natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Jeg tror, at vi alle må gøre en større indsats i vore valgkredse, i medlemsstaterne, for at forklare, hvad Fællesskabet gør, og hvilke muligheder Maastricht rummer for den enkelte borger.
I think we must all do a better job in our constituencies, in the Member States, in presenting what the Community does and what Maastricht will make it possible for it to do for individual citizens.
Vi må være langt mere aktive med hensyn til at viderebringe Fælles­skabets menneskelige dimension.
We have to be much more active in getting across the human dimension of the Community.
Hr. formand, jeg vil gerne slutte med et par generelle bemærkninger.
Mr President, I would like to conclude by making one or two general remarks.
For del første spørger jeg mig selv, ikke kun som individuel minister i en medlemsstat, ikke blot som individuel minister i den medlemsstat, der tilfældig­vis har formandskabet, men simpelt hen som borger i Europa, en aktiv borger i vort Fællesskab: »Hvorfor er alt dette sket?« Hvorfor befinder vi os i denne debat, der har raset iblandt os i de sidste par måneder, og som vi vil søge at finde en løsning på i Birmingham?
The first one would be to ask myself, not just as an individual minister in a Member State, not just as an individual minister in the Member State that happens to hold the presidency, but simply as a citizen of Europe, an active citizen inside our Community: 'Why has all this happened?". Why do we find ourselves with this debate that has raged around us for the last two or three months and which we are seeking to address at Birmingham?
Jeg mener underti­den, at de aktiviteter, som vi har udfoldet i Fællesskabet, måske i de senere år har været lidt hektiske.
I sometimes think that perhaps there has been in recent years an element of frenzy about the activity that we have undertaken in the Community.
De af os, der beskæftiger sig med Fællesskabet, føler måske, at vi sidder på en cykel, og hvis vi ikke tramper hårdt nok i pedalerne og bliver ved med at gøre det, så vælter cyklen måske.
Those of us engaged in the life of the Community sometimes perhaps feel that we are on a bicycle and that if we do not pedal hard enough, keep doing things, then that bicycle might fall over.
Mon ikke der i vor forhåbentlig velplacerede begejstring for at komme videre har været en fare for, at vi måske løber en lille smule forud for vore borgeres mening og undertiden deres forståelse.
I wonder perhaps if there has not been a danger that in our, I hope, well-placed enthusiasm to drive this forward we have not perhaps run a little bit ahead of the opinion and sometimes the understanding of our own citizens.
Så vi håber, at Det Europæiske Råd i Birmingham på disse tre områder vil sætte gang i et arbejde, der frembrin­ger et mindre bureaukratisk, mindre centraliseret, mere åbent og mere menneskeligt Fællesskab.
So the Birmingham Council will, we hope, set in hand work in these three areas that will produce a less bureaucratic, less centralized, more open and more human Community.
Fællesskabet har i hvert fald nu ifølge mig sin egen specielle vægt.
We shall of course be assisted in those deliberations by President Klepsch.
Se blot på det, vi gør i Jugoslavien — den kendsgerning, at begivenhederne der trænger sig ind på vor dagsorden.
It will of course also be the case that the Heads of Government will wish to look at recent events on the currency markets.
Og vi har måske brug for en periode med ro og overvejelse, en periode, hvor vi bruger mere energi på at få vore borgere med os og mindre ivrigt søger efter nye opgaver.
And they will no doubt wish to encourage the period of reflection and analysis suggested by finance ministers at the recent meeting of ECOFIN in Brussels.
Var det ikke Talleyrand, den vise franskmand, der altid gav dem, der arbejdede for ham, det gode råd — måske vil hr. Delors korrigere mig, hvis jeg citerer ham forkert — »Surtout pas trop de zèle«?
But I think it is significant too of the specific weight that the Community now has, that even when a special Council of this kind — focused perhaps
Vi vil naturligvis i disse overvejelser få hjælp af Parla­mentets formand, hr. Klepsch.
In my view, at any rate, the Community now has a specific weight of its own.
Og regeringscheferne vil naturligvis også ønske at se på de seneste begivenheder på valutamarkederne.
Witness what we are doing in Yugoslavia — the fact that the reality ofthat event thrusts itself on to our agenda.
