natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Indholdet af nitrit (i størrelsesordenen 1 mg NOj/kg i vådt væv) viste sig at være konstant i alle væv og for alle dyregrupper og uden forbindeise med de indgivne nitratmængder.
The nitrite contents (of the order of 1 mg N0?/kg of wet tissue) appeared constant in all tissues and for all groups of animals and unconnected with the amounts of nitrates inges ted.
Bestemmelsen af N­nitrosaminer ved yderst specifikke metoder viste spor af disse stoffer (altid under 1 iig/kg i vådt væv) i væv fra både kontrol­ og forsøgsdyr.
Determination of N-nitrosamines by highly specific methods showed the presence of traces of these products (always below 1 /jg/kg of wet tissue) in the tissues of both the control and treated animals.
Som for nitrits vedkommende havde det ingen forbindelse med de indgivne nitratmængder.
As with nitrites there was no correlation with the amount of nitrates ingested.
Ifølge den nuværende videnskabelige viden indebærer de normale nitratmængder i ingen risiko for dyr.
According to present scientific knowledge, normal levels of nitrates found in feedingstuff s do not involve risks for animals.
Store nitratmængder, der kan nå op på 5­000 mg NO­Vkg foderstof tåles normalt godt af hus­dyr. Kun smågrise har under visse betingelser vist sig føisornne.
High levels of nitrates, which may reach 5,000 mg NO,/kg of feedingstuff are generally well tolerated by livestock.
Det er således iagttaget, at indgivelse af nitratmængder på over 4OO rng N0­Vkg 1 mælkeerstatning til nyfødte grise, der er taget fra moderen, medførte en lille ændring af blodets methaemogiobinindhold.
In this regard, it has been observed that, in new-born piglets separated from their mothers, the administration of nitrates at dose-levels higher than 400 mg NO,/kg of milk replacer resulted in a slight modification of the methaemoglobin content of the blood.
Ænd­ringen viste sig dog at være forbigående (methaemoglobinindholdet blev normalt efter 3­4 uger trods fortsat indgift af nitrat med foderet) og påvirkede ikke dyrets helbred.
This modification appeared, however, to be temporary (the methaemoglobin content reaching the normal level after three or four weeks, despite the continuous administration of nitrates in the ration) and without effect on the health of the animal.
På grundlag af foreliggende oplysninger om kalve kan det endvidere siges, at fortsat ind­gift af selv store nitratmængder ikke fører til forekomst af nitriter eller nitrosaminer i animalske produkter.
Moreover, on the basis of data available on calves, continuous administration of nitrates, even at high levels, does not result in the presence of nitrites or nitrosamines in animal products.
Rapporter fra den Videnskabelige Komité for Foder Første serie
Reports of the Scientific Committee for Animal Nutrition First series
Den forste serie af Komiteens rapporter, som er indeholdt i denne samling, omfatter udtalelse om spørgsmål hovedsagelig vedrørende sikkerheden i forbindelse med anvendelse af antibiotika, coccidiostatika og visse medika­menter til kollektiv profylakse i foderstoffer samt virkningen af visse smitstoffer i dette foder.
The Committee's first series of reports, published in this volume, includes opinions relating principally to the safe use of antibiotics, coccidiostats and other medicinal substances in animal feed for collective prophylaxis, and on the effects of the presence of certain contaminants in animal feed.
Disse spørgsmål blev stillet som led i Kommissionens arbejde i forbindelse med harmonisering af medlemsstaternes lovgivning vedrørende tilsætningsstoffer og uønskede stoffer i foder.
Questions in this connection had arisen in the course of the Commission's work on the approximation of Member States' laws on additives and unde­sirable substances in feedingstuffs.
Komiteens nuancerede udtalelser har gjort det muligt at fjerne de usikkerhedsmomenter, som ville have kunnet forhindre, at de bestemmelser, der foreslåes fastsat for anvendelsen af de pågældende foderstoffer, blev udarbejdet.
The detailed opinions drawn up by the Committee have removed much of the uncertainty which threatened to hold up the preparation of proposals on the use of these substances in animal feed.
€ europæiske perspektiver
€ european perspectives
Fællesskabets retsorden
The Community legal order
Fællesskabets retsorden af Jean-Victor LOUIS
The Community legal order by Jean-Victor LOUIS
Oversat fra fransk
Translated from the French
SAMLING »EUROPÆISKE PERSPEKTIVER« BRUXELLES, 1979
THE'EUROPEAN PERSPECTIVES' SERIES BRUSSELS
Bibliografiske data er at finde bagest i denne publikation
Cataloguing data appear at the end of this publication.
