natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Rækken af stoffer, som tilsættes fødevarerne er blevet udvidet: Konserveringsmidlerne findes stadig på trods af den store betydning, som de fysiske midler har fået (kulde, sterilisering ved varme), og ved siden af de gamle produkter (eddike, salt) er der opstået stoffer med særlig virkning (antioxidanter).
The range of substances added to food has increased: the preservatives remain, in spite of the present importance of physical techniques (refrigeration, thermal sterili­zation), and the old products, such as vinegar and salt, are now accompanied by substances used for their specific activity (antioxidants).
Forarbejdningsindustriernes udvikling har medført, at der er opstået nye kategorier med teknologisk berettigelse: emulgatorer, fortykningsmidler; eller med psykologisk berettigelse: farvestoffer og udviklingen af aromastoffer.
The growth of the food processing industry has given rise to new classes of additives whose justification is technological (emulsifiers and thickening agents) or psycho­logical (colours) and to the development of flavouring substances.
(WHO-tidsskrift) anføres (32, s. 408, 1978), at mere end 5000 forbindelser anvendes som tilsætningsstoffer inden for fødevareindustrien.
408, 1978) reports that over 5 000 compounds are used as additives in the food industry.
Problemet er derfor vigtigt og fortjener at blive overvejet indgående, så meget mere som anvendelsen af disse stoffer går parrallelt med mangedoblingen af de kemiske produkter i vort miljø (rengøringsmidler, kosmetika, farmaceutika, pesticider, forurenende stoffer fra industrien).
The problem is therefore important and calls for close and detailed consideration, particularly as the use of these additives is paralleled by a rapid increase in the number of chemical sub­stances in our environment (cleaning agents, cosmetics, medicines, pesticides and industrial pollutants).
Det er almindeligt, at der skelnes imellem de tilsætningsstoffer, der har et specielt teknologisk formål, og dem, der anvendes som følge af deres næringsværdi.
A distinction is commonly drawn between additives used for specific technolog­ical purposes and those employed because of their nutritive value.
Sidstnævnte kan ikke betragtes' som ægte tilsætningsstoffer, men som nærende "tilsætninger" (for eksempel de B-vitaminer, der undertiden tilføjes til kornprodukter).
The latter cannot be regarded as true additives, but are in fact nutritional 'supplements' (e.g. the Β vitamins sometimes added to cereal products).
De betegnes i almindelighed som tilsætningsstoffer af nærende art, og overvejelserne i det følgende gælder ikke disse.
They are generally called nutritional additives, but are outside the scope of this report.
Derimod betragter vi som teknologisk tilsætningsstof ethvert stof, nærende eller ikke, der anvendes med et andet formål end det nærende, for eksempel salt og sukker som konserveringsmiddel.
For our purposes, technological additives will be considered to be any substance, whether or not nutritive, used for other than nutritional purposes, e.g. salt and sugar as preservatives.
Lad os først gøre opmærksom på det berettigede i at anvende tilsætningsstof fer til fødevarer, således som det fremhæves af Den internationale Kommission for Codex Alimentarius.
The justification for the use of food additives is defined as follows by the international Codex Alimentarius Commission:
"Brugen af tilsætningsstoffer til fødevarer er kun berettiget, når de opfylder et eller flere af de formål, der er anført under litra a) - d), og kun når disse formål ikke kan nås ved hjælp af andre metoder, der er økonomisk og praktisk anvendelige, og som ikke indebærer nogen fare for forbrugerens sundhed : a) bevare fødevarens ernæringsmæssige kvalitet; en tilsigtet reproduktion af næringsværdien er dog berettiget under de under litra b) nævnte omstændigheder samt i andre tilfælde, hvor den pågældende fødevare ikke udgør en væsentlig del af normal kost; b) tilføre de nødvendige ingredienser eller bestanddele til fødevarer, som fremstilles til konsumentgrupper, der har særlige ernæringsmæssige behov; c) forøge holdbarheden eller stabiliteten af en fødevare eller forbedre dens organoleptiske egenskaber, forudsat at dette ikke forandrer natur, indhold eller kvalitet således, at forbrugeren vildledes; d) lette fremstilling, omdannelse, forarbejdning, behandling, emballering, transport eller oplagring af fødevarerne under forudsætning af, at til sætningsstoffet ikke bruges til at skjule virkningerne af fejl i råstofferne eller af uønskede, herunder hygiejniske, forhold eller fremgangsmåder under fremstillingsprocessens forskellige faser".