Men jeg tror også, at det siger meget om den særlige vægt, som Fællesskabet nu har, at selv når der indkaldes til en ekstraordinær samling i Rådet af denne art — der er tænkt som en reaktion på den debat, der finder sted blandt Fællesskabets borgere — presser andre
And we need perhaps a period of calm and reflection, a period where perhaps we devote more of our energy to carrying our fellow citizens with us and less zeal perhaps in the search for new things to do. Was it not Tallegrand, that wise Frenchman who always advised those who worked for
— enten i form af en folkeafstemning eller inden for rammerne af en debat i de nationale parlamenter.
GAREL JONES him — perhaps President Delors will correct me if I am quoting him wrongly — 'surtout pas trop de zèle'?
de sidste par år har udvist en iver, der overstiger vore borgeres evne til at absorbere det. vi gør.
As a result these forces are at work and, in our democratic societies, it is perfectly normal for them to express views either in the context of a referendum or in debates in national parliaments.
Jeg foreslår Parlamentet, at vi nu har brug for en periode med institutionel ro. Maastricht-Traktaten er en god traktat, og der er en hel del i den Maastricht-Traktat, som vi kan bygge på, som vi må bygge på i ro og mag i de næste par år.
I would suggest to this House that what we now need is a period of institutional calm.
Dernæst ligger en af vanskelighederne i, at Traktaten er tvetydig, hvad angår den institutionelle filosofi.
Secondly, one of the difficulties arises from the fact that the Treaty is ambiguous as regards its institutional philosophy.
På den ene side tager den sit udgangspunkt i føderalisme, hvis man ser på aspektet Den Økonomiske og Monetære Union, og modstanderne af føderalisme går følgelig mod; men hvis man på den anden side ser på den del, som omfatter den eksterne politik og fælles sikkerhed, er Traktaten af mellemstatslig karakter. Kan dette chokere? Nej.
On the one hand, as far as economic and monetary union are concerned, it is federalist in nature and the opponents of federalism will reject it. But at the same time if we look at the part concerned with foreign policy and security it is intergovernmental in its approach.
Dem, som kan huske det, vil jeg minde om, at dengang Winston Churchill var premierminister i 1948, på et tidspunkt, hvor der var større entusiasme, end der er i dag — for vore fædre havde krigens rædsler og fjendskabet mellem europæerne præsent — mødtes europæerne fuld af entusiasme i Haag.
For those with long memories I would remind you that under the chairmanship of Winston Churchill in 1948, in a period where enthusiasm was greater than nowadays, because the older generation had fresh memories of the terrible images of war and confrontation between Europeans, the Europeans came together in the Hague.
De ønskede fred mellem os.
They wanted peace.
I parentes bemærket fik de denne fred takket være den europæiske opbygning.
And they gained it via the construction of Europe.
Men denne entusiasme hørte op, da der skulle affattes et kommuniké, for da dette øjeblik oprandt, opstod der et modsætningsforhold mellem tilhængerne af en forbundsstat på den ene side og tilhængerne af et statsforbund på den anden, som det vil fremgå af historiebøgerne.
But this enthusiasm ran out when it came to drawing up a communiqué because, the history books tell us, of a clash between the federalists on the one hand and the unionists on the other.
Siden da har Fællesskabet kun gjort fremskridt ved stødvise kompromiser mellem disse to skoler.
And since then the Community has only progressed as a result of compromises being reached between these two schools of thought.
Undskyld, hvis jeg har forenklet dette for meget, men det var blot for at gøre mig forståelig og for at sige, at det kompromis, der blev opnået i Maastricht, var det eneste mulige. Hvis man i dag drog dette i tvivl, tror jeg, at man ville dømme Europa til en lang periode med stagnation.
I trust you will forgive me for being a bit too simplistic but this clearly shows that the compromise achieved at Maastricht was the only one possible.
Jeg tror, at Det Europæiske Råds samling i Birmingham kan markere det tidspunkt, hvor vi ikke kun på ny bekræfter vor tillid til den europæiske proces, men hvor vi begynder at lægge selve processen ind i en roligere, mere selvsikker og mere borgerorienteret ramme.
I believe that the- Birmingham Council can mark the moment when we not only reaffirm our confidence in the European process but where we begin to place the process itself in a calmer, more self-confident and more citizen-orientated framework.
Forud for denne ekstraordinære samling har premierministeren som formand, Douglas Hurd og jeg konsulteret alle EF's hovedstæder, og vi har alle steder fundet et virkeligt ønske om at bruge denne ekstraordinære samling som en lejlighed til at sende et budskab om tillid til vore medborgere.
In the run up to this special Council, Mr President, the Prime Minister as President, Douglas Hurd, and I myself have consulted every capital in the Community and we have found at all points a real desire to use this special Council as an opportunity to send a message of confidence to our fellow citizens.