De udtrykte meninger hæfter alene forfatteren for og kan på ingen måde opfattes som en stillingtagen fra Kommissionen for De europæiske Fællesskabers side.
Luxembourg : Office for Official Publications of the European Communities, 1980
Afsnit 1 : Kompetencetildeling
One other thing should be added.
Kapitel II: FÆLLESSKABETS RETSKILDER
Chapter I: SPECIAL CHARACTERISTICS
Afsnit 2: Den afledede ret
Attribution of powers Section 2.
47 47 47 a) Traktaternes forrang i forhold til den afledede ret 1. Reglen om kompetencetildeling 2. Traktatens materielle forrang
Section 1. The Treaties as a constitution for the Community
EKSF-traktaten: Individuelle og generelle beslutninger og henstillinger 2.
The ECSC Treaty: individual and general decisions and recommen dations ii.
Retsakter, der har hjemmel i EØF-traktatens artikel 189
Acts falling under Article 189 of the EEC Treaty c.
56 57 57 c) »Ikke navngivne« retsakter 1.
'Innominate'acts i.
Interne retsakter 2. Retsakter »sui generis«
Internal acts ii. Acts'sui generis'
Afsnit 3: Folkeretten a) Almindelige folkeretlige regler b) Internationale konventioner eller overenskomster 1.
Section 3.
Kapitel III: FORHOLDET TIL NATIONAL RET
Chapter III: RELATIONS WITH NATIONAL LAW
74 74 82 83 86 a) Bestemmelser, der har direkte virkning 1. Traktaten 2.
Direct effect a. Provisions with direct effect
Beslutninger, der er rettet til medlemsstaterne, og direktiver 4.
Decisions addressed to Member States and Directives iv.
Internationale aftaler, der indgås af Fællesskabet b) Hvorledes forholdes der, når en national regel er i strid med en regel, der har direkte virkning?
International agreements concluded by the Community b. The status of a national rule contrary to a rule with direct effect c.
87 88 c) Grænserne for den direkte virkning
The limits of direct effect
Afsnit 2: Forrangen
Section 2. Primacy
Den erklæring, der blev fremsat den 9. maj 1950 af den franske udenrigsminister Robert Schuman, var et vendepunkt i den europæiske opbygning.
The declaration made on 9 May 1950 by the French Minister of Foreign Affairs, Robert Schuman, marked a turning point in the construction of Europe.
De europæiske Fællesskabers institutionelle opbygning har sin oprindelse i dette historiske initiativ.
This historic initiative is the origin of the European Communities as an institutional reality.
Med følgende proklamation: »Europa kan ikke opbygges med ét slag og ej heller i form af en samlet konstruktion; det kan kun opbygges ved gennem konkrete handlinger som en begyndelse at skabe en faktisk samhørighed«, fastlagde Schuman-erklæringen det funktionalistiske princip.
In stating that ' a united Europe will not arise overnight, nor by means of an all-embracing constitution; it will arise through specific projects providing a solid foundation of fact', the Schuman declaration laid down a practical strategy.
Dette princip fik forrang for det såkaldte »konstitutionelle« princip, hvorefter der hurtigst muligt skulle etableres en politisk organisation i Europa efter føderal model.
This strategy has won the day over the socalled 'constitutional' theory which sought the immediate construction of a Europe consisting in a political organization of a federal type.
Det europæiske Kul- og Stålfællesskab (EKSF) blev oprettet ved Paris traktaten af 18. april 1951, hvorefter fulgte oprettelsen af Det europæiske økonomiske Fællesskab (EØF) samt Det europæiske Atomenergifællesskab (også kaldet »Euratom«), der begge oprettedes ved Rom traktaterne af 25. marts 1957.
We have seen created successively, the European Coal and Steel Community (ECSC), established by the Treaty of Paris on 18 April 1951, and then the European Economic Community (EEC) and the European Atomic Energy Community (also called 'Euratom'), established by the Treaties of Rome on 25 March 1957.
Der har siden disse traktaters ikrafttræden den 1. januar 1958 eksisteret tre særskilte Fællesskaber, der hver har sit selvstændige traktatmæssige grundlag.
Since the latter Treaties came into force on 1 January 1958 there have been three distinct Communities governed by their own constituent charters.
Men de tre Fællesskaber blev oprettet med henblik på at nå de samme grundlæggende mål, nemlig opbygningen af et »organiseret Europa«, »en stadig snævrere sammenslutning mellem de europæiske folk«, en »fælles indsats« for herved at bidrage til »deres folks velstand«.
But the three Communities were formed with a view to achieving the same fundamental objectives: the construction of an 'organized Europe', 'an ever closer union among the peoples' who compose it, 'a common effort' to promote the 'well-being of their peoples'.
