natgillin/translations-raw huggingface dataset:
På grundlag af en direkte anmodning fra Parlamentet forelagde Kommissionens formand Jacques Delors, den 4. januar 1985 de vigtigste retningslinjer for Kommissionens virksomhed og understregede dens politiske ansvar over for Parlamentet, som efter en drøftelse udtrykte sin tillid.
On 4 January 1985, in response to the wish expressed by Parliament, Jacques Delors, President of the Commission, presented the main guidelines for the Commission's activities and affirmed its political responsibility to Parliament. Following a debate, Parliament expressed its confidence in the Commission.
Under indsættelsesdrøftelsen erklærede Delors ligeledes, at Kommissionen ville inddrage Parlamentet i forslagene til lovgivningsmæssige initiativer.
In the course of the investiture debate, President Delors also stated that the Commission would involve Parliament in the process of preparing legislative proposals.
Ikrafttrædelsen af Den Europæiske Fælles Akt understregede forbindelsen mellem Kommissionen og Parlamentet med hensyn til ansøgninger om medlemskab og associering af nye stater til Fællesskabet, det politiske samarbejde og samarbejdsproceduren vedrørende lovgivningsvirksomhed.
The entry into force of the Single European Act (SEA) has led to greater contact between the Commission and Parliament in relation to new applications for Community membership or association, political cooperation and the cooperation procedure within the legislative procedure.
I denne forbindelse hedder det i artikel 149 i EØF-Traktaten som ændret af Fællesakten, at Rådet og Kommissionen giver Europa-Parlamentet en udførlig redegørelse for grundene til Rådets fælles holdning samt for Kommissionens holdning (jf. artikel 45 i Parlamentets Forretningsorden).
In this connection, Article 149 of the EEC Treaty as amended by the SEA stipulates that the Council and the Commission must inform Parliament fully of their positions and of the reasons which led the Council to adopt its common position (see Rule 45 of Parliament's Rules of Procedure).
Kommissionen fremsender tillige til Rådet sit genbehandlede forslag og de ændringsforslag fra Parlamentet, som den ikke har accepteret, ¡det den afgiver udtalelse om disse (jf. artikel 52 i Parlamentets Forretningsorden).
The Commission must also forward to the Council its re-examined proposal and the amendments of Parliament which it has not accepted, expressing its opinion on them (see Rule 52 of Parliament's Rules of Procedure).
FORBINDELSERNE MELLEM KOMMISSIONEN OG PARLAMENTET
RELATIONS BETWEEN THE COMMISSION AND PARLIAMENT
I EØF-Traktatens artikel 139 hedder det, at »Europa-Parlamentet kan træde sammen til ekstraordinær session efter anmodning af ... Kommissionen« (jf. Forretningsordenens artikel 9, stk. 5).
Article 139 of the EEC Treaty provides that 'the European Parliament may meet in extraordinary session at the request ... of the Commission' (see Rule 9(5) of Parliament's Rules of Procedure).
Hidtil har denne mulighed ikke været anvendt i praksis.
So far, this provision has never had to be applied.
I EØF-Traktatens artikel 140 hedder det, at »Kommissionens medlemmer har adgang til alle møder og til på begæring at tage ordet på Kommissionens vegne«.
Article 140 of the EEC Treaty states that 'Members of the Commission may attend all meetings and shall, at their request, be heard on behalf of the Commission'.
Svar på forespørgsler ')
Participation of Members of the Commission in parliamentary debates in 1987
Antal væsentlige indlæg
Number of statements Answers to questions1
1) Kilder: EFT forhandlinger, bilag 1987.
Source: Official Journal, Annex, Debates, 1987.
I EØF-Traktatens artikel 143 hedder det, at Parlamentet »drøfter i et offentligt møde Den Almindelige Beretning, som Kommissionen forelægger det« (jf. Forretningsordenens artikel 29).
Article 143 of the EEC Treaty stipulates that 'Parliament shall discuss in open session the annual general report submitted to it by the Commission' (see Rule 29 of Parliament's Rules of Procedure).
Engang udgjorde Den Almindelige Beretning det centrale punkt for Parlamentets virksomhed.
At one time the general report was the focal point of parliamentary activity.
Gradvis blev det vigtigere at koncentrere sig om fremtiden, årsprogrammet, i stedet for drøftelsen af det foregående år.
Gradually, more importance was attached to the future, i.e. the annual programme, than to consideration of the previous year.
Fra 1986 blev Parlamentet af Kommissionen inddraget i udarbejdelsen af prioriteringerne, således at det kunne tilrettelægge arbejdet i Parlamentets udvalg og Plenarforsamlingen.
