natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hvad angår Spanien og Portugal skyldes dette forhold formentlig, at der er indført nye bestemmelser om sprog i forbindelse med de samlede uddannelsesreformer.
This situation is probably due, in the case of Spain and Portugal, to the introduction of new provisions concerning languages under their far­reaching education reforms.
Næst efter engelsk er fransk det mest udbredte sprog.
French is the second most widely taught language at primary level.
Procenterne for de berørte medlemslande overstiger ikke 10% undtagen I den flamsktalende del af Belglen og i Luxembourg, hvor alle elever lærer fransk allerede fra grundskolens andet år.
However, the percentages in the Member States concerned do not exceed 10%, except in the Flemish Community in Belgium and Luxembourg, where all primary pupils learn French from the second year of the primary school.
Det gennemsnitlige antal fremmedsprog pr. elev bekræfter endnu en gang, at sprogundervisningen endnu er meget begrænset (ofte på forsøgsstadiet) på grundskolens første klassetrin.
The average number of foreign languages learned per pupil confirms once again that the teaching of these languages is still limited (often at a pilot stage) at primary level.
Således lærte eleverne på »primært« niveau i gennemsnit 0,16 fremmedsprog i 1992/1993.
During 1992/93, pupils in primary education learned, on average, 0.16 modern languages.
FIGUR D10 — GENNEMSNITLIGTANTAL FREMMEDSPROG PR. ELEV PÅ »PRIMÆRT« NIVEAU,
GRAPH D10: AVERAGE NUMBER OF FOREIGN LANGUAGES PER PRIMARY PUPIL, 1992/93
NB: Luxembourg: Alle elever på »primært« niveau lærer tysk.
Luxembourg: All primary pupils learn German.
Det Forenede Kongerige: Der foreligger ingen data.
United Kingdom: Data not available.
Disse søjlediagrammer viser det gennemsnitlige antal fremmedsprog pr. elev på et givet tidspunkt i modsætning til det samlede antal sprog, der læres eller tilbydes på »primært« niveau.
This graph shows the average number of foreign languages studied by each pupil at any given time, as opposed to languages studied throughout primary education.
FORSKELLIGE FORMER FOR EVALUERING ­ I DE FORSKELLIGE MEDLEMSSTATER —
PUPIL EVALUATION METHODS VARY ACCORDING TO THE INDIVIDUAL MEMBER STATE
I alle medlemslande i Den Europæiske Union foretages den løbende evaluering af elevens fremskridt på »primært« niveau lokalt af klasselæreren eller lærerteamet.
In all Member States of the European Union, continuous assessment of pupils' progress during the course of primary education is carried out at local level by the class teacher or the teaching team.
Visse medlemsstater bruger også supplerende, eksterne evalueringsforanstaltninger, der tilrettelægges på nationalt niveau på væsentlige tidspunkter af uddannelsesforløbet.
Some Member States also employ additional methods of external assessment, organized at national level, at certain key stages of education.
Dette er tilfældet i Det Forenede Kongerige, hvor man på nationalt plan har fastsat målsætninger for viden og kundskaber, som evalueres ved afslutningen af hver »Key Stage« (i 7­11­års alderen i England og Wales, i 8­11­års alderen I Nordirland, i 8­12­års alderen i Skotland).
This is the case in the United Kingdom, in each part of which attainment targets have been established and are assessed at the end of each of the key stages (at ages 7 and 11 in England and Wales, 8 and 11 in Northern Ireland, and 8 and 12 in Scotland).
I Frankrig afholdes en national evaluering af vejledende karakter i læsning, skrivning og matematik i begyndelsen af »cycle d'approfondissements« (i 8­års alderen).
In France, there is a national assessment test in reading, writing and mathematics, for monitoring purposes, at the beginning of the consolidation stage (age 8).
Denne evaluering anvendes til at afdække og afhjælpe elevernes svagheder.
It is used to detect any weaknesses pupils may have and to enable them to be remedied.
I Sverige er der mulighed for en valgfri evaluering gennem standardiserede prøver ved slutningen af det femte år (i 12­års alderen) af Grundskola.
In Sweden, there are optional standardized assessment tests which pupils may take at the end of the fifth year (age 12) of the grundskola.
I Irland er den årlige rapport til forældrene delvis baseret på resultater, der er opnået ved standardiserede prøver.