(iv) facilitating the manufacture, processing, preparation, treatment, packing, transport or storage of the food, provided that the additive is not used with the aim of disguising the effects of the use of defective raw materials or undesirable (including unhealthy) methods or techniques during the course of any of these activities.
De opregnede berettigelser er af to meget forskellige typer: På den ene side konservering og stabilitet, på den anden side lettere forarbejdning eller behandling.
The jusitifications mentioned are of two very different types: firstly, preservation and stability, and, secondly, facilitation of processing or treat ment.
Hygiejnikeren har nødvendigvis en mere velvillig holdning til den første begrundelse: Det er absolut nødvendigt, at vore fødevarer ikke nedbrydes.
The health specialist is bound to take up a more favourable stance with regard to the first type; it is essential for our food not to deteriorate.
Samtlige bestemmelser må træffes med dette formål for øje, og når de fysiske midler ikke er tilstrækkelige, kan kemiske tilsætningsstoffer blive nødvendige, selv om fremstillingsbetingelserne er fuldstændigt tilfredsstillende. stillende.
All necessary measures must be taken for this purpose, and where physical methods are insufficient, chemical additives may be needed, even if manufacturing conditions are perfectly satisfactory.
Det er langt mere vanskeligt at indse nødvendigheden af at benytte tilsætningsstoffer for at lette forarbejdningen; man ønsker altid at være sikker på, at en rent teknisk forbedring ikke er tilstrækkelig til at beskytte en beskaffenhed eller bevare en farve eller smag; er farven i øvrigt altid absolut nødvendig?
It is much harder to see the necessity of using additives to facilitate processing: one would always like to be certain that a purely technical improve ment would not suffice to preserve a texture or maintain a colour or taste; in any case, is colour always essential?
Det er rigtigt, at alle disse stoffer er omhyggeligt undersøgt i toksikologisk henseende, men den toksikologiske forskning har nødvendigvis sine begrænsninger.
Although all these substances are the subject of thorough toxicological investigation, toxicological research inevitably has its limits.
Selv et meget langsigtet eksperiment kan aldrig sammenlignes med indtagelse igennem et helt liv af et stof, der undertiden uden vor viden de har en kumulativ evne.
Experimental trials, however long, can never be compared with the lifelong ingestion of a sub stance which may accumulate in our bodies, perhaps unbeknown to us.
Ekstrapolation til mennesket af et eksperiment er aldrig, selv om flere dyrearter har medvirket ved dette eksperiment, fuldt ud tilfredsstillende: Mennesket har sine særlige reaktioner.
Extrapolation to man even of experiments involving several species of animals is not entirely satisfactory; the human species has its specific reactions.
Tilsætningsstof fets kemiske beskaffenhed kan være et godt tegn på dets toksicitet, men hvem kunne ved at se på den kemiske formel for thalidomid have forestillet sig de katastrofer, som det har været ansvarlig for?
The chemical nature of the additive may be a good clue to its toxicity, but no one could have guessed from the chemical formula of thalidomide that this sub stance would have such catastrophic effects.
Forsigtighed er absolut nødvendig, så meget mere som de toksikologiske under søgelser i reglen kun gælder et enkelt tilsætningsstof.
Caution is all the more appropriate because toxicological investigations as a rule cover only an isolated additive.
I vor føde er flere tilsætningsstoffer derimod hyppigt til stede samtidigt, om ikke i samme produkt, så i det mindste i de produkter, der indtages sammen.
In fact, however, a number of additives frequently occur together in our food - if not in one and the same product, at least in products consumed together.
Reagerer de indbyrdes?
Do they react with each other?
Det er indlysende, at det er praktisk taget umuligt at foretage et eksperiment, der omfatter samtlige kendte tilsætningsstoffer selv i små grupper.
Even apart from any toxic potential, the obvious limits to our knowledge therefore militate in favour of a reduction in the number of permitted sub-
Selv når der ses bort fra enhver toksisk mulighed, taler de åbenlyse grænser for vor viden altså til fordel for en nedsættelse af antallet af tilladte stoffer, og der findes talrige læger, som ønsker, at listerne over produkter ne bliver så korte som muligt, og at en ny tilladelse ofte ledsages af sletning af de gamle produkter, der blev anvendt til det samme formål, hvis det nye tilsætningsstof er mere effektivt i teknologisk henseende og mere sikkert for mennesket.
stances; there are many doctors who would like product lists to be as short as possible and would prefer new approvals to be accompanied by the deletion of substances formerly used for the same purpose, if the new additive is tech nologically more effective and safer for man.
En anden betragtning tjener til støtte for denne nedsættelse af antallet af tilladte produkter, nemlig kontrollen: Hvorledes skal der samtidig forskes inden for alle disse tilsætningsstoffer?
