natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det forekommer mig igen, at der også er tale om cirkelens kvadratur her, hvis jeg vurderer det rigtigt.
Again, this seems to me to be like squaring the circle, if I am judging it correctly.
Jeg vil gerne gøre opmærksom på en ting for at begynde ved et indlæg, der kom til sidst.
I would like to begin by making a point concerning a speech that came towards the end.
Jeg tror, det var hr. M c C ar tin, der sagde til mig, at jeg egentlig havde udtalt mig meget om dyrebeskyttelse og miljøspørgsmål, men ikke om landbrugets konkurrenceevne.
I believe it was Mr McCartin who said to me that I had talked about animal welfare and environmental considerations but not the issue of competitiveness.
Hr. parlamentsmedlem, nu var jeg i en fortræffelig situation i formiddags, fordi jeg blev bedt om ikke at tale frit, da tolkene var i besiddelse af min taletekst, og jeg holdt mig derfor til konceptet.
Mr McCartin, this morning I was in an excellent position; I had been asked not to improvise because the text of my speech had been given to the interpreters, so I kept to the text.
Det har jeg ikke altid for vane, det vil jeg gerne indrømme! For så vidt skal jeg dog i al venlighed og beskedenhed gøre opmærksom på, at jeg netop også har krævet det, som jeg egentlig har sagt.
I do not usually do this, I will freely admit, but I can therefore say quite amicably and in all modesty that I know exactly what I said and what requests I made.
Jeg vil gerne have lov til at sige: Fremtidens europæiske landbrug skal være konkurrencedygtigt for at kunne klare sig i den internationale konkurrence.
I quote: 'Future European agriculture must be competitive in order to hold its ground against inter national competition.'
Jeg indrømmer dog, at man selvfølgelig også kan overhøre sådan en sætning.
I admit that it is possible, of course, not to hear a sentence like that.
Men da det er centralt, vil jeg endnu en gang gerne anføre det for at sige, at det ikke var sådan, at jeg fuldstændig havde glemt landbrugets synspunkt.
But because it is such a crucial one, I would like to quote it here once again to show that it was not the case that I completely neglected this aspect of agriculture.
Det ville også have været dårligt, hvis det havde været sådan.
It would have been terrible, had I done so.
Lad mig tilføje følgende: Vi skal i mine øjne — og det er oftere blevet krævet, at man også skal sige sandheden til landmændene derude — igen og igen gøre én ting klart: Et europæisk landbrug, hvordan vi end ønsker at definere det, som vi udelukkende reducerer til leverandør af råvarer til det europæiske marked, vil mislykkes.
I would like to add the following. We have often been called upon to tell farmers the truth, so in my view we need to make one thing clear over and over again: if we reduce European agriculture — however it may be defined —
Vi har et købestærkt indre marked, 80 millioner indbyggere alene i Tyskland.
We have a wealthy internal market, with 80 million inhabitants in Germany alone.
I alt, hvis vi også lægger ansøgerlandene oveni, vil vi på europæisk plan få et stort antal forbrugere, som kan mobilisere en enorm købekraft.
In total, if we include the applicant countries, we will have a large number of consumers throughout Europe who can mobilise enormous purchasing power.
Når der gøres opmærksom på denne købekraft i det europæiske indre marked, og især når først andre lande kommer til, skal jeg på den anden side igen og igen gøre opmærksom på, at vi har en vis mæthedsgrad i Europa og stadig også overskud i det mindste i dele af landbrugsproduktionen.
When reference is made to the purchasing power of the European internal market — especially when the other countries join — I must on the other hand continually point out that we have a degree of saturation in Europe and even surpluses, at least in some areas of agricultural production.
Hvordan vil vi igen fremkalde et fremtidsbillede af europæisk landbrug, hvis vi ikke gør opmærksom på, at vi også er nødt til at erobre markeder uden for Europa?
How can we hope to develop an image of the future face of European agriculture if we do not recognise that we must also conquer markets outside Europe?
Jeg vil ikke uddybe det nu, men det hører efter min mening absolut til et perspektiv for europæisk landbrug!
I do not want to expand on this now, but to my mind this has to be part of European agriculture.
Det kan slet ikke være anderledes, jeg vil derfor anføre det meget tydeligt.
I want to make it very clear that European agriculture cannot function otherwise.
