natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Udfordringen går ikke på, hvorvidt vi formår at tilpasse Unionens institutionelle struktur gennem en eUer anden grotesk aftale på grundlag af en studehandel, som vore regeringschefer i sidste sekund indgår i Amsterdam til juni.
The challenge is not whether we can adapt the institutional structure of the Union through some grotesque agreement based on last-minute horsetrading by our prime ministers in Amsterdam in June.
Det virkelige spørgsmål er, hvorvidt vi kan give arbejdstagerne fra Vilvoorde og deres familier en reel fremtid; om vi kan få de 18 mio arbejdsløse europæere i beskæftigelse; om vi kan klare miljøproblemerne; om vore fødevarer er rene og sikre; om vore unge kan finde inspiration i uddannelse og løftet om en langsigtet fremtid, i stedet for at lade sig synke til bunds i den allestedsnærværende narkotikakultur med alt hvad det indebærer; hvorvidt vi har råd til pensioner til de ældre, sociale ydelser til de syge og de handicappede; om livet skal være lyst og retfærdigt, eUer det skal degenerere til en usømmelig kamp for at klare dagen og vejen.
The real issue is whether we can give the workers of Vilvoorde and their fantilies a real future; whether we can put the 18 rrtillion unemployed Europeans into jobs; whether we can manage the environment; whether our food is clean and safe; whether our young people can be inspired through education and the prospect of a longterm future rather than sink into the everpresent drug culture with all its implications; whether we can afford pensions for the elderly, benefits for the sick and disabled; whether Ufe is going to be fair and just, or degenerate into an unseemly scramble for our daUy existence.
I bund og grund drejer det sig om, hvorvidt vi kan opfylde vore borgeres forhåbninger, behov og drømme.
In essence, can we meet the aspirations, the needs and the hopes of our people?
At Europa nu virkelig står over for denne udfordring blev klart for mig i går i forbindelse med de ting, som arbejdstagerne fra Vilvoorde fortalte min gruppe, da de ankom lige fra deres demonstration i Paris.
That Europe now has this challenge firmly in its sights was brought home to me last night by a presentation made to my group by the workers of Vilvoorde coming directly from their demonstration in Paris.
Deres beskrivelse af det Europa, som de oplever, rammede kimen til Unionens undergang', men paradoksalt nok gav det mig også et bulede af det potentiale, der er for en videreførelse af det inspirerende arbejde, som Romtraktatens ophavsmænd udførte.
Their description of the Europe they see contained the seeds of destruction of the Union; and yet paradoxicaUy it demonstrated to me as weU the potential for continuing the inspirational work of the founding fathers.
På den ene side sagde de, at der ikke eksisterer et socialt Europa, og at Unionens arbejdstagere og borgere bliver mere og mere desillusionerede som følge af nedlukninger, flytninger og afskedigelser.
On the one hand they argued that there is no social Europe and that workers and people of the Union were growing more disUlusioned as the result of closures, relocations and redundancies.
På den anden side beskrev de, hvordan direktivet om bedriftsudvalg havde højnet det europæiske integrationskoncept på en meget håndgribelig måde, idet Renaults arbejdstagere siden 1993 havde været samlet i ét fælles organ.
On the other hand they described how the Works Council Directive had enhanced the concept of European integration in a very real way by bringing together the Renault workers in a single body since 1993.
Dette havde fungeret som det forum, hvor arbejdstagere fra forskellige lande havde lært hinanden at kende, havde lært at stole på hinanden og kunne lide hinanden.
It had actually provided the forum in which workers from different countries had learnt to know, trust and like one another.
Det var disse erfaringer, der havde ført til, at de i de seneste to uger havde udviklet en international handlingsplan, hvor arbejdstagere fra mange forskellige lande havde deltaget i solidaritet med arbejdstagerne fra Vilvoorde.
This was the experience which had led them in the past two weeks to develop an international plan of action in which workers from many countries had taken part in solidarity with the workers of VUvoorde.
Hr. formand, her i dag står de europæiske regeringer over for en meget vanskelig opgave.
Mr President, today the European governments face a daunting task.
De skal beslutte, om de skal vælge den nemme eller den vanskelige løsning.
They have to decide whether to take the difficult or the easy option.