Another point favouring this reduction in the number of permitted products is that of control: How are all these additives to be researched simultaneously?
Hvorledes skal det efterprøves, at de anvendes korrekt?
How can one check that they are being used correctly?
Det er allerede vanskeligt at identificere ét bestemt tilsætningsstof i en fødevare; hvorledes skal man så identificere et antal tilsætningsstoffer?
It is already difficult to identify one additive in a food; how is it possible to identify a number of additives?
Det er af afgørende betydning at foretage kontrol, men der er unægteligt vanskeligheder i forbindelse hermed.
The reality of control is of vital importance, and its difficulty is undeniable.
Ud over problemet vedrørende antallet af tilsætningsstoffer, opstår problemet vedrørende doser.
In addition to the number of additives, there is the problem of their dose.
Hygiejnikerens erfaring gør det muligt at fastslå, at de tilladte maksimale doser ofte ikke overholdes, idet producenten, der har for stor tillid til uskadeligheden af det produkt, som han anvender, ofte tror at gøre det rigtige ved at bruge det i vid udstrækning.
The experience of the health specialist categorically shows that the maximum permitted doses are often not observed; the producer, naively believing in the harmlessness of the substance he is using, often thinks he is doing well by making liberal use of it.
Der kan imidlertid forekomme symptomer selv med meget små doser; i de seneste år er opmærksomheden blevet henledt på visse tilsætningsstoffers allergifremkaldende evne.
However, accidents are evident even at very low doses; attention has been drawn in the last few years to the allergenic potential of certain additives.
Mængdebegrebet kommer derfor ikke længere på tale; det er tilstrækkeligt med uendeligt små spor eller doser for hos modtagelige personer at fremkalde symptomer på allergi eller overfølsomhed.
It is no longer a matter of quantity; traces or in finitesimal doses are already sufficient to trigger signs of allergy or intolerance in sensitized subjects.
Disse reaktioner kan give sig meget forskellige udslag: På huden viser der sig kløe, mindre udslæt, nældefeber, eksem og undertiden større, almindeligt udbredt udslæt ("rash").
The clinical picture may vary widely. The skin may be affected, with itching, small eruptions, urticaria, eczema and some times large-scale, generalized eruptions or rashes.
Andedrætsbesvær kan vise sig under en akut krise af ægte astma.
Respiratory troubles may assume the dimensions of a true asthma attack.
Der kan ses fordøjelsesreaktioner, især med hensyn til blære- og tyktarmsbetændelse. Undertiden forekommer der purpura, dvs. små punktformede blødninger, der er spredt over hele kroppen.
Digestive reactions — in particular, vesicular or oolitic ones - may also occur, as well as purpura, i.e. small punctiform haemorrhages scattered throughout the body.
Man ved nu, at mange personer er overfølsomme over for penicillin, og der har vist sig undertiden alvorlige tilfælde af anafylaksi efter ny kontakt med dette allergen.
It is now known that many subjects are sensitized to penicillin, and sometimes serious anaphylactic accidents have been reported after a new contact with this allergen.
For at sikre de terapeutiske midlers fremtid er det vigtigt, at de midler, der kan bruges hos mennesket som lægemiddel, ikke anvendes som tilsætningsstoffer til fødevarer.
To safeguard the future of therapeutic agents, it is essential for those which can be used as medicines in man not to be employed as food additives.
Disse, der anvendes for at give føde varen en tiltrækkende karakter, har en virkning, der udelukkende er af psykologisk art, og de opfylder på ingen måde et produktions- eller konserveringskrav.
These are used to give a food eye appeal; their action is exclusively psychological, and they do not serve to facilitate production or improve the keeping properties of the food.
Visse af disse, som tartrazin, er hos modtagelige personer i stand til at fremkalde ubehagelige og endog alvorlige reaktioner.
In predisposed subjects, some of these colours, such as tartrazine, may give rise to unpleasant or even serious reactions.
Lægen finder det ønskeligt, at de undgås.
The physician considers it preferable to avoid these.
Nogle indvender herimod, at forekomsten af sjældne eller endog yderst sjældne symptoner ikke bør forårsage, at sådanne farve stoffer, der accepteres eller endog ønskes af ret talrige forbrugere, for-
It is sometimes retorted that such colouring matters, which are accepted or even demanded by many consumers, should not be banned because of a small - perhaps extremely small -number of accidents.
Antallet af tilsætningsstoffer skal derfor begrænses, og man skal ikke gå ud fra, at stoffer, der kan være allergifremkaldende, er sikre i små doser.