Til gennemførelsen af disse grundlæggende fælles mål er én og samme teknik bragt i anvendelse, nemlig integration, dvs. indførelse af en reel kompetence til at udøve de beføjelser, der tillægges Fællesskabets institutioner.
In furtherance of these same fundamental objectives the same method is applied, that of integration, that is to say the creation of real means by which the powers conferred on the Community's institutions can be exercised.
Den institutionelle opbygning har været fælles for de tre Fællesskaber, efter at den såkaldte fusionstraktat, der blev undertegnet i Bruxelles den 8. april 1965, trådte i kraft den 1. juli 1967.
The institutional structure of the three Communities has been unified since the coming into force on 1 July 1967 of the socalled Merger Treaty, signed at Brussels on 8 April 1965.
Forsamlingen (Europa-Parlamentet) og Domstolen har allerede fra begyndelsen været fælles for de tre Fællesskaber i henhold til den konvention, der blev undertegnet i Rom på samme tidspunkt som traktaterne om oprettelse af EØF og Euratom.
The Assembly (European Parliament) and the Court have, from the beginning, been common to the three Communities by virtue of the Convention signed at Rome at the same time as the Treaties establishing the EEC and Euratom.
EØF-traktaten, som tager sigte på en generel integration af økonomien og ikke som de to andre traktater en integration inden for bestemte sektorer, fastsætter således udtrykkeligt, at bestemmelserne heri »ikke ændrer bestemmelserne i traktaten om oprettelse af Det europæiske Kul- og Stålfællesskab« og ej heller »berører bestemmelserne i traktaten om oprettelse af Det europæiske Atomenergifællesskab« (artikel 232).
The EEC Treaty, which has as its object the general integration of the economies and not merely, like the other Îwo, the integration of certain sectors, admittedly provides expressly that its provisions 'shall not affect' those of the ECSC Treaty and that they ' shall not derogate from' the provisions of the EAEC Treaty (Art. 232). And it is true that differences do exist between the three Treaties concerning, for example, the powers of the institutions and the procedure for bringing legal actions.
Disse forskelle afspejler de forskellige tanker hos forfatterne til de respektive traktater og endvidere den historiske sammenhæng, hvori traktaterne blev indgået1).
The intention of the authors of the respective treaties and the historical context in which they were drawn up are reflected in these differences.1
Da de tre Fællesskaber alle bygger på ensartede grundprincipper, er det imidlertid nødvendigt at fortolke hver af traktaterne i lyset af de to andre 2).
Nevertheless, because of the fundamental unity underlying the three Communities, it is essential to interpret each of the Treaties in the light of the other two.
Det europæiske økonomiske Fællesskabs udøvelse af en række af sine beføjelser inden for de områder, hvor der findes en fælles politik (f. eks. transport, handelspolitik, energi), kan endvidere bevirke, at de begrænsninger, der pr. definition gælder for de beføjelser, der er tillagt institutionerne i det sektorbestemte Fællesskab, mister deres betydning.
2Moreover, the exercise by the EEC of some of the powers attributed to it in matters of common policy (transport, commercial policy, energy, for example) can lead to the result that the limitation in the powers of the institutions of the sectoral Communities is without consequence.
At kompetencen forbeholdtes medlemsstaterne med hensyn til handelspolitikken på kul- og stålområdet, dvs. i samhandelen med tredjelande (EKSFtraktatens artikel 72, stk. 1), var således kun berettiget på grund af traktatens begrænsede anvendelsesområde.
Thus the reservation of power to the States in matters of commercial policy, i.e. external trade, in the coal and steel sector (ECSC Treaty, first paragraph of Art. 71), for example, was only justified by the Treaty's limited field of application.
Reglen skyldtes nødvendigheden af at overlade én og samme myndighed det samlede ansvar på det handelspolitiske område.
The rule was based on the need to entrust one authority with full responsibility for commercial policy.
Spørgsmålet er, om denne begrundelse, der tidligere talte til fordel for en samlet kompetence for de enkelte stater på dette område, ikke i dag fører til, at man forkaster det i EKSF-traktatens artikel 71 indeholdte forbehold til fordel for medlems staterne.
It may be asked whether this argument, which formerly favoured the attribution of full powers to the States in this field, does not nowadays lead to the conclusion that the reserve in favour of Member States contained in Article 71 of the ECSC Treaty should no longer be accepted.
Siden 1. januar 1970 er det nemlig Fællesskabet, der alene har kompetencen på dette område i medfør af EØF-traktatens artikel 113.
