natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Nogle forsøger at sætte subsidiaritetsprincippet og samhørighedsmålet op som modsætninger, hvilket klart er et forsøg på at fordreje den overnationale og føderative impuls i Unionstraktaten. Der er en fare for, at man gennem en snæver og egennyttig fortolkning af subsidiaritetsprincippet falder tilbage til en renationalisering af EF-poIitikkerne, især social, miljø- og regionalpolitikken.
If the gap between the economic and social dimension is not to widen, the Council will have to secure progress on the most important directives in the social action programme, particularly those relating to mass redundancies, working hours, the protection of pregnant women and health and safety at the workplace as well as the proposal for a European works council and the Council recommendation on convergence in matters of social protection.
Med henblik på de nye målsætninger vedrørende Fællesskabets udenrigspolitik, som Den Europæiske Union vil etablere, har det portugisiske formand skab udarbejdet et arbejdsdokument, der blev formelt vedtaget på Det Europæiske Råds møde i Lissabon efter først at være blevet vedtaget af De Tolvs udenrigsministre, et dokument, hvori grundlaget for den fremtidige fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik skitseres.
Moreover, on the very important subject of the new course which European Union will open up in the Community's external relations, the Portuguese presidency has drafted a working document which has been formally approved by the European Council in Lisbon, after approval by the Foreign Ministers of the Twelve, in which the bases of the future external and security policy are set out.
I dette dokument identificeres der områder, der kan gøres til genstand for fælles aktioner, især for så vidt angår enkelte lande eller landegrupper og spørgsmål af horisontal karakter på sikker hedsområdet.
This document identifies areas available for joint action, in particular as regards countries, groups of countries and across-the-board questions in the field of security.
Denne opgave skal videreføres af det britiske formandskab, men på grundlag af og inden for det ovennævnte dokuments parametre.
It will be for the British presidency to continue the task, but on the bases and within the parameters of the document I have mentioned.
Det bekymrer også vores gruppe, at socialpolitikken ikke har fortjent mere end tre linier i teksten til Lissabon-aftalerne.
The decision not to begin negotiations on enlargement before ratification of the Treaty and approval of the 'Delors II package' is a wise one.
Grundlaget for integrationsprocessen er blevet konsolideret med tilpasningen af landbrugspolitikken til den nye virkelighed, imødekommelse af kravet om miljøhensyn og med fremskridtene hen imod det indre markeds gennemførelse samt styrkelse af bor gernes deltagelse i den europæiske integration.
The foundations of the process of integration have been laid, adapting the agricultural policy to the new realities, responding to the essential requirements of the environment, advancing towards the internal market and encouraging a greater citizen participation in European integration. tion.
Stille og roligt, men også kontinuerligt, er grænserne for fællesskabsaktiviteterne blevet udvidet, og initiativer, der hidtil mere har haft karakter af projekter end af realiteter, er blevet omsat i praksis.
The frontiers of Community activity have been quietly but consistently redrawn and initiatives which were until now plans rather than realities have been given concrete form.
Hermed har jeg afsluttet min redegørelse om det portugisiske formandskab, og jeg vil gerne afslutningsvis sige, at det har været os en stor ære at bestride formandsposten i Fællesskabet.
Finally, we would say to those who accuse the Community of weakness because of its low profile in relation to the Balkans crisis, that this is happening precisely because we do not have Political Union and a genuine common external and security policy.
Puerta Gutiérrez (GUE). — (ES) Fru formand, vores Gruppe for Den Samlede Europæiske Ven strefløj glæder sig over, at De Tolv på ny har bekræftet, at det er deres hensigt at konsolidere Maastricht-vedtagelserne, selv om det også er rigtigt, at de har udsat den konkrete udformning til Edinburgh-topmødet, og at der har været så megen
PUERTA GUTIÉRREZ (GUE). — (ES) Madam President, the Group for the European United Left welcomes
Endelig vil vi sige til dem, der anklager Fællesskabet for svaghed på grund af den lave profil, det har holdt i Balkan-konflikten, at de burde tilføje, at dette netop skyldes, at der ikke findes en Politisk
Madam President, we want to see the United Kingdom presidency work in the same spirit as the Portuguese presidency and we hope that, before the Edinburgh Summit, we shall have established the conditions that
Union eller en virkelig fælles udenrigs- og sikker hedspolitik.
will enable us to take a major step forward on the difficult road to European unity.
