natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Til at bevare eller at skabe arbejdspladser? Nej, slet ikke.
Mr Cousté, rapporteur. — (FR) Mr President, I should like to raise a point of order in relation to this debate.
Man opdager, at de fleste penge er gået til undersøgelsesarbejde og til driften, og at kun et par ting eller tre virkelig har haft noget med industrien at gøre.
I did not hear from Commissioner Tugendhat any response to the really very important points I raised con cerning the Commission's borrowing and lending policy.
Tugendhat, næstformand i Kommissionen. — (EN) Jeg kan forsikre det ærede medlem om, at hr. Ortoli har til hensigt at tage ordet under forhandlingen.
I imagine that he will not now be giving me a reply, but I should like to have an assurance that Mr Ortoli will do so.
Det var et konkret eksempel, og jeg tror, at det udover den uklarhed, der knytter sig til det retlige grundlag er det, vi skal måle: nemlig slagkraften og resultaterne af denne politik.
I now turn to the next two reports on the agenda, those concerning the Centres in Dublin and Berlin.
Såby. — (FR) Hr. formand, kære kolleger, dersom man skulle sammenfatte det væsentligste i Fællesskabets forbehold, kunne man gøre gældende, at vi har to instrumenter: det første, der retfærdiggør målene, er det foreløbige budget, og det andet, der bedømmer resultaterne, er godkendelsesproceduren.
The Commission welcomes the two reports, and I would like to thank Mr Kellett-Bowman for the care and attention he has given to the examination of the activities of these two centres.
I denne forbindelse vil jeg gerne uden at misbruge forsamlingens tid have lov til at komme ind på nogle andre aspekter af hr. Keys betænkning: lånoptagelsespolitikken og de andre former for politik.
Mr Tugendhat, Vice-President of the Commission. — I can give the honourable Member the assurance he requests.
Jeg beklager meget, at han ikke kan være til stede, for jeg er overbevist om, kommissær Tugendhat, at han ligeledes havde haft et svar rede på det svar, De lige har givet. Jeg vender tilbage til det.
In the case of the Centre at Berlin, I would like to emphasize that following the reorganization of its services the Commission has taken steps to streamline its working relations with the Community.
Således er det Kommissionen og Parlamentet, der fastsætter målene; så stiler man mod disse og prøver på at opfylde dem, hvorefter det er dechargepolitikken, der gør det muligt at måle resultaterne, at finde ud af, om man har ramt rigtigt eller ved siden af og med hvilken kraft, man har ramt målet.
The Commis sion will thus be in a position "to exploit more systematically the results of the Centre's work where these have relevance for its own policymaking.
Jeg vil tro, at også den politiske dimension skulle være sikret, da Parlamentet og Fællesskaberne har taget hensyn til de efterfølgende års tillægsbudgetter, idet det er gennem mådehold og nøje kendskab til den tilstræbte politiks slagkraft, at man kan bibringe
So far as the Foundation in Dublin is concerned, the Commission is very pleased with the terms of the draft
Det gode samarbejde mellem budgetkontroludvalget — og dermed med Parlamentet — og Revisionsretten er blevet overordentlig virkningsfuldt.
Mr Saby. — (FR) Mr President, if one wanted to put into a nutshell the essence of the Community's 'no, but' system, one would say that we have two instru-
Schön meningsløst at tale om udvidelse af Parlamentets beføjelser, så længe vi ikke fuldt ud udnytter vores bestående rettigheder.
Saby precisely the impact and the results obtained through pursuing this policy that we have to measure.
stykke bogholderi, hvad man må indse —, er spørgsmålet ikke, hr. kommissær, om De med henblik på det budget, der jo dog bliver vedtaget samme år, har ført tolvtedelspolitik, men det drejer sig igen om en politisk handling.
ments: the first, which looks at the objectives, is the budget; the second, which measures the results, is the discbarge procedure.
Hr. Tugendhat, jeg må sige Dem imod. Under ingen omstændigheder vil min gruppe lægge pres på Kommissionen ved hjælp af dechargeproceduren og dermed forfølge et helt andet mål — nemlig at løse institutionelle problemer — men vi tager kontrol retten alvorligt, hr. kommissær, hvad der jo også bør være en hjælp for Dem.