Since 1986, Parliament has been allowed by the Commission to play a part in defining priorities so that it can plan the work of its committees and of plenary sittings accordingly.
Den efterfølgende kontrolfunktion over for Kommissionen gennemføres nu i form af drøftelsen om decharge for budgettet, som har antaget en voksende betydning (jf. kapitel IV.3.5.).
The retrospective supervisory powers over the Commission are now exercised through the debate on the budget discharge which has become increasingly important (see Chapter IV.3.5.).
I EØF-Traktatens artikel 205a hedder det, at Kommissionen hvert år forelægger Parlamentet »regnskabet vedrørende anvendelsen af budgettets poster i det forløbne regnskabsår.
Article 205a of the EEC Treaty stipulates that the Commission shall submit annually to Parliament 'the accounts of the preceding financial year relating to the implementation of the budget.
Den forelægger endvidere en oversigt over Fællesskabets aktiver og passiver«.
The Commission shall also forward ... a financial statement of the assets and liabilities of the Community'.
I EØF-Traktatens artikel 206b hedder det, at Parlamentet »godkender efter henstilling fra Rådets ... Kommissionens forvaltning af budgettet«.
Article 206b of the EEC Treaty stipulates that Parliament, 'acting on a recommendation from the Council ... shall give a discharge to the Commission in respect of the implementation of the budget'.
Selv om muligheden af, at Parlamentet nægter at give decharge, ikke udtrykkelig er behandlet i Traktaten, er den omtalt i Forretningsordenens artikel 68, ifølge hvilken den dog er betinget af godkendelse fra et flertal af
Though not specifically provided for in the Treaty, the possibility of refusing to grant a discharge is envisaged in Rule 68 of the Rules of Procedure, with the proviso that the
EUROPA-PARLAMENTETS FORBINDELSER UDADTIL
EXTERNAL RELATIONS
Parlamentets medlemmer. Parlamentet nægtede at give decharge for regnskabsåret 1982 (jf. kapitel IV.3.5.).
Parliament refused to grant a discharge for the 1982 financial year (see Chapter IV.3.5.).
I Forretningsordenens artikel 129, stk. 3, vedrørende behandling af andragender, hedder det, at det kompetente parlamentsudvalg til forberedelse af sin udtalelse kan »anmode Kommissionen om at forelægge dokumenter, meddele oplysninger og give adgang til sine tjenester«.
Rule 129(3) of Parliament's Rules of Procedure, concerning the examination of petitions, provides that, with a view to preparing its opinions, the committee responsible 'may request the Commission to submit documents, to supply information and to grant it access to its facilities'.
I Forretningsordenen gives der ikke direkte tilladelse til andre udvalg til at udøve tilsvarende rettigheder.
The Rules of Procedure do not specifically confer similar powers on other parliamentary committees.
Parlamentet har andre rettigheder over for Kommissionen: mundtlige og skriftlige forespørgsler, forslag om mistillidsvotum, mulighed for at henvende sig til De Europæiske Fællesskabers Domstol (jf- kapitel IV.3.)
Parliament may also exercise other powers in its relations with the Commission: the tabling of written and oral questions, the adoption of a motion of censure and the possibility of appealing to the Court of Justice of the European Communities (see Chapter IV.3.).
Forbindelserne mellem Parlamentet og Rådet har udviklet sig betydeligt som følge af Fællesaktens ikrafttrædelse.
Relations between Parliament and the Council have developed considerably following the entry into force of the Single European Act.
En positiv udtalelse fra Parlamentet er obligatorisk med hensyn til ansøgninger om medlem skab eller associering.
Parliament's assent is required for applications for membership or association.
I EØF-Traktatens artikel 149, stk. 2, hedder det, at Rådet inden for rammerne af samarbejdsproceduren giver Parlamentet en udførlig redegørelse for grundene til Rådets fælles holdning.
Article 149 (2) of the EEC Treaty, as amended by the Single European Act, stipulates that, within the cooperation procedure, the Council must inform Parliament fully of the reasons which have led it to adopt its common position.
Parlamentet kan med absolut flertal fremsætte ændringsforslag eller forkaste den fælles holdning.
Parliament may, by an absolute majority of its component members, propose amendments to the common position or reject it.
I så tilfælde kan Rådet ved andenbehandlingen kun træffe afgørelse med enstemmighed.
In the latter case, the Council must act unanimously on a second reading.
Rådet kan ligeledes med enstemmighed vedtage de ændringsforslag fra Parlamentet, som Kommissionen ikke har accepteret.
The Council may also, acting unanimously, adopt the amendments of Parliament which the Commission has not accepted.