Since 1 January 1970 it has been the Community which, under Article 113 of the EEC Treaty, exercises exclusive power in this field.
I samhandelen med tredjelande synes det ikke berettiget at isolere to produktgrupper — kul og stål — og lade særskilte regler gælde for disse 3).
It seems unreasonable to isolate two products—coal and steel—in negotiations with third States and subject them to different procedures.3
Endelig er grundpillerne i Fællesskabets retsorden, nemlig principperne om forrang og direkte anvendelighed, basis for hele fællesskabsstrukturen, uanset under hvilken traktat denne eller hin regel henhører.
Finally there are the twin pillars of the Community legal order—primacy and direct effect—which support the whole edifice irrespective of the Treaty in which a particular rule is found.
Europa-Parlamentet har den 16. februar 1978 under henvisning til betænkningen fra dets politiske udvalg vedtaget en »beslutning om en enhedsbetegnelse for Fællesskabet«4). I præamblen til denne
The European Parliament, following the report of its Political Affairs Committee, adopted on 16 February 1978 a Resolution on a single designation for the Community.
) Dom af 13.6.1958, sag 9/56, Meroni mod Den høje Myndighed, Sml. 19541964, s. 59. )
Judgment of 13.6.1958, Case 9/56 Menni ν High Authority [1957 and 1958] ECR 133.
EF-Domstolen går ikke så vidt i sin udtalelse 1/75 af 11.11.1975, Sml. 1975, s. 1355-1365. ") EFT C 63 af 13.3.1978, s. 36.
a The Court does not go as far as this in its Opinion 1/75 [1975] ECR 1355 to 1365.
Det opfordrer til, at denne benævnelse anvendes i Parlementets egne dokumenter »for så vidt dette er muligt og ønskeligt« (punkt 2) og »anbefaler de øvrige institutioner og medlemsstaterne også at gøre dette« (punkt 3).
11 in its official documents as far as may be possible and appropriate (paragraph 2) and commends this practice to the other institutions and Member States (paragraph 3).'
Som anført af ordføreren, Patijn, da han forelagde beslutningsudkastet, forfølger beslutningen det pragmatiske formål at bibringe offentligheden en vis klarhed.
As the rapporteur, Mr Patijn, pointed out when presenting the draft resolution, it has the practical aim of making the situation clearer in the minds of the general public.
Til gengæld bemærkede han: »Rent juridisk må vi vel sige, at der ikke er tale om nogen fusion af traktaterne, at der ikke er nogen fusion, hvorved de tre Fællesskaber er smeltet sammen til et Fællesskab« 1).
He does, however, note that it is strictly correct to say that there has been no fusion of the Treaties and that the three Communities have not been merged into a single Community.1
Som følge af den juridiske karakter af de emner, der skal behandles, må det stadig erindres, at der rent faktisk eksisterer tre traktater og tre Fællesskaber, selv om vi — for at lette fremstillingen — af og til benytter udtrykket »Det europæiske Fællesskab«.
Because of the legal character of the arguments which are to follow there will be no possibility of failing to recognize the actual existence of three Treaties and three Communities even if here and there, the expression 'European Community' is used in order to facilitate the explanation.
På grund af de institutionelle bestemmelsers ensartethed i Rom traktaterne vil der i det følgende oftest blive henvist til traktaten om oprettelse af EØF, medmindre andet angives.
Since the Treaties of Rome contain identical provisions regarding their institutions, reference in the rest of this work will normally be to the EEC Treaty in the absence of any indication to the contrary.
Dette kapitel indeholder en beskrivelse af de vigtigste træk, som netop giver Fællesskabets retsorden dens særegenhed.
In the present chapter a description is given of the essential charac­teristics which make the Community legal order unique.
En række af disse træk, der med rette anses som grundpillerne i denne retsorden, vil blive analyseret mere detaljeret i kapitel III. Det drejer sig her navnlig om den direkte virkning og princippet om forrang.
Certain of these characteristics, namely direct effect and primacy, which are rightly regarded as the pillars of this legal order, will be analysed in greater detail in Chapter III.
Afsnit 1: Kompetencetildeling
Section 1. Attribution of powers
Det væsentligste træk, nemlig tildelingen af kompetence til Fællesskabets institutioner og den hertil svarende begrænsning af medlemsstaternes beføjelser og følgelig af deres suverænitet, er af EF-Domstolen og de nationale domstole blevet sat i relief i de domme, der her skal citeres som følge af deres fundamentale betydning.
The essential concept, whereby powers are attributed to the Commu­nity's institutions, and the powers, and hence the sovereignty of the Member States, is correspondingly limited, has been highlighted by the Court of Justice and by the national courts in judgments which must be cited because of their fundamental importance.
