natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ifølge traktaterne kan Europa-Parlamentet kun i et meget begrænset antal tilfælde optræde enten aktivt eller passivt i en sag, der verserer for Domstolen (aktivt, hvor det drejer sig om klagemål vedrørende forsømmelser som fastsat i EØF-traktatens artikel 175 og i artikel 148 i Traktaten om Det europæiske Atomenergifællesskab, hvor det drejer sig om intervention som fastsat i artikel 34 i Traktaten om Kul- og Stålunionen, i artikel 37 i EØF-traktaten samt i artikel 38 i Traktaten om Det europæiske Atomenergifællesskab (x); passivt, hvor det drejer sig om klagemål vedrørende annullering som fastsat i artikel 38 i Traktaten om Kul- og Stålunionen).
Under the Treaties the European Parliament can take part only to a very limited extent in a case before the Court of Justice either actively or passively (actively in the case of proceedings brought for failure to act under Article 175 of the EEC Treaty and Article 148 of the Euratom Treaty, in the case of the intervention provided for in Article 34 of the ECSC Statute, Article 37 of the EEC Statute and Article 38 of the Euratom Statute,1and passively in applications for annulment under Article 38 of the ECSC Treaty).
Udvidelsen af Parlamentets beføjelser i budgetspørgsmål ifølge Traktaten af 22. april 1970 har allerede rejst spørgsmålet vedrørende tilpasningen af disse bestemmelser: man behøver i denne forbindelse blot at tænke på de vanskeligheder, som afgrænsningen mellem tvungne og ikke-tvungne udgifter medfører, eller på de stridigheder, som de af Parlamentet krævede beføjelser til at kunne forkaste budgettet i sin helhed giver anledning til.
Already the extension of the Parliament's budgetary powers by the Treaty of 22 April 1970 brought with it the question of the adaptation of these provisions. In this respect it is sufficient to refer to the difficulties involved in delimiting " necessary " and "non-necessary" expenditure or the controversy concerning the power of rejection of the entire draft budget claimed by the Parliament.
Ind førelse af medbestemmelsesret for Europa-Parlamentet ville betyde en skærpelse af problemet.
The introduction of a power of co-decision for the European Parliament would make this problem more acute.
Skal Parlamentet kunne indklages på grund af en retsakt, som det har godkendt eller på grund af dets vægring ved anerkendelse?
Should it be possible to bring an action against the Parliament because it has approved or because it has refused to approve an act ?
Skal det på sin side have beføjelse til at indgive klagemål for at gøre sin ret gældende over for de andre institutioner, først og fremmest Rådet ?
Should the Parliament itself be able to institute proceedings in order to up hold its right of participation with respect to other institutions and particularly the Council?
Vedelrapporten har placeret problemet i en klar sammenhæng. Den giver tydeligt udtryk for, at » Parlamentets deltagelse i udøvelsen af Fællesskabernes beføjelser ikke må bevirke, at Fællesskabernes retsakter unddrages den objektive prøve af lovmæssigheden som fastsat i Traktaterne «.
The Vedel Report set the problem clearly in context, when it stated unambiguously that "involvement of the Parliament in the exercise of Com munity powers should not result in removing Community activities from the objective check on their legality laid down in the Treaties".
Til gengæld har den ladet det mere omfattende spørgsmål om Parlamentets intervention i retstvister, hvor Fællesskabernes institutioner står over for hinanden, stå åbent.
On the other hand it left open the wider question of the involvement of Parliament in disputes between Community institutions.
Dette er et meget vanskeligt spørgsmål, der ville være ensbetydende med at overveje en videre udvikling af Domstolens konstitutionnelle rolle.
"This is a delicate question, since it points to the possibility of expanding the constitutional role of the Court.
Dette giver anledning til velkendte, forfatningsretlige stridigheder om dommerens intervention i stats magtens forhold, især når Parlamentet er impliceret « (2).
It calls to mind the well-known arguments of constitutional law concerning the intervention of the judge in the relations of the public authorities inter se, notably in cases where the Parliament is involved".2
Vedel-rapportens tøvende holdning på dette punkt er forståelig i betragtning af de forfatningsretlige traditioner i visse af Medlemsstaterne.
The hesitations of the Vedel Report on this point are understandable in view of the traditions of constitutional law in certain Member States.
Det er dog vigtigt at bemærke, at Vedel-rapportens ræsonnement nødvendigvis vil medføre en udvidelse af den juridiske kontrol.