FORBINDELSERNE MELLEM RÅDET OG PARLAMENTET
RELATIONS BETWEEN THE COUNCIL AND PARLIAMENT
I EØF-Traktatens artikel 139 hedder det, at »Europa-Parlamentet kan træde sammen til ekstraordinær session efter anmodning af ... Rådet« (jf. tillige Forretningsordenens artikel 9, stk. 5).
Article 139 of the EEC Treaty provides that 'the European Parliament may meet in extraordinary session at the request of ... the Council' (see also Rule 9(5) of Parliament's Rules of Procedure).
Hidtil er dette ikke sket i praksis, men muligheden herfor er nævnt i sag nr. 138/79 og nr. 139/79 »isoglucose« ved De Europæiske Fællesskabers Domstol.
Although this provision has never been applied, reference was made to the possibility of making such a request in cases (Nos 138/79 and 139/79 — 'isoglucose') brought before the Court of Justice of the European Communities.
Ved denne lejlighed havde Parlamentet, hørt af Rådet, besluttet ikke at afholde en yderligere mødeperiode (i maj/juni 1979) umiddelbart før de første direkte valg og havde opfordret Kommissionen og Rådet til formelt at anvende artikel 139, hvis de anså det for nødvendigt.
On that occasion, Parliament, having been consulted by the Council, had decided not to hold a further partsession (May—June 1979) immediately before the first direct elections, and had called on the Commission and Council to make a formal request for the application of Article 139 if they deemed it necessary.
At Rådet ikke gjorde dette synes at have påvirket Domstolens afgørelse, ifølge hvilken Parlamentets rettigheder ikke var blevet respekteret. teret.
The Council's failure to invoke this article seems to have influenced the Court's decision, according to which Parliament's rights had not been respected.
Selv om det i EØF-Traktatens artikel 140 hedder, at »Rådet udtaler sig for Europa-Parlamentet på de betingelser, som det fastsætter i sin forretningsorden«, repræsenteres Rådet normalt af den fungerende formand i det mindste én dag inden for hver mødeperiode.
Although Article 140 of the EEC Treaty stipulates that 'the Council shall be heard by the European Parliament in accordance with the conditions laid down by the Council in its rules of procedure', the Council is in fact generally represented by the President-in-Office for at least one day during each part-session.
I 1987 deltog premierminister Martins og statsminister Schlüter i et parlamentsmøde som afslutning på Belgiens og Danmarks formandskab.
In 1987 Prime Ministers Martens and Schlüter each attended a sitting of Parliament at the end of the Belgian and Danish six-month Presidencies respectively.
I indeværende år har ministrene deltaget i 41 udvalgs møder.
In that same year, the ministers attended 41 committee meetings.
11. juni 1986: Højtidelig undertegnelse af fælles erklæringen fra Europa-Parlamentet, Rådet, re præsentanterne for med lemsstaterne, forsamlet i Rådet og Kommissionen om bekæmpelse af racisme og fremmedhad (fra venstre mod højre: Rådets formand, Europa-Parlamentets generalsekretær, Europa-Parlamentets for mand og Kommissionens formand).
11 June 1986: formal signing of the Joint Declaration by the European Par liament, the Council, the representatives of the Member States meeting with the Council and the Commission against racism and xenophobia (from left to right: the President-in-Office of the Council, the Secretary General of the European Parliament, the President of the European Parliament and the President of the Commission).
Indlæg i Plenarforsamlingen fra ministrene på Rådets vegne (1987, Belgiens og Danmarks formandskab)
Statements made by Ministers, on behalf of the Council, to plenary sittings of Parliament (1987 — Belgian and Danish Presidencies)
Antal væsentlige indlæg
Number of statements
Svar på forespørgsler
Replies to questions
Imidlertid forelægger den fungerende rådsformand formandskabets aktionsprogram for halv året for Parlamentet og fremsætter et indlæg ved mandatets afslutning.
However, the President-in-Office of the Council submits to Parliament the work programme for the six months of his Presidency and makes a statement at the end of his term.
Ifølge EØF-Traktatens artikel 206 b er Parlamentets decharge til Kommissionen for forvaltningen af budgettet betinget af en »henstilling fra Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal«.
Article 206b of the EEC Treaty states that the granting of a discharge by Parliament to the Commission in respect of the implementation of the budget is subject to 'a recommendation from the Council which shall act by a qualified majority'.
Siden regnskabsåret 1978 har Rådets formand personligt forelagt Rådets henstilling for Budgetkontroludvalget.
Since the 1978 financial year, the President-in-Office has submitted the Council's recommendation in person to the Committee on Budgetary Control.
