natgillin/translations-raw huggingface dataset:
White (S). — (EN) Hr. formand, i begrundelsen påpeger ordføreren med rette, at Martin-betænkningen vil blive intet mindre end Parlamentets betænk ning om Den Europæiske Union, hvis dagsordenen for regeringskonferencen udvides, hvad jeg tror, den bliver.
WHITE (S). — Mr President, in his explanatory statement the rapporteur rightly points out that, if the IGC agenda is enlarged, as I think it will be, then the Martin report is nothing less than Parliament's report on European union.
Jeg vil gerne takke hr. Martin for den grundighed og det engagement, der præger hans betænk ning.
I congratulate Mr Martin on the
Oostlander (PPE). — (NL) Hr. formand, betænk ningen af hr. Martin, som med god grund bliver fremhævet, indeholder et forslag om en dagsorden for regeringskonferencen.
OOSTLANDER (PPE). — (NL) Mr President, Mr Martin's report which has rightly won much praise proposes an agenda for the intergovernmental conference.
Det er overraskende, at undervisning og kultur ikke udtrykkeligt står på dagsordenen, det er så meget mere overraskende, som det dog er vor strategi at modarbejde den manglende balance i Fællesskabet som følge af en alt for ensidig økonomisk prioritering.
It is surprising that education and culture are not explicitly mentioned in that agenda, surprising amongst other things because it is our strategy to put an end to the imbalance arising from a very one-sided concentration on the economic structuring of the Community.
Det er ikke de nationale kulturer og systemer, der truer hinanden, men de økonomiske beslutningstageres dominering af kultur- og undervisningssektorerne.
It is not national cultures and institutions which threaten one another, but the way in which the power of the economic actors is expanding into the sectors of culture and education.
Endvidere indeholder den et forslag om en automatisk og bindende tidsplan for oprettelsen af en økonomisk og monetær union mellem De Tolv eller i givet fald mellem dem, der måtte ønske det.
Overall developments in Europe and the possible institutionalization of the Conference on Security and Cooperation in Europe (CSCE) mean that the Community must present a common front.
Forslagene til dagsordenen for denne forberedende konference ophæver også rent symbolsk nogle grænser ved at anmode om en rationalisering af fællesskabsinstrumenterne for forbindelser med tredjelande med henblik på i sidste instans at nå frem til en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik i fredens tjeneste.
to the dominance of the commercially interesting highest common denominator, to an erosion of the quality and diversity of European cultures and to further effective obstacles to the pursuit of a responsible cultural policy by the Member States and regions, to which we in our capacity as agencies concerned with these matters attach such great importance.
Jeg håber, at den mindste tanke om en fælles europæisk sikkerhedspolitik vil være et varsel om en mulig afvikling af Warszawapagten, der er forældet, og af NATO, der er overflødig.
I therefore urge support for the amendment — signed by several Members — which assigns an explicit place to culture and education in our institutional strategy.
Fællesskabets Traktater giver ikke mulighed for at få de europæiske myndigheder til at ændre politik på dette område.
We must strengthen the European Community's foreign and security policy instruments.
Dette kan kun føre til — og det gør det også — en dominans af de største og kommer cielt set interessante fælles områder, og en forringelse af kvaliteten og de europæiske kulturers for skelligartethed samt til, at der reelt lægges flere hindringer i vejen for en ansvarlig kulturpolitik fra medlemsstaternes og regionernes side, som vi ellers lægger så stor vægt på.
The European Community is our route towards European unity. As a German Christian-Democrat and European I feel it is important to emphasize that German unification will run parallel to the process of European unification.
Jeg anmoder derfor om, at man støtter det ændringsforslag, som flere kolleger har underskrevet, og som giver kulturen og under visningen en klar plads i vor institutionelle strategi. tegi.
The Martin report takes full account of this and I trust that a wide majority will vote for this report.
Lagorio (S). — (IT) Hr. formand, hr. Martins forslag til beslutning er et rigtigt politisk dokument, der fremlægges på det rigtige politiske tidspunkt.
LAGORIO (S). — (IT) Mr President, the Martin resolution is the right political document and it has been tabled at the right political moment.
Efter min mening indebærer dette, at der ikke kan blive tale om et enhedsmarked uden en sammenhængende social dimension.
The Italian Socialist members whom I am representing this morning in this debate share the concern of Delors, we support Delors.
Lagorio forslag til beslutning viser vi, at vi vil indlede første fase af modangrebet.