The reasoning in the Report will, however, necessarily entail an extension of judicial control as this is the only way in which it is possible, on introduction of a power of co-decision of the European Parliament, to safeguard the system of objective control of legality which is one of the fundamental principles of the Treaties.
a) Protokoller til Statutten for Domstolen af 18. april 1951 og 17. april 1957. 2) Tillæg nr. 4/1972 til EF-Bulletin, kap.
Protocols on the statutes of the Court of Justice of the European Communities of 18 April 1951 and 17 April 1957.
Svaret herpå varierer alt efter de foreslåede forbedringer; på det afgørende punkt om indførelsen af medbestemmelsesret er svaret meget nuanceret.
The reply to this question differs according to the nature of the improvement proposed; on the decisive point of the introduction of the right of co-decision it is very qualified.
Først undersøger rapporten problemet under forskellige juridiske synsvinkler.
The Report begins by examining the question from various legal angles.
Idet man henholder sig til EØF-traktatens artikel 4 konstateres det, at indførelsen af medbestemmelsesret ikke i sig selv kan medføre begrænsninger i beføjelserne, der ville have til følge at ansvaret for de retsakter, der skal vedtages, blev overført til en anden institution.
Basing itself on Article 4 of the EEC Treaty, it notes that one Institution may not impose upon itself limitations of powers which would result in a shift of responsibility to another Institution.
Institutionerne kan dog tilpasse deres samarbejdsformer.
However, the Institutions are free to adjust the form of their cooperation.
Rådet kunne derefter bestemme sig til at » bestræbe sig mest muligt på at undgå at fravige Parlamentets udtalelser, f.eks. på områder, der skønnes at være af den største vigtighed for Fællesskabernes udvikling.
This being so the Council could decide "to make every effort to avoid ignoring the Parliament's Opinions, for example in those fields which seem most important for the development of the Community.
Endvidere skal det under streges, at det i visse tilfælde kan forekomme, at en praksis vil kunne resultere i en faktisk omplacering af ansvar, der er forbudt ifølge EØF-traktatens artikel 4.
Even so, it should be pointed out that there exists a certain limit beyond which such a practice could lead to a veritable shift of responsibility forbidden under Article 4 of the EEC Treaty.
En ting er, at Rådet tilslutter sig Europa-Parlamentets opfattelse af en sag, men en anden ting er at føle sig juridisk forpligtet til at følge den i ethvert tilfælde. Dette ville faktisk være det samme som at Rådet nægtede at udføre de beføjelser, som det alene er tildelt ifølge Traktaterne « (1).
It is one thing for the Council to adopt the Opinions given by the European Parliament; it would be quite another for it to consider itself as legally bound to follow them in all circumstances.
Rapporten foretager imidlertid ikke blot en rent juridisk analyse; den undersøger også problemet ud fra politiske betragtninger.
However, the Report does not confine itself to a purely legal analysis but examines the question in the light of political considerations.
Den beskæftiger sig først og fremmest med spørgsmålet om, hvorledes man kan foretage de reformer, ved hjælp af hvilke praksis vil kunne foregribe en revision af Traktaterne uden derfor at give anledning til nogen juridisk uoverensstemmelse.
Central to its concerns is the question of how to effect, without any legal irregularity, reforms in which practice might run ahead of the revision of the Treaties.
Rapporten afvejer omhyggeligt fordelene og ulemperne ved en pragmatisk fremgangsmåde, idet man stiller dem op mod fordelene og ulemperne ved at afvente en ændring af Traktaterne; den går til slut ind for den rent praktiske gennemførelse som en umiddelbar løsning. Denne fremgangsmåde må dog ikke benyttes som et påskud til at udsætte de nødvendige juridiske fornyelser på ubestemt tid, og man må ligeledes sørge for, at den sammenhæng, der bør være mellem de anbefalede reformer, ikke brydes (2).