In Ireland, the annual report sent to parents is based in part on the pupil's results in standardized national tests.
I Nederlandene bruges sådanne standardiserede prøver til vejledning ved overgangen mellem grundskolens første klassetrin og overbygning. En udvælgelsesprøve tilrettelagt på nationalt plan afholdes I 11­års alderen som adgang til visse skoler på »sekundært« niveau (grammar school i Nordirland, lycée i Luxembourg).
Schools use standardized national tests for guidance purposes during the transition from primary to secondary school in the Netherlands.
I VISSE MEDLEMSLANDE UDSTEDES DER ET BEVIS VED — AFSLUTNINGEN AF DET »PRIMÆRE« NIVEAU
IN SOME COUNTRIES A CERTIFICATE IS AWARDED AT THE END OF THE PRIMARY STAGE
I de fleste medlemslande med undtagelse af Belglen, Grækenland og Italien udstedes der ikke noget bevis ved afslutningen af grundskolens første klassetrin (omkring 12­års alderen).
In most Member States, there is no form of certification for pupils on completion of primary education, at about the age of 12, except in Belgium, Greece and Italy.
I Belgien (bortset fra den tysktalende del) kan beviset udstedes på grundlag af elevens arbejde i det forløbne år, men i reglen går eleven op til en eksamen tilrettelagt af læreren. På visse skoler kan eleverne deltage i en ekstern eksamen (tilrettelagt af »undervisningstilsynet«).
In Belgium (apart from the Germanspeaking community), pupils can obtain a certificate on the basis of work done during the year, but they usually sit an examination set by the teacher, while in some schools they may sit a cantonal examination organized by the inspectorate.
I Grækenland udstedes beviset på grundlag af elevens indsats i løbet af skoleåret.
In Greece, a certificate is awarded on the basis of the pupil's work throughout the year.
I Italien får eleven et bevis, licenza elementare, efter at have bestået en eksamen.
In Italy, pupils receive a certificate (licenza elementare).
ET UDDANNELSESFORLØB MED FORHINDRINGER
A PATH SOMETIMES STREWN WITH OBSTACLES
FIGUR D11 — UNDERVISNINGENS GENNEMSNITLIGE VARIGHED PÅ »PRIMÆRT« NIVEAU,
GRAPH D11 : AVERAGE DURATION OF PRIMARY EDUCATION, 1992/93
GENNEMSNITLIG VARIGHED FOR DET »PRIMÆRE« NIVEAU
AVERAGE TIME TAKEN TO COMPLETE PRIMARY EDUCATION φ
NB: Belgien: Der er tale om et skøn.
Belgium: These are only estimates.
Danmark, Portugal, Finland, Sverige: Den teoretiske varighed svarer til de første seks år af den obligatoriske grundskolegang tilrettelagt efter en enhedsstruktur. Tyskland: Dataene vedrørende delstaten Brandenburg mangler.
Denmark, Portugal, Finland and Sweden: The theoretical duration corresponds to the six first years of 'basic education'.
Grækenland, Italien, Luxembourg, Portugal: Der foreligger Ingen data.
Greece, Italy, Luxembourg and Portugal: Data not available.
Nederlandene: Basisonderwijs varer otte år, hvad enten barnet begynder i 4­ eller 5­års alderen. Det Forenede Kongerige: Den teoretiske varighed for grundskolens første klassetrin varierer I England og Wales (seks år), i Nordirland og Skotland (syv år).
Netherlands: Basisonderwijs lasts eight years whether the pupil starts at age 4 or age 5.
Dataene for Det Forenede Kongerige er opgivet samlet.
The data concern the United Kingdom as a whole.
I visse medlemslande er den reelle varighed længere end den teoretisk mulige varighed, hvilket således betyder, at eleverne generelt har behov for mere tid til at komme igennem pensum og opfylde de krav, det stiller. Dette gælder i særlig grad for Spanien og Frankrig.
In some Member States, actual duration exceeds theoretical duration, indicating that, overall, pupils need more time to complete the curriculum and meet its requirements.
Man beregner den gennemsnitlige varighed for det »primære« nivead ved at lægge procenterne for skolesøgende pr. aldersklasse på »primært« niveau sammen.
The average duration of education at primary level is obtained by adding the primary school enrolment rates by ages.