På den anden side: Hvis det europæiske landbrug producerer på helt bestemte betingelser — om det er inden for agerdyrkning eller husdyrhold, er fuldstændig ligegyldigt — fordi samfundet kræver det og ønsker det, andre land brug, som konkurrerer med os på verdensplan, ønsker imidlertid ikke at gøre det, fordi samfundet reagerer anderledes på ganske bestemte produktionsforhold, skal der være en garanti for kompenserende godtgørelser på den ene side og en ekstern minimumsbeskyttelse på den anden side. Det hører, om man vil, til de fair handelsbetingelser, som det handler om.
On the other hand, if European agriculture produces under very specific requirements — whether crop or livestock production — because society demands it, but the agricultural systems in other competing countries do not do so because their societies react differently to certain production conditions, then both compensatory payments and a minimum level of protection from foreign competitors must be guaranteed.
Det vedrører også WTO, hr. Sturdy, De nævnte det.
It also concerns the WTO, which you mentioned, Mr Sturdy.
Det skal man naturligvis komme ind på, også i de debatter, som man fører i den forbindelse.
Of course we must also look at this in detail, including in the debates on that specific issue.
Jeg bifalder i hvert fald Deres ord, hr. Sturdy.
In any case, Mr Sturdy, I agree with what you said.
Der blev gjort opmærksom på, og jeg blev spurgt direkte af fru Anttila, tror jeg, hvordan jeg dog i betragtning af Kommissionens forslag som formand for Rådet ville forhindre, at det fører til konkurser på grund af prisnedsættelserne.
In view of the Commission proposals, the question arose — or rather I was asked very specifically, by Mrs Anttila, I believe — as to how I, as President of the Council, proposed to prevent farmers from going bankrupt as a result of the price reductions.
I den forbindelse må jeg sige noget til politikkens selvforståelse i det hele taget.
Here I must say something about our concept of politics in general.
At tro, at mene, at politik i sidste ende — uanset med hvilke instrumenter, uanset med hvilke handlingsmåder, uanset med hvilke rammebetingelser — vil kunne undgå konkurser, er en selvforståelse, som jeg gerne vil advare imod!
To believe or claim that politics can prevent bankruptcies — by means of any instrument, action or basic conditions — is an assumption that I would warn against.
Det vil politik aldrig kunne, uanset på hvilke betingelser.
Politics will never be capable of this under any conditions.
Vi kan måske spørge, om rammebetingelserne for konkurrencen i betragtning af sådanne foreslåede løsninger er fair eller ej.
At best we can ask whether, with a view of the proposed solutions, the basic competition conditions are fair or not.
Man skal diskutere, om det er fornuftigt i forbindelse med et fremtidsbillede af landbruget.
We must discuss whether this makes sense for the future of agriculture.
Men det fritager ikke nogen landmand fra den driftsøkonomiske afgørelse, det fritager ikke mig som bedriftsleder fra ansvaret for, hvilke afgørelser der skal falde i min bedrift for i betragtning af gældende rammebetingelser at kunne sikre bedriftens eksistens.
But it does not relieve farmers of the business decision; it does not relieve me, as a manager, of the responsibility of taking the necessary decisions in my company to ensure its long-term existence in the light of the current conditions.
Vi bør heller ikke stille for store krav til politikken her.
But we should not ask too much of politics.
Det forekommer mig endda, at vi førhen måske for ofte har givet indtryk af, at politikken kunne klare dette.
Indeed, it seems to me that in the past we perhaps too often gave the impression that politics was capable of such things.
Vi bør måske ikke længere give indtryk af det i fremtiden.
Perhaps we should no longer give this impression in future.
Jeg deler altså udtrykkeligt den opfattelse, at man har brug for pålidelige rammebetingelser, at vi har brug for konkurrence dygtighed.
I therefore very much agree that we need reliable basic conditions, that we need to be competitive.
Jeg deler også den opfattelse, at vi skal omgås sparsomt med pengene.
I also agree with the view that we must be careful with our money.
Til cirkelens kvadratur hører helt sikkert også, at vi på den ene side med rette kræver sikring afså mange eksistenser som muligt i landbruget, men på den anden side igen og igen skal forklare befolkningen ikke alene uden for land bruget, men også landmændene selv, at det alt i alt ikke er noget dårligt bidrag — når vi tæller dét europæiske budget, de nationale budgetter, til dels delstaternes budgetter i føderative nationalstater med — der gives til landbruget.
Another element of this squaring of the circle is that, on the one hand, we rightly require agriculture to provide a livelihood for as many people as possible, but on the other hand we must constantly explain to the non-farming population, and also to the farmers themselves, that the total sum spent on agriculture is not a small one, when we take into account the European budget, the national budgets and part of the regional budgets in federal Member States.
