natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Domstolen har anerkendt lovligheden af disse procedurer, som har hjemmel i Rådets retsakter, men ikke i traktatena). Domstolen har navnlig udtalt, at Rådet i kraft af disse procedurer kunne overlade Kommissionen en gennemførelsesbeføjelse af betragteligt omfang, samt at disse procedurer ikke bevirkede, at beslutningsbeføjelsen overgik fra Kommissionen til komiteerne.
The Court of Justice has approved these procedures, which arise out of Council acts and not from the Treaty.1It has, in particular, pointed out that their existence enables the Council to entrust the Commission with a wide range of executive tasks and that the procedures do not have the effect of depriving the Commission of its power of decision in favour of the committees.
Afsnit 3: Retsfællesskab
Section 3. A Community based on law
Udtrykket »retsfællesskab« blev benyttet af formanden Walter Hallstein under henvisning til udtrykket »retsstat« for herved at karakterisere Fællesskabet.
The phrase, 'a Community based on law', was used by President Walter Hallstein, by analogy with the expression ' a State based on law' (Rechtsstaat), to describe the Community.
Fællesskabet er nemlig ikke blot skabt på retligt grundlag, eftersom det hviler på internationale traktater, men der findes næppe nogle indehavere af offentlig/myndighed, der i så høj grad a
Indeed, not only is the Community a creation of law since it is based on international treaties, but there are hardly any custodians of public authority who are, to the same extent as the Community, so dependent on law when carrying out their tasks.
) Vedrørende forvaltningskomiteerne, se dom af 17.12.1970, sag 25/70, Koster, Sml.
With regard to management committees see Judgment of 17.12.1970, Case 25/70 Koster [1970] ECR 1161.
1970, s. 259 ff. Vedrørende veterinærkomiteen, se dom af 5.10.1977, sag 5/77, Denkavit, Sml.
On the subject of the veterinary committee see Judgment of 5.10.1977, Case 5/77 Denkavit [1977] ECR 1555, at pp. 1579-1580.
1977, s. 1555 ff., herunder navnlig s. 1577-1578.
European Parliament, Debates, 17 June 1965, p. 220.
Som følge heraf er det af vital betydning for Fællesskabets retsorden, at den har forrang for de nationale retssystemer. Dette gav Guy Hérard udtryk for, dengang han beskrev begrebet supranationalitet som et retssystem, samfundene er underlagt i normativ henseende 2).
Héraud described supranational^ as an order of communities which are subject to a higher law-making authority.l
Fællesskabets retsorden — der er skabt på grundlag af retsregler, og som bygger på retsregler for at sikre sin effektivitet — er som beskrevet ovenfor i alt væsentligt retsskabende.
Created by law, and dependent on it for its own effectiveness, the Community legal order is, as has been seen, also in essence a creator of law.
Det er en retsorden, der indebærer meget højt udviklede retsregler og en hertil svarende håndhævelse ved hjælp af et domstolsorgan.
It is a system which provides an elaborate body of legislation, and compliance with which is ensured by a judicial organ.
Til forskel fra de traditionelle internationale domstole, såsom Den internationale Domstol, er De europæiske Fællesskabers Domstol uden videre kompetent i de tilfælde, der er fastsat i traktaterne, uden at det er nødvendigt, at staten skal godkende denne kompetence.
Contrary to the general rule for classic international courts such as the International Court of Justice, the Court of Justice of the European Communities has jurisdiction in the cases provided for in the Treaties without it being necessary for the State to accept such jurisdiction.
Domstolens jurisdiktion blev obligatorisk i og med fællesskabstraktaternes ikrafttræden.
It has full jurisdiction in these matters simply by virtue of the entry into force of the Community Treaties.
Endvidere skal det nævnes, at ikke alene stater og institutioner, men også — på visse i traktaterne3) nærmere fastsatte betingelser — borgerne kan indbringe sager for Domstolen.
It should also be noted that proceedings can be instituted before the Court of Justice not only by the States and the institutions but also by private individuals under conditions which vary in strictness according to the Treaty concerned.2 Lastly, the Court's judgments imposing a fine or penalty can be directly enforced3against undertakings without further formality. The national authority is only permitted to verify the authenticity of the decision.
Endelig kan de af Domstolen afsagte domme, der idømmer bøder eller tvangsbøder4), uden videre tvangsfuldbyrdes over for virksomhe derne, uden at en fuldbyrdelseskendelse er nødvendig.
The system of shared powers which this involves is based on the premise that the States must be assured that the system will be respected both by the institutions and by their partners.