Vi agter at benytte denne lejlighed, og vi agter at bruge de retningslinjer, som regeringscheferne giver os på Det Europæiske Råds samling i Birmingham, til at afslutte den nuværende EF-dagsorden, som jeg redegjorde for ved begyndelsen af min tale, inden Edinburgh, at fortsætte indtil Edinburgh det arbejde for åbenhed, subsidiaritet og borgeren, som vi håber Det Europæiske Råd vil henstille til, og sikre, at alle tolv medlemsstater enten har ratificeret eller er godt på vej til det, når vi mødes i Edinburgh.
We intend to take that opportunity and we intend to use the orientation which Heads of Government will give us at the Birmingham Council to complete the current Community agenda that I set out at the beginning of my speech by Edinburgh, to carry forward to Edinburgh the work on openness, subsidiarity, and the citizen that we hope that the Birmingham Council will ask for and to ensure that all twelve Member States either have ratified or are firmly pointed in the direction of ratification when we meet at Edinburgh.
Hvis vi opnår det — og det nærer jeg tillid til, at vi kan — håber jeg, at det britiske formandskab har fortjent Parlamentets anerkendelse.
If we can achieve that, and I believe we can, then I hope that the British presidency may earn the approbation of this House.
DELORS, formand for Kommissionen. — (FR) Hr. parlamentsformand, hr. rådsformand, for det første vil jeg gerne undskylde, at jeg ikke kunne være til stede ved begyndelsen af hr. Garel Jones' indlæg, men mit fly kunne ikke starte fra Bruxelles til tiden på grund af tåge. Dernæst beklager jeg, at jeg bliver nødt til at tage af sted kl. 15, da jeg ikke har afsluttet de drøftelser, jeg normalt har med statslederne før ethvert møde i Det Europæiske Råd.
DELORS, President of the Commission. — (FR) Mr President, Mr President-in-Office, I should like to apologise firstly for not having been here at the beginning of the statement by Mr Garel Jones but my plane was unable to leave Brussels on time because of fog and then for having to leave you at 3 p.m. because I have not finished the usual round of talks which take place with heads of government before every European Council.
Men både hr. Andriessen og hr. Bangemann vil være til stede for at besvare de spørgsmål. De måtte stille.
Mr Andriessen and Mr Bangemann will be here, particularly if you have any questions.
Jeg kan stadig huske, hvad forbundskansler Adenauer sagde, da forslaget om et europæisk forsvarsfællesskab havde lidt skibbrud: »Der skal en generation til for at rette op på dette«.
I always remember what Chancellor Adenauer said after the setback to the European Defence Community: 'It will take a generation to overcome all this'.
Og fra begyndelsen af halvtredserne og til den dynamik. Fællesskabet har i dag takket være Fællessakten og det indre marked uden grænser, som nu træder i kraft, er der faktisk gået en generation.
Well, since the beginning of the fifties and the dynamic development in the Community today thanks to the Single Act and the internal market without frontiers which will be implemented, there has been a change of generation.
Under alle omstændigheder er De Tolv fornuftigt nok nået til enig hed om på ny at tage de institutionelle spørgsmål op i 1996.
At all events the Twelve in their wisdom have agreed on a new institutional deadline of 1996.
De, som har været skræmte over manglen på vovemod — eller over for meget vovemod — vil i 1996 få lejlighed til at drage konklusionerne af den hurtigst mulige iværksættelse af Den Europæiske Union.
Those who are concerned at the lack of audacity or by too much audacity will have an opportunity then to draw the lessons from the swiftest possible implementation of the Treaty of European Union. on.
Den tredje vanskelighed består i offentlighedens øjne i, at der har været tale om et chok.
And then there is a third difficulty: in the eyes of public opinion it has been a shock.
Fordi den europæiske opbygning har fundet sted, mens vore befolkninger har forholdt sig ligegyldig hertil — og her er vi alle skyldige, og ikke blot Kommissionen, om jeg må bede!
Because European integration has proceeded without regard to the peoples.
Jeg vil ikke gå ind i nogen polemik, men vi er alle skyldige...
And here we are all to blame, not just the Commission,
Det britiske formandskab har meddelt formålet med og samtidig programmet for dette ekstraordinære Europæiske Råd — det vil jeg ikke komme ind på — men vil blot notere, at Kommissionen har til opgave at forelægge et program, som kan muliggøre, at flygtningene fra det tidligere Jugoslavien kan komme igennem de seks efter års- og vintermåneder på tålelig vis.