Alligevel har vi stadig en nedlæggelsesrate for bedrifterne, og tilfredshed i landbrugsbefolkningen har vi heller ikke opnået.
Nonetheless, we have a correspondingly high drop-out rate in farms, and we have not managed to satisfy the farming population either.
Det er en diskussion, som man måske bør uddybe i ny og næ.
This is a discussion needs to go into more detail in certain areas.
Det forekommer mig nemlig at være utrolig vigtigt.
This seems to me to be particularly important.
Måske er det også sådan, at vi ganske vist giver mange penge ud, men ikke altid giver dem sådan ud, at de virkelig kommer medarbejderne på gårdene til gode.
Perhaps it is true that we spend a great deal of money, but we do not spend it in such a way that it benefits the people working on the farms.
Jeg siger det i meget enkle vendinger. Det kan altid betale sig at tænke over det.
That is putting it very simply, but it is certainly worth thinking about.
Kravet — også dette krav er blevet stillet af og til, om end kun indirekte, medmindre jeg har misforstået det — om øget ekstensivering, øget miljøbeskyttelse, altså snarere væk fra en ren økonomisk betragtning, samtidig med lavere udgifter, betyder dog igen cirkelens kvadratur.
Yet the call for greater extensification, increased environmental protection, a move away from purely economic considerations, and at the same time reduced expenditure — and such a call was made, if only indirectly, unless I misunderstood — is again asking us to square the circle.
Heller ikke det går, man skal vide, at det er sådan.
It is important that we realise this is impossible.
Man kan altså sagtens tale om, hvorvidt man skal sikre øget ekstensivering, øget miljøbeskyttelse. Men man skal vide, at det koster penge, uanset om det er, fordi jeg på grund af betingelser på stedet er nødt til at yde kompenserende godt gørelser, eller det er inden for rammerne af en traktatmæssigt organiseret beskyttelse, det står hen i det uvisse.
It is easy to talk about whether to pursue greater extensification or increased environmental protection, but we must realise that it costs money, either because local requirements make compensatory payments necessary or because the environmental protection is organised as part of an agreement; it could be either.
Den ene vil gå mere ind for det ene, den anden mere for det andet, men under alle omstændigheder koster det penge fra staten.
One will mean more for one person, the other will mean more for another, but either way it will cost public money.
Man skal også se det i den sammenhæng.
That is an aspect that must not be forgotten.
Jeg tror, at jeg stort set har taget de stikord op, som er blevet rettet til mig.
I believe I have covered the main points that were put to me.
Måske er jeg gået lidt for langt tilbage på det ene eller det andet punkt, men det skulle også bidrage til, fordi jeg jo er ny i denne kreds, at De måske erfarer noget om min selvforståelse.
Perhaps I placed too much emphasis on certain points, as I am new to this, but that should help you to get to know my point of view.
Hvad angår opfattelsen af, at man måske virkelig burde nationalisere finansieringen af landbrugspolitikken, det vil sige, at der kun var penge fra Europa, hvis man på forhånd havde organiseret nationale midler eller havde forpligtet sig til at organisere disse midler efterfølgende, mener jeg med forlov, at det ville være enden på en fælles landbrugs politik.
With regard to the view that we should perhaps nationalise the financing of the agricultural policy, which means that we would only receive money from Europe if we had organised national funds in advance or were obliged to organise these funds subsequently, forgive me for saying so, but I think that would be the end of a Community agricultural policy.
Derfor tvivler jeg meget på, om man bør gå en sådan vej.
For this reason I have great doubts as to whether we should choose this path.
Cunha (PPE). — (PT) Hr. formand, jeg vil gerne bede formanden for Rådet om at oplyse os nærmere angående en udtalelse fra hans kollega, udenrigsministeren, der her i salen i går sagde, at vi skulle reformere den fælles landbrugs politik for at nedbringe Den Europæiske Unions udgifter.
Cunha (PPE). — (FT) Mr President, I should like the President-in-Office to clarify a statement by his colleague, the Minister for Foreign Affairs, who yesterday said that we should reform the common agricultural policy in order to reduce the expenditure of the European Union.
Ministeren har ikke oplyst mig desangående, han har ikke svaret mig, men jeg spurgte ham faktisk, om det tyske formandskab har ændret opfattelse i forhold til det, der traditionelt har været dets holdning.
The Minister did not give me any information on this subject and he did not answer me, but I asked him if the German Presidency had changed from its traditional position.
Det er et politisk meget relevant spørgsmål, og jeg vil derfor gerne insistere på, at han svarer mig.