Man bør her navnlig have de vægtige udtalelser i erindring, som De europæiske Fællesskabers Domstol fremsatte i dommen Costa mod ENEL af 15. juli 1964 *), hvis indflydelse på de øverste nationale domstole har været betydelig:
Special mention must be made of the forceful words used by the Court in its judgment in the case of Costa ν ENEL on 15 July 1964, which have had considerable influence on the highest national courts:1
»Til forskel fra de almindelige internationale traktater har EØF-traktaten indført en særlig retsorden, der er integreret i medlems staternes retssystemer fra det tidspunkt, da traktaten trådte i kraft, og som skal anvendes af deres retsinstanser; medlemsstaterne har ved at oprette et fællesskab på ubegrænset tid, der har egne institutioner, retsevne, partshabilitet, beføjelse til at optræde på internationalt plan og navnlig egentlige beføjelser, der er en følge af en kompetencebegrænsning eller en overførsel af beføjelser fra medlemsstaterne til Fællesskabet, faktisk begrænset deres suverænitet, selv om det er sket inden for afgrænsede områder, og har således skabt et regelsæt, som finder anvendelse på deres statsborgere og på dem selv«.
By creating a Community of unlimited duration, having its own insti­tutions, its own personality, its own legal capacity, and capacity of repre­sentation on the international plane and, more particularly, real powers stemming from a limitation of sovereignty or a transfer of powers from the States to the Community, the Member States have limited their sovereign rights, albeit within limited fields, and have thus created a body of law which binds both their nationals and themselves.''
Ved denne dom bragte Domstolen sig på linje med selve grundtanken i de europæiske enhedsbestræbelser, der har gjort sig gældende i efter krigstiden.
In this judgment the Court renews the links with the origins of the movement for European unification of the post-war period.
Haag-kongressen, som afholdtes den 7. til 10. maj 1948, erklærede således allerede i sin politiske resolution, at »tiden er kommet for Europas nationer til at overføre visse af deres suveræne rettigheder, således at de fremtidigt kan udøves i fællesskab med henblik på at koordinere og udvikle deres ressourcer«.
Thus the Congress held at The Hague from 7 to 10 May 1948 had already stated in its policy resolution that ' the hour has come for the nations of Europe to transfer certain of their sovereign rights to be exercised jointly hence­forward in order to coordinate and develop their resources.'
Det vil således være omsonst, om man over for princippet om »overførsel af suveræne rettigheder«, som benyttedes af kongresdeltagerne i Haag, stillede princippet om »begrænsning« af disse beføjelser inden for områder, hvor der er sket kompetenceoverførsel.
Special characteristics of these rights in fields where there has been a change in the attribution of power.
At denne sondring er kunstig, fremgår klart af følgende passage i Domstolens senere retspraksis:
The artificial nature of the distinction is made quite clear in the following passage from a later case:
»staterne har... tillagt fællesskabsinstitutionerne beføjelse til at træffe foranstaltninger i form af importafgifter som dem, der er omfattet af forordning nr. 22, hvorved de har indskrænket deres egne suveræne rettigheder tilsvarende; hvad særlig angår kompetencen til at pålægge skatter, er en sådan konsekvens helt i overensstemmelse med traktatens system«. x).
' The States have... conferred on the Community institutions power to take measures fixing the levy such as those which form the subject-matter of Regulation No 22, thus submitting their sovereign rights to a correspon­ding limitation. More particularly, to the extent to which this concerns fiscal sovereignty, such a result is perfectly in accordance with the system of the Treaty.''1
Fællesskabet har således fået tillagt beføjelser med hensyn til afgifterne ved import af landbrugsvarer.
The Community has been granted certain fiscal powers over imported agricultural products.
I det omfang, disse beføjelser er tillagt Fællesskabet, tilkommer de ikke længere medlemsstaterne.
In as much as this has been done, such powers are no longer retained by the Member States.
Valget af udtrykket »tildeling« i stedet for »overførsel« skyldes, at Fællesskabets kompetence ikke nødvendigvis er overført fra et område, inden for hvilket staterne før havde kompetencen.
The preference shown for the idea of 'attribution' rather than that of'transfer' is justified because Community powers are not necessarily an exact copy of national powers.
Dette gælder navnlig inden for landbrugspolitikken, hvor visse markeder ikke tidligere havde været omfattet af en national markedsordning, og hvor Fælleskabets kompetence således af og til udøves på et nyt område.
This is especially true in the case of agricultural policy, where certain markets are not subject to organization at national level and where Community powers are sometimes exercised on virgin soil.