Under debatten umiddelbart efter Maastricht-aftalen sagde vi, at den nye traktat betød en tvetydig og farlig drejning, fordi den risikerede at give Europas fjender ny vind i sejlene.
We know that it will not take much to miss the opportunity of creating this Europe, the only one able to guarantee a democratic future for all citizens of the continent of Europe, respecting their diversity.
I dag mener vi at kunne fastslå, at splittelsestendenserne vejer tungere end integrationstendenserne.
We shall not let pass any opportunity of citing in our debate the good sense of the founding fathers which we still consider the best response to current events.
Med risiko for at stå alene forsvarer vi visionen om en fuldt demokratisk europæisk union, der er i stand til at optage de forskellige etniske grupper uden for vore nuværende grænser i en føderation, således at faren for uro iblandt dem kan svækkes.
MUSSO (RDE). — (FR) Mr President-in-Office, Mr President of the Commission, may I begin be congratulating you, Mr President-in-Office, on your handling of the presidency during a period that has been awkward, not to say downright difficult.
Vi fastholder derfor, at det er tvingende nødvendigt at udarbejde en europæisk forfatning og at fastlægge en tidsplan for den styrkelse af demokratiet i vore institutioner, som alene kan tillade os at udvide med de lande, der ønsker optagelse uden forbehold.
I now wish to take up four or five of the points that you mentioned this morning or this afternoon in connection with what was said and decided at the Lisbon Summit.
Aglietta (V). — (IT) Hr. formand, hr. rådsformand, det signal, der kommer fra topmødet i Lissabon, kan efter min gruppes mening ikke undgå at bekymre dem, der fæster lid til, at opbygningen af en demokratisk europæisk union på føderalt grundlag er det, der skal til, for at vi kan overvinde de begrænsninger, fristelser og farer af nationalistisk art, der på ny omgiver os med risiko for at rive os med sig.
AGLIETTA (V). — (IT) Mr President, Mr President-in-Office, in the opinion of my Group, the signal emanating from the Lisbon Summit is bound to be of concern to those who are counting on the construction of a democratic European union on a federative basis to overcome the limits, temptations and threats of nationalism which again surround and are likely to overwhelm us.
De Grønne håbede således, at Lissabon ville afhjælpe de mange mangler i Maastrichttraktaten, først og fremmest med hensyn til det demokratiske under skud, ved at påtage sig et ansvar og opstille en detaljeret tidsplan, således at vore institutioner kan blive styrket i demokratisk retning samtidig med, at det gøres muligt at bevæge sig frem mod udvidelsen af Fællesskabet.
The Green Group had hoped that the Lisbon Summit would respond to the many deficits in the Maastricht Treaty — foremost among them the democratic deficit — by entering into commitments and establishing a very precise timescale for strengthening the democratic nature of our institutions and making it possible, at the same time, to move forward on enlargement.
Desværre går det politiske resultat fra Lissabon i modsat retning.
Unfortunately, the political outcome of Maastricht takes the opposite direction.
Selv når der ses bort fra den måde, hvorpå man indtil videre har likvideret problemet angående den juridiske og — for mig at se — også politiske umulighed af at lade Maastricht-traktaten træde i kraft for elleve lande, så er det svar, der bliver givet på det danske nej, reelt en styrkelse af alle de tendenser, der går imod en demokratisk, institutionel og politisk konsolidering af den europæiske integration, og svaret er en styrkelse af de tendenser, der er for at føre beføjelser tilbage til medlemslandene og for at forstærke samarbejdet på regeringsplan.
Aside from the way in which the problem of the legal and — in my view — political problem of the entry into force of the Treaty of Maastricht for only eleven countries has for the moment been resolved, the reaction to the Danish 'no' vote has actually the effect of bolster ing all that is inimical to the democratic, institutional and political aspect of European integration and encourages a return of powers to national level, with emphasis on the intergovernmental aspect.
Resultatet af mødet i Lissabon forekommer os fra De Grønne at være et Fællesskab med begrænsede demokratiske ambitioner, der er besluttet på at styrke sin rolle som økonomisk magt og i overvejende grad interesseret i at skabe en stor frihandelszone, som alle de fattigste lande fra Øst- og Central europa uundgåeligt vil blive udelukket fra, og et Fællesskab, hvor politik vedrørende miljø, social kohæsion og indre og ydre solidaritet bliver stadig mere nedprioriteret.