I henhold til EØF-Traktatens artikel 175 kan Parlamentet i sin egenskab af fællesskabsinstitution rette henvendelse til De Europæiske Fællesskabers Domstol, dersom Rådet i strid med Traktaten undlader at træffe afgørelse.
Article 175 of the EEC Treaty authorizes Parliament, as a Community institution, to bring an action before the Court of Justice of the European Communities, should the Council, in infringement of the Treaty, fail to act.
Parlamentet har udøvet denne ret i forbindelse med en undladelse fra Rådet vedrørende foranstaltninger inden for den fælles transportpolitik (sag nr. 13/83, Domstolens dom af 22. maj 1985) (jf. kapitel IV.3.4.).
Parliament exercised this right in connection with the Council's failure to take measures relating to the common transport policy (Case No 13/83, Court judgment of 22 May 1985) (see Chapter IV.3.4.).
I slutningen af 1974 blev møderne mellem stats- og regeringscheferne i De Europæiske Fællesskabers medlemsstater institutionaliseret under betegnelsen »Det Europæiske Råd«.
At the end of 1974, the meetings of Heads of State or Government of the Member States of the Community were institutionalized under the name 'European Council'.
Det Europæiske Råd fik tillagt besluttende myndighed og initiativbeføjelser i fællesskabsanliggender, medens det, for så vidt angik dets arbejdsmetoder, forblev et mellemstatsligt organ, der fuldstændigt unddrog sig både Europa-Parlamentets kontrol og den i Traktaterne forankrede ordning med parlamentarisk kontrol og institutionel ligevægt, der skal opretholde den vanskelige balance mellem institutionerne.
The European Council was given decision-making powers and a power of initiative in Community matters while remaining an intergovernmental body in its working methods, totally outside the control of the European Parliament and of the system of checks and balances established by the Treaties in order to maintain the delicate equilibrium between the institutions.
I forbindelse med stats- og regeringschefernes undertegnelse i juni 1983 i Stuttgart af den »højtidelige erklæring om Den Europæiske Union« defineredes Det Europæiske Råd og dets forbindelser til fællesskabsinstitutionerne nærmere.
The 'Solemn Declaration on European Union', which was adopted by the Heads of State or Government in Stuttgart in June 1983, provided a clearer definition of the European Council's role and its relations with the Community institutions.
Det hedder således i denne erklæring, at i Det Europæiske Råd mødes stats- og regeringscheferne og formanden for Kommissionen, bistået af medlemsstaternes udenrigsministre samt et medlem af Kommissionen.
It states that the European Council brings together the Heads of State or Government and the President of the Commission assisted by the Foreign Ministers of the Member States and a member of the Commission.
Stuttgart-erklæringen fastsætter, at Det Europæiske Råds opgave bl.a. er at fastlægge retningslinjer for fremme af Europas opbygning, at give generelle politiske retningslinjer for de Europæiske Fællesskaber og Det Europæiske Politiske Samarbejde, at iværksætte samarbejde inden for nye aktivitetsområder og at give udtryk for den fælles holdning i spørgsmål vedrørende forbindelserne med omverdenen.
The European Council's tasks, as laid down by the Stuttgart Declaration, include defining approaches to further the construction of Europe, issuing general political guidelines for the European Communities and European Political Cooperation, initiating cooperation in new areas of activity and expressing the common position in questions of external relations.
I overensstemmelse med krav fremsat af Europa-Parlamentet i december 1981 i dets beslut ning om »Europa-Parlamentets rolle i dets forbindelser med Det Europæiske Råd« fastslås det i Stuttgart-erklæringen, at forbindelserne mellem Det Europæiske Råd og Europa-Parlamentet skal udbygges.
Following the recommendations contained in a resolution adopted by the European Parliament in December 1981 on the role of the European Parliament in its relations with the European Council, the Stuttgart Declaration provided for closer relations between the European Council and the European Parliament.
Det Europæiske Råd skal således gennem sin formand aflægge rapport til Europa-Parlamentet efter hvert møde og mindst én gang under hvert formandskab.
Accordingly, the European Council must address a report to Parliament, through its President, after each of its meetings and at least once during each Presidency.
Formand skabet er endvidere forpligtet til at forelægge Europa-Parlamentet en skriftlig årsrapport om fremskridt hen mod Den Europæiske Union og til at deltage i Parlamentets drøftelser om disse rapporter; under disse drøftelser er Det Europæiske Råd repræsenteret af formanden eller et af sine medlemmer.
It is also obliged to submit a written annual report on progress towards European Union and to be represented during Parliament's debates on these reports by its President or one of its members.