Den nationale myndighed kan heroverfor kun foretage en prøvelse af fuldbyrdelsesgrundlagets ægthed.
Subordination to common rules requires the maintenance of uniformity in their application.
1) Europa-Parlamentets forhandlinger, 17.6.1965, s. 220. 2) L'inter-étatique, le supranational et le fédéral, Archives de Philosophie du Droit,
The Court performs a fundamental task in ensuring that in the interpretation and application of the Treaties, the law is observed (Arts. 164, EEC Treaty; 136, Euratom Treaty; 31, ECSC Treaty).
Virksomhederne inden for kul- og stålsektoren kan således anlægge sag med påstand om annullation af afgørelser truffet af Den høje Myndighed (Kommissionen) på betingelser, der er lempeligere end dem, der gælder for private personer, som vil anlægge sag med påstand om annullation af retsakter, der er vedtaget i medfør af Romtraktaterne.
Thus undertakings in the coal and steel sector can bring actions to have decisions by the High Authority/Commission annulled under more liberal conditions than private parties bringing actions under the Treaties of Rome.
Sammenhold EKSF-traktatens artikel 33, stk. 2, og EØF-traktatens artikel 173, stk. 2.
See and compare the second paragraph of Art. 33 ECSC and the second paragraph of 173, EEC.
Efter reglerne i Romtraktaterne kan private ikke anfægte en forordning.
Under the Treaties of Rome private parties cannot bring actions against regulations.
) Når EF-Domstolen f.eks. ændrer en kommissionsbeslutning, der erklærer en aftale for ugyldig i medfør af konkurrencereglerne.
When, for example, it amends a decision by the Commission condemning an agree ment illegal under the competition rules.
Domstolens vigtigste funktioner er følgende
The following are the main tasks of the Court of Justice.
Endvidere skal den kontrollere, om institutionernes retsakter er lovlige både i relation til traktaten og til fællesskabsrettens øvrige retskilder. En sådan prøvelse finder sted, enten direkte efter anmodning fra staterne, de øvrige institutioner og borgerne, eller i anledning af en tvist, som Domstolen får forelagt.
It ensures a review of the legality of the institutions' acts with regard both to the Treaty and to the other sources of Community law, at the request of the States, the other institutions or of individuals, either directly or in the course of proceedings that have been brought before it.
Den påser, om medlemsstaterne overholder de forpligtelser, som påhviler dem i medfør af traktaterne og den afledede ret.
It oversees Member States' compliance with the obligations imposed on them by the Treaties and secondary legislation.
Endvidere skal den, efter anmodning fra en national domstol, tage stilling til fortolkningen af Fællesskabets regler eller til gyldigheden af de retsakter, der udstedes af institutionerne.
It has jurisdiction, at the request of national courts, to give preliminary rulings on questions concerning the interpretation of Community rules and to determine the validity of the institutions' acts.
Det kan hævdes, at Domstolen i kraft af sin legalitetskontrol er beslægtet med en forfatningsdomstol, når den skal bedømme, om de af Rådets akter, der er retsakter, er i overensstemmelse med fælles skabsretten.
It can be said that the judicial review of the institutions' acts makes the Court akin to a constitutional court, when it has to decide whether legislative acts of the Council are in conformity with Community law.
Til gengæld har Domstolen snarere karakter af en forvaltningsdomstol, når den skal tage stilling til lovligheden af Kommissionens individuelle retsakter.
On the other hand its role is rather that of an administra tive court when it is deciding the legality of individual acts of the Commission.
Da retsbrud både kan bestå i en ulovlig handling og en ulovlig passivitet fra institutionernes side, har traktaterne indført et passivitetssøgsmål, hvorved en medlemsstat, en institution og i visse mere begrænsede tilfælde borgerne kan indstævne Rådet eller Kommis- l) Der skal ikke her foretages en opregning af alle de former for søgsmål, som Domstolen kan få forelagt.
Since the legality of acts may be violated not only by action on the part of the institutions but also by their failure to act, the Treaties have established an action for failure to act which enables the institutions, the Member States and, under more limited conditions, individuals to obtain a declaration from the Court that, contrary to the Treaty, the Council or the Commission has failed to act.
På linje hermed skal Domstolen ifølge Romtraktaterne — i tilfælde af et søgsmål mod en medlemsstat — efter anmodning fra Kommissionen (EØFtraktatens artikel 169) eller en medlemsstat (EØFtraktatens artikel 170) tage stilling til, om medlemsstaternes adfærd er i overensstemmelse med fællesskabsretten.