The number of additives must therefore be limited, and no one should pretend that substances which may be allergenic are safe in small doses.
Ud over disse tilfælde anvendes i alle bestemmelser begreber vedrørende tolereret maksimumdosis, anbefalet eller tilladt maksimumdosis.
Apart from these cases, all systems of regulation make use of such criteria as the maximum tolerated dose, the maximum recommended dose or the maximum per missible dose.
Det er vanskeligt at definere disse begreber præcist, eftersom forbruget varierer stærkt på forskellige områder.
It is difficult to define these concepts precisely owing to the considerable variability of consumption in different subjects.
Det vil i høj grad være at foretrække, om en tilladelse, når den påtænkes, ikke gives systematisk og generelt til samtlige fødevarer, men at brugsmåden tværtimod angives nøje for hver enkelt fødevare og i hvert enkelt tilfælde.
Where permission is to be given for the use of a particular substance, it seems greatly preferable not to grant it systematically and on a blanket basis for all foods but instead to specify the manner of use food by food and case by case. Ac-
Hyppigheden af fødevarens indtagelse bør spille ind, og der bør være langt større strenghed, når det drejer sig om et levnedsmiddel, der er almindeligt anvendt, såsom brød, mælk og kartofler, end når det gælder en delikatesse som kaviar.
count must be taken of the frequency of ingestion of the food, and much great er severity is called for in the case of staple foods such as bread, milk and potatoes than with delicacies such as caviar.
Man må tage sig i agt for, at mangfoldigheden af individuelle tilladelser for hver enkelt fødevare, ikke, uden at man er klar over dette, fører til, at den acceptable daglige indtagelse overstiges.
The multiplicity of individual approvals, foodstuff by foodstuff, must not result in the acceptable daily in take being exceeded without this being realized.
Et godt eksempel herpå er svovldioxyd, der anvendes til konservering af frugt, frugtsaft, grønsager og vin.
A good example is that of sulphur dioxide, which is used for the preservation of fruit, fruit juices, vegetables and wine.
Man skal være særlig opmærksom på mulig over skridelse af tilladelig dosis, specielt når det drejer sig om fysiologisk mere sarte grupper: Spædbørn, hvis enzymmekanismer endnu ikke er fuldt udviklede, gravide kvinder, hvis man ser på mulige reaktioner på fosteret, ældre eller syge personer ...
The possibility of the ADI being exceeded must be borne in mind particularly in the case of the more susceptible physiological groups: infants, whose enzymatic mechanisms are not yet fully developed, pregnant women, from the point of view of possible reactions in the foetus, the old and the sick, etc.
De understreger problemets sammensatte karakter. De beviser, at med hensyn til anvendelse af tilsætningsstoffer til fødevarer afhænger den indtagne holdning ligesom inden for mange andre beslutninger, der skal træffes i løbet af tilværelsen, af et valg mellem beregnede risici.
These are the views of the nutritionist and the health specialist; they emphasize the complexity of the problem and show that, as regards the use of food additives as in many decisions to be taken in life, the position adopted is based on a choice of calculated risks.
De vidner også om, hvor påpasselige de personer må være, der er ansvarlige for vor føde, og denne konstatering giver forbrugeren de tilfredsstillende oplysninger, som han har ret til at kræve.
These considerations also bear witness to the extreme vigilance of those responsible for our food, and this does much to allay justified consumer fears.
Lad os kun acceptere tilsætningsstoffer, når vi mener, de er uskadelige, når vi finder dem virkeligt nødvendige, og kun i den dosis, hvori de er nyttige.
Additives should be accepted only when they are believed to be harmless and considered to be truly necessary, and then on ly at doses at which they are useful.
Deres anvendelse kan under tiden være fordelagtig; i vor moderne føde er deres tilstedeværelse, som for eksempel aromastofferne, undertiden til stor glæde.
Their use is sometimes advantageous; they are often present, as in the case of flavours, in our food today purely for the purposes of pleasure.
NOGLE HISTORISKE OPLYSNINGER OM ANVENDELSEN AF TILSÆTNINGSSTOFFER I FØDEVARER
USE OF FOOD ADDITIVES - A HISTORICAL SURVEY
Siden antikken har metoderne til konservering af fødevarer udgjort en væsentlig del af fødevareteknologien for så vidt angår beskyttelse af disse mod kemiske eller bakteriemæssige forandringer.
Food preservation methods - the prevention of chemical or microbial deterioration - have constituted an essential aspect of food technology since ancient times.
Disse metoder er blevet mere og mere nødvendige i forbindelse med, at handelen med og transport af fødevarer har udviklet sig.