I Belgien, Danmark, Spanien, Frankrig, Irland og Det Forenede Kongerige er elever, der får specialundervisning (uden for de ordinære undervisningsinstitutioner), ikke medtaget i statistikkerne; tallene kan af den grund være underestimerede.
The statistics do not include pupils in special education (outside mainstream schools) in Belgium, Denmark, Spain, France, Ireland, the United Kingdom; the rates may therefore be underestimated.
KORT D1 — OPRYKNING PÅ »PRIMÆRT« NIVEAU,
MAP D1 : PROMOTION TO THE NEXT CLASS IN THE COURSE OF PRIMARY EDUCATION, 1994/95
I enkelte medlemslande (Danmark, Irland, Sverige og Det Forenede Kongerige) oprykkes eleverne på grundskolens første klassetrin i
OBLIGATORY REPEATING OF THE YEAR POSSIBLE EVERY YEAR OBLIGATORY REPEATING OF THE YEAR POSSIBLE AT THE END OF A CYCLE
MULIGHED FOR AT GA ET AR OM automatisk uden afholdelse af eksaminer.
Promotion from one class to the next is automatic throughout primary education and is effected without examinations in some Member States (Denmark, Ireland, Sweden and the United Kingdom).
I de øvrige medlemslande er det muligt for elever med vanskeligheder at gå et år om.
In the other Member States, pupils experiencing difficulty can be required to repeat the year.
Dette sker i Belgien, Tyskland, Italien, Luxembourg, Østrig og Nederlandene.
Repeating is the practice in Belgium, Germany, Italy, Luxembourg, Austria and the Netherlands.
Det er i Spanien og Frankrig muligt at gå om ved afslutningen af et trin på to eller flere år.
Repeating at the end of one of the two or three year stages is possible in Spain and France.
Det er i særlige tilfælde muligt at gå et år om i Grækenland, i Portugal (på første trin af det »primære« niveau) og i Finland.
In Greece, Finland and Portugal (during the first stage of 'basic education'), repeating is still possible, but exceptional.
BESLUTNINGER VEDRØRENDE LÆSEPLANER OG LÆREBØGER
DECISIONS ON CURRICULA AND SCHOOL TEXTBOOKS
Ansvaret for udarbejdelse af læseplaner ligger på forskellige niveauer. På det højeste niveau, definerer ministeriet retningslinjer, principper og kriterier for udviklingen af læseplanerne.
Responsibility for drawing up curricula is exercised at different levels.
På det følgende niveau foregår den egentlige udarbejdelse af læseplanerne.
The second level of decision-making is that of the actual development of the curriculum.
Ansvarsdelingen for udarbejdelsen af de forskellige aspekter af læseplanerne varierer betydeligt fra land til land.
The attribution of responsibilities for the preparation of various aspects of the curriculum varies considerably from country to country.
I Grækenland har de centrale myndigheder hovedansvaret, idet de fastlægger fag, undervisningstid pr. fag samt indhold og udformning af lærebøger.
In Greece, the national authorities carry the greatest part of it. Those in charge determine the subjects, the period of time each subject is to be taught and the content, and even go as far as to edit textbooks.
I England og Wales er der ingen regler med hensyn til undervisningsmetoder, men der gives retningslinjer af OFSTED (Office for Standards in Education).
In England and Wales, there are no regulations on methods but guidelines are provided by the Office for Standards in Education (OFSTED).
I Nederlandene er det kun de obligatoriske aktiviteter og væsentlige målsætninger, der fastlægges i loven og i direktiverne fra undervisningsministeriet.
In the Netherlands, the law and decrees of the Minister for Education and Science only define the list of compulsory subjects and the essential aims.
I de medlemslande, hvor man i de officielle retningslinjer i al væsentlighed koncentrerer sig om at definere undervisningsmålene (Nederlandene, Finland, Sverige, Det Forenede Kongerige), overlades det til skolerne og lærerne at definere de midler, der skal tages i brug for at opfylde disse mål med hensyn til tilrettelæggelse af indhold, valg af undervisningsmateriale, herunder lærebøger samt valg af undervisningsmetoder.
In countries where official guidelines concentrate primarily on defining the objectives to be achieved (Netherlands, Finland, Sweden and the United Kingdom), it is the schools and teachers who are responsible for defining the means for achieving these objectives: the organization of course content, teaching materials, including the choice of textbooks, and teaching methods.
