natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Løsningen vil her afhænge af varemærkerettens særlige genstand, som er at beskytte indehaveren mod konkurrenter, der vil misbruge varemærkets stilling og navn.
The answer depends on the specific subject matter of the right to a trademark, which is to protect the proprietor against competitors who wish to take unfair advantage of the position and reputation of the trademark.
En sådan beskyttelse har til formål at sikre mærkevarens oprindel­sesægthed over for forbrugeren, idet denne sættes i stand til klart at adskille denne vare fra varer af anden oprindelse.
The purpose of trademarks is to provide consumers with a guarantee as to the identity of the source of a product by enabling them to clearly distinguish it from products orginating from other sources.
Heraf følger, at en erhvervsdrivende har beføjelse til at sælge importerede varer under mærke, efter at de har været ompakket, når ompakningen er af en sådan art og foretages under sådanne forhold, at varens identitet og integritet forbliver sikret.
It follows that a trader must be allowed to sell the imported product under the trademark after it has been repackaged provided the nature and method of repackaging are such that the identity and integrity of the product are still guaranteed.
En sådan beføjelse er dog betinget af, at varemærkeindehaveren forudgående har fået underretning herom, og at det på varens emballage klart er angivet, at varen er ompakket af en tredjemand.
However, this should be permitted only where the proprietor of the trademark has been notified in advance and it is clearly indicated on the packaging that the product has been repackaged by a third party.
Udover de ovennævnte domme kan nævnes en række afgørelser, der i særlig høj grad har haft betydning for retspraksis, nemlig afgørelsen af 28. juni 1978 i sag 70/77 Simmenthal2) og af 5. juli 1978 i sagerne 137/77 (Byen Frankfurt­am­Main) og 138/77 (Ludwig)3), der blev truffet vedrørende spørgsmålet om afgifter, der opkræves i forbindelse med sundhedskontrol af varer, der importeres fra tredjelande.
77 (Simmenthal)2 and of 5 July 1978 (City of Frankfurt) and 138/77 (Ludwig),3 which related to fees charged in respect of health inspections of products imported from nonmember countries.
Med hensyn til denne interne samhandel tager forbudet mod afgifter med tilsvarende virkning som told direkte sigte på gennemførelsen af det grund­læggende princip om fri varebevægelse.
As regards the latter, the purpose of prohibiting charges having an effect equivalent to customs duties was to give effect to the fundamental principle of the free movement of goods.
I relation til tredjelande vil spørgs­målet, om sådan afgift kan opkræves, afhænge af, om det er foreneligt med den fælles handelspolitik og med princippet om lige vilkår ved import, som blev indført ved oprettelsen af den fælles toldtarif4).
As regards nonmember countries, the question of the levying of such charges depended on the requirements of the common commercial policy and of the policy resulting from the establishment of the Common Customs Tariff of providing equal conditions governing the importation of goods.4As a result:
Heraf kan man udlede: —■ for det første, at præmisserne i Bauhuis­dommen5) — hvorefter afgifter, der opkræves i forbindelse med sundhedskontrol af kød, skal foretages efter ensartede retningslinjer med henblik på at fjerne sådanne hindringer i samhandelen, som skyldes toldkontrol —· ikke automatisk kan over­føres til det tilfælde, hvor der er tale om samhandel med tredjelande;
(i) the judgment in the Bauhuis case5(legality of fees levied in respect of health inspections of meat required under Community law in order to eliminate barriers to trade arising as a result of frontier inspections) did not apply to trade with nonmember countries ;
Ottende Almindelige Beretning, nr. 478; Tiende Almindelige Beretning, nr. 542. EF­Domstolen, 28.6.1978 (Simmenthal/Det italienske Finansministerium, 70/77) Sml. 1978, s. 1453. ') EF­Domstolen, 5.7.1978 (Ludwig/Frei­ und Hansestadt Hamburg, 138/77) Sml. 1978, s. 1645. ') Vedrørende samme problem EF­Domstolen, 13.12.1973 (Sociaal Fonds Diamantarbeiders/ Indianese, 37­38/73) Sml. 1973, s. 1609. ")
Eighth General Report, point 478, and Tenth General Report, point 582. CJEC 28.6.1978 (Simmenthal v Amministrazione delle Finanze dello Stato), 70/77: [1978] ECR 1453.
Ellevte Almindelige Beretning, nr. 587.
Eleventh General Report, point 587.