The Report carefully weighs the advantages and drawbacks of a pragmatic approach by comparing them with those which would be involved in waiting for amendments to the Treaties and it opts finally for the immediate solution of a practical application .This course must, however, not be a pretext for indefinitely delaying the necessary legal innovations nor must the indispensable coherence between the reforms advocated be destroyed.2
Topmøde
Summit Conference
Med hensyn til det netop omhandlede perspektiv er det interessant at kunne konstatere, at stats- eller regeringsoverhovederne for medlems- og ansøgerstaterne
In connection with what has just been mentioned, it is interesting to note that on an institutional level, the Heads of State or Government of the Member or acceding States of the European Communities, meeting in Paris from 19 to 21 October 1972;
— at erindre om de allerede indgåede forpligtelser om at gennemføre nye etaper med hensyn til en forfatningsmæssig styrkelse og dermed især øgede beføjelser til Europa-Parlamentet, dels
(a) recalled the commitments already entered into to take new steps towards a strengthening of the institutions, including, in particular, increased powers for the European Parliament, and
— at opfordre fællesskabsinstitutionerne til inden for rammerne af de nuværende tekster straks at tage de initiativer, der er nødvendige for en forbedring af institutionernes virksomhed og for en styrkelse af Europa-Parlamentets kontrolbeføjelser.
(b) invited the Community institutions to take forthwith, in the framework of the existing texts, the necessary action to improve the functioning of the Institutions and to strengthen the powers of control of the European Parliament.
Fællesskabsinstitutionerne skal udføre stats- og regeringsoverhovedernes vilje ved at virke på begge planer.
It is by acting on both these levels that the Community Institutions will have to implement the will expressed by the Heads of State or Government.
Med hensyn til fællesmarkedsrettens anvendelsesområde er det på den anden side meget vigtigt, at stats- og regeringsoverhovederne har udtrykt ønske om at se » alle Traktaternes bestemmelser udnyttet i så stort omfang som muligt, deri ind befattet fællesmarkedstraktatens artikel 235.
In addition, from the point of view of the application of Community law, it is very important that the Heads of State or Government should have expressed their desire to see the widest possible use made of all the provisions of the Treaties, including Article 235 of the EEC Treaty.
« Ifølge sluterklæringen skal denne anvendelse af artikel 235 især gøre det muligt at udføre de opgaver, der er fastsat i de forskellige arbejdsprogrammer, som fællesskabsinstitutionerne anmodes om at udarbejde inden for socialpolitiske, industrielle, videnskabelige, teknologiske og miljø-politiske områder.
According to the final communiqué, this recourse to Article 235 should, in particular, make it possible to achieve the tasks laid down in the various action programmes which the Community institutions have been invited to draw up in such sectors as social policy, industrial, scientific and technological policy, and environmental policy.
Ifølge stats- eller regeringsoverhovederne synes sådanne områder uvægerligt at henhøre under de i artikel 235 nævnte » Fællesskabets mål «.
It thus appears the Heads of State or Government consider that such fields incontestably come within the "objectives of the Community" referred to in Article 235.
På det juridiske plan er de foranstaltninger, der blev truffet den 17. april 1972 af Rådet med hensyn til en reform af landbrugsstrukturerne, af ganske særlig interesse (1). De bekræfter først og fremmest, at strukturpolitikken hen hører under den fælles landbrugspolitik, og at den følgelig kommer ind under fællesskabsbeføjelserne.
From a legal point of view, the measures adopted by the Council on 17 April 1972 in the matter of agricultural structure reform are of particular interest.1 First of all, they confirm that structure policy is a part of the common agricultural policy and thus falls within the sphere of Community competence.
I modsætning til markeds- og prispolitikken, der, da den er nøje knyttet til de frie varebevægelser, nødvendigvis må centraliseres og følgelig iværksættes igennem forordninger, kræver selve målet for en politik, der tager sigte på at reformere strukturerne for landbrugsproduktionen, at denne kan tilpasses de forskellige Fællesskabsområders særlige forhold.
Moreover, otherwise than with the policies on markets and prices, which, being closely linked with the free movement of goods, are necessarily centralized and therefore implemented by means of regulations, the very object of a policy for the reform of agricultural production structures requires that it should be adaptable to the characteristics of the various regions of the Community.
Dette er grunden til, at de nævnte foranstaltninger har antaget form af direktiver, der forpligter Medlemsstaterne til på nationalt plan at indføre støtteordninger, hvori kun hovedprincipperne defineres på fællesskabsplan.
This is why the measures in question have taken the form of directives requiring the Member States to introduce aid systems, whose basic elements only are defined at Community level, at national level.
Endelig medfører de en særlig procedure til kontrol af den korrekte gennemførelse af disse ordninger, hvilket er en betingelse for Fællesskabets financielle medvirken: Efter at have rådført sig med i1
Finally, they create a special procedure for checking the proper implementation of these systems which is a condition for Community financial participation. In an initial phase of this
FÆLLESSKABSRET en komité bestående af repræsentanter fra Medlemsstaterne og Kommissionen afgiver sidstnævnte i en første fase af denne procedure, med henblik på planerne om de nationale anvendelsesbestemmelser, en udtalelse, der tager sigte på at oplyse vedkommende medlemsstat om de tilpasninger, der ifølge Kommissionen er nødvendige for en korrekt udførelse af direktiverne.