And by voting today for the Martin resolution, we are demonstrating our intention of mounting the first stage in a counter offensive.
Martinbetænkningen stiller på ny alle de kontroversielle spørgsmål om projektet med den europæiske politiske union og giver på alle et svar, som vi finder positivt.
The Martin Report takes up all the controversial issues in the scheme for European political union and answers all of them in what we consider to be a positive manner.
Der er et punkt i forslaget til beslutning, som jeg finder særlig relevant, og det er den sidste betragtning, betragtning L, hvor man siger, at den proces med befrielse fra kommunismen, som er i gang i det centrale, østlige Europa, pålægger Det Europæiske Fællesskab hurtigt at omforme sig, at gå fra det, som det er i dag, stort set en økonomisk aftale, til en virkelig politiske konføderation. Dette er det virkelig strategiske punkt.
There is an item in the resolution which I hold to be of particular relevance and that is the final recital, recital L which states basically that the current movement away from Communism in Central and Eastern Europe requires that the Community should change rapidly, progressing from what is at present basically an economic agreement, to a genuine political confederation.
Østlandene klynger sig til os, og vi kan kun reagere positivt, hvis vi giver os selv de nye regler, som Martinbetænkningen erindrer om: Større politiske beføjelser samtidigt til Fællesskabet, til Kommissionen og til Parlamentet, og indførelsen af den sunde demokratiske flertalsregel.
Eastern Europe is relying on us, but we can respond positively only if we adopt the new rules set down in the Martin Report: greater political powers to the Community, the Commission and the Parliament simultaneously, and the introduction of the sound democratic majority rule.
Vi er sikre på, at også det tyske spørgsmål vil finde sin løsning i denne sammenhæng.
We are persuaded that the German question too will be resolved in those circumstances.
Poettering (PPE). — (DE) Hr. formand, kære kolleger, den dramatiske udvikling i DDR og i andre lande i Mellem- og Østeuropa kræver, at Det Euro pæiske Fællesskab i sin enhedsproces holder trit med denne udvikling og fremskynder sin integration.
POETTERING (PPE). — (DE) Mr President, ladies and gentlemen ! The dramatic developments in the GDR and in other countries of Central and Eastern Europe require the European Community to ensure that its own process of unification keeps pace with this development, and to speed up the rate of integration.
Kun på den måde kan EF i fællesskab finde svarene på de nye udfordringer.
This is the only way for the Community to find common responses to the new challenges.
Det Europæiske Folkepartis Gruppe besluttede under sidste uges gruppemøder at gå ind for, at Det Europæiske Politiske Samarbejde, der skal koordinere de tolv EF-landes udenrigs- og sikkerhedspolitik, og som i dag kun udgør et samarbejde mellem de tolv regeringer, integreres fuldt ud i Fællesskabets rammer.
PANNELLA (NI). — (FR) Mr President, Mr President of the Commission, ladies and gentlemen, I feel that I ought to draw attention to a pattern that has developed, in which, as a general rule, the better a report adopted by Parliament is, the less real action is taken on it.
mellem Herman-betænkningen og andre tidligere har jeg fra Parlamentets side noteret mig ca. 35 præcise anmodninger, der er gået fuldstændig tabt i det følgende halvår.
This has become the rule: from the Herman report and other previous ones, I have counted some 35 specific requests by Parliament which have sunk without trace within the last six months.
Derfor må jeg desværre sige, hr. Martin, at jeg virkelig finder Deres betænkning fortrinlig, og at jeg følgelig er noget bekymret for det videre forløb.
So I regret to say, Mr Martin, that I find your report excellent and am therefore somewhat concerned as to the fate in store for it.
Det var udmærket i november, hr. formand.
We did everything right in November, Mr President.
Vi ved, hvordan det forholdt sig med vor hurtige og hensigtsmæssige beslutning om at indkalde vor indledende konference til årets begyndelse, og det bekræfter vi.
We took a prompt and fitting decision to convene our preconference early this year. We know what became of it, and we confirm it.
Problemet er måske dette, hr. formand, og jeg siger det til hver enkelt af Dem: Jeg tror, at vi bør sikre os, at vi bliver forstået af offentligheden.
The problem is perhaps this, Mr President, and I say this for the benefit of everyone present: I think we should make ourselves comprehensible to public opinion.
Jeg har for eksempel bemærket, at en gruppe her på beundringsværdig vis prøver at opretholde et føderalistisk standpunkt, nemlig den gruppe, der er præget af de italienske kommunister.
