natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Endelig præsenterer vi de muligheder, der er, med hensyn til Temaafdeling B’s interne og eksterne ekspertise.
Finally, we provide an introduction to the options that are available to you in terms of in-house and external expertise.
Direktorat B: Struktur- og Samhørighedspolitik Generaldirektoratet for Unionens Interne Politikker
Directorate B: Structural and Cohesion Policies Directorate General for Internal Policies of the Union
BAKGRUND konomisk og social samhørighed, som defineret i EF-traktaten (artikel 158-162), er nødvendig for »at fremme en harmonisk udvikling« af Fællesskabet som helhed og kræver en formindskelse af »forskellene mellem de forskellige områders udviklingsniveauer«, dvs. en
BACKGROUND conomic and social cohesion, as defined by the European Communities Treaty (articles 158 to 162) is needed for the Community’s ‘overall harmonious development’ and requires a reduction of the‘disparities between the levels of development of the various
Ø forbedring af »situationen for de mindst begunstigede områder«, herunder landdistrikterne.I dag har Den Europæiske Union (EU) 27 medlemsstater, som udgør et fællesskab og et indre marked med 493 millioner indbyggere.
E regions’, i.e. the‘backwardness of the least favoured regions’, which include rural areas.Today the European Union (EU) comprises 27 Member States which form a community and internal market of 493 million citizens.
Samtidig er der imidlertid stadig store økonomiske og sociale uligheder mellem disse lande og deres 271 regioner.
At the same time, however, the economic and social disparities among these countries and their 271 regions remain great.
Selv om der allerede i forbindelse med Romtraktaten blev udarbejdet fællesskabspolitikker om regionale skævheder, var det først i 1975, at Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (EFRU) blev oprettet.
Although the origins of Community policies addressing regional imbalances can be traced back to the Treaty of Rome, it was not until 1975 that the European Regional Development Fund (ERDF) was created.
I de første år var fondens aktioner udelukkende nationale, hvor der blev ydet fi -nansiering til på forhånd fastlagte projekter i medlemsstaterne med kun ringe europæisk eller regional indflydelse.
In its early years, operations remained purely national, financing predetermined projects in the Member States with little European or sub-national influence.
Et lignende årligt system med udvælgelse og genfinansiering af eksisterende projekter blev anvendt af andre af Fællesskabets fonde med en territorial indvirkning såsom Den Europæiske Socialfond (ESF) og Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL).
An annual system of selecting and refinancing existing projects was applied in a similar way by other Community funds with territorial impact such as the European Social Fund (ESF) and the European Agriculture Guidance and Guarantee Fund (EAGGF).
Generelle lovrammer for regionalpolitikken
General Legislative Framework for Regional Policy
• Rådets forordning (EF) nr. 1083/2006 af 11. juli 2006 om generelle bestemmelser for Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Socialfond og Samhørighedsfonden og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1260/1999.
• Council Regulation (EC) No 1083/2006 of 11 July 2006 laying down general provisions on the European Regional Development Fund, the European Social Fund and the Cohesion Fund and repealing Regulation (EC) No 1260/1999.
• Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1080/2006 af 5. juli 2006 om Den Europæiske Fond for Regionaludvikling og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1783/1999.
• Regulation (EC) No 1080/2006 of the European Parliament and of the Council of 5 July 2006 on the European Regional Development Fund and repealing Regulation (EC) No 1783/1999.
• Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1081/2006 af 5. juli 2006 om Den Europæiske Socialfond og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1784/1999.
• Regulation (EC) No 1081/2006 of the European Parliament and of the Council of 5 July 2006 on the European Social Fund and repealing Regulation (EC) No 1784/1999.
• Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1082/2006 af 5. juli 2006 om oprettelse af en europæisk gruppe for territorialt samarbejde (EGTS).
• Regulation (EC) No 1082/2006 of the European Parliament and of the Council of 5 July 2006 on a European grouping of territorial cooperation.