COMMUNITY LAW procedure, the Commission, after consulting a committee composed of representatives of the Member States and officials of its own, gives an Opinion on the draft national implementing provisions with the aim of pointing out to the Member States concerned the adaptations which in its opinion are necessary for correct implementation of the directive.
I anden fase skal træffes en beslutning i henhold til de retningslinjer, der gælder for typen » forvaltningskomité «, om de gennemførelsesbestemmelser, som Medlemsstaterne vedtager.
In a second phase, a decision has to be taken by a "Management Committee type" procedure on the implement ing arrangements which the Member States will have made.
Aftalen om ikkespredning af atomvåben (ISA) af 1. juli 1968 har især rejst problemet om en harmonisering af medlemsstaternes aftaler på det uden rigspolitiske område og af Fællesskabets bestemmelser af juridisk karakter.
The Treaty on the Nonproliferation of Nuclear Weapons (NPT) of 1 July 1968 essentially posed the question whether and to what extent the external commitments of the Member States and the provisions of the Com munity legal order were compatible.
I første fase havde Kommissionen ved konsultationer og dernæst ved sine bemærkninger i henhold til artikel 103 i EAEC-traktaten draget omsorg for, at uoverensstemmelser ikke hindrer Medlemsstaterne i at underskrive ISA (l). I overensstemmelse med de af Kommissionen fremsatte bemærkninger havde de fem Medlemsstater, der ønskede at underskrive ISA, for deres underskrift stillet en betingelse, der gør ISA's ikrafttræden afhængig af indgåelsen af en aftale mellem Fællesskabet og den Internationale Atomenergiorganisation, der skal garantere integriteten af de af EURATOM-traktaten oprettede juridiske ordninger og ikke mindst respekt for fællesskabsmyndighedernes beføjelser.
In an initial stage the Commission had tried, by means of consultations and then by supplying its comments in virtue of Article 103 of the Euratom Treaty, to avoid incompatabilities preventing the Member States from signing the NPT.1In conformity with the Commission's comments the five Member States which wished to sign the NPT had accompanied their signature with a reservation making its entry into force conditional upon the conclusion between the Community and the International Atomic Energy Agency (IAEA) of an agreement guaranteeing the integrity of the legal rules set up by the Euratom Treaty and, in particular, respect for the powers of the Community authorities.
Anden fase er netop afsluttet ved indgåelsen af en sådan aftale.
The second stage has just ended with the conclusion of such an agreement.
Da Fælles skabet har beføjelser til at garantere ikke-spredningen (kap. VII i Euratomtraktaten) og kompetence til udenrigspolitisk at indgå særlige kontrolforpligtelser (artikel 77 b, i Euratom-traktaten), blev det følgelig udpeget til at samarbejde med IAEA for at medvirke til ISA's overholdelse.
The Community, being invested with powers to ensure that nuclear materials shall not be diverted (Chapter VII of the Euratom Treaty), and responsible for taking particular measures of control with regard to external commitments, (Article 77(b) of the Euratom Treaty), was by its very nature destined to cooperate with the IAEA with a view to ensuring respect for the NPT.
Men naturligvis stødte man i begyndelsen på problemet om anerkendelse fra IAEA's side af Fællesskabet som juridisk partner.
But the obvious prior problem arose of recognition by the IAEA of the Community as a legal partner.
Denne anerkendelse, der nu er en realitet, er et af forhandlingernes vigtig ste resultater: det er faktisk første gang, Fællesskabet som sådan afslutter en aftale, der opretter et yderst snævert samarbejde, som er behæftet med nøje definerede rettigheder og forpligtelser, med en organisation, der er tilknyttet FN. Dette vil kunne medføre en politisk og juridisk udvikling, der spænder langt videre end atomsamarbejdet. det.
The fact that this recognition was recorded is certainly one of the most important results of the negotiations. It is the first time that the Community as such has concluded an agreement establishing extremely close cooperation involving precise rights and obligations with an international organization linked with the United Nations.