The British President-in-Office has indicated what the objective was and at the same time the agenda for this special European Council — I shall not repeat that — except to note that the Commission will be presenting a programme to enable the refugees from the former state of Yugoslavia to spend the six months of autumn and winter in as little discomfort as possible.
Vi arbejder på dette program i samme ånd som det succesrige nødprogram — for der var rent faktisk tale om en succes — som vi sidste år stillede på benene, især til byerne Moskva og Skt. Petersborg.
We are approaching this programme in the same spirit as that which last year produced the success — because it was a success — of the emergency aid programme which we implemented for the cities of Moscow and St Petersburg.
Dette program vil naturligvis blive nøje samordnet med internationale organers aktion, især de som falder ind under De Forenede Nationer.
Of course this programme will be designed to be closely linked with the activities of international organizations, particularly those associated with the United Nations.
Nu må vi søge at rette op på dette, og dette så meget desto mere, som intet stort vil kunne udrettes uden folkenes støtte, uden at de har bevidsthed om, at det går i retning af deres interesser, ikke blot på kort sigt, men også på længere sigt og langt fremover.
As far as the subject itself is concerned, I should like to begin by saying that the difficulties involved in ratification are, from my point of view, hardly surprising.
Og jeg har stillet mig samme spørgsmål som hr. Garel Jones: Er man ikke gå for hurtigt frem?
It is almost commonplace to observe that there have always
Hvad angår selve emnet, vil jeg først og fremmest sige, at vanskelighederne i forbindelse med ratificeringen efter min mening ikke er overraskende.
Now we are being forced to redress the balance and so much the better because nothing major can be achieved without the support of the people, without their aware ness, their wisdom and a feeling that things are going in the direction of their interests not only in the short term but in the medium and long term.
Det er næsten en selvfølgelighed at sige det, men der har altid været politiske kræfter — lad os bare sige del ligeud — som går imod opbygningen af et forenet Europa.
I ask myself the very same question as Mr Garel Jones: are we going too quickly?
Hvorfor skulle disse kræfter ud fra en eller anden inspiration pludselig skifte opfattelse?
Shouldn't we have given it two or three years to assimilate the incredible progress achieved over the last eight years: 98% of a market without frontiers, properly implemented common policies as set out in the Single Act?
Disse kræfter findes derfor stadig, og det er i vore demokratier normalt, at de kommer til udtryk
All this will affect everybody's working life and
DELORS tilværelse, ja somme tider også på privatlivet. Skulle man ikke først have vænnet sig til dette og ventet tre-fire år?
DELORS sometimes their private life.
Svaret ville være et ja, hvis det ikke var for, at verden ændrede sig så hurtigt.
The answer would have been 'yes' if the world had not been changing just as rapidly.
(Kraftigt bifald) at løse deres problemer, bør denne europæiske opbygning gå styrket ud af Birmingham som et tegn på noget, som strækker sig ud over Europa, som et tegn på, at kun internationalt samarbejde, en styrkelse af De Forenede Nationer, som om et par år fylder halvtreds, en styrkelse af CSCE, en styrkelse af alle disse organisationer vil kunne styre verden i retning af lidt mere lighed, retfærdighed og effektivitet.
Birmingham strengthened as a sign going beyond Europe that only international cooperation, strengthening of the United Nations organization which will be celebrating its 50th anniversary in two years, and strengthening of the CSCE will enable the world to move towards a little more fairness, justice and efficiency.
Det Europæiske Fællesskab står her over for et historisk ansvar. Og her tror jeg, at De Tolv er enige.
Here the European Community faces a historic responsibility.
I Birmingham drejer det sig ikke blot om at give udtryk for optimisme udadtil, men om at vise, at vi vil fortsætte med det, vi har besluttet, om at sige, at vi tror på internationalt samarbejde.
It is not a question in Birmingham of simply putting on an optimistic front but of showing that we will persevere with what we have decided to show that we believe in international cooperation.
Det er for øvrigt ikke uden interesse at erindre om, at en af fædrene, en af arkitekterne bag den europæiske opbygning, den bedst kendte, Jean Monnet, begyndte sin karriere som vicegeneralsekretær ved Folkeforbundet.
And it is perhaps interesting to remember that one of the founding fathers, one of the architects of the European edifice, the best-known, Jean Monnet, began his career as a deputy secretary general of the League of Nations.
Her var han vidne til katastrofen, og hele livet var han besat af nødvendigheden af internationalt samarbejde.