Den vanskelige løsning består i, at vi atter engagerer os i det koncept, som Romtraktatens fædre havde i tankerne, den europæiske integration på grundlag af de fundamentale principper om solidaritet, samarbejde,
The difficult option is to recommit ourselves to the concept of the founding fathers, to European integration based on the fundamental principles of solidarity, cooperation, unity and cohesion, to a European Union where Member States are equal partners, respected and heeded whether they are big or small, prosperous or not so prosperous, founder members or the newest Member States. And that is difficult, because it requires immense patience
Europa-Parlamente,ts forhandlinger
Debates of the European Parliament
Og det er vanskeligt, fordi det kræver en umådelig tålmodighed og velvilje at sikre beslutninger og skabe fremskridt.
12.3.97 and goodwill to secure decisions and make progress.
Den lette løsning er at finde en smutvej, at skabe en situation, hvor nogle få stater kan tromle frem på egen hånd, mens resten sidder tilbage i et generelt statisk andenrangsfrihandelsområde.
The easy option is to find an escape route, to secure a position which will allow a handful of States to forge ahead on their own whilst the rest remain in a generaUzed, static and secondary free-trade area.
Det ville være en fornægtelse af de fundamentale principper, som de sidste fyrre års fremgang i Europa har bygget på. Det ville være et alvorügt brud med traktatens fædres hensigter.
This would deny the fundamental principles on which the last forty years of European success have been built.
Værst af alt ville det genskabe hierarkiet i Europa med alle de deraf følgende spændinger og modsætningsforhold.
More than anything, it would recreate a hierarchy within Europe, with all the consequent tensions and strains which that would generate.
I lyset af den grobund, der nu findes for mistænksomhed og mistillid i en tid med hastige økonomiske forandringer, hvor tingene ikke fungerer på det sociale plan, og hvor politisk desillusionering bliver stadig mere udbredt, ville det atter stiUe spørgsmålstegn ved freden og stabiliteten i Europa.
Given the potential which now exists for suspicion and mistrust in an era of rapid economic change, social dysfunction and growing political disillusionment, it would reopen the question of peace and stability in Europe.
For at fejre de fyrre år med Europa, bør vi hæve vort glas for de positive.
In celebration of forty years of Europe we should raise our glasses to the positives.
Vi må erkende, at integrationen måske ikke kommer til at gå så hurtigt, som nogle ønsker det, men vi bør gøre det klart, at vi ønsker et Europa, der holder sammen, fordi det er borgemes ønske; et Europa, der holder sammen, fordi Europa kan tilføre vore borgeres liv noget, uden at der trækkes noget fra; et Europa, vi alle kan være stolte af.
We should acknowledge that integration may not come as quickly as some want, but we should be clear that we want a Europe which holds together because its people want it to do so; a Europe which holds together because Europe adds something to the lives of our people'and subtracts nothing; a Europe of which we can aU be proud.
Martens (PPE). - (¿VX) Hr. formand, kære kolleger, grundlæggerne af Rom-traktaten var besjælede af en politisk vision.
Martens (PPE). - (NL) Mr President, ladies and gentlemen, the authors of the Treaty of Rome were driven by a poUtical vision.
Den spektakulære udvikling af det fælles marked skabte en virkelig solidaritet mellem de europæiske folk. Dette kunne kun lade sig gøre, fordi forsoning og fred Uge fra begyndelsen var dens fundamenter.
The spectacular development of the common market created real' sotidarity amongst the peoples of Europe.
Hvordan kan man forklare denne succes?
Why was it so successful?
Rom-traktaten skabte stærke og afbalancerede institutioner. I FæUesskabets institutionelle system supplerer de nationale og de kommunautære interesser hinanden.
The Treaty of Rome created institutions which were strong and balanced.
Gennem en egentlig overførsel af suverænitet har Fællesskabet effektivt kunnet gøre modstand mod alle reflekserne af national egoisme og kortsigtede interesser.
A real transfer of sovereignty enabled the Community to resist aU impulses of national egoism and shortterm self-interest.
Desuden kunne regeringerne dengang afværge en stor trussel mod FæUesskabet. Inden for rammerne af OECD fandtes der planer om at opsluge Det Europæiske Økonomiske Fællesskab i en stor frihandelszone med en lutter kommerciel karakter, uden egne institutioner, uden fælles politik, uden harmonisering af lovgivningen eller konkurrenceregler, uden strukturelle midler til at korrigere de regionale ubalancer og til at få solidaritetsmekanismerne til at virke.
Th governments were also able to defuse a major threat to the Community."Under the OECD there were plans to absorb the European Economic Community into a big free trade area, purely commercial in nature, with no institutions of its own, no common poUcy, no harmonization of laws or rules of competition, no structural funds which could correct regional imbalances and make the machinery of solidarity work.