— for det andet, selv om forbudet mod afgifter med tilsvarende virkning som told er ubetinget og absolut med hensyn til samhandelen inden for Fællesskabet, er dette dog ikke tilfældet med hensyn til afgifter, der kan indføres ved en fællesskabsbestemmelse med henblik på handelen med tredjelande, og som udmærket kan fastsætte undtagelser. Dette er således tilfældet med direktivet af 1972 (om sanitære foranstaltninger i forbindelse med import af dyr og fersk kød fra tredjelande ')), der inde holder en undtagelsesbestemmelse til artikel 20 i forordning af 1968 om den fælles markedsordning for oksekød2).
(ii) although the prohibition on charges having an effect equivalent to customs duties was unconditional and absolute as regards trade within the Community, this was not the case with prohibitions which could be imposed under Community rules in respect of external trade and which could certainly provide for exceptions or derogations, such as that permitted under the Directive of 1972 (health measures upon importation of animals and fresh meat from third countries)iin respect of Article 20 of the Regulation of 1968 on the common organization of the market in beef and veal.2
Men undtagelsen gælder kun, når afgifterne i forbindelse med toldkontrollen opkræves som led i indførelsen af en ensartet fællesskabsordning for kontrol med dyr og fersk kød, der indføres fra tredjeland.
However, this derogation related only to fees connected with health checks involved in setting up and implementing a uniform Community system of inspection for livestock and fresh meat imported from nonmember countries.
Undtagelsen gælder således ikke for andre produkter end dem, der er omfattet af det pågældende fælles skabsdirektiv.
It could thus not be extended to products other than those to which the Community Directive in question referred.
Ligeledes gælder det, at undtagelsesbestemmelsen ikke kan gores gældende, så længe Fællesskabets kontrolordning ikke har kunnet gennem føres som følge af, at institutionerne har undladt at fastsætte de fornødne gennemførelsesforanstaltninger for anvendelsen af den pågældende kontrol ordning.
Moreover, it could not take effect as long as the Community system of inspection could not be implemented because the institutions had not adopted the implementing measures without which the system could not be applied.
Navnlig gælder det, at medlemsstaterne ikke med hjemmel i und tagelsesbestemmelsen kan opkræve afgifter til dækning af omkostningerne i forbindelse med kontrol, der er udført med hjemmel i deres egen sundhedslovgivning, så længe Fællesskabets ordning ikke er gennemført.
It could in particular not be used to justify the levying by the Member States, under their own laws relating to public health, of fees to cover the cost of inspections carried out prior to the establishment of the Community system.
Endelig kan man rejse det spørgsmål, om anvendelsen af sådanne afgifter med tilsvarende virkning som told ikke har hjemmel i en anden undtagelsesbestemmelse.
The question also arose whether the imposition of similar charges having an effect equivalent to customs duties was not covered by another derogation.
Domstolen har anerkendt, at en sådan undtagelsesbestemmelse følger af reglen om ikke-diskrimination, der er opstillet i artikel 9 i direktiv nr. 64/433/EØF3), hvori det hedder, » hvis Fællesskabets ordning om indførsel af fersk kød hidrørende fra tredjelande ikke skulle finde anvendelse, må, indtil den finder anvendelse, de nationale bestemmelser om indførte varer hidrørende fra disse lande ikke være gunstigere eller mindre afgiftskrævende end dem, der gælder for handel inden for Fællesskabet «.
The Court held that such a derogation arose under the non-discrimination rule in Article 9 of Directive 64/433/EEC Junder which, prior to the establishment of a Community system relating to the importation of fresh meat from nonmember countries, national provisions applicable to such importations were not permitted to be less strict or to impose lower charges than the system provided for under Community provisions relating to trade within the Community.
På konkurrencerettens område har Domstolen afsagt 4 domme, hvori den tager stilling til en række vigtige spørgsmål af generel karakter4). Den
In four judgments in competition cases the Court decided several important issues of general significance.4It also touched on competition matters in a judgment dealing primarily with the free movement of goods.5
Sundhedsmæssige problemer vedrørende handelen med fersk kød inden for Fællesskabet, EFTnr. 121 af 29.7.1964.
Health problems affecting ¡ntra-Community trade in fresh meat: OJ 121 of 29.7.1964.
Den vigtigste dom er uden tvivl den, der blev afsagt i sagen med United Brands Company (UBC).
The Court's judgment in United Brands Company (UBC) is without doubt the most important of the four.
Dommen, der er af fundamental betydning for for tolkningen af EØF-traktatens artikel 86, præciserer i vidt omfang, hvad der skal forstås ved dominerende markedsstilling og ved misbrug af sådan stilling.
