natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I 40 år har det sovjetiske overherredømme ladet en trussel hænge over de vesteuropæiske stater, en trussel, som er blevet yderligere forstærket gennem en ophobning af en betragtelig militær kapacitet, der overstiger samtlige landes inden vor Atlantpagten.
For 40 years, Soviet hegemony has held over the States of western Europe a threat which is all the greater for the build-up of a considerable military potential stronger than that of all the countries of the NATO Alliance.
En ændring af de sovjetiske lederes fysiognomi vil helt sikkert ikke ændre regimets natur i dybden. For Europas vedkommende er truslen stadigvæk til stede, Når Europa i 40 år har levet i fred, eller rettere i ikke-krig, kan det i første omgang takke den amerikanske atommagt her for.
Changing faces among the Soviet leadership will certainly not mean any profound change in the nature of the regime.
Og jeg tror, at Europa aldrig kan takke nok for den store tjeneste, som De Forenede Stater, amerika nerne, har gjort Europa for at bevare dets frihed.
And I think Europe can never be grateful enough for the immense help which the USA, the Americans, have given Europe to preserve our freedom.
Talløse tænkere har allerede foreholdt os, at dette i en atomtid ikke længere er noget brugbart grundlag for international politik. Det er heller ikke det grundlag, som befolkninger forlanger.
Countless thinkers have already explained to us that in the nuclear age this is no longer a useful basis for international politics.
De millioner, som i de forløbne år har begivet sig ud på gaderne, og som har demonstreret mod mellemdistanceraketterne, har sandelig ikke gjort det for at få bedre kortdistanceatomvåben eller flere tanks eller nye krydsermissiler til havs eller i luften eller andet møg tilbage.
The millions who have taken to the streets in recent years to demand action against inter mediate-range missiles did not really do this to receive in return better short-range missiles or more tanks or new sea and air cruise missiles or any other weapons.
Men nedrustningen bør ske samtidig, være afbalanceret og kontrolleret og ikke være en afvæbning af europæernes vilje og årvågenhed.
The members of the Alliance are obliged to agree now to what they proposed previously, the second part of the NATO dual resolution.
Artikel 30 i Fællesakten giver i stk. 6 Fællesskabet de politiske og juridiske midler til at fremskynde opbygningen af et forsvarets Europa.
The American umbrella is being closed, a logical sequence of nuclear weapons being defused.
Frankrig og Storbritannien kan takket være deres atomvåben spille en stor rolle i denne opbygning.
The Europeans know the reality of the threat and recognize the need to erect the second mainstay of the defence of the free world, the European one.
Vi er realistiske nok til at indse, at mellemdistanceraketaftalen, hvis den nogensinde bliver underskrevet, ikke er mere end et første lille skridt.
We are realistic enough to realize that the recently signed agreement on intermediate-range missiles is
Van Der Lek skal fremlægge ved denne måneds udgang i Haag, og netop disse organisationer skal ifølge det forelagte forslag til beslutning spille en vigtig rolle ved skabelsen af fred, afspænding og nedrustning.
We saw this at the time of the last NATO meeting, we see this in the plans that the WEU is drawing up and will present at the end of this month in the Hague. Those organizations especially would, as envisaged in this resolution, play an impor­tant role in the achievement of peace, détente and dis­armament.
Ja, i dag her sidst i 1987 er Vesteuropa mere end nogensinde i fare.
Yes, today, at the end of 1987, Western Europe is more than ever at risk.
Fjernelsen af en hel kategori af atomvåven i Europa som følge af de kommende aftaler mellem Reagan og Gorbatjov og den isolationistiske tendens, der for øjeblikket spores i De Forenede Stater, vil bringe Europa helt i Sovjetunionens vold.
The disappearance of a whole class of nuclear weapons as a result of the forthcoming Reagan­Gorbachev agreements, and the isolationist trend currently discernible in the USA will put Europe at the mercy of the Soviet Union.
Men det er ikke for sent at gøre sig denne situation klar og reagere på den.
But there is still time to realize this and react.
For os ansvarlige politikere fra alle lande i det frie Europa er det en æressag og vor fornemste opgave at varsko befolkningerne, at udpege fjenden for dem, at indgyde dem modet til at yde modstand og først og fremmest modet til at gå i gang med dette store værk her ved århundredets afslut ning: et europæisk forsvar.
To us, responsible politicians from all countries of free Europe, falls the honour and pressing duty to warn our peoples, show them who their enemy is, give them the courage to resist and, above all, to tackle the great endeavour of the end of this century, that of European defence.