Regional konkurrenceevneog beskæftigelse
Competitiveness and Employment Regions
Derfor blev effektiviteten af Fællesskabets instrumenter i starten af 1980’erne genstand for opmærksomhed, og en række pilotprogrammer blev iværksat for at integrere dem.
Hence, at the beginning of the 1980s the efficiency of Community instruments became an issue and their integration was sought for in a number of pilot programmes.
I 1986 var der flere begivenheder, der udgjorde en tilskyndelse til at føre en mere reel europæisk samhørighedspolitik, navnlig den europæiske fælles akt, Grækenlands, Portugals og Spaniens tiltrædelse samt vedtagelsen af programmet for oprettelse af det indre marked.
In 1986 key events brought with them the impetus for a more genuine European Cohesion Policy, most notably the Single European Act, the accession of Greece, Spain and Portugal and the adoption of the single market programme.
I marts 1988 vedtog Det Europæiske Råd i Bruxelles at tildele 64 mia. ECU til strukturfondene, hvilket var en fordobling af de årlige ressourcer i perioden 1989-1993. Den 24. juni 1998 vedtog Rådet den første forordning, som integrerede strukturfondene under samhørighedspolitikken.
In March 1988, the European Council in Brussels decided to allocate ECU 64 billion to the Structural Funds which represented a doubling of annual resources over the period 1989-1993.
Denne skelsættende reform indførte centrale principper som fokus på de fattigste og mest tilbagestående regioner, flerårig programmering, strategisk orientering i investeringerne og inddragelse af regionale og lokale partnere.
This landmark reform introduced key principles such as focusing on the poorest and most backward regions, multi-annual programming, strategic orientation of investments and the involvement of regional and local partners.
Traktaten om Den Europæiske Union og den reviderede traktat om oprettelse af De Europæiske Fællesskaber, der blev undertegnet i Maastricht den 7. februar 1992, trådte i kraft den 1. november 1993.
Agreed in Maastricht on 7 February 1992, the Treaty on the European Union and the revisedTreaty on the European Communities (TEC) entered into force on 1 November 1993.
Hvad angår samhørigheds- og regionalpolitikken, indførtes der med EF-traktaten et nyt instrument, Samhørighedsfonden, samt en ny institution, Regionsudvalget, ligesom subsidiaritetsprincippet blev fastlagt.
In respect to Cohesion and Regional Policy, the TEC established a new instrument, the Cohesion Fund, and a new institution, the Committee of the Regions, as well as the introduction of the subsidiarity principle.
additionalitet og partnerskab — og bevarede de fem eksisterende mål næsten uden ændringer.
– concentration, programming, additionality and partnership – and kept the five existing objectives more or less unchanged.
Nogle bestemmelser blev styrket, f.eks. inddragelse af andre EU-institutioner, navnlig Europa-Parlamentet (EP), og reglerne om partnerskab, evaluering og offentlighed.
Some provisions were strengthened such as the involvement of other EU institutions, in particular the European Parliament (EP), and the rules on partnership, evaluation and publicity.
Da Finland, Sverige og Østrig tiltrådte den 1. januar 1995, blev forordningerne ændret med en ny forordning, som indførte et sjette mål til fordel for de ekstremt tyndt befolkede regioner i Finland og Sverige og en finansiel bevilling til de tre nye medlemsstater.
Upon accession of Austria, Finland and Sweden on 1 January 1995, an amending regulation defined a sixth Objective favouring the extremely low populated regions of Finland and Sweden and a financial allocation for the three new Member States.
Dette var en fordobling af de årlige ressourcer og svarede til en tredjedel af EU’s budget.
This represented a doubling of annual resources and equalled a third of the EU budget.