Kampen var hård, men blev vundet takket være den beslutsomhed, som De Seks udviste.
The battle was hard but it was won thanks to the resolute conviction of the Six.
De blev dengang beskyldt for at begrænse sig til det lille Europa.
They were accused at the time of wanting to be a small and exclusive club.
Men de holdt stand og gennemførte Rom-traktaten konsekvent.
But they stood firm and consistently implemented the Treaty of Rome.
Men at se tilbage på fortiden har kun mening, hvis vi drager nyttig lære af det med henblik på fremtiden.
But looking to the past only makes sense if we learn useful lessons from it for the future.
Romtraktatens budskab har ikke mistet noget af styrken.
The message of the Treaty of Rome remains as powerful as ever.
Udfordringerne er ændret, og der er opstået nye problemer.
The chaUenges have changed and new imperatives have arisen.
De er i høj grad politiske, fordi de skal opfylde befolkningens krav i Central- og Østeuropa, som i lang tid blev holdt uden for Vesteuropas dynamik, og som nu vil knytte deres skæbne til vores.
They are largely political, because they have to meet the expectations of the peoples of Central and Eastern Europe, who were for a long time divorced from the momentum of Western Europe and who now seek to join their destiny to ours.
Men hvis vi vil opkaste os til det nye Europas grundlæggere, er det også vor pligt sammen at løse det europæiske samfunds og dets borgeres problemer, at få den enorme arbejdsløshed til at falde og endelig, og jeg henvender mig også til kommissionsformanden, at give dem, der er ofre for Renaults beslutninger, og som vi også mødte i går, en chance for en virkelig løsning.
But if we wish to present ourselves as founders of the new Europe we also have a common duty to meet the needs of European society and its citizens; we must reduce the enormous level of unemployment and, I address myself to the Commission President here, we must ensure that those hit by the decisions, of Renault, which we discussed yesterday, are given the chance of a meaningful solution.
Desuden, kære koUeger, kan overgangen fra Den Europæiske Union fra 15 til 25 medlemsstater udgøre en trussel mod dens egen eksistens, hvis vi ikke styrker denne Unions beslutningsdygtighed og handlingsduetighed.
Moreover, ladies and gentlemen, enlargement of the European Union from 15 to 25 Member States may jeopardize the very survival of the Union unless we strengthen its abitity to decide and act.
Denne trussel bliver livsfarlig, hvis vi ikke baserer den europæiske integration på et moralsk menneskesyn og på ambitionen om en virkeUg fremtid for det europæiske samfund.
The threat will be mortal if we do not base European integration on a moral view of humanity and on the desire for a meaningful future for European society.
Den økonomiske globalisering forårsager et virkeligt kulturchok.
Globalization of the economy comes as a real culture shock.
Den kan føre til mere nationalistiske reflekser og til én overordentlig skadelig indadvendthed.
It may lead to more nationalistic reactions and the dangerous result that nations turn in upon themselves.
Hvis vi begrænser os til et stort økonomisk område, hvor kun det frie markeds love gælder, vü vi ikke være i stand til at opfylde de europæiske folks længsel efter tryghed, efter sikkerhed og efter solidaritet.
If we confine ourselves to being just a big economic area, governed only by the laws of the free market, we shall not be able to satisfy the demands of Europe's peoples for security, safety and solidarity.
Hvis vi ikke sætter en virkelig udenrigs- og sikkerhedspoUtik i gang, vil Europa være dømt til at spiUe en underordnet rolle på verdens skueplads.
If we faU to operate a true foreign and security poUcy, Europe wUl be condemned to play a marginal role on the world stage.
Kære kolleger, hvUken dom vil de kommende generationer fælde over os, hvis vi. ikke nu er i stand til at træffe beslutning om et struktureret, et føderalt, et stærkt og et demokratisk Europa, og er i stand til at skabe fred og stabiUtet på vort kontinent.
Ladies and gentlemen, what will the verdict of future generations be if we cannot now decide on a structured, federal, strong and democratic Europe, if we cannot bring peace and stabUity to our continent?
I stand til at frigøre vore medborgere i en velstående helhed.
If we cannot make our feUow-citizens free members of a prosperous whole?
Den nuværende regeringskonference er bestemt ikke den sidste etape.
The current Intergovernmental Conference is certainly not the end of it.
Men lad os ikke tage fejl med hensyn til denne regeringskonferences indsats.
But let us not forget what this Conference is meant to do.