De præciserer undervisningsmetoder, skemaer og foreslår undervisningsmateriale.
They specify teaching methods and timetabling, and they suggest what teaching materials are to be used.
Det gælder Grækenland og i mindre grad Belgien, Danmark, Tyskland, Luxembourg og Østrig, eftersom der i disse medlemslande gives større frihed med hensyn til den praktiske udvikling og valget af lærebøger.
This is the case in Greece and to a lesser degree in Belgium, Denmark, Germany, Luxembourg and Austria, where greater flexibility is allowed in relation to practical implementation and choice of textbooks.
Mellem disse to tendenser findes lande som Spanien, Frankrig, Italien og Portugal.
Between these two extremes, there are countries like Spain, France, Italy and Portugal.
Irland anbefaler på én gang mål og midler uden dog at definere minimumsmålsætninger.
Ireland makes recommendations on both aims and means without, however, defining the minimum objectives.
TABEL D1 — BESLUTNINGSNIVEAUER FOR FASTLÆGGELSE AF MINDSTEKRAV, VALG AF METODER OG LÆREBØGER,
TABLE D1 : LEVELS OF DECISION-TAKING, DEFINITION OF MINIMAL ATTAINMENTS
LOKALE MYNDIGHEDER
LOCAL RESPONSIBILITY
Belgien, Danmark, Tyskland, Grækenland, Irland, Italien, Luxembourg, Østrig, Finland
Netherlands, Finland, Sweden, United Kingdom
NB: Tyskland: Lærebøger vælges af skolerne blandt de af ministerierne godkendte lærebøger.
Germany: Textbooks are chosen by schools from lists recommended by the Ministries.
FORSKELLIGE UDDANNELSESFORLØB I MEDLEMSLANDENE: FRA ENHEDSSTRUKTUR TIL SPECIALISEREDE UDDANNELSESRETNINGER
DIFFERENT EDUCATIONAL PATHWAYS IN THE MEMBER STATES: FROM A SINGLE COURSE TO SPECIALIZED BRANCHES
Tilrettelæggelsen af undervisningen på »sekundært« niveau (grundskolens overbygning og ungdomsuddannelserne) varierer fra medlemsland til medlemsland.
The organization of secondary education differs from one Member State to another, but usually includes a first and a second stage of varying lengths.
Afslutningen af 1. trin eller afslutningen af grundskolen, der er tilrettelagt efter en en hedsstruktur, svarer ofte til den obligatoriske fuldtidsskolegangs ophør.
The end of the first stage, or the end of 'basic education' under the single structure system, often coincides with the upper age limit of full­time compulsory education.
FIGUR E1 — ALDER VED AFSLUTNINGEN AF DEN OBLIGATORISKE FULDTIDSSKOLEGANG OG AFSLUTNINGEN AF GRUNDSKOLENS OVERBYGNING, 1994/1995
GRAPH E1 : AGES AT WHICH COMPULSORY FULL­TIME EDUCATION AND THE FIRST CYCLE OF SECONDARY EDUCATION ARE COMPLETED, 1994/95
DK
E E
FOR EFTER V\c?SO i Μ EN
SINGLE STRUCTUIRE
AFSLUTNI sJG Λ FC EN C 3BLIGATOF ISKE !
END OF COMPULSORY FULL­TIME EDUCATION
WS: Tyskland: Varigheden af den obligatoriske fuldtidsskolegang er fastsat til ni år i tolv delstater og til ti år i fire delstater.
Germany: The duration of full­time compulsory education is nine years in 12 Länderand 10 years in four.
Den afsluttes således i 15­ eller 16­års alderen.
It therefore ends at age 15 orage 16.
Undervisningen på »sekundært« niveau begynder på forskellige tidspunkter afhængigt af medlemslandene. Den starter som regel enten i 11­ eller 12­års alderen.
The start of secondary education varies from one Member State to another.
I Tyskland og Østrig begynder den tidligst, dvs. allerede i 10­års alderen.
It is generally set at age 11 or 12, and begins earliest in Germany and Austria, from age 10.
Grundskolens overbygning strækker sig i de fleste tilfælde over tre eller fire år undtagen i Tyskland, hvor undervisningen varer fem eller seks år og i Belgien, hvor den kun varer to år.