Rådet vedtog den 20. juli 1993 nye forordninger om samhørighedspolitikken, som nu omfattede det finansielle instrument til udvikling af fiskeriet og Samhørighedsfonden. De nye forordninger bekræftede de centrale principper for politikken — koncentration, programmering,
New Cohesion Policy regulations were adopted by the Council on 20 July 1993, which now included the Financial Instrument of Fisheries Guidance and the Cohesion Fund.The new regulations confirmed the policy’s key principles
De to vigtigste begivenheder i 2000-2006 var, at man traf foranstaltninger til at forenkle samhørighedspolitikkens udformning og procedurer parallelt med forberedelserne til udvidelsen.
A move towards simplification of Cohesion Policy’s design and procedures in parallel with preparation for enlargement, these were the two major themes of the period 2000-2006.
Agenda 2000 havde været under forberedelse siden sidste halvdel af 1990’erne, og den banede vejen for den største udvidelse af EU nogensinde, hvor ti nye medlemsstater tiltrådte i maj 2004.
Agenda 2000 had been in preparation since the second half of 1990s and it paved the way for the biggest ever enlargement of the EU, with 10 new Member States joining in May 2004.
Bruttonationalproduktet (BNP) pr. indbygger udtrykt i købekraftstandarder (KKS) i USA i 2004 var 60 % højere end gennemsnittet i EU-27 og 43 % højere end gennemsnittet i EU-15.
Gross Domestic Product (GDP) per head in Purchasing Power Standard (PPS) terms in the United States (US) in 2004 was 60% higher than the EU-27 average, and 43% above the EU-15 average.
Kun to medlemsstater, Irland og Luxembourg, havde et BNP, der var højere end USA’s. I Japan oversteg BNP pr. indbygger samme år gennemsnittet i EU-27 med 19 %, selv om seks medlemsstater her lå over dette niveau, og fem kun en anelse under.
Only two Member States, Ireland and Luxembourg, had levels above that of the US. In Japan, GDP per head in the same year exceeded the EU-27 average by 19%, though in this case, six Member States had a level above this and in five it was only slightly below.
Mellem 1995 og 2005 steg BNP pr. indbygger i EU næsten med samme hastighed som i USA (2 % over for 2,1 %) og dobbelt så hurtigt som i Japan.
Between 1995 and 2005, GDP per head in the EU grew at virtually the same level as in the US (2% as against 2.1%) and twice as fast as in Japan.
De regionale uligheder i BNP pr. indbygger er langt større i EU-27 end i USA eller Japan, navnlig efter de to seneste udvidelser.
Regional disparities in GDP per head are far more extreme in the EU-27 than in the US or Japan, especially after the two recent enlargements.
I EU var BNP pr. indbygger i regionen, hvor det er højest, otte gange højere end i den region, hvor det er lavest.
In the EU, GDP per head in the region where this is highest is 8 times greater than in the region where it is lowest.
I USA er forskellen kun 2,5 gange og i Japan kun to gange.
In the US, the difference is only 2.5 times and in Japan just two times.
Alle stater i USA har et BNP pr. indbygger, der ligger over EU-gennemsnit-tet.
All US states have a GDP per head that is above the EU average.
I Japan gælder dette for 40 af de 47 regioner.
In Japan, 40 of the 47 regions do.
Det er helt klart, at udfordringen med at reducere de regionale uligheder og sikre økonomisk og social samhørighed i hele EU er meget større end i USA eller Japan.
Clearly, the challenge of reducing regional disparities and ensuring economic and social cohesion across the EU is far greater than in the US or Japan.
Variationen i væksten i BNP pr. indbygger i EU’s regioner er også meget større end i USA. I perioden 1997-2004 varierede den regionale vækst i EU fra under 0 til over 8,6 %, mens den i USA varierede fra 0 til 3,6 %.
The variation in rates of GDP per head growth across regions in the EU is also much greater than in the US.
Denne større variation i vækstraterne er imidlertid til en vis grad positiv, da det betyder, at lavindkomstregionerne har et meget større behov for at indhente de andre regioner.