I note for instance that a group, like the group led by the Italian Communists, is making admirable efforts here to maintain a federalist position.
Men da Kommissionens formand for en måned siden uden omsvøb sagde til os, at Fællesskabet så at sige risikerede at splintres og at blive overhalet og ødelagt af begivenhederne her til foråret, i maj og juni, da glemte dagbladet Unità det hurtigt i stedet for at ophidse masserne og bruge det som forsidestof i ti dage — ja, man kan tro det, eller man kan lade være.
However, when the President of the Commission told us in no uncertain terms a month ago that perhaps this spring, in May or June, our Community might be in danger of disintegrating, of being overtaken, destroyed even, by events, the daily paper Unita did not stir up the masses, spreading this news across the front page for days on end, believe it or not, but it quickly forgot the matter.
Derfor bør vi måske i dag sørge for, at Parlamentet — og måske Kommissionen — indtager en ukompliceret holdning, der kan appellere til offentligheden og lægge bånd på massemedierne, der — som for eksempel Le Monde — er mere og mere antiparlamentariske og ikke blot antiføderalistiske.
This suggests, Mr President, that we should perhaps be making it our business today to state Parliament's position, and perhaps the Commission's, in simple terms that convey a message to public opinion and cannot be misconstrued by the media, which, to take the example of Le Monde, are becoming increasingly antiparliamentarian as well as anti-federalist.
De er endog antiparlamentariske i deres holdning til deres eget parlament.
They are even antiparliamentarian in their attitude to their own national parliaments.
Jeg medgiver, at der i Frankrig ikke længere findes et parlament — hr. Fabius er ikke til stede — med en fyldestgørende funktion.
Admittedly — and I see Mr Fabius is not in the Chamber — France no longer has a parliament that operates effectively as such.
Derfor tror jeg, at det er nødvendigt at sige, hvad De siger, hr. Martin, nemlig at vi har indgået en forpligtelse med hensyn til at udarbejde et forfatningsudkast.
So I think, Mr Martin, that we have to say what you are saying, that we have our commitment in favour of a draft constitution.
Alt det øvrige, når man siger, at vi skal overveje Europas institutionelle fremtid, før vi tiltager os forfatningsgivende beføjelser — jeg tror, hr. formand, at De for en gangs skyld ikke har noget med sagen at gøre, De har intet ansvar, for så vidt mig angår — så bør vi straks gå i gang, vi bør lave vort forfatningsudkast uden at afvente nogen form for mandat.
As for the rest, when it comes to the need to give thought to Europe's institutional future so that constituent powers can be vested in us — for once, Mr President, you have nothing to answer for, you have no responsibility, in my book — we must get down to work urgently, we must produce our draft constitution
Derfor må vi nu styrke Det Europæiske Fællesskabs udenrigs- og sikkerhedspolitiske instrumentarium. Det Europæiske Fællesskab er vores vej til en euro pæisk union.
This means that the intergovernmental conference in December must not confine itself to economic and monetary union.
For mig som tysk kristelig-demokra-tisk europæer er det endvidere vigtigt at gøre det klart, at Tysklands enhed ledsages af en resolut fortsættelse af den europæiske enhedsproces. Dette tages der højde for i hr. Martins betænkning, og jeg håber, at et bredt flertal vil stemme for den.
At its recent meeting the Group of the European People's Party decided to urge that European political cooperation, which coordinates the foreign and security policy of the twelve Community countries and which currently is merely a form of cooperation between the twelve governments, be completely in
Det er reglen,
Page 119
Delors der netop er blevet anført.
that : 'unanimity cannot be justified in the management of the Community's own policies'.
Jeg tror i øvrigt, at dette er muligt, dersom man eventuelt foretager en klarere distinktion mellem disse beføjelser i subsidiaritetsprincippets navn.
My own view, incidentally, is that this can be done, as long as a clearer distinction is made, if necessary, between these areas of competence for the sake of the principle of subsidiarity.
Jeg får nok lejlighed til at vende tilbage til spørgsmålet i en anden debat og måske prøve at overtage den lidt for franske definition af distinktionen mellem lov og forordning.
I shall be coming back to this subject in another debate, perhaps trying to rework the rather too French understanding of the distinction between laws and regulations.
Dette spørgsmål var i øvrigt blevet rejst af hr. Jean-Pierre Cot i et af dennes indlæg.
This is a matter that has already been raised by Mr Jean-Pierre Cot in one of his speeches.