De juridiske ordningers integritet (forsyningssystem, stoffernes frie bevægelser, fælles forskningscentre, fælles virksomheder) sikres ved, at de fem medlemsstater uden atomvåben har undertegnet TNP og ved en bestemmelse i selve aftalen, der foreskriver, at hvis en af deltagerne trækker sig ud, annuleres aftalen ligeledes for de øvriges vedkommende.
The integrity of the legal rules (supply system, free movement of materials, Joint Research Centre, joint enterprises) is ensured by the fact that the five Member States which do not possess nuclear weapons have signed the NPT and by a clause in the agreement itself which provides that withdrawal by any one of them shall involve cancellation of the agreement for the others.
(Den omstændighed, at Frankrig ikke deltager i TNP, er ikke nogen hindring for ovennævnte juridiske bestemmelsers funktion, eftersom det i sin egenskab af atommagt ikke har forbud mod overførelse af stoffer.
(The fact that France is not a party to the NPT in no way impedes the functioning of the abovementioned legal rules, since its position as a State possessing nuclear weapons absolves it from the prohibitions on the transfer of materials.)
Desuden udgør de Fems områder ifølge aftalen en samlet kontrolzone: der er ikke planlagt nogle kontrolforanstaltninger ved Fællesskabets interne grænser.
Further more, the territories of the Five constitute a single control area within the system of the agreement: no control measure is provided for at the intraCommunity frontiers.
Angående samarbejdet mellem de to organisationer — Fællesskabet og IAEA — der har til opgave at kontrollere ikke spredningen, er det vigtigt, at de er ansvarlige hver for sig, uden at der derfor for såvidt skal foretages en ubetinget sideordning af de to systemer og dobbelte kontrolforanstaltninger.
As to cooperation between the two authorities—Community and IAEA— invested with the control of non-diversion, it was important that they should be able to assume their own responsibilities without creating a mere juxtaposition of the two systems and a useless duplication of control measures.
Aftalen berører ikke Euratoms sikkerhedskontrol og opretter et snævert samarbejde mellem de to organisationer.
The agreement leaves intact the Euratom safety control system and institutes close cooperation between the two organizations.
I al væsentlighed består det af aftalen oprettede system i, at Fællesskabet igennem den fuldstændige iværksættelse af sin sikkerhedskontrol bidrager til det fælles mål-ikkespredningen, medens IAEA for sit vedkommende anvender sine garantier, således at den kan undersøge de resultater, der er blevet opnået ved Fællesskabets kontrol.
Reduced to its essentials, the system instituted by the agreement means that the Community makes its contribution in the form of complete implementation of its security control to achieve the common objective—the nondiversion of materials—whereas IAEA, for its part, applies its security measures in such a way that it can verify the results obtained by Community control.
Dette system letter, men begrænser også IAEA's aktiviteter.
This system facilitates but also limits the activities of IAEA.
Det er normalt, at denne begrænsning betinges af Euratoms effektive kontrollerende virksomhed, og at IAEA har ret til at øge sin virksomhed i tilfælde af, at Euratom skulle undlade at påtage sig sine forpligtelser.
It is clear that this limitation relies on the efficient functioning of Euratom control and that the IAEA will have the right to strengthen its activity in the event of Euratom being unable fully to assume its obligations.
Fællesskabets særlige institutionelle træk, der er behørigt anerkendt af IAEA, har ført til et juridisk forhold, der er helt forskelligt fra det, der eksisterer mellem IAEA og individuelle stater.
The institutional characteristics of the Community, duly recognized by IAEA, have led to a type of legal relationship which is very different from that existing between IAEA and individual States.
I det klassiske forhold mellem IAEA og en stat, er der identitet mellem underskriveren af TNP og underskriveren af garanti aftalen: staten påtager sig forpligtelsen med hensyn til ikke-spredningen, og dens kontrollerende rolle begrænser sig hovedsageligt til at give IAEA oplysninger og informationer.
In the traditional relationships between IAEA and a State there is identity between the signatory of the NPT and the signatory of the verification agreement: the State assumes the nondiversion obligation and its role as regards control is limited in the main to transmitting reports and information to IAEA.
IAEA er her stillet over for et enkelt land, der både har rettigheder og forpligtelser.
IAEA finds itself dealing with a single holder of rights and obligations.
IAEA har ingen direkte forbindelse med brugerne af anlæggene.
It has no direct link with parties operating the plants.
Forholdet mellem IAEA og staten er som forholdet mellem kontrollanten og den kontrollerede.
Relationships between IAEA and the State are relationships between controller and controlled.