(Bifald)
No 4­497/203
Azzolini (UPE). - (LT) Hr. formand, den 25. marts 1957 underskrev Europas fædre under ledelse af Alcide De Gasperi i Sala degli Grazi e Curiazi i Campidoglio i Rom de traktater, der har været grundlaget for hele integrationsprocessen; traktaterne er siden blevet revideret og på ny ændret med Den Europæiske Fælles Akt og med Maastricht-traktaterne.
Azzolini (UPE). ­ (FT) Mr President, on 25 March 1957 in Italy, in Rome, in the Campidoglio, in the Sala degU Orazi e Curiazi, the founding fathers guided by Alcide De Gasperi signed the Treaties that became the main pillar of the entire process of unification, Treaties that were revised and adapted by the European Single Act and the Maastricht Treaty.
Ambitionsniveauet hos Europas fædre var med rette højt, fordi der var et stort behov for endelig at påbegynde arbejdet med at opbygge et integreret Europa, der ikke begrænsede sig til fjernelsen af toldskrankerne og til et rent økonomisk forehavende.
The ambition of the founding fathers in Rome was rightly a lofty one, because at that time it was indeed very necessary finaUy to embark on the road towards building Europe and achieving a European integration that was not confined merely to the removal of customs barriers or to a purely economic vision.
Det var et ambitiøst politisk projekt, og man var fast besluttet på at gennemføre det - om end langsomt - med henblik på at skabe et stort fælles europæisk marked og samtidig opbygge demokratiske fælles institutioner, der gradvis gennem samordningen og igangsættelsen af forskeluge politikker ville føre til den sociale, politiske og institutionelle helhed, der i dag udgør Den Europæiske Union.
It was an ambitious political project and the determination to pursue it, however slowly, with a view to creating a large European common market, while at the same time creating democratic Community institutions by harmonizing and renewing the various policies, gradually led to the estabUshment of socio­political­institutional whole that is today's European Union.
Den 25. marts for fyrre år siden blev der i Rom med dristighed og forudseenhed søsat et politisk projekt, der har sikret de deltagende lande fred, frihed og velstand.
On 25 March, 40 years ago, the founding fathers in Rome pointed the way, with courageous foresight, to a political project that has guaranteed peace, freedom and prosperity to those who participated in it.
Efter min mening bør vi i forbindelse med højtideligholdelsen af denne fyrreårsdag stille os selv det spørgsmål, om vi er i stand til at gennemføre projektet med den samme sans for politisk planlægning, og om vi også gør tilstrækkeligt, for at de europæiske borgere erkender, brager og »oplever« Den Europæiske Union.
I beUeve that when we celebrate this 40th anniversary we must reflect and ask ourselves whether we can complete the project began by the founding fathers with the same political foresight and in particular whether we are doing all we can to enable the citizens of Europe to know, participate in, and 'live' the European Union.
Det er poUtikerne med et stort P, der med energi og initiativ magter at dreje historiens hjul, idet de forstår at udnytte de gunstige øjeblikke, der tilbyder sig.
It is poUtical projects ­ poUtical spelled with a large Ρ ­ that can change history or seize good opportunities as they arise.
I et demokrati er det imidlertid ikke muligt at gennemføre store politiske og institutionelle ændringer, medmindre befolkningen er behørigt informeret og forberedt på sådanne ændringer.
However, in a democracy, we cannot achieve major political and institutional changes unless the people are adequately informed and prepared for these changes.
Som De Gasperi og Monnet understregede ved flere lejligheder, var det nødvendigt, at opbygningen af den europæiske konstruktion ikke alene tog udgangspunkt i økonomien, men også og især i de kulturelle forhold.
As Alcide De Gasperi and Jean Monnet emphasized on several occasions, the building of Europe must be founded not just on economics but also and above all on culture.
Fyrre års fred og velstand lader til at have svækket mindet om de mange indbyrdes krige, der har hærget Europa; samtidig er der opstået en vis sociokulturel slaphed, som er med til at svække den, den rammer; f.eks. er oplysning om samfundet næsten forsvundet ud af skoleundervisningen og af medierne.
Forty years of peace and prosperity seem to have dimmed the memory of aU those fratricide wars that afflicted our countries, while also promoting a kind of socio­cultural laxity that has certainly weakened those responsible so that, for example, civic education is almost totally disregarded by educational institutions and the media.
Det er af afgørende betydning, at de europæiske borgere får mulighed for at opdage den fælles kultareUe identitet, som skjuler sig i alle aspekter af samfundslivet under sprogüge forskelle og forskelle i smag og kunstneriske udtryk, den fælles arv, der er grundlaget for Europas kultur.