The Court also has power under the Treaties of Rome, in pro ceedings brought against a Member State by the Commission (Art. 169), or by another Member State (Art. 170), for failure to fulfil an obligation under the Treaty, to decide whether the conduct of a State is in accordance with Community law.
Staten indstævnes ikke, før der har fundet en forudgående administrativ behandling sted, hvorunder Kommissionen forelægger sine standpunkter med henblik på at få med lemsstaten til at bringe sin ulovlige adfærd til ophør.
The action is preceded by an administrative stage during which the Commission compiles information and tries to persuade the State to rectify its conduct.
Hvis staten ikke retter sig efter Kommissionens anvisninger, kan Kommissionen ind bringe sagen for Domstolen, som så konstaterer, om der er begået en overtrædelse.
If this attempt at persuasion is unsuccessful, the Commission may refer the matter to the Court, which makes a declaration that the State has failed to fulfil an obligation under the Treaty.
Domstolen kan ganske vist ikke annullere den nationale foranstaltning, der udgør en overtrædelse af fællesskabsretten, men ved at følge Kommissionens udtalelse kan den ved sin dom give staten anvisning på, hvorledes den kan bringe sin ulovlige adfærd til ophør.
The Court cannot, of course, repeal the national measure which infringes Community law, but, if it upholds the Commission's opinion, it may, in the course pf its judgment indicate the means by which the State can rectify its conduct.
Borgerne og andre medlemsstater kan endvidere påberåbe sig dommen til støtte for deres krav i andre sager, f.eks. erstatningssager ved de nationale domstole.
Moreover, individuals and other Member States can rely on the judgment in other actions,
Det skal dog igen understreges, at Domstolen ikke råder over midler til gennemtvingelse af sin dom over for en medlems stat, der ikke efterkommer dommen.
Special characteristics for example actions for damages before national courts. However, it must be emphasized once again that the Court has no means of en forcing its judgment against a recalcitrant State.
EKSF-traktaten (artikel 88) har indført et tilløb til en sanktion, hvis staten ikke efterkommer den af Den høje Myndighed trufne beslutning, hvori det konstateres, at staten ikke har opfyldt sine forpligtelser, eller Domstolens dom, hvori dette stadfæstes.
The ECSC Treaty (Art. 88) provides an embryonic sanction if the State does not comply with the decision of the High Authority declaring the failure to fulfil an obligation or the judgment of the Court confirming it.
Den høje Myndighed kan tilbageholde de beløb, som den måtte skylde staten, og kan bemyndige de andre medlemsstater til at træffe modforholdsregler eller gengældelsesforanstaltninger, der afviger fra traktatens grundlæggende regler.
The High Authority may retain any sums which it may owe to the State and may authorize the other States to take protective or retaliatory measures in derogation from the fundamental rules of the Treaty.
Endelig bevirker den ordning, hvorefter der er adgang til at forelægge præjudicielle spørgsmål, at der mellem de nationale domstole og EF-Domstolen skabes et snævert samarbejde.
Lastly, the preliminary ruling procedure closely associates the national courts with the Court of Justice.
EF-Domstolen skal efter anmodning fra den nationale ret tage stilling til fortolkningen af traktaten eller institutionernes retsakter, såvel som til gyldigheden af disse (EØFtraktatens artikel 177)J).
The latter court, at the request of the former, rules on the interpretation of the Treaty, and on the acts of the institutions and their validity (Art. 177 EEC Treaty).
En national ret, hvis afgørelser ifølge de nationale retsregler2) ikke kan appelleres, har pligt til at indbringe sagen for Domstolen, medens de øvrige retter har en fakultativ adgang hertil.
1 A national court against whose decision there is no judicial remedy under national law 2 is obliged to refer the matter to the Court. Other courts may do so.
Denne ordning begrundes dermed, at det i første instans er den nationale ret, som skal bringe fællesskabsretten i
This procedure is necessary because it is, in the first instance, the national court which has to apply Community law by virtue of its direct effect.
J) Ifølge EKSF-traktatens artikel 41 tillægges der Domstolen enekompetence til præjudicielt at tage stilling til gyldigheden af Den høje Myndigheds afgørelser.
Article 41 of the ECSC Treaty only provides for preliminary rulings on the validity of acts of the High Authority; the Court is given sole jurisdiction in this field.
2) I princippet de øverste domstole (Kassationsdomstole, Conseil d'État), men f.eks. også de domstole, hvis afgørelser i det enkelte tilfælde er endelige som følge af sagsværdiens størrelse.