Vi har en anden opfattelse af europæisk sikkerhed.
Our conception of European security is another one.
Europa-Parlamentet kan kun komme med en moralsk udtalelse om den internationale politik, men en sådan moralsk udtalelse skal også falde.
The European Parliament can only make a moral statement on international politics, but such a moral statement must be made.
En udtalelse, der viser en vej, en vej til nedbrydelse af kolde krigsstrukturer, til fredeligt samarbejde mellem alle europæiske lande, til et forbud mod våbeneksport, hvortil det end måtte være, til en omstilling af krigsproduktion til en produktion for freden, til en politik, der ikke længere er baseret på militærmagt, men på over talelse og overbevisning.
A statement which points the way towards the demolition of cold war structures, towards peaceful cooperation between all the Euro­pean countries, towards a ban on the export of wea­pons to any destination, towards the change from manufacturing for war to manufacturing for peace, towards politics which are no longer based on military power but on persuasion and conviction.
Vi har stillet ændringsforslag for at ændre forslaget til beslutning i denne retning; kun således vil vi kunne støtte forslaget.
We have tabled amendments to bring the resolution into line with this philosophy and we can only support a resolution which takes these amendments into
Le Pen (DR). — (FR) Hr. formand, mine damer og herrer, i Byzans fortsatte de rivaliserende fraktioner på Kirkemødet med at skændes, og intrigerne med at udspille sig omkring Basileios, selv mens de tyrkiske hære flokkedes omkring bymurene, og muhamedanerne skyllede ind over et tusindårigt kejserrige.
LE PEN (DR). — (FR) Mr President, ladies and gen­tlemen, in Byzantium the squabbles among rival fac­tions in the Concilium continued, the intrigues sur­rounding the Emperor continued even as the Turkish armies were massing around the ramparts and Islam was engulfing an empire which had lasted 1 000 years.
Der vil så ikke længe re være nogen fælles skæbne for nationerne i et Europa, som ikke kan andet end gå tilbage.
In the latter case there will no longer be any common destiny for the nations of a Europe which cannot but decline.
Disse forskel lige lande vil i bedste fald ikke længere være andet end et marked for eller leverandører til de to supermagter, og i værste fald ikke andet end deres slaver.
The countries of Europe will at best be no more than a market or suppliers for the two superpowers, or at worst, their slaves.
Der må altså skabes et europæisk forsvar, og for at nå dét er der kun én vej, modets vej.
We must therefore construct a European defence system, and for this there is only one way, that of courage.
Lad os tage os i agt for en enfoldig optismisme som den lille Rødhættes over for ulven.
Let us not emulate Little Red Riding Hood's trusting faith in the wolf.
Lad os ikke forsøge at løse problemet ved at nedsætte udvalg, ved at organisere kollokvier eller medieorienterede møder, eller ved at foreslå pa tentløsninger.
Let us not try to solve the problem by setting up committees, organizing symposia or press conferences or propos­ing clever strategies.
Ingen af de eksisterende rammer er til strækkelige til at tage fat på problemet, så lad os dristigt tænke i nye baner.
None of the current possibilities is adequate to the task, so let us strike out and try something new.
Personlig mener jeg, at de to store kontinentale mili tærmagter, Frankrig og Tyskland, beslutsomt bør gå i gang med at skabe en europæisk forsvarskerne, som de nationer, som måtte ønske det, så vil kunne slutte sig til.
For my part, I think the two major military powers of Europe, France and Germany, must move resolutely towards the creation of a European defence nucleus which can be joined by other nations which might wish to do so.
Europa har brug for et atomforsvar egnet til effektivt at afskrække Sovjetunionen, Europa har brug for en konventional hær af høj standard i stand til at modstå et sovjetisk angreb.
Europe must have a nuclear defence capability which can adequately deter the Soviet Union, it must have a strong conventional army capa­ble of resisting a Soviet attack.
Den fransk-tyske akse udgør de grundlæggende eliementer til dette.
The Franco­German axis provides the basis for this.
Disse to landes politiske og militære myndigheder bør mødes for hurtigt at undersøge mulighederne for at etablere denne akse, og det uden fordomme, men med fantasi og med vilje til at nå et resultat.
The political and mili­tary authorities of these two countries should meet to study quickly the ways in which this basis can be developed, without preconditions and with imagina­tion and purposeful intent.
I dag er Vesteuropa som den kejserlige græske by truet fra to sider: inden for sine egne grænser af ind vandrerstrømmene fra syd, udenfor af historiens mest frygtindgydende hær, Sovjetunionens.