This wider variation in growth rates, however, is in some degree a positive feature given the much greater need for low income regions to catch up.
I Kina er BNP pr. indbygger, også her udtrykt i købekraftstandarder, kun en femtedel af gennemsnittet i EU, mens det er en ottendedel i Indien.
In China, GDP per head, again in PPS terms, is only one-fifth of the EU average, while in India, it is one-eighth.
I Rumænien og Bulgarien, som har det laveste BNP pr. indbygger i EU, er niveauet stadig over dobbelt så højt som i Indien og 50 % højere end i Kina.
In Romania and Bulgaria, which have the lowest GDP per head in the EU, the level is still over twice as high as in India and 50% higher than in China.These two countries, however, are catching up rapidly with the EU.
Disse to lande er imidlertid hurtigt ved at indhente EU.
Growth of GDP per head in India has been double that in the EU over the past decade and the growth rate in China was three times the one in the EU.
Væksten i BNP pr. indbygger i Indien har været dobbelt så stor som i EU i det seneste årti, og vækstraten i Kina var tre gange højere end EU’s. Selv om denne vækstrate kunne opretholdes, ville det ikke desto mindre tage mere end 40 år for BNP pr. indbygger i Kina at nærme sig EU’s aktuelle niveau.
Nevertheless, even if such high growth rates can be sustained, it would take over 40 years for GDP per head in China to come close to the current level in the EU.
På trods af den store forskel i BNP pr. indbygger er omfanget af de regionale uligheder i Indien og Kina på niveau med de tilsvarende i EU.
Despite the vast difference in GDP per head, the size of regional disparities in India and China are similar to that in the EU.
Regionen med det højeste BNP pr. indbygger i både Kina og Indien har et BNP, der er syv gange højere end i de laveste regioner. I EU er det otte gange højere.
The region with the highest GDP per head in both China and India has a level seven times greater than in the lowest regions against eight times in the EU.
Forskellene i de regionale BNP-vækstrater i Indien mellem 2000 og 2004 lignede meget dem i EU og varierede mellem 1 % og 13 %, mens de i Kina varierede meget mindre — mellem 6 % og 11 %.
Differences in regional GDP growth rates in India between 2000 and 2004 were very similar to those in the EU, varying between 1% and 13% while, in China, they varied by much less - by between 6% and 11%.
Kilde: Europa-Kommissionen, erde rapport om den økonomiske og sociale samhørighed, 2007.
Source: European Commission, Fourth Report on Social and Economic Cohesion, 2007
Denne historiske udvidelse betød, at EU’s befolkning steg med 20 %, mens Unionens BNP kun steg med 5 %.
This historic enlargement brought a 20% increase in the EU’s population, but only a 5% increase in Union’s Gross Domestic Product (GDP).
Udvidelsen gav større uligheder i indkomst og beskæftigelse, idet det gennemsnitlige BNP pr. indbygger i disse nye medlemsstater var halvt så stort som EU-gennemsnittet, og kun 56 % af deres befolkning var i aktiv beskæftigelse sammenlignet med
With enlargement came increased disparities in income and employment as the average GDP per head in these new member countries was under half the EU average and only 56% of their population were in active employment, compared to 64% in the EU-15.
Før udvidelsen indledte man imidlertid arbejdet med at udarbejde førtiltrædelsesinstrumenter, som kunne hjælpe kandidatlandene med at forberede sig til samhørighedspolitikken. Efter
However, work began before enlargement including making pre-accession instruments available to help the then candidate countries prepare for Cohesion Policy.
en beslutning fra Det Europæiske Råd i Berlin i marts 1999 nåede budgettet for samhørighedspolitikken i 2000-2006 op på 213 mia. EUR for de 15 medlemsstater. En yderligere bevilling på 22 mia. EUR blev afsat til de nye medlemsstater for perioden 2004-2006.