With the development of food trade and transport, they became more and more necessary.
I mange århundreder var de rent empiriske: tørring, røgning, saltning og læggen i saltlage, eller en kombination af disse fremgangsmåder.
For centuries, these methods were purely empirical: drying, smoking, curing and pickling, or a combination of these processes.
Det voksende kendskab til årsagerne til, at fødevarerne ændrer sig, har med ført nye konserveringsmetoder: sterilisering ved varme (Papin, Appert, 1810), tørring af kød (Liebig og Von Pattenkoper, 1850), inddampning af mælk (Borden, 1856), afkøling ved kold luft og kold saltlage, frysning i begyndelsen af århundredet ..., og udvikling af kemiske konserveringsmidler, hvoraf nogle, hvilket vi skal se, allerede blev brugt for flere århundreder siden.
As knowledge of the causes of food deterioration improved, new methods of preservation were introduced: thermal sterilization (Papin and Appert, 1810), dry ing of meat (Liebig and von Pattenkoper, 1850), evaporation of milk (Borden, 1856), cooling with cold air and cold brine, freezing at the beginning of this century, etc. and the development of chemical preservatives, some of which, as we shall see, had already been used for several centuries.
Tørring er den simpleste konserveringsmetode, som blev brugt af de fleste folkeslag i antikken; man tørrede fisk og kød samt frugt og grønsager.
Drying is the simplest method of preservation, and was practised by most of the peoples of antiquity; fish and meat, as well as fruit and plants, were dried.
Røgning, som stadig anvendes til fisk og kød, var kendt af beboerne i det forhistoriske Europa; ved denne fremgangsmåde udtørres fødevaren, men smagen ændres også, og herved undgås brugen af krydderier ofte.
Smoking, which is still applied to fish and meat, was known to the population of prehistoric Europe; this process dries the food, but also changes its taste, often avoiding the need for spices.
Man røgede især kød og fisk, og romerne røgede endog druer og vin.
Meat and fish were the main foods to be smoked, but the Romans even smoked grapes and wine.
Allerede 3000 år før Kristi fødsel opbevarede mesopotamierne fisk og stegt kød i lerkrukker, der var fyldt med sesamolie.
The Mesopotamiens, 3000 BC, preserved fish and cooked meats in earthenware jars filled with sesame oil.
Romerne opbevarede frugter i væsker, der var frem stillet af myrevoks kogt i vand eller af en blanding af honning og vand; opbevaring i honning anvendtes i begyndelsen af det 1. århundrede før Kristi fødsel.
The Romans kept fruit in liquor made from beeswax boiled in water or a combination of honey and water; preservation in honey was practised at the beginning of the first century BC.
Anvendelse af syre til konservering af fødevarer er meget gammel (mikroorganismerne udvikler sig ikke i syre).
Acids have been used to preserve food since time immemorial (micro-organisms do not grow in an acid medium).
Romerne anvendte således eddike (eddikesyre E 260) som konserveringsmiddel til frugter, grønsager og urter, alene eller tilføjet til saltlagen (saltopløsning).
For instance, the Romans used vinegar, acetic acid (E 260) as a preservative for fruit, vegetables and herbs, either by it self or together with brine (salt solution).
Columelle (1. århundrede efter Kristi fødsel) beskriver en metode til fremstilling af eddike på grundlag af modne figner, som man lader gære.
Columelle (first century BC) de scribes a method of preparing vinegar from ripe figs which are allowed to ferment. ment.
Andre syrer blev fremstillede ved gæring: Mælkebakterierne producerer mælkesyre (E 270) og forhindrer således andre mikroorganismer i at udvikle sig.
Other acids were obtained by fermentation: lactic bacteria, by producing lactic acid (E 270), prevent the development of other micro-organisms.
I surkål genfindes en rest af disse fremgangsmåder.
Sauerkraut constitutes a survival of these practices.
Antikkens folk benyttede sig ligeledes af alkohol som konserveringsmiddel.
The ancients also used alcohol as a preservative.
De fremstillede den ved hjælp af gæring af forskellige frugter, heriblandt naturligvis druer.
They obtained it by fermenting various fruits, including, of course, grapes.
Selve vinen anvendtes af romerne til opbevaring af frugter/' Det ser ud til, at antikkens vine sjældent kunne opbevares mere end et år,'og at praktisk taget alle folkeslag i antikken udsatte dem for behandling.
Wine itself was used to preserve fruits by the Romans. It seems that wine in ancient times was seldom kept for more than a year, and was subjected to various forms of treatment by virtually all the ancient civilizations.