In this position he witnessed disaster and all his life he was haunted by the need for international cooperation.
På dette område var han fremsynet, for verden i mellem krigstiden var mindre indbyrdes afhængig, end den er i dag.
In this regard he was a visionary because the pre-war world was far less interdependent than it is today.
Hvis der ikke havde været udsigt til en Europæisk Union, hvorledes havde man da i dag kunnet vurdere de begivenheder, som førte til den tyske forening, til udviklingen i Østeuropa, de store internationale, økonomiske og monetære spørgsmål, som jeg vil komme ind på om lidt? Hvor ville man da stå i dag?
If we had not had this prospect for European Union how would we today have viewed the course of events with German unification, the development in the eastern countries, the major international, economic and monetary matters to which I shall come in a moment?
Vi havde følgelig intet andet valg, vi blev nødt til at gå hurtigt frem.
So we had no choice. We had to act quickly.
Men dette skaber en yderligere distance til folkene, det er helt klart, og der er her et tredobbelt underskud. Dette vil jeg sige ligeud, men jeg ønsker ikke at gå ind i nogen polemik med nogen.
But clearly this creates an additional remoteness from the people and from this point of view there is a threefold deficit, let me be quite frank, although I do not want to become involved in polemics against anybody.
Der er et underskud, for så vidt angår oplysning, forståelse og demokrati.
There has been a deficit of explanation, a deficit of good conduct and a democratic deficit.
Jeg har allerede nævnt oplysning, og jeg tror, man vil kunne rette op herpå på regionalt, nationalt og europæisk niveau. Det vil jeg komme ind på om et øjeblik.
I have already men tioned the deficit of explanation and I think that it should be possible to overcome this at the regional, national and European level, something to which I shall return in a moment.
Men der har også været et underskud, for så vidt angår forståelsen.
There is also a deficit in terms of good conduct.
Hvorledes skal en almindelig borger uden højere uddannelse, som passer sit job, som er bekymret for sine børns fremtid, og som ved, hvor stor arbejdsløsheden er, hvorledes skal han kunne forstå, at vi er i færd med at skabe en stor fælles familie, når Rådet, hver gang det mødes, giver indtryk af et lukket rum, hvor den nationale egoisme mødes for fuld udblæsning?
How can you expect the man in the street, who did not go to university, who works away at his job, worries about his children's future, and who sees unemployment rising, how is he to understand that we are in the process of constructing a big united family when every time the Council of Ministers come together we are presented with the image of a battlefield where national vanity and selfish interests clash?
På baggrund af de problemer, der er opstået som følge af den ligegyldighed, hvormed den europæiske opbygning har fundet sted på grund af de komplicerede tekster og et overdrevent bureaukrati eller teknokrati, om man vil, trænger en helt nødvendig tanke sig på.
So I think that if we are to tackle the problems created by the indifference in which European integration has progressed with its complex text, excessive bureaucracy, technocracy if you like, it is essential to proceed to a review.
Kommissionen har for længe siden begyndt sine overvejelser om følgen de tre spørgsmål: transparens, subsidiaritet og demokrati.
The Commission began this a long time ago on the threefold basis of transparency, subsidiarity and democracy.
Det er med sigte på disse tre spørgsmål, at Kommissionen vil yde sit bidrag til Det Europæiske Råd i Birmingham.
Its contribution to the European Council at Birmingham will be based on these three themes.
Og jeg vil her kun opridse hovedlinjerne heri.
Here I would just like to give you the broad outline.
Hvad transparensen angår, drejer det sig om at udfylde underskuddet vedrørende oplysning.
Beginning with transparency, the aim is to overcome the deficit of explanation.
Jeg gentager, at man må vide, hvad der påhviler de nationale og regionale myndigheder, og hvad der påhviler de europæiske institutioner.
As I have said before, it is important to recognize what is incumbent upon to the national and regional authorities and what is the responsibility of the European institutions.
Under valgkampagnen forud for den franske folkeafstemning sagde man, at Kommissionen i højere grad burde have informeret franskmændene i de senere år.
During the French referendum campaign I was told that the Commission should have made efforts years ago to inform the French people.
Men, mine damer og herrer, hvad havde man ikke sagt, hvis Kommissionen i stedet for de franske ansvarlige politikere gennem flere år havde manifesteret sig i medierne og direkte havde informeret franskmændene?
But, ladies and gentlemen, what would these people have said if the Commission had taken over the role of French politicians and spent years in the media providing direct information to the French people?