Den Europæiske Fælles Akt bekræfter (afsnit I, artikel 2) den i Stuttgart-erklæringen nedfældede sammensætning af Det Europæiske Råd uden dog at komme ind på Det Europæiske Råds rolle, beføjelser eller samvirke med fællesskabsinstitutionerne.
The Single European Act (Title I, Article 2) confirms the composition of the European Council as set out in the Stuttgart Declaration without specifying its role, responsibilities or relations with the Community institutions.
Heraf kan udledes, at den praksis, som Stuttgart-erklæringen fastlægger for Det Europæiske Råds virksomhed, skal være gældende indtil videre.
This suggests that the current practice based on the Stuttgart Declaration will continue for the time being.
De første skridt til en betydelig udvidelse af forbindelserne mellem Det Europæiske Råd og Europa-Parlamentet blev taget på Det Europæiske Råds møde i København i december 1987; her fik Parlamentets formand — efter opfordring fra Parlamentet — lejlighed til umiddelbart inden topmødets start at meddele stats- og regeringscheferne Parlamentets holdning til de spørgsmål, der stod på topmødets dagsorden, og til at være til stede under drøftelserne i Det Europæiske Råd.
A significant extension of relations between the European Council and the European Parliament was introduced for the first time at the European Council meeting in Copenhagen in December 1987 when, at Parliament's request, the President of Parliament was given an opportunity immediately before the opening of the summit to state Parliament's position on topics on the agenda to the Heads of State or Government and to be present during the European Council's subsequent discussions.
Til trods for, at kommunikationen og informationsudvekslingerne mellem Det Europæiske Råd og Europa-Parlamentet helt klart er blevet bedre siden »den højtidelige erklæring om Den Europæiske Union«, indtager Parlamentet stadig en skeptisk holdning til Det Europæiske Råd og til den rolle, som tilkommer det inden for rammerne af de bestående fællesskabsinstitutioner.
Despite the obvious improvement in communication between the European Council and the European Parliament since the 'Solemn Declaration on European Union', Parliament retains a cautious attitude towards the European Council and the role it has acquired within the Community's institutional framework.
Dette kan i første række skyldes, at Det Europæiske Råds rolle konstitutionelt og specielt integrationspolitisk stadig er tvivlsom, fordi det på én gang er et overnationalt besluttende organ og samtidig et organ, der er sammensat af medlemsstaternes regeringer, og som unddrager sig enhver direkte parlamentarisk kontrol.
The chief reason for this may be the dubious nature, from the constitutional and, above all, the integration policy viewpoint, of the European Council as a supranational and intergovernmental decision-making body which escapes all direct parliamentary scrutiny.
Det Europæiske Politiske Samarbejde (EPS)
European Political Cooperation (EPC)
DET EUROPÆISKE POLITISKE SAMARBEJDES UDVIKLING
DEVELOPMENT OF EPC
Siden 1970 har udenrigsministrene og udenrigsministerierne i Det Europæiske Fællesskabs medlemsstater samarbejdet inden for rammerne af Det Europæiske Politiske Samarbejde (EPS).
The Foreign Ministers and foreign services of the Member States of the European Community have been working together in European Political Cooperation (EPC) since 1970.
Hensigten med dette samarbejde er også på det udenrigspolitiske område at gøre Europa så handledygtigt, at det står mål med den vægt og betydning, Fællesskabet har på den internationale scene.
The basic purpose of this cooperation is to afford Europe a degree of foreign policy competence to match the Community's weight and importance in the international power constellation.
Først i begyndelsen af 1987 blev der — efter at der i flere af Europa-Parlamentets beslutninger var stillet krav herom — nedsat et fast EPS-sekretariat i Bruxelles.
It was only in early 1987, in response to the suggestions put forward by the European Parliament in various resolutions, that a permanent EPC Secretariat was set up in Brussels.
Imidlertid består dette sekretariat — med undtagelse af dets leder — ikke som foreslået af faste medarbejdere, men af embedsmænd, der rekrutteres fra Udenrigsministeriet i det land, der til enhver tid har formandskabet, samt de to lande, der netop har haft henholdsvis næste gang skal have formandskabet.
Contrary to the original proposals, however, this Secretariat has no permanent staff, other than its Head, but is instead staffed by officials recruited in rotation from the Foreign Ministries of the country currently holding the Presidency and its predecessor and successor in office.
Den centrale del af arbejdet i EPS udgøres af møder mellem de 12 udenrigsministre og mellem de politiske direktører samt i særlige arbejdsgrupper sammensat af europæiske korrespondenter.
At the heart of EPC activities are meetings of the 12 Foreign Ministers, the Political Directors, and the special working parties formed by the heads of the European and specialist desks.