What Lisbon establishes appears to the Greens to be a Community of limited democratic purpose, determined to foster its role as an economic power and primarily concerned to establish a vast free trade area, from which will inevitably be excluded all the weaker countries, particularly those of Eastern and Central Europe, and in which environmental policy as well as the policies of social cohesion and internal and external solidarity will be increasingly marginalized.
Først konsekvenserne af den danske folkeafstemning.
To start with the implications of the Danish referendum.
De siger, at der forelå en enstemmig reaktion fra De Tolv for Traktatens ikrafttrædelse og ratificering på det planlagte tidspunkt den 1. januar 1993, og hr. Bangemann bekræftede det samme på Kom missionens vegne, idet han tilføjede: Ingen genforhandling og ingen ændring.
You told us the Twelve had been unanimously in favour of ratification and entry into force of the Treaty on the scheduled date, 1 January 1993, and, speaking for the Commission, Mr Bangemann took the same line, adding that there could be no renegotiation, no amendment.
Det foranlediger mig til et spørgsmål: Kan De fortælle os, eller er det en gudernes hemmelighed, som vi ikke må få at vide, hvordan denne af tolv parter underskrevne traktat kan træde i kraft for de elleves vedkommende?
This prompts a question: can you tell us, if this is not a secret of the gods to which we may not be privy, how a treaty signed by twelve parties can be applied by only eleven of them?
Findes der en metode, som vi ikke kender til, eller har danskerne truffet en beslutning, som vi ikke kender til, om at ratificere til trods for folkets mening?
Is there a method that we do not know about, or have the Danes taken a decision that we have yet to be told about, a decision to ignore the popular vote and go ahead with ratification?
Vi vil gerne vide, hvordan det skal foregå, navnlig da jeg har hørt den franske minister for europæiske anliggender, fru Guigou udtale — og nu henvender jeg mig til hr. Bangemann — at Traktaten skal »afpudses«.
We should like to know what is going to happen, especially, Mr Bangemann, since I have heard the French Minister for European Affairs, Mrs Guigou, say that it is going to be necessary to 'tidy up the Treaty'.
Jeg overlader det til Dem at vurdere udtrykket.
I leave you to judge what this is supposed to mean.
Canavarro (ARC). — (PT) Fru formand, hr. råds formand, hr. kommissionsmedlem, som folkevalgt medlem af Europa-Parlamentet, der repræsenterer millionvis af borgere, og som under hver formands periode med opmærksomhed følger processen hen imod opfyldelse af de fastlagte mål, har jeg fået til opgave på Regnbuegruppens vegne at vurdere det portugisiske formandskabs resultater.
This is the interpretation we place on the inability to reach agreement on the financing of the Community and the fact that the principle of subsidiarity was perceived in Lisbon as a means of returning Community powers to the nation states.
Jeg må indledningsvis spørge mig selv, om det er nødvendigt at afvente Det Europæiske Råds møde i Edinburgh, før der opnås en løsning på nogle af de prioriterede opgaver, som det portugisiske formandskab arvede efter Maastricht?
We too consider the principle of subsidiarity fundamental but as a principle regulating a European Union in which sovereignty is transferred on the basis of how action may be most effective and in two directions: to the supranational authority and to decentralized bodies, giving the regions an increasing part to play.
Vil det vise sig, at de små og fattigste stater ikke har kapacitet til at løse spørgsmål, der betragtes som højtprioriterede? Eller ser vi hermed et indicium på gyldigheden af den endnu ikke vedtagne Hänsch-rapport, der slår til lyd for, at de små lande udelukkes fra at udøve for mandshvervet?
The principles we are constantly citing require this, but so too do events devastating Europe: if we look closely enough, it is clear that what is needed is genuine dialogue, a willingness on the part of the Community to look again at itself and its development model and open up to the new countries knocking at its door so that we can achieve together a peaceful Europe that is a driving force for equality and solidarity.
Det andet punkt angår subsidiariteten.
The second point concerns subsidiarity.
Rådet er altså blevet klar over, at der er brug for mere gennemskinnelighed, mere dialog mellem Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter.
It has dawned on the Council that there is a need for greater transparency, that there is a need for more dialogue between the European Parliament and the national parliaments.
Sagt med andre ord erkender Rådet det, vi længe har betegnet »det demokratiske underskud«, og at der bør gøres en ende på dette.