This question is very relevant, politically speaking, and I would therefore ask and insist that I am given an answer.
Funke, formand for Rådet. — (DE) Hr. formand, mine damer og herrer, hr. parlamentsmedlem Cunha, det har hidtil ikke kun været den tyske side, der har beskæftiget sig med de finansielle spørgsmål, særlig landbrugspolitikken, men ud fra forhandlingerne i Rådet (landbrug), som jeg hidtil har deltaget i, og også ud fra de diskussioner, der følger heraf med kollegerne fra de enkelte medlemslande, kan vi gøre opmærksom på, at der til stadighed tales og snakkes om det.
Funke from the negotiations in the Agriculture Council in which I was involved, and from the discussions which followed with the various Member States, that financial issues are discussed continually.
Jeg har netop udtrykkeligt sagt i mit svar, at det for mig selvfølgelig kommer an på — det er for mig lige frem nødvendigt ved landbrugsreformen — at spørge, om de penge, som vi giver til landbrug generelt — jeg har både anført det europæiske budget, de nationale budgetter og delstaternes budgetter i føderative nationalstater — altså om de penge altid bliver givet sådan ud, set fra systemets side, at det virkelig også kommer medarbejderne på gårdene til gode.
I just emphasised in my reply that in my opinion it is of course very important, and indeed it is part of the reason we need agricultural reform, to ask whether the money we spend on agriculture — at European, national and, in federal Member States, regional level — is always spent in such a way, because of the way the system is organised, that it really benefits those on the farms.
Det er i mine øjne ikke så meget et spørgsmål om størrelsen af de midler, der stilles til rådighed, men mere et spørgsmål om fordelingen.
To my mind this is not really a question of the level of funds provided, but a question of distribution.
Jeg lægger megen vægt på, at det bliver sagt.
I want to place particular emphasis on this point.
At forklare på langt sigt, at en andel på 45%, nogle siger 50% — jeg vil slet ikke diskutere det — af det europæiske budget ganske vist stilles til rådighed for landbruget, men at vi samtidig oplever, at landbrugsindkomsterne i det mindste i dele af landbrugsproduktionen ikke øges, men reduceres, gør det ligefrem tvingende nødvendigt at spørge, hvad vi egentlig gør her!
We say that for an indefinite period we will allocate 45%, or, according to some, 50% — I do not want to argue this point — of the European budget to agriculture, and at the same time we see that agricultural income is going down, not up, at least in some areas of agricultural production. Surely we have to ask ourselves what we think we are doing?
Vi kan ikke bare acceptere det sådan og mene, at jo flere penge vi har, desto større lyksalighed kommer der til udtryk.
We cannot simply accept it and say that the more money we have, the happier everyone is.
Jeg tror, at vi alle sammen vil gøre bedst i — landmændene under alle omstændigheder — at stille dette til diskus sion.
I believe we would all, in particular the landowners, be well advised to get involved in this discussion.
Hvis udenrigsministeren — jeg ved ikke, hvad han har sagt i den forbindelse — mener, at det generelt kommer an på — sådan har jeg forstået Dem — at reducere udgifterne uden at sige, hvordan og i hvilken sammenhæng man mener det, kunne jeg have lyst til at sige, præcis som jeg først ville afstemme mine udtalelser med udenrigsministeren, før jeg udtaler mig om udenrigspolitiske spørgsmål, at man som udenrigsminister bør afstemme sine udtalelser med landbrugsministeren, før man udtaler sig om landbrugspolitiske spørgsmål.
I do not know what the Foreign Minister said on this point, but if he thinks, as I understand it, that we can reduce expenditure without saying how and in what area it is to be done, then I would be inclined to say that just as I would come to an agreement with the Foreign Minister before expressing an opinion on foreign affairs, so should the Foreign Minister come to an agreement with the Minister for Agriculture before expressing an opinion on agricultural issues.
Men jeg ved ikke, hvad han har sagt i den forbindelse. Derfor kan jeg heller ikke kommentere det.
But I do not know what he said on this issue so I cannot comment.
Jeg vil gerne tale med ham om det.
I would like to discuss this with him.
Jeg kan ikke — jeg har slet ikke den erfaring — sige det på vegne af de andre medlemslande i EU.
In conclusion, I would like to say something that should give cause for thought.
Men jeg kan sige det på Tysklands vegne og på vegne af alle delstater i Tyskland: Næsten ligegyldigt — jeg siger bevidst næsten ligegyldigt — med hvilke instrumenter og vigtige punkter vi har ført landbrugspolitik, har vi haft en nedlæggelsesrate i landbruget på 3% i gennemsnit efter krigens afslutning, det vil sige i de sidste 50 år.