In most Member States, the first stage is either three or four years long, except in Germany, where it is five or six years, and in Belgium where it is only two years.
I Danmark, Spanien (før reformen), Portugal, Finland og I Sverige er der ikke nogen egentlig overbygning i grundskolen. Den obligatoriske skolegang er tilrettelagt efter en enhedsstruktur, der strækker sig over ni år.
In Denmark, Spain (pre­reform), Portugal, Finland and Sweden, there is no lower secondary education as such, 'basic education' being organized in one single structure over nine years.
For disse landes vedkommende omfatter oplysningerne i dette kapitel de sidste tre år af denne enhedsstruktur.
The information included on these countries in this chapter relates to the last three years of this single structure.
UNESCO's internationale uddannelsesklassifikation (ISCED) bruges af lande og internationale organisationer med henblik på harmonisering af uddannelsesstatistikkerne.
The International Standard Classification for Education (ISCED), developed by Unesco, is used by countries and international agencies as a means of compiling internationally comparable statistics on education.
I denne klassifikation placeres de sidste tre år af /'Educación General Básica (i Spanien før reformen), af Folkeskolen (i Danmark), af l'Ensino básico (i Portugal), af Peruskoulu/Grundskola (i Finland) og af Grundskola (i Sverige) på niveau med grundskolens overbygning (ISCED-niveau 2).
In accordance with this classification, the last three years of 'basic education' in Spain (pre­reform) and the Folkeskole (Denmark), of the Ensino básico in Portugal, of the Peruskoulu/Grundskola (Finland), and of the Grundskola (Sweden) are considered to be of the same level as the first stage of secondary education (ISCED 2).
Figur E2 viser tilrettelæggelsen af uddannelsesstrukturerne i de enkelte medlemslande.
Graph E2 sets out the organization of these structures by Member State.
De forskellige uddannelsesretninger og disses placering i uddannelsesforløbet er angivet.
Different branches or types of courses and their position in this stage of education are indicated.
I de fleste medlemsstater har grundskolens overbygning en »integreret« struktur, dvs. at samtlige elever følger en almen læseplan på samme niveau.
A majority of Member States have 'integrated' structures in lower secondary education, with all pupils following a general curriculum at the same level.
Kun enkelte medlemslande (Belgien, Luxembourg) har undervisningsdifferentiering på dette niveau.
Only a few Member States (Belgium and Luxembourg) have different types of courses at this stage.
I Tyskland (efter Orientierungsstufe) og i Østrig fører den almene uddannelse i grundskolens overbygning til forskellige beviser, alt efter hvilken uddannelsesinstitution man har gået på.
In Germany, after the Orientierungsstufe, and in Austria, lower secondary general education leads to different certificates according to the type of school.
FIGUR E2 — TILRETTELÆGGELSE AF UDDANNELSESSTRUKTURERNE PÅ »SEKUNDÆRT« NIVEAU I DEN EUROPÆISKE UNION, 1994/1995
GRAPH E2: ORGANIZATION OF SECONDARY EDUCATION STRUCTURES IN THE EUROPEAN UNION, 1994/95
NB: Tyskland: varigheden af den obligatoriske fuldtidsskolegang er fastsat til ni år i tolv delstater og til ti år i fire delstater.
Germany: The duration of full­time compulsory education is nine years in 12 Länder and 10 years in four Länder.
Den afsluttes således i 15­ eller 16­års alderen.
It therefore ends at age 15 or 16.
I visse delstater tilrettelægges Orientierungsstufe (5. og 6. klassetrin) særskilt og udgør en selvstændig form for skole. Afhængigt af delstaterne afvikles integrierte Klassen für Haupt- und Realschüler i forskellige former for skoler.
In certain Länder, the Orientierungsstufe (observation stage) is provided separately and in a specific type of school.
Den erhvervsfaglige uddannelse efter ni eller ti års obligatorisk fuldtidsskolegang foregår på Berufsschule (erhvervsskole med deltidsundervisning) og I en virksomhed (Duales system).
Vocational training after full­time compulsory education (9 or 10 years) is provided in the Berufsschule (part­time vocational school) and in firms (duales System).
Der er forskellige uddannelsesretninger inden for ungdomsuddannelserne i alle medlemslandene.
Different types of courses are provided in all Member States in upper secondary education.