It goes a long way towards defining the concepts of dominant position and abuse, and as such is of fundamental importance to the interpretation of Article 86 of the EEC Treaty.
For så vidt angår markedsdominerende stilling, blev Domstolen for første gang konfronteret med spørgsmålet, om en virksomhed, der ikke har en markedsandel af et sådant omfang, at denne i sig selv lader formode, at der foreligger en markedsdominerende stilling jf. artikel 86, alligevel kan anses som indtagende en sådan dominerende stilling.
On the question of dominance the Court, required for the first time to answer the question whether a firm whose market share is not in itself such as to raise a presumption of dominance within the meaning of Article 86 might nevertheless be held to
Hertil svarede Domstolen bekræftende.
( have a dominant position, answered in the affirmative.
Domstolen har i denne forbindelse givet følgende definition af dominerende markedsstilling, (der næsten er identisk med den af Kommissionen fastsatte definition):
It gave the following definition of a dominant position, which is practically identical to the Commission's definition :
• dominerende stilling foreligger, når en virksomhed indtager en så stærk økonomisk stilling, at den har mulighed for at hindre, at der opretholdes effektiv konkurrence på det pågældende marked, idet den nævnte stilling giver virksomheden vide muligheder for uafhængig adfærd i forhold til konkurrenter, kunder og i sidste instans til forbrugerne.
'a position of economic strength enjoyed by an undertaking which enables it to prevent effective competition being maintained on the relevant market by giving it the power to behave to an appreciable extent independently of its competitors, customers and ultimately of its consumers'.
Domstolen bemærkede endvidere, at en dominerende stilling i almindelighed skyldes en kombination af flere forhold, som hver for sig ikke nødvendigvis ville være afgørende.
The Court went on to say that in general a dominant position derives from a combination of several factors which, taken separately, are not necessarily decisive.
Om der foreligger en sådan dominerende stilling på det pågældende marked, afgøres ved først og fremmest at undersøge virksomhedens struktur og dernæst den konkurrencemæssige situation på Jet pågældende marked.
In order to determine the existence of a dominant position on the relevant market it is necessary to study firstly the structure of the undertaking and secondly the competitive situation on the market.
Hvad angår den konkurrencemæssige situation, kan en erhvervsdrivende kun have en dominerende stilling på et bestemt varemarked, hvis det er lykkedes den pågældende at opnå en ikke ubetydelig del af dette marked. I så henseende er en markedsandel på mellem 40 til 45 % ikke til strækkelig til, at man heraf kan slutte, at markedet automatisk kan kontrol leres: denne procentsats skal vurderes i relation til konkurrenternes styrke og antal.
As regards the competitive situation, a trader can be in a dominant position on a product market only if he has succeeded in winning a large share of it, but a 40 to 45% market share is not conclusive evidence by itself that the undertaking controls the market: the strength and number of the undertaking's competitors are also highly relevant factors.
En virksomhed behøver ikke, for at indtage en dominerende stilling, at have fjernet enhver konkurrencemulighed.
An undertaking does not have to have eliminated all opportunity for competition in order to be in a dominant position.
Domstolen har således fast slået, at selv om UBC's konkurrenter flere gange havde ført konkurrencekrig mod UBC, havde denne sidstnævnte hver gang absolut kunnet klare sig.
The Court noted, in this connection, however, that although UBC's competitors conducted a lively competitive struggle on several occasions, UBC held out against them successfully.
Endelig fastslog Kommissionen på ny, at en virksomheds økonomiske styrke
It confirmed in addition, that an undertaking's economic strength is not measured by its profitability; a reduced profit margin or even losses for a time are not incompatible with a dominant position.
FÆLLESSKABSRETTEN lV­2 ikke kan bedømmes på grundlag af dens rentabilitet; en ringe fortjenst­margen eller endog midlertidige tab er ikke uforenelige med en dominerende stilling.
INTERPRETATION AND APPLICATION OF THE SUBSTANTIVE RULES OF COMMUNITY LAW
Dommen udvider også rækken af midler, som kan anvendes til at bevise en dominerende markedsstilling, idet den accepterer, at dette bevis støttes ikke blot på markedsstrukturen, men også på den adfærd, der er udvist af den formodede markedsdominerende virksomhed, uden at nedsat eller midlertidligt manglende rentabilitet er tilstrækkeligt bevis herimod.
317 proving the existence of dominance by allowing as evidence not only market structure but also such behaviour of the undertaking as constitutes an indication of market power ; it also establishes that a firm cannot adduce lower profits, or losses for a time, as proof that there is no dominant position.