In principle, the highest courts in the legal hierarchy, (Cour de Cassation, Conseil d'Etat) but also courts which, in a particular case, make decisions against which there is no appeal, because of the size of the sum involved for example.
Retsfællesskab
Methods of interpretation
Til trods for de ovenfor nævnte karakteristika ved EF-Domstolen er den dog på en række punkter meget forskellig fra de traditionelle internationale domstole som følge af de mål, der tilsigtes med dens virke, dens funktion og dens relationer til de nationale retter.
Apart from the characteristics which have been cited above, the Court of Justice has other fundamental characteristics which differ from those of an international court of the classic type by reason of the ambit of its jurisdiction, the role it plays and its relation with national courts.
Der er ganske vist ikke tale om en føderativ domstol, der hierarkisk set er placeret over de nationale domstole, men den betydning, der tillægges legalitetssøgsmålet, dens direkte relationer til de nationale instanser og den stilling, der indrømmes borgerne, gør den til den interne domstol i et Fællesskab bestående af stater, der er inde i en integrationsproces.
Of course, it is not a federal court hierarchically superior to the courts of the States, but the importance placed on judicial review, its direct relations with national courts and the role accorded to individuals mark it out as the internal court of a community of States engaged in the process of integration.
Det er denne domstolskontrol, der bevirker, at EF-Domstolen har kunnet undgå at bringe princippet om gengældelse mellem medlems staterne i anvendelse inden for Fællesskabets retsorden.
It is the existence of this judicial control which has enabled the Court of Justice to reject any application of the principle of retaliation between Member States in the Community legal order.
Medlems staterne kan ikke tage loven i deres egen hånd, når traktaten institutionaliserer en særdeles komplet søgsmålsadgang *).
The latter may not take the law into their own hands when the Treaty provides an elaborate system of appeals.
Det skal i den forbindelse bemærkes, at traktaterne i overensstemmelse hermed forbyder, at tvister vedrørende deres fortolkning og anvendelse afgøres efter andre regler end dem, der er fastsat i traktaterne (EKSFtraktatens artikel 87; EØF-traktatens artikel 219; Euratomtraktatens artikel 193).
1It will be noted in this connection that the Treaties forbid recourse to any method of settlement of disputes concerning the interpretation or application of the Treaties other than those provided for therein. (Art. 87, ECSC Treaty; Art. 219, EEC Treaty; Art. 193, EAEC Treaty).
Afsnit 4: Fortolkningsmetoder
Section 4. Methods of interpretation
Det kan konstateres, at alle de fortolkningsmetoder, der benyttes inden for folkeretJ) og national ret, også anvendes inden for fælles skabsretten.
It can be said that all the methods of interpretation recognized by international law2and domestic law are used in Community law.
Men som følge af traktaternes formål, en integration, har EF-Domstolen, hvis opgave det som tidligere nævnt er at værne om lov og ret ved fortolkning og anvendelse af traktaterne (EØFtraktatens artikel 164; EKSF-traktatens artikel 31; Euratom-traktatens artikel 136), lagt hovedvægten på funktionelle fortolkningsmetoder, hvorved den tager hensyn til det generelle sigte med traktaterne for således at følge selve ånden heri.
But, because the aim of the Treaties is integration, the Court of Justice, whose task, as has been seen, is to ensure that the law is observed in the application and interpretation of the Treaties (Art. 164 EEC; Art. 31 ECSC; Art. 136 EAEC), has given preference to teleologicai methods of interpretation, i.e. those which take into account the general purpose of the Treaties in order to discover their spirit.
Domstolen anvender dels en fortolkning, som bygger på den sammenhæng, hvori bestemmelsen findes — den såkaldte systematiske metode — og dels en teleologisk, dvs. formålsbestemt fortolkning, men en sondring mellem disse metoder er dog næsten umulig.
It has had recourse to the schematic method and also to teleologicai interpretation—that is to say, interpretation according to the aims to be achieved—which are almost impossible to distinguish the one from the other.
De i doktrinen anvendte udtryk til beskrivelse heraf varierer, og det vil falde uden for denne fremstillings rammer at søge at kaste nyt lys over dette spørgsmål. EF-Domstolens funktion og metoder vil blive belyst ved eksempler.
The terminology used by legal writers in describing them varies and it is not the intention here to shed further light on the question.
*) Jf. nedenfor, kapitel II.
Special characteristics
EF-Domstolen har udtalt, at den adgang, som børn af vandrende arbejdstagere har til at følge den almindelige undervisning på samme betingelser som statens egne borgere, bør udstrækkes til også at omfatte foranstaltninger til revalidering af arbejdstageres handicappede børn, dvs. personer, som på grund af deres handicap *) aldrig har arbejdet.