In other words, the Council has acknowledged the existence of what we have long been calling the 'democratic deficit' and the need to remedy it.
Men for at gøre det vil man gennemføre det famøse subsidiaritetsprincip.
But the remedy is to apply the much-vaunted principle of subsidiarity.
Næste punkt er udvidelsen. Her er jeg skeptisk.
This principle of subsidiarity is spelt out in the treaties.
Lidt efter sagde rådsformanden så, at afgørelsen træffes i Edinburgh, da der ikke var enighed om de finansielle overslag over den anden Delors-pakke.
I eagerly await this definition, because I fear it is going to leave some people dissatisfied and others all too satisfied.
Med andre ord er det det samme som uden rigtigt at vide hvorfor og hvordan til et senere tidspunkt at udskyde tiltrædelsen af lande, der i alle henseender er rede til at indtræde i Fællesskabet.
To judge from what we have been hearing from the Commission's representatives, they are not exactly at one with the national representatives in their conception of this principle.
Skyldes det, at et for mandskab fra et lille land nu og i fremtiden må se sin rolle begrænset til at overføre nedarvede beslut ninger og Kommissionens direktiver?
We said during the debate, not long after Maastricht, that the new Treaty signalled an equivocal and dangerous turning-point because it was likely to give Europe's enemies time to regroup.
Eller er det et resultat af manglende politisk konvergens mellem De Tolv?
It seems to us now that the pressure towards disintegration is beginning to gain ground over integration.
Den økonomiske tiltrækningskraft, der forenede De Seks, er i dag et stridens æble i De Tolv.
We therefore want to sound a note of warning, particularly to this House which risks
Det sidste punkt, angår den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik.
The next point has to do with enlargement, and here I confess to being sceptical.
I hvilken retning går da den meget omtalte enhed efter Maastricht? Efter min mening i retning af at hver enkelt plejer sine egne interesser inden for egne vægge uden nogen form for hensyntagen til fælles skabsinteresserne. Dette er eventuelt også forklaringen på det danske nej og den britiske euroskepti-
These delays are getting to be too much for the Euro peans, who are becoming increasingly doubtful about the obligations in which the architecture of Europe is involving them, and who, on the other hand, feel let down by the uncertainty.
Kløfterne mellem de forskellige regioner kan risikere at blive større og større.
The gulf between the various regions may become steadily wider.
Skævhederne mellem de perifert beliggende områder og Fællesskabets cen trum kan pludselig blive mangedoblet.
The imbalance between the peripheral areas and the centre of the Community may suddenly become more marked.
Og selv om levestandarden utvivlsomt bliver højere, kan man ikke se bort fra den eksisterende kløft mellem den europæiske opbygnings fortid og fremtid.
And although standards of living have undoubtedly improved, it is impossible not to comment on the existing breach between the past of the building of Europe and its future.
Det er naturligt nok, at befolkningerne i de enkelte medlemsstater først og fremmest interesserer sig for opretholdelse af deres egen levestandard, og at de er bange for at sænke den til fordel for et genopsving i de mindst udviklede landes økonomier.
He did not mention Austria, but presumably this was an oversight. I am sceptical because we are being told that enlargement will go ahead once the Maastricht Treaty has been ratified (and I should like to know how this is going to be done, as I have said), once it has entered into force, and once the Delors II package has been properly established.
Dette er måske grunden til de rige landes store interesse i udvidelsen og i EFTA-landenes tiltrædelse.
The President-in-Office told us a little later on that there would be a decision in Edinburgh, since agreement had not been reached on the financial perspective in the Delors II package.
I lige så høj grad som det er grunden til den store interesse for samhørighed i de fire mindst udviklede lande, der endnu ikke har fået løst alle spørgsmålene vedrørende de økonomiske fællesskabsanliggender.
In other words, accession by states which are ready to join the Community is being put off to a later date, without any very clear idea of why or how.
Således kan topmødet i Lissabon ikke siges at være blevet en fiasko, men derimod udtryk for en slags dødt løb mellem europæere, der giver sig udtryk i de successive udsættelser af løsningen på afgørende anliggender i mangel på den solidaritetens ånd, der er en iboende del af Maastricht-Traktaten.
So the Lisbon Summit was not a failure, but a deadlock between Europeans, reflected in the successive delays in concluding dossiers for lack of a spirit of solidarity inherent in the Treaty of Maastricht itself.