Today Western Europe is, like the Byzantine capital, doubly under siege: inside its frontiers by hordes of migrants from the south, and outside them by the most formidable army in history, that of the Soviet Union.
Og hvad gør så Vesteuropa?
And what is it doing?
Nøjagtigt ligesom Byzans, det for taber sig i diskussioner.
Just like Byzantium it is dither­ing.
Dets nationer kan ikke finde ud af, hvordan de skal stå sammen, og forbliver blinde over for den fare, der truer dem.
Its nations do not know how to unite and are obli­vious to the peril which threatens them.
Hvad der er til bage af de europæiske eliter synes mere interesseret i at tale om det, der skete for mere end 40 år siden, end om fremtiden for vort kontinent.
What remains of the European élite seems more interested in holding forth about the events of over 40 years ago than about the future of our continent.
Men der vil ikke være nogen fremtid for Europa og dets folk, der vil ikke være noget håb for alle disse unge, som lytter til os, og som vil se fremad og ikke tilbage der vil ikke være nogen fremtid for vore kulturer og vor mange tusindårige civilisation, medmindre Europas lande formår at vågne op af deres sløvhed, stå sammen med viljen til at nå et resultat, slutte sig sammen for at forsvare sig.
But there will only be a future for Europe and its peoples, there will only be hope for all the young people who listen to us and want to look forward and not back, there will only be a future for our cultures and our civilization which go back for thousands of years if Europe rouses itself from its lethargy and unites in the desire to act together for its own defence.
Blandt de emner, der bør undersøges, vil jeg nævne dannelse af en stor konventionel fransk-tysk hær, tak tiske atomvåben og deres placering, fremstilling og anvendelse af neutronbomben, og endelig forsvaret ved Elben såvel som udbredelse til hele Europa af det civilforsvarssystem, der findes i Schweiz.
Europe will not be built by painful common savings and by social systems weakened and eroded by the cancer of socialism, Europe will be built by naming its enemy and uniting against it.
Når denne første etape er overstået, bør det undersøges, hvordan Det Forenede Kongerige, Italien og Spanien, og der efter andre europæiske lande, kan integreres i dette nye forsvarssystem.
The security of the peo­ples of Europe lies in refusing to amalgamate with all the other peoples of the planet, and there will be no
Det fælles Europa skabes ikke gennem en møjsommelig tilnærmelse af økonomier og sociale systemer, som er afsvækkede og tærede af socialismens kræft svulst ; det fælles Europa skabes ved, at Europa udpeger sin fjende og står sammen mod denne.
Of all the subjects to be discussed let me mention the creation of a large conventional Franco­German army, the question of nuclear weapons and their location, the manufacture and use of neutron weapons and the question of the defence of the Elbe and of extending to Europe as a whole the system of civil defence employed in Switzerland.
De europæiske folks sikkerhed går via en afvisning af at blande sig med alle planetens andre folkeslag, og der vil ikke være noget Europa uden en ydre grænse og en følelse af fælles identitet.
Once this first step was completed, we should have to examine what part the United Kingdom, Italy and Spain and then other European countries might have in this new system of
Newens (S). — (EN) Hr. formand, hr. Le Pen talte om truslen udefra og sagde, at Europa må forsvare sig og stå sammen mod dets udpegede fjende.
NEWENS (S). — Mr President, Mr Le Pen spoke of the threat from outside and said that Europe must defend itself and unite against its designated enemy.
Lad mig sige, at den trussel, som han selv repræsenterer inde fra, er lige så stor som enhver anden tænkelig trussel fra en hvilken som helst anden side, od de værdier, som mange af os står for.
Let me say that the threat he represents from within is as great as any conceivable threat from any other quarter to the values for which many of us stand.
En krig blev udkæmpet, og millioner døde for at overvinde fascismen.
A war was fought and millions died to defeat fascism.
Og dog affærdigede hr. Le Pen for nylig millioner af jøders død i gaskamrene som en detalje i Anden Verdens krig.
And yet Mr Le Pen recently dismissed the deaths of millions of Jews in gas chambers as a detail of the Second World War.
Mange af os ser det som vor vigtigste opgave, både her og inden for politik generelt, at forsvare Europa mod det barbari, som hr. Le Pen og de, der støtter ham, står for.
Many of us regard it as our most important task both here and in politics in general, to defend Europe from the barbarism which Mr Le Pen and those who support him represent.
Jeg kan afgjort ikke være enig i nogen som helst snak om fælles forsvar med folk af den specielle farve.
I certainly can not go along with any talk of a common defence along with people of that particular colour.