Following a decision taken by the European Council of Berlin in March 1999, the 2000-2006 budget for Cohesion Policy totalled EUR 213 billion for the fifteen Member States.
Det Europæiske Råd i Lissabon vedtog i marts 2000 Lissabonstrategien, som med sit fokus på vækst, beskæftigelse og innovation i stadig højere grad blev hovedtemaet for mange EU-politikker og var drivkraften bag et paradigmeskift i samhørighedspolitikken.
The Lisbon Strategy was agreed by the European Council in Lisbon in March 2000, with its focus on growth, employment and innovation it became more and more the leitmotiv of many EU policies and was the momentum for a paradigm shift in Cohesion Policy.
På det seneste har den økonomiske og finansielle krise sat fokus på samhørighedspolitikken og dens midler til at fremskynde det økonomiske opsving i EU.
More recently, the economic and financial crisis has put the spotlight on Cohesion policy and its means in speeding up EU economic recovery.
Samhørighedspolitikken investerer i realøkonomien. Ca.
Cohesion policy invests in the real economy.
Dette fokus er afgørende, da disse prioriteter vil bidrage til et hurtigere opsving, forbedre konkurrenceevnen og hjælpe Unionen til at tilpasse sig en kulstoffattig økonomi.
This focus is crucial as these priorities will contribute to a quicker recovery, improve competitiveness and help the Union adapt to a low-carbon economy.
Ved at investere i prioriteret infrastruktur, virksomhedernes produktivitet og potentialet for de menneskelige ressourcer fremmer samhørighedspolitikken de kortsigtede interne behov, samtidig med at det bæredygtige fokus opretholdes på mellemlang sigt.
By investing in priority infrastructure, productive capacities of businesses and in human capital potential, Cohesion policy boosts short term internal demands while preserving the sustainable focus in the medium term.
På denne måde kan den spille en vigtig rolle i forbindelse med at genopbygge tilliden til realøkonomien.
In this way it can play an important role in restoring con- fi fidence in the real economy.
Den højeste koncentration nogensinde af ressourcer på de fattigste medlemsstater og regioner, inddragelse af alle regioner og et nyt sæt prioriteter til fremme af vækst, arbejdspladser og innovation er de væsentligste ændringer i EU’s samhørighedspolitik i den aktuelle periode.
The highest concentration ever of resources on the poorest Member States and regions, the inclusion of all regions, and a shift in priorities set to boost growth, jobs and innovation; these are in a nutshell the major changes of EU Cohesion Policy during the current period.
I EU-27 lever en ud af tre EU-borgere — i alt 170 millioner — i de fattigste regioner, som modtager støtte under konvergensmålet.
In the EU of 27 Member States, one in three EU citizens - 170 million in total – now live in the poorest regions which receive assistance under the “Conver-gence” objective.
De økonomiske og sociale uligheder er blevet væsentligt større med de seneste udvidelser.
Economic and social disparities have signifi -cantly deepened with recent enlargements.
Med hensyn til indkomst pr. indbygger er Luxembourg nu syv gange rigere end Rumænien.
In terms of percapita income, Luxembourg is now seven times richer than Romania.
På regionalt plan er forskellen endnu større: Den rigeste region er det indre London med 290 % af EU-27’s indkomst pr. indbygger, mens den fattigste region er det nordøstlige Rumænien med 23 % af EU-gennemsnittet.
At the regional level, the difference is even bigger: the richest region is Inner London with 290% of the EU-27’s percapita income, while the poorest region is Nord-Est in Romania with 23% of the EU average.
Det Europæiske Råd vedtog i december 2005 budgettet for perioden 2007-2013 og bevilgede 347 mia. EUR til strukturfondene og Samhørighedsfonden, hvoraf det er planen, at 81,5 % skal bruges i konvergensregionerne. Næsten alle de
The European Council agreed in December 2005 on the budget for the period 2007-2013 period and allocated EUR 347 billion on Structural and Cohesion Funds of which 81.5% are planned to be spent in the “Convergence” regions.