In accordance with this spirit, it held that the right of children of migrant workers to be admitted to courses of general education on the same conditions as nationals must be extended to include the right to benefit from measures providing for the rehabilitation of workers' handicapped children, that is to say of persons who have never worked because of their handicap. 3It decided that the children of Italian workers in
Domstolen fastslog, at børn af italienske arbejdstagere i Frankrig og Tyskland skulle have adgang til studielegater på samme betingelser som værtslandets egne arbejdstagere2).
France and Germany were entitled to benefit from educational grants on the same conditions as workers who were nationals of those States.4
Den har også fastslået, at rabatter, der ydes til børnerige familier, omfattes af de sociale fordele, som de vandrende arbejdstageres familier kan stille krav om på betingelser svarende til dem, der gælder for statens egne borgere, skønt rabatter til børnerige familier ikke har forbindelse med beskæftigelsesforholdene, end ikke med en eller anden form for arbejde3).
It also held that reductions accorded to large families formed part of the social advantages which the families of migrant workers could claim under the same conditions as could the families of nationals, even though such a reduction was not linked to any particular conditions of employ ment, or even with any particular employment.5This assimilation with the position enjoyed by a national has thus been carried a long way.
Det er ikke længere kun arbejdstagere som sådanne, der nyder godt af ligebehandling, men Fællesskabets borgere og deres familie.
Judgment of 3.7.1974, Case 9/74 Casagrande [1974] ECR 773 and Case 68/74 of 29.1.1975 Alaimo [1975] ECR 109. Judgment of 30.9.1975, Case 32/75 Cristini [1975] ECR 1085.
Afskaffelsen af forskelsbehandling er uomtvisteligt et middel til at fremme den frie bevægelighed for personer og varer, men det fremgår af de nævnte eksempler, at Domstolen i sin retspraksis har sat sig ud over dette rent økonomiske kriterium og anvender et generelt ligebehandlingsprincip. handlingsprincip.
In practice, absence of discrimination is certainly a way of promoting the free movement of persons and goods, but it is clear from the examples already given that the Court's judgments go beyond the purely economic approach to take into account a general theory of equality of treatment.
Frihedsprincippet er som bekendt essentielt for et Fællesskab, som er baseret på fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital.
The principle of freedom is obviously essential in a Community which is based on the free movement of goods, persons, services and capital.
Gennemførelsen af det fælles marked forudsætter, at såvel offentlige som private foranstaltninger, der kan være til hinder for den frie bevægelighed, afskaffes.
In order to bring about the common market it is first necessary to eliminate obstacles to free movement, whether their source be in the public or private sector.
Frihedsprincippets grundlæggende betydning har fået Domstolen til at fortolke undtagelserne fra dette princip meget snævert.
The crucial importance of the principle of freedom has led the Court to put a restrictive interpretation on exceptions to this principle.
Dette er således tilfældet for så vidt angår EØF-traktatens artikel 48, stk. 4, hvorefter bestemmelserne om den frie bevægelighed ikke gælder for ansættelser i den offentlige administration, og med hensyn til artikel 55, hvorefter reglerne om etableringsret ikke finder anvendelse i en stat med hensyn til virksomhed, som i denne stat varigt eller lejlighedsvis er forbundet med udøvelse af offentlig myndighed.
This is the case with Article 48 (4) of the EEC Treaty, which provides that free movement shall not apply to employment in the public service and Article 55, which excepts from the right of establishment in a State activities which in that State are connected, even occasionally, with the exercise of official authority.
Domstolen har ikke fortolket artikel 48 strengt efter dens ordlyd, hvilket ville have ført til, at princippet om den frie bevægelighed ikke ville gælde for arbejdstagere, der er ansat i den offentlige administration.
The Court has not accepted a literal interpretation of Article 48 which would have meant not applying the principles of free movement of workers to workers in the public service.
3 dom af 29.1.1975, sag 68/74, Alaimo, Sml. 1975, s. 109. )
Judgment of 12.2.1974, Case 152/73 Sotgiu [1974] ECR 153 at p.
Dom af 30.9.1975, sag 32/75, Fiorini, Sml. 1975, s. 1085.
Judgment of 21.6.1974, Case 2/74 Reyners [1974] ECR 631.
Men når Fællesskabets borgere først én gang har fået adgang, har de — med dette ene forbehold — samme rettigheder som statens egne borgere.
In a recent judgment the Court emphasized the point as follows :