Denne første Martin-betænkning er placeret på et indledende stadium i dette forløb, hvorunder vi siden skal behandle hr. Colombo's betænkning om et udkast til forfatning for Den Europæiske Union, præsident Giscard d'Estaing's betænkning om subsidiaritet og professor Duverger's betænkning om formerne for de nationale parlamenters deltagelse i den parlamentskonference, som De agter at arrangere.
This first report by Mr Martin sets the scene and we shall next be going on to examine Mr Colombo's report on a draft constitution for the European Union, President Giscard d'Estaing's report on subsidiarity and Professor Duverger's report on the arrangements for participation by the national parliaments in the assizes that you are planning to organize.
Endelig vil der, om jeg har forstået ret, på det afsluttende stadium foreligge to betænkninger: Hr. Herman's betænkning om Den Økonomiske og Monetære Union og en ny betænkning af hr. Martin.
In the final stage, if I have understood correctly, there are going to be two reports : one by Mr Herman on economic and monetary union, and another one by Mr Martin.
Kommissionen vil i fuldt mål deltage i drøftelserne om disse betænkninger.
The Commission will play a full part in the discussions on these reports.
Jeg håber ligesom hr. Pannella, at de ikke vil ende på de ikkegennemførte betænkningers kirkegård.
I share Mr Pannella's hope that they are not going to join the pile of reports that have not been followed up.
For det tredje: Europa-Parlamentets beføjelser.
Thirdly, the European Parliament's rights.
I denne henseende fremføres der i betænkningen et yderst vægtigt argument.
Here, the report puts forward an extremely strong argument.
Ordføreren hævder, at »på indeværende tidspunkt kan lovgivning, som specielt er blevet forkastet af medlemmer, som vælgerne har valgt til at repræsentere dem på europæisk plan, ikke desto mindre træde i kraft«.
The rapporteur says: 'At present, legislation that has been successfully rejected by members that the electorate has chosen to represent it at European level can nevertheless come into force'.
Det er aldeles nødvendigt, at vi søger konstitutionelle og institutionelle løsninger, der viger uden om denne modsigelse.
Constitutional and institutional solutions absolutely must be found to remove this anomaly.
I et nationalt parlament kan der naturligvis danne sig et afvisningskartel, der nægter at stemme for en given lovtekst, men i så fald bestræber regeringen sig for at finde et nyt flertal.
Of course, in a national parliament there can always be a cartel determined to reject a piece of legislation, but in those circumstances the government will set about assembling a majority in favour.
Jeg tror, at det ville blive en hård prøve for Europa-Parlamentet, men at det skal tvinges til at rykke ud med sproget i denne sag.
I think this would be a severe test for the European Parliament, but it is something it is going to have to face up to.
Men allerede sådan som den foreligger, giver den os stof til eftertanke.
Be that as it may, it provides us with plenty of food for thought.
I dag og på dette stadium af diskussionen vil jeg blot af dette dokument udlede nogle argumenter, som jeg finder særdeles relevante for den videre dialog med den offentlige opinion og medlemsstaternes regeringer og dernæst vende til bage til betænkningens forslag om tilrettelæggelsen af den indledende konference.
Today, at this stage in the discussion, I should just like to pick out a few of the arguments in this document which I think are going to be particularly relevant to the future course of the dialogue with public opinion and our national governments, following which I shall be looking at the proposals for organizing the preconference.
For det fjerde ordførerens bemærkning om fælles vedtagelse af EF-lovgivning.
Fourthly, the rapporteur's comment on co-decision.
I betænkningen siges det meget rammende, at godkendelsesproceduren — jeg citerer — »ikke er udformet således, at hver institution kan behandle de andres ændringsforslag«.
He points out, very pertinently, that the assent procedure, I quote, 'is not designed to allow each institution to consider the other's amendments'.
Ordføreren plæderer dernæst for en tilpasning af samarbejdsproceduren.
He goes on to argue in favour of adjusting the cooperation procedure.
Det er en stimulerende argumentation, der tager hensyn til de erfaringer, der er gjort i de sidste to år, og ordføreren ser heri et rimeligt grundlag for en lovgivningsprocedure baseret på fælles vedtagelse.
This is an encouraging argument, which takes account of the past two years' experience, and the rapporteur sees this as an appropriate basis for legislative procedure founded on co-decision.