Jeg forbliver overbevist om, at hvis Europa har mod til selv at påtage sig sit forsvar inden for rammerne af sine alliancer, gennem en passende budgetmæssig indsats, vil det blive en af det 21. århundredes tre stormagter, og det vil kunne virkeliggøre sine enhedsbestræbelser.
I remain convinced that if Europe has the courage to shoulder responsibility for its own defence under its alliances by means of suitable budget planning it will be one of the great powers of the 21st century and will achieve the unity it seeks.
Men for at det kan opnås, må hvert enkelt land i Europa gennemgå en renæssance, gøre sig fri af sine socialistisk-orienterede strukturer og ideologier og betro fremtiden til mennesker, som sæt ter deres nations interesse og Europas interesse højest.
To achieve this each of the countries of Europe must be reborn, shake off its insidious socialist structures and ideologies and entrust the future to men for whom the interest of their nation and of Europe comes first.
(Bifald fra De Europæiske Højrepartiers Gruppe)
(Applause from the Group of the European Right)
Denne betænkning bør roses, fordi den erkender, at sikkerhed ikke kan opnås udelukkende på basis af militær styrke, og at afspænding, nedrustning og på længere sigt en ophævelse af de to rivaliserende mili tærblokke, som Europa er blevet delt op i, må være at finde blandt målsætningerne hos dem,der søger at bevare freden og sikkerheden på dette kontinent. Imidlertid er det uheldigt, at dokumentet indeholder en række udtalelser, som ikke er i overensstemmelse med dets generelle tone, og som fuldstændigt ødelægger det.
In so far as this report recognizes that security cannot be achieved on the basis of military strength alone and that détente, disarmament and, in the long run, the winding up of the rival military blocs into which Europe has been divided must be among the aims of those who seek to maintain peace and security on this continent, it must be commended.
Cicciomessere (CTDI). — (IT) Hr. formand, hr. Gal luzzi, det er slet ikke hensigten med vore ændrings forslag at boykotte ordførerens forsøg på at angive de grundlæggende retningslinjer for en europæisk sikker hedspolitik.
CICCIOMESSERE (CTDI). — (IT) Mr President, Mr Galluzzi, our amendments are not intended in any way to boycott the rapporteur's attempt to indicate the basic guidelines for a European security policy.
Problemet er et andet, nemlig at nå frem til enighed på det laveste niveau eller på grundlag af det modenhedsniveau, som vor forsamling har nået.
The problem is a different one: it is the question of how to reach unity of agreement at the lowest level, or at the level of maturity that our Assembly has attained.
I hr. Galluzzis indlæg er der en række udtryk såsom »Europas politiske sikkerhedsautonomi, afspænding, nedrustning, kræfternes ligevægt «, som han har angivet som den centrale aksel i sit forslag, og som han derfor ønsker vil blive enstemmigt vedtaget her i Par lamentet, men som desværre ikke betyder noget som helst helst, eller rettere betyder noget forskelligt for enhver af os.
It appears to suggest that the European Community should become more directly involved in military defence questions, including such issues as weapons procurement and arms standardization policies, which could lead in the direction of a European superpower status in the long run and con tribute not to greater security but greater instability in world affairs.
Det drejer sig om at afgøre, om vi ønsker en overenskomst, som hviler på væsentlige elementer, eller på løse påstande og ord, eller på begreber, der betyder noget præcist for os alle.
It raises the question of the role and responsiblities of the WEU in terms which cause concern to a number of us.
Det foreslås tilsyneladende i dokumentet, at EF skal engagere sig mere direkte i militære forsvarsspørgsmål, herunder sådanne emner som våbenanskaffelsespolitik og våbenstandardiseringspolitik, hvilket i det lange løb kunne føre i retning af en europæisk supermagtsstatus og ikke bidrage til større sikkerhed,men til større ustabilitet i verdensanliggender.
There are a number of statements in Mr Galluzzi's speech — such as 'autonomous European security policy, détente, disarmament, balance of power' — that he has indicated as being the pivot on which his proposal centres — with a call, therefore, for a unani mous vote by this Assembly — and that unfortunately represent nothing. They mean nothing — that is to say, for every one of us they mean something differ ent.
Det rejser spørgsmålet om WEU's rolle og ansvar som omtales på en måde, som vækker bekymring hos en del af os. I punkt H postulerer betænkningen, at Vesteuropa står over for en trussel, som den ikke har gjort sig klart.
We have to establish whether we want agreement on things of substance or on affirmations; on words, or, instead, on concepts that have a precise meaning for all of us.