For så vidt angår den dominerende stilling, viser dommen, at Domstolen ■—■ der er af den opfattelse, at EØF­traktatens artikel 85 og 86, om end på forskellige planer, har ét og samme sigte, nemlig opretholdelsen af en effektiv konkurrence inden for det fælles marked — ønsker at undgå, at der opstår et » hul « for konkurrencereglerne, som kunne bevirke, at det fælles marked ikke kan fungere tilfredsstillende. Domstolen havde allerede i en dom fra 1973]) givet udtryk for sin interesse i denne henseende.
Thus, the judgment confirms the Court's view—already expressed in a case decided in 19731 —that Articles 85 and 86 of the EEC Treaty have the same aim, namely to maintain effective competition in the common market, and that, although the two Articles operate on different planes, there must be no rift in the corpus of competition rules that might jeopardize the proper functioning of the common market.
United Brands­dommen har tillige meget stor betydning med hensyn til fast­læggelsen af begrebet misbrug af markedsdominerende stilling.
The UBC judgment is also of considerable importance for thè interpretation to be placed upon the concept of abuse of a dominant position.
For det første blev det fastslået, at en virksomhed med markedsdominerende stilling har pligt til at respektere princippet om proportionalitet, når den ved at forfølge legitime formål (såsom produktets kvalitet eller beskyttelsen af sine handels­interesser) bevirker, at der opstår begrænsninger af konkurrencen (hvad enten der er tale om » interbrand « eller » intrabrand « konkurrence).
On the one hand it confirms that a dominant undertaking must respect the principle of proportionality whenever, in pursuing legitimate objectives (such as maintaining the quality of its products or protecting its business interests), it is likely to restrict competition (whether between brands or over the same brand).
For det andet fastslås det, at det forhold, at en virksomhed forbyder autoriserede forhandlere at videresælge den pågældende vare under bestemte betingelser, udgør et misbrug af en dominerende stilling, idet forbudet begrænser afsæt­ningen til skade for forbrugerne og påvirker samhandelen mellem medlems­stater, navnlig ved at opdele de nationale markeder.
On the other hand the judgment makes it clear that an undertaking abuses its dominant position, by restricting sales outlets to the detriment of the consumer and by affecting trade between Member States, in particular by partitioning national markets, whenever it refuses to allow an approved distributor to resell the relevant product in certain circumstances.
Flvad angår det prekære spørgsmål om en markedsdominerende virksomheds prispolitik, angiver dom­og angiver nærmere, under hvilke betingelser Kommissionen med rette vil kunne være diskriminerende priser, der er forbudt i medfør af artikel 86, og angiver nærmere under hvilke betingelser Kommissionen med rette vil kunne slutte, at der er tale om ulige priser.
In the sensitive area of a dominant undertaking's pricing policy, the judgment also sets out the circumstances in which differing prices may amount to discriminatory prices prohibited under Article 86 and offers some guidance.as to the circumstances in which the Commission may legitimately infer that an undertaking is charging unfair prices.
Dommen, hvori det blev fastslået, at UBC's salgsvægring over for en af sine forhandlere havde karakter af et misbrug, viser efter dommen i sag Commercial Solvents2) endnu mere tyde­
Lastly, by confirming that UBC abused its dominant position in refusing to supply one of its distributors, the judgment goes even further than the judgment in Commercial Solvents2in defining the circumstances in which refusal to supply may constitute abuse of a dominant position.
I BP-dommen1), som også vedrørte spørgsmålet om anvendelse af artikel 86, og hvor Kommissionens beslutning blev annulleret på grund af sagens konkrete omstændigheder, undlod Domstolen at tage stilling til de spørgsmål i sagen, som vedrørte denne artikels nærmere anvendelsesområde.
Treaty (conjunctural policy), where there are no such rules, even though their absence reveals a neglect of the principle of Community solidarity and a serious failure to take action where necessary, undertakings must still comply scrupulously with the prohibition in Article 86 of the Treaty.
Med hensyn til fortolkningen af artikel 86 kan man endelig nævne dommen Hoffmann-La Roche mod Centrafarm2), hvori det siges, at for så vidt en udøvelse af varemærkeretten er lovlig efter traktatens artikel 36, er denne udøvelse ikke i strid med traktatens artikel 86, blot fordi den foretages af en virksomhed, som indtager en dominerende stilling på markedet.