It is essential to help the citizens of Europe to discover the common cultural identity that lies hidden in every aspect of social life beneath the diversity òf languages, tastes and artistic styles, that common inheritance that is the very root of the civilization of our continent.
Det, at man bliver bevidst om den kulturelle identitet, som også kommer til udtryk gennem de meget forskelUgartede samfund, der findes randt omkring i Europa, betyder også, at man opdager de grundlæggende træk, som denne identitet bygger på, og som består i universelt gyldige principper, såsom politisk frihed, tankefrihed, den verdslige stat, religiøs tolerance, den videnskabelige forsknings uafhængighed, værdsættelsen af familien og af det individuelle initiativ samt retten til social lighed, der er en forudsætning for, at den grundlæggende ret til fred kan realiseres.
To become aware of the cultural identity that is expressed within the diversity of the social patterns of the various European regions also means rediscovering the fundamental reference points that form the basis of this identity, which are universally vatid principles such as poUtical freedom and freedom of thought, the secular state, religious tolerance, the autonomy of scientific research, the importance of the famUy and of individual initiative, the right to social equality, which are the basis and foundation of the fundamental right to peace.
Det er nødvendigt, at befolkningen indser, at fællesskabet i mangfoldigheden og de fælles kulturelle rødder er en rigdom fuld af inspiration og kreativitet, som gør Den Europæiske Union til et enestående kulturelt, økonomisk og sociopolitisk foretagende.
The citizens must come to realise that unity in diversity, based on common roots, is certainly a rich source of the stimuli and creativity that make the European Union such a splendid cultural, economic and socio­poUtical venture.
Nu da begrebet udlænding, der skaber kløfter, inden for rammerne af Det Europæiske Fællesskab er udskiftet med begrebet unionsborger, som er et symbol på fæUesskab, bør vi som europæere blive os disse fælles rødder, denne europæiske kulturelle identitet bevidst, således at vi kan bidrage tu fuldbyrdelsen af det store projekt, som blev lanceret for fyrre år siden, og således at vi i forhold til omverdenen kan udfylde vores rolle til fremme af fredelig sameksistens, respekten for de grundlæggende menneskerettigheder, folkeretten, og dermed freden.
Now that the status of 'foreigner', a symbol of division, has been modified within the framework of the European Community to become the status of European citizen, a symbol of unification, we must finally become aware as Europeans of these common roots, of this European cultural identity, so that we can complete the great project that began 40 years ago and finaUy perform our role, in a world context, of promoting civil coexistence, respect for the fundamental rights of man and of peoples and therefore the right to peace.
Hr. formand, kære kolleger, lad os inspirere af det europæiske sindelag hos Europas fædre og med fornyet energi i fællesskab arbejde på opbygningen af Europa og inden for disse rammer arbejde på Europas sønners fremtid.
Mr President, ladies and gentlemen, let us therefore return with renewed vigour to the European spirit of our founding fathers and work together to build Europe and, within Europe, the future of our chüdren.
De Vries (ELDR). - (¿VX) Hr. formand, jeg vil benytte lejligheden i forbindelse med denne forhandüng til ikke at se tilbage, men fremad.
De Vries (ELDR). ­ (NL) Mr President, I shall use this debate not to look back but to look forward.
Fællesskabet har en glorværdig fortid.
The Community has a glorious past.
Men har den også en lige så glorværdig fremtid?
But will its future be equally glorious?
Med Berlin-murens fald er en periode i Europa afsluttet.
The fall of the Berlin Wall marked the end of an era in Europe.
Betyder, det, at Den Europæiske Union, der blev oprettet under den kolde krig, har overlevet sig selv?
Does that mean that the European Union, founded during the cold war, has outtived its time?
Slår historiens pendul igen tilbage til nationalstatemes Europa?
Is the pendulum of history swinging back to a Europe of nation states?
Vender vi fra Monnets Europa tilbage til Metternichs Europa?
Are we moving bæk from Monnet's Europe to the Europe of Mettermeli?
For at kunne modstå nationalismens centrifugalkræfter har Den Europæiske Union behov for en ny mission. Denne mission er tydelig.
If the European Union is to resist the centrifugal force of nationalism it needs a new remit.
Den ligger i integrationen af befolkningen øst for Oder.
It is to integrate the peoples east of the Oder.
Siden middelalderen har Øst- og Vesteuropa gennemgået adskilte udviklinger.
Since the Middle Ages, Eastern and Western Europe have developed along separate lines.