly on public investment; few measures were taken to limit rising expenditure in other fields.
Ovennævnte resolutioner pålagde Det budgetpolitiske Udvalg hvert kvartal at undersøge, om budgetforvaltningen var i overensstemmelse med de fastsatte retningslinjer.
The abovementioned Resolutions gave the Budgetary Policy Committee the task of reviewing the situation each quarter to see whether budget administration was complying with the agreed policy.
Den første beretning, som blev vedtaget den 17. maj 1973, konstaterede, at medlemmernes budgetpolitik manglede styrke.
The first report, adopted on 17 May 1973, found that national budget policies were insufficiently forceful.
I nogle tilfælde gik beretningen så vidt som til at over veje muligheden af en større direkte skattebyrde samt en udvidet optagelse af lån med henblik på at fremme statskassens deltagelse i bestræbelserne på at bremse ekspansionen i pengeforsyningen.
In some cases it went as far as to consider the possibility ot heavier direct taxation and more recfiurse to the issue of loans in order to increase treasury involvement in efforts to curb the expansion of money supply.