I do not have sufficient information to speak for the other Member States of the European Union, but I can speak for Germany and for its Lander: it makes almost no difference — please note that I say 'almost' — what instruments we use in agricultural policy or what we focus on, we have had an average drop-out rate of 3% in farming in the last 50 years since the end of the war.
Det er bemærkelsesværdigt, de sidste 50 år! Det er
Note: the last 50 years.
Funke præcis en nedlæggelsesrate, der svarer til udviklingen i landbrugets produktivitet.
This drop-out rate corresponds exactly to the increase in agricultural productivity.
Forskere har allerede undersøgt det og giver relativt entydige svar på det.
Scientists have looked into this and the answers are quite clear.
Jeg vil slet ikke gøre det så entydigt, men jeg spørger mig selv, om vi ikke er nødt til at notere os, at vi svarende til størrelsen af produktivitetsraten også automatisk vil få en strukturændring med opgivelse af gårde i landbruget, så længe økonomien danner grundlag for landbrugspolitikken, det tilføjer jeg.
I cannot be quite so clear cut, but I wonder whether we are not going to have to realise that the increase in productivity levels is undoubtedly going to mean structural changes in agriculture, with farms being abandoned, as long as economics is the basis of agricultural policy, I might add.
For mig ville det være utænkeligt, hvis økonomien ikke længere dannede grundlag for landbrugspolitikken.
For me it would be inconceivable not to have economics as the basis of agricultural policy.
Det ville give et stort ressourcespild, hvis vi ikke havde politikken som grundlag.
The result would be a great waste of resources if this were not the case.
Men også det bør vi måske diskutere mere i offentligheden, end vi har gjort tidligere.
But perhaps we should also discuss this more in public than we have done in the past.
Fischler, medlem af Kommissionen. — (DE) Hr. formand, hr. formand for Rådet, mine damer og herrer, jeg vil først gerne sige hjertelig tak til alle, der har bidraget til denne debat.
Fischler, Member of the Commission. — (DE) Mr President, Mr President-in-Office, ladies and gentlemen, I would firstly like to thank all those who contributed to this debate.
Jeg mener, at vi har ført en meget konstruktiv,'ja endda en forbilledlig debat her i dag, og jeg håber, at den også vil få offentlighedens opmærksomhed.
In my opinion it was very constructive and set an excellent example, as I hope the public will note.
Til de mange spørgsmål, der refererer til bestemte ændringsforslag, vil jeg gerne minde om det, jeg sagde i formiddags, nemlig at jeg er parat til at uddele en liste, hvoraf det fremgår, hvilke forslag der er acceptable for Kommissionen.
On the many questions concerning specific amendments, I will repeat what I said this morning, which was that I am prepared to distribute a list clarifying which amendments the Commission considers acceptable.
Desuden ved jeg, at jeg har lovet at gøre det kort i mine afsluttende bemærkninger, og det vil jeg også holde mig til.
I also realise that I promised to be brief in my final speech, and I would like to keep to this.
Den tidligere taler understregede endnu en gang meget tydeligt det, det kommer an på, når vi taler om det europæiske landbrugs konkurrencedygtighed.
Mr Funke has just given a very clear explanation of what is important in relation to the competitiveness of European agriculture.
Det europæiske landbrug skal være konkurrencedygtigt i dobbelt betydning.
European agriculture must be competitive in two ways.
For det første skal vores produkter være konkurrencedygtige, og det kan de kun være, hvis vi giver kvaliteten en tilsvarende større opmærksomhed end hidtil, når vi også realiserer og gennemfører forbrugernes nye kvalitetsforståelse, og når vi tager tilsvarende hensyn til især det europæiske landbrugs styrke, der som bekendt ligger i forarbejdningen af Iandbrugsråvarer til slutprodukter af høj kvalitet.
Firstly, our products must be competitive, and they can only be competitive if we pay greater attention to quality that we have hitherto, if we realise and act upon our consumers' new appreciation for quality, and above all if we take into account the strength of European agriculture, which, as we know, lies in using agricultural raw materials to produce highquality end products.
Men det europæiske landbrugs konkurrencedygtighed betyder også, at de ydelser, der overstiger produktionen af landbrugsprodukter, skal underkastes en økonomisk vurdering og integreres i vores markedsøkonomiske system.
However, competitiveness in European agriculture also means that services other than the production of agricultural products must be accorded economic value and must be integrated into our market economy system.