Det er imidlertid indlysende, at spørgsmålet om udvidelsen først kan komme på tale efter Maastricht-Traktatens ratificering og vedtagelsen af Delors II-pakken. Dette er grunden til skakmatsituationen i Lissabon og måske også i Edinburgh.
The final point, Mr President-in-Office, concerns the common external and security policy.
Måske vil topmødet i Lissabon med den blindgyde, den signalerer, medføre et vendepunkt i den euro pæiske opbygning?
And then that you have taken firm decisions on the subject of Yugoslavia and vis-à-vis Serbia.
Til den ovennævnte individualistiske holdning i nogle medlemsstater skal føjes subsidiaritetsprincip pet, der tjener som retfærdiggørelse af isolerede politiske aktioner, hvoraf nogle er yderst aktuelle.
Can it be that the Lisbon Summit, by the stalemate which it brings to the building of Europe, will mean a change of direction in the construction?
Forstået på den måde bliver subsidiaritetsprincippet så omfattende, at det endog åbner mulighed for, at ledere i EF-stater kan tage initiativ til at oprette fælles hære parallelt med de eksisterende institutioner. ner.
The European Community was established for a political world divided into two camps and now that that has gone, it needs to take a fresh look and to re-establish itself.
Medens der ikke kan herske tvivl om Unionens økonomiske nødvendighed for navnlig at kunne klare konkurrencen fra USA og Japan, stilles der nu spørgsmålstegn ved anvendelsen af en kontinentaleuropæisk politik, der altid har været i modstrid med Europas identitet.
Even if, economically, there is no question about the need for this union, above all for facing the United States and Japan, we still have political doubts about the application of a European continental policy which was always the reverse of European identity.
Og dog kan De Tolv ikke nå til enighed om at skabe kimen til et europæisk politi, eller om at fastlægge fællesskabsinstitutionernes hjemsted.
Do not the poorer small states have the capacity to resolve these questions, which may be regarded as a first priority?
De kan heller ikke nå til enighed om at give grønt lys for Miljøagenturet, der ligeledes er gidsel for medlemsstaternes ubeslutsomhed.
Or is this the effect of the Hänsch report, not yet approved, according to which the small countries are denied the same kind of representation?
Medens klassificeringen af landene på grundlag af økonomiske kriterier i forbindelse med ansøgninger om tiltrædelse hidtil har været berettiget, må der nu og i fremtiden i meget højere grad fastlægges et politisk perspektiv og en politisk holdning, når der tages stilling til udvidelsen af Fællesskabet.
Although until now there has been a reason for classifying countries in terms of economic references when it comes to accession, today and in the future much more attention will have to be paid to vision and political status when Community enlargement is being settled.
Man kan ikke fortsat som kriterier for tiltrædelse sammen blande politiske og økonomiske hensyn.
Soon it will not be possible to continue to shuffle applications in terms of a combination of political union and economic aid.
Fru formand, når Schumans og Monnets ideer ikke er synlige i en fælles politik mellem tolv lande, hvad så med vores ja til Maastricht?
Once this question has been raised, it is only in solving it and in taking political parameters as criteria that we shall have to reformulate the question of accession and enlargement of the Community area.
Kun på baggrund af en løsning af dette problem og med politiske parametre som kriterier bør spørgsmå let om tiltrædelse og udvidelse af Fællesskabet for fremtiden stilles — dvs. at sondringen mellem Politisk Union og Økonomisk Union må være helt klar.
That is, the distinction between political union and economic union will have to be made very clear.
Anastassopoulos (PPE). — (GR) Fru formand, det portugisiske formandskab begyndte i en euforisk stemning skabt af Maastricht-Traktaterne og endte i usikkerhed og bekymring på grund af danskernes modvilje mod at ratificere disse aftaler.
In terms of the common external and security policy, we unfortunately find so far exactly the opposite of what the main heralds of political union were proclaiming.
Førstnævnte fortjener ros.
Where is the famous post-Maastricht union going?
På det udenrigs- og sikkerhedspolitiske område har der imidlertid hidtil gjort sig det stik modsatte gældende af, hvad fortalerne for Den Politiske Union siger.
Might we not hope, now that we are over the first years of starting to build the Community, for the return of a common status so as to achieve the former convergence, now sought in cohesion?