Jeg tror på forsvar, og jeg er ikke pacifist.
I believe in defence and I am not a pacifist.
Men jeg er meget foruroliget over den måde, hvorpå visse elementer konstant har talt om ikke nærmere angivne trusler for at retfærdiggøre oprustning.
But I am very dis turbed at the manner in which some elements have continually spoken of unspecified threats in the past in order to justify rearmament.
Jeg skal være den sidste til at frikende Sovjet unionen for dets ansvar for den Kolde Krig, men jeg tror ikke, vi udtrykker os i overensstemmelse med virkeligheden, når vi antyder, at skylden udelukkende ligger derovre.
I should be the last per son to absolve the Soviet Union for its responsibility for the cold war, but I do not think we are being real istic in suggesting that the blame rests only in that quarter.
Politisk sikkerhedsautonomi for Europa, men i hvilken institutionel ramme?
An autonomous European security policy: in what institutional framework?
Det er ikke en detalje, det er et fundamentalt spørgsmål.
That is not a detail, it is a fundamental piece of information.
Vi vil sige: inden for Unionstraktatens institutionelle ramme.
We say that it should be within the institutional framework of the WEU Treaty of Union.
Problemet om afspænding: vi er alle tilhængere af afspænding, men hvad vil det sige? Jeg tror, at afspænding kun er mulig, hvis den hviler på gensidig tillid, altså på eksistensen af demokratiske beslutningsmekenismer, som alene kan udgøre et system af acceptable garantier. Nedrustning: hvilken nedrustning? Kun vedrørende atomvåben eller også konventionelle våben?
Then there is the problem of détente: we are all in favour of détente, but what does it mean?
Kræfter nes ligevægt: hvad vil kræfternes ligevægt sige? To mod én, tre mod én?
The balance of power: what does the balance of power mean?
Vi ved udmærket godt at det er et meget vagt og omfattende begreb.
We know very well that this is a very vague, vast concept.
Mange ændringsforslag, som den Socialistiske Gruppe fremsatte under udvalgsbehandlingen, blev ikke godkendt.
Many amendments put forward by the Socialist Group in committee were not accepted.
I betænkningens nuværende form kan nogle af os derfor umuligt støtte den.
In its present form therefore some of us could not possibly support the report.
Vi har følgelig stillet en række ændringsforslag med det formål at fjerne nogle afsnit af betænkningen, som vi finder uacceptable.
We have, accordingly, tabled a number of amendments seeking to delete sections of the report which we find unacceptable.
Newens blevet stillet en række ændringsforslag fra andre sider, som ville gøre betænkningen endnu værre.
However, a number of amendments have been tabled in other quarters which would make the report even worse.
Indtil der er blevet stemt om disse ændringsforslag, vil det være umuligt at vurdere betænkningens endelige karakter.
Until the vote has actually been taken on these amend ments, it will be impossible to assess its final character.
helt vågnet på trods af de anstrengelser, som hr. Jean-Marie Caro, endnu i går formand for Unionens Par lamentariske Forsamling, har udfoldet.
efforts of the man who was until very recently the president of its Assembly, Jean-Marie Caro.
Den tog ikke det forslag op, som den franske premierminister hr. Jacques Chirac fremlagde, om at skabe en europæisk sikkerhedstraktat.
It has not reacted to the proposal by French Prime Minister Jacques Chirac for the construction of a European security charter.
Vi er mange, der fuldstændigt afviser den opfattelse, at atomafskrækkelse kan være et middel til at forsvare sig, men vi ønsker at komme videre.
Many people, of whom I am one, completely reject the concept of the nuclear deterrent as a means of defence, but we wish to move forward.
Jeg håber, at man, når man ændrer denne betænkning, vil anerkende, at den holdning, som mange af os har, omhyggeligt må tages med i overvejelserne, hvis der skal kun ne opnås nogen som helst form for enighed tværs hen over hele dette Parlaments politiske spektrum.
I hope that, in amending this report, it will be recognized that the position taken by many of us here ought to be given very careful consideration if any sort of agreement across the whole spectrum of this Chamber is to be achieved.
Men det er bydende nødvendigt og påkrævet, og jeg har en følelse af, at mange medlemmer af denne for samling deler denne opfattelse, at udarbejde en for svarpolitik.
And yet it is a vital and urgent matter, and I have the feeling that many members of this House agree, that we should devise a defence policy.
Denne politik bør naturligvis holde sig inden for Atlantpagtens rammer.
This policy should of course exist whithin the framework of the Western Alliance.