PARLAMENTARISKE AKTIVITETER uropa-Parlamentets lovgivningsmæssige beføjelser i forbindelse med beslutningsprocessen vedrørende strukturfondene er med tiden gradvist blevet udvidet:
PARLIAMENTARY ACTIVITIES he European Parliament’s legislative powers in the Structural Funds decision-making process have gradually increased over time:
Den europæiske fælles akt: samarbejde med Rådet om afstemningen om den generelle forordning om strukturfondene
Single Act:cooperation with the Council for the vote on the General Regulation on the Structural Funds;
Maastrichttraktaten: procedure med samstemmende udtalelse for afstemningen om den generelle forordning
Maastricht Treaty: assent procedure for the vote on the General Regulation;
Amsterdamtraktaten: fælles beslutningstagning med Rådet om afstemningen om gennemførelsesforanstaltningerne for den generelle forordning
Amsterdam Treaty: co-decision with the Council for the vote on the implementing measures applicable to the General Regulation;
Lissabontraktaten: fælles beslutningstagning med Rådet for afstemningen om den generelle forordning.
Lisbon Treaty: co-decision with the Council for the vote on the General Regulation.
I dag er Europa-Parlamentet en vigtig aktør i strukturfondenes beslutningstagning, gennemførelse og overvågning.
Today, the European Parliament is a major actor in the Structural Funds decision-making, implementation and monitoring.
Nedenfor vises en liste over Regionaludviklingsudvalgets vigtigste initiativer i denne valgperiode.
A list of the most prominent initiatives of the Committee on Regional Development during this Parliamentary term is set out below.
Regionaludviklingsudvalgets kompetencer
Competencies of the Committee on Regional Development
Regionaludviklingsudvalget spiller en vigtig rolle i forbindelse med at præge Europa-Parlamentets strategi for udvikling af regionerne i EU-27.
The Committee on Regional Development plays an important role in informing the European Parliament’s approach to the development of the regions of the EU-27.
Det er ansvarligt for at kontrollere og rådgive Parlamentet om gennemførelsen af de vigtigste instrumenter til fi nansiering af regionaludvikling i EU.
It is in charge of overseeing and advising the Parliament about the implementation of the key EU regional development funding instruments.
Udvalgets ansvar omfatter navnlig:
The Committee’s responsibilities include in particular:
• EFRU, Samhørighedsfonden og de øvrige instrumenter inden for Unionens regionalpolitik
• the ERDF, the Cohesion Fund and the other instruments of the Union’s regional policy,
• Evaluering af andre EU-politikkers indvirkning på den økonomiske og sociale samhørighed
• assessing the impact of other Union policies on economic and social cohesion,
• Regioner i EU’s yderste periferi og øområder samt samarbejde på tværs af grænserne og mellem regionerne
• outermost regions and islands as well as trans-frontier and inter-regional cooperation,
• Forbindelserne til Regionsudvalget, interregionale samarbejdsorganisationer og lokale og regionale myndigheder
• relations with the Committee of the Regions, inter-regional cooperation organisations and local and regional authorities;
Ud over dets rolle i forbindelse med fremsættelse af betænkninger som de, der er nævnt i næste afsnit, har udvalget til opgave at samordne Europa-Parlamentets forbindelser med andre vigtige aktører inden for regionaludvikling.
In addition to its role in bringing forward reports such as those listed in the next section, the Committee has been tasked with coordinating the European Parliament’s relations with other important actors in the area of regional development.
Udvalget søger derfor at føre en aktiv dialog med de vigtigste organisationer og sikre, at dets arbejde i høj grad er tilgængeligt for og forstås af borgere og aktører, der har lignende aktiviteter.
The Committee therefore seeks to have an active dialogue with the key organisations, and to ensure that its work is widely accessible to, and understood by, citizens and actors with related activities.