Still on the subject of Article 86, the Court's judgment in Case 102/77 (HoffmannLa Koche v Centrafarm)^ confirmed that, where a trademark right is lawfully exercised for the purpose of Article 36 of the Treaty, it is not to be regarded as being exercised in a manner contrary to Article 86 on the sole ground that it is exercised by a dominant undertaking.
Dommene Miller og Tepea vedrører derimod fortolkningen af EØF-traktatens artikel 85 og forordning nr. 17.
The Miller and lepea judgments are concerned with the interpretation of Article 85 of the EEC Treaty and of Regulation No 17.
I den første dom3) fastslog Domstolen, at artikel 85, stk. 1, ikke kræver bevis for, at aftaler, som kan påvirke handelen mellem medlemsstaterne, rent faktisk har påvirket denne handel mærkbart. Det er tilstrækkeligt, at den kan have en sådan virkning.
In the former case2the Court confirmed that Article 85(1) does not require proof that agreements capable of affecting trade between Member States have in fact appreciably affected it, but merely that they are capable of doing so.
Ligeledes fastslog Domstolen, at enhver klausul om eksportforbud, der er aftalt mellem virksomheder, ville blive bedømt meget strengt, eftersom en sådan klausul vil begrænse konkurrencen og bringe samhandelen mellem medlemsstaterne i fare.
The Court also confirmed that it takes a serious view of any clause by which undertakings agree to prohibit exports: such clauses are by their very nature anticompetitive and jeopardize trade between Member States.
Dommen fastslog endvidere et meget vigtigt princip med hensyn til anvendelsen af artikel 15 i forordning nr. 174): for at statuere forsæt i relation til sanktionsspørgsmålet ved overtrædelse af artikel 85 er det ikke nødvendigt, at den pågældende var klar over, at han overtrådte forbudet i stk. 1, i nævnte artikel, når han dog vidste, at formålet med den pågældende handling var at begrænse konkurrencen.
The judgment also introduces an important principle for the application of Article 15 of Regulation No 17:3 for an infringement of Article 85 to be held to have been deliberate for the purposes of determining the penalty to be imposed, it is immaterial whether the person concerned knew that he was infringing paragraph 1 of Article 85, provided he was aware that his action was designed to restrict competition.
En udtalelse fra en advokat, som de pågældende har konsulteret, kan ikke undskylde denne.
The fact that the person concerned has taken legal advice does not make the infringement any less intentional.
I den anden doms) fastslog Domstolen, at en mundtligt indgået overens komst mellem to virksomheder var en aftale.
In the latter judgment4the Court of Justice treated an oral understanding between two undertakings as an agreement.
En mundtligt indgået over-
Although Article 15(1) of Regulation No 17,Junlike
FÆLLESSKABSRETTEN enskomst er således en aftale og ikke en form for samordnet praksis, når der føres direkte bevis for, at samtykke forelå.
INTERPRETATION AND APPLICATION OF THE SUBSTANTIVE RULES OF COMMUNITY LAW
Selv om stk 1, i artikel 15, i forordning nr. 17 *), ikke direkte indeholder en bestemmelse svarende til den, der er anført i stk. 2, i samme artikel, og hvorefter bødens størrelse skal fast sættes efter overtrædelsens grovhed og varighed, så er det dog netop her på grund af overtrædelsens grovhed og varighed, at Domstolen har stadfæstet den af Kommissionen fastlagte bøde.
Article 15(2), does not specify that regard must be had, in fixing the amount of the fine, to the gravity and the duration of the infringement, the Court's confirmation of the fine imposed by the Commission was in this case substantially influenced by the gravity and duration of the infringement.
For så vidt angår statsstøtte, bør det understreges, at efter Domstolens dom i sag 156/772) er det fremtidigt forbudt, at en medlemsstat, mod hvilken en beslutning i henhold til EØF-traktatens artikel 93, stk. 2, første afsnit er rettet, på ny søger ar få undersøgt betydningens lovlighed under en sag, som er anlagt mod medlemsstaten i henhold til artikel 93, stk. 2, andet afsnit, når denne har ladet den sidste frist i henhold til artikel 173, tredje afsnit, udløbe uden således, som det er fastsat i artiklen, at anfægte beslutningens lov lighed.
In the field of State aids, the judgment delivered by the Court in Case 156/ 771now precludes a Member State to which a Commission decision has been addressed under the first paragraph of Article 93(2) of the EEC Treaty from challenging the legality of that decision in the course of proceedings instituted against that State on the basis of the second paragraph of Article 93(2) where the State concerned has allowed the period referred to in the third paragraph of Article 173 to elapse without challenging the legality of the decision through the channel made available by this Article.