Selv om disse har forskellige betegnelser, er det muligt at skelne mellem to hovedkategorier: de gymnasiale ungdomsuddannelser, hvor formålet med undervisningen er at forberede eleverne til de videregående uddannelser, og de erhvervsfaglige ungdomsuddannelser, der giver erhvervskompetence.
Although they are all known by different names, it is possible to distinguish two major categories: general, providing education leading to entry to higher education, and vocational, providing qualifications in preparation for working life.
SIDSTE DELAF ENHEDSSKOLEN
LOWER SECONDARY EDUCATION — VOCATIONAL
GRUNDSKOLENS OVERBYGNING, ERHVERVSFAGLIG
LOWER SECONDARY EDUCATION — GENERAL
ERHVERVSFAGLIGE UNGDOMSUDDANNELSER
UPPER SECONDARY EDUCATION — GENERAL en
GYMNASIALE UNGDOMSUDDANNELSER
END OF COMPULSORY FULL­TIME EDUCATION
ERHVERVSFAGLI 3 UDDANNELSΕ EFTER ENDT SKOLEGANG
POST­SCHOOL VOCATIONAL EDUCATION f7771
EN FJERDEDEL AF DE EUROPÆISKE ELEVER FORTSÆTTER PA EN UNGDOMSUDDANNELSE
A QUARTER OF ALL PUPILS IN THE EUROPEAN UNION ARE IN UPPER SECONDARY EDUCATION
I 1992/1993 var 18,8 mio. elever i Den Europæiske Union i gang med en ungdomsuddannelse.
During the academic year 1992/93, 18.8 million pupils were enrolled in upper secondary education in the European Union.
Eleverne på ungdomsuddannelserne udgør 26% af samtlige skolesøgende unge i Den Europæiske Union.
The school population at this level represents 26% of all pupils in schools in the European Union.
TABEL E1 — ANTAL ELEVER PÅ UNGDOMSUDDANNELSERNE (ISCED­NIVEAU 3), ι TUSINDER OG I PROCENT AF SAMTLIGE SKOLESØGENDE, 1992/1993
TABLE E1 : PUPILS IN UPPER SECONDARY EDUCATION (ISCED 3),
Den relative andel af elever på ungdomsuddannelserne varierer fra 21% til 33%.
The relative proportion of pupils in upper secondary education varies from 21 to 33%.
Disse variationer afspejler de forskellige måder at tilrettelægge undervisningen på, f.eks. varierer alderen ved afslutningen af den obligatoriske skolegang samt varigheden af ungdomsuddannelserne (fra to år i Irland til fem år for visse uddannelsesretninger i Spanien, Italien og Østrig).
These variations reflect different types of organization, including the age at the end of compulsory education and the duration of upper secondary education (from two years in Ireland to five years for certain branches in Spain, Italy and Austria).
/ beregningen af den relative andel af elever på ungdomsuddannelserne omfatter det samlede antal elever Ikke elever, der går i førskoleinstitutioner.
In the comparative section of the table, the total numbers of pupils do not include those in preschool institutions.
PA UNGDOMSUDDANNELSERNE ER DER STØRST SØGNING TIL DE ERHVERVSFAGLIGE UDDANNELSER
VOCATIONAL EDUCATION PREDOMINATES AT UPPER SECONDARY LEVEL
Figur E3 viser, hvordan eleverne på ungdomsuddannelserne fordeler sig på de erhvervsfaglige og de gymnasiale uddannelser i hvert medlemsland.
Graph E3 depicts, for each Member State, the distribution of upper secondary pupils between general and vocational education.
FIGUR E3 — ANDEL AF ELEVER PÅ DE GYMNASIALE OG ERHVERVSFAGLIGE UNGDOMSUDDANNELSER
GRAPH E3: PERCENTAGES OF PUPILS IN GENERAL AND VOCATIONAL UPPER SECONDARY EDUCATION
ERHVERVSFAGLIG
VOCATIONAL
Luxembourg: Dataene er opgivet af undervisningsministeriet.
Luxembourg: Data provided by the Ministry of Education.
Det Forenede Kongerige (E/W, NI): Der findes ingen erhvervsfaglige uddannelser på ungdomsuddannelsesniveau.
United Kingdom (E/W and NI): There is no separate upper secondary vocational education.
Tallene refererer til erhvervsfaglig uddannelse efter endt skolegang.
This represents post-compulsory vocational education.