Jeg minder om, at det også var meningen med det ændringsforslag, som jeg stillede sammen med hr. Tindemans under forberedelsen af Fællesakten, og som i nogen måde gav Parlamentet det sidste ord efter systemet med fælles vedtagelse, undtagen hvis Rådet med simpelt flertal forkastede forslag, der er revideret på grundlag af de af Parlamentet stillede ændringsforslag.
If I may remind you, this was also the thrust of the amendment I tabled with Mr Tindemans at the time when the Single Act was being drafted; our amendment gave Parliament the last word, so to speak, in the system of co-decision, unless the Council rejected, by a simple majority, the revised proposal following Parliament's amendments.
Allerførst nogle væsentlige spørgsmål, der er blevet rejst i Martin-betænkningen.
First of all, a few key points raised in the Martin report.
Jeg har hæftet mig ved fem, der efter min mening vil være særdeles nyttige, også for Kommissionens interne arbejde. Allerførst påberåbelsen af subsidiaritetsprincippet i henvisningen til Europa-Parlamentets udkast til traktat fra 1984.
I have noted five that I think are going to be very useful — for the Commission's internal work as well.
Hr. Martin anfører, at »Den Europæiske Union skulle alene udøve de hverv, som den kan udføre mere effektivt, end hvis medlemsstaterne handler enkeltvis, eller som er af betydning for unionens eksistens.« Det er efter min mening en god definition, der er mere fuldstændig og mere relevant end den blotte henvisning til subsidiaritetsprincippet, der findes i Fællesaktens artikel 103 R, stk. 4, med hensyn til miljøet.
Mr Martin states that: 'the European Union should exercise only those tasks which it can carry out more effectively than the Member States acting separately, or which are essential to the existence of the Union'. To my mind, this is a good definition, fuller and more to the point than the only reference to subsidiarity to be found in the Single Act, in the fourth paragraph of Article 130r, which is concerned with the environment.
Jeg tror ikke, at det er muligt at pådutte nogen ureelle hensigter i denne sag.
1 do not think there is any questioning of motives to be done on this point.
Vi får i øvrigt lejlighed til at vende tilbage til spørgsmålet, når vi skal tale om decentralisering, føderal struktur, nationalstaternes rolle og regionernes rolle.
We shall have an opportunity to come back to this when we discuss decentralization, the federal structure, the role of the national States and the role of the regions.
Ganske vist findes der forskelle mellem de nationale parlamenters respektive beføjelser. Og man må heller ikke glemme
The second point in the report that calls for thought is the use made of the unanimity rule.
Det andet spørgsmål, som ligeledes fortjener nær mere overvejelse: Hvornår skal der træffes afgørelser med enstemmighed.
The fifth and last point that we shall be examining in our technical work — I hope I am not boring you, but I thought it important to respond on these issues — is one of the aspects of the democratic deficit.
Hr. Martin siger, at »enstemmighed kan ikke forsvares i forbindelse med forvaltningen af Fællesskabets egen politik«.
There are a number of areas of competence which have fallen between the two stools of the national parliaments and the European Parliament.
Det ville i virkeligheden være bedre, nøje at få fastlagt Fælles skabets beføjelser og på dem at anvende det princip,
There is, of course, the problem of the differences, as between national parliaments, in the scope of their competence.
Delors lige, eller skal vi gå endnu videre?
DELORS something that I personally regret.
Jeg tror, at disse tre spørgsmål er vanskelige og vigtige, navnlig det første.
It is to be hoped that a healthier balance can be found in the case of the European Parliament.
aspekt til genstand for undersøgelse under forberedelsen af den kommende regeringskonference.
But this aspect is something the Commission is going to have to study, in the course of preparing for the intergovernmental conference.
Siden De har rejst dette problem under tidligere debatter, har jeg foretaget visse undersøgelser, og jeg gentager, at vanskeligheden ligger i forskelligartetheden af de beføjelser, der er tillagt de nationale parlamenter. ter.
I have done some research since you raised this point in earlier debates, and the difficulty, I repeat, lies in the differences between the national parliaments spheres of competence.
Derfor opstår der mellem de to en grå zone, og det bliver vanskeligere og vanskeligere for Kommissionen at fremsætte visse forslag, navnlig med hensyn til de eksterne forbindelser, medmindre disse forbindelser klarlægges ved politi ske overvejelser og ved politisk samarbejde på til strækkelig højt plan.
developing between the two, and it is becoming increasingly difficult for the Commission to bring forward proposals, in the sphere of external relations for instance, in the absence of political guidance and an adequate level of political cooperation.