By the same token — but I do not wish to take up any more of Parliament's time — I wanted to mention the other points in Mr Key's report, such as borrowing policy, and other policies.
Det gælder ikke om ensidigt at fordele ris eller ros, men om at få tingene under kontrol så sagligt som muligt, så at der, som den foregående taler netop sagde, kan anlægges en måle stok på det, der blev nået i Deres politik.
I believe it is very important, as much for Parliament and its Members as for the Community, the Council, to measure exactly the effects of a whole one- or two-year programme and for this reason, having regard to the extreme import ance of this dimension and the positive aspects deriving from it, I shall urge my colleagues in the House to support the rapporteur's conclusions and defer the vote on the discharge.
Det samme gælder embargoen, hr. kommissær.
President. — I call the Group of the European People's Party (ChristianDemocratic Group).
Så vidt jeg er informeret — og det er også de oplysninger, hr. Aigner sidder inde med — blev De rost for Deres klare politiske udtalelse, men jeg ved ikke, om hr. Haig havde fundet så rosende ord, hvis han havde vidst, hvad der så er kommet ud af det.
Mr Konrad Schön. — (DE) Mr President, ladies and gentlemen, on behalf of my group I too should like to send best wishes for a speedy recovery to the chairman of the Committee on Budgetary Control, Mr Aigner.
Her diskuterer jeg ikke, om embargo'er er fornuftige eller ikke — det kan man snakke længe om.
I am very sorry he cannot be here today, because I am sure, Mr Tugendhat, that he would have had an answer to the reply you gave just now.
Derfor først en bemærkning til den indre struktur af vores kontrol: Vi ser med glæde, at der er blevet dannet særgrupper i Kommissionen, der har arbejdet meget effektivt og stillet gode forslag, i særdeleshed, når jeg tænker på landbrugsområdet.
I should like to begin by thanking the Court of Auditors. The cooperation between the Committee on Budgetary Control — and therefore Parliament — and the Court of Auditors has become extremely effective.
Jeg vil gerne opfordre Dem, hr. kommissær, til at også at sende Deres medarbejdere til medlemsstaterne for at forstærke Deres kontrolvirksomhed sammen med de lokale kompetente kontrolinstanser.
I believe Parliament can be proud of its role in initiating the establishment and development of the Court of Auditors.
Dette ville efter min mening være en overordentlig god ting, og jeg er overbevist om, at vi også vil få gode resultater der i den interne kontrol.
It should really increase this cooperation because there is no point talking about strengthening Parliament's powers if we do not make full use of the ones we already have.
Men det er dog simpelt hen en kendsgerning, at der trods Kommissionens politiske erklæringer er blevet videreleveret flere gange så mange levnedsmidler til Sovjetunionen som gennemsnitligt i de 3 foregående år.
I should like for the moment, therefore, to leave on one side the purely accounting aspect of the discharge called for by the legal and other provisions, in which connection I must mention the excellent work done by the Court of Auditors — so far as that goes discharge could be granted today.
Det er en kendsgerning, og efter at Parlamentet er blevet enigt med Kommissionen og Rådet, hvordan denne embargo skal fortolkes politisk, må dette punkt stadig væk stå til diskussion.
I want instead to draw attention to the political dimension, in the finest sense, the essential dimension of the discharge procedure.
Nu en bemærkning til Revisionsretten, som jeg netop har rost meget: I modsætning til Revisionsrettens kontrol opfatter vi vores som en politisk opgave — politisk i den forstand, at Revisionsretten jo ikke kan sanktionere, medens vi kan.
In effect, the Commission and Parliament define the objectives; targets are set and an attempt is made to reach them, and the point of the discharge procedure is to measure the extent to which this attempt has succeeded or failed and the impact it has had.
Det drejer sig ikke om, hr. Tugendhat, at Parlamentet ville underlægge sig Kommissionen politisk, dog står det fast: Kommissionen er underkastet Parlamentets kontrol.
I believe that the political dimension derives also from the fact of Parliament and the Commission taking into account the supplementary budgets of the following years, for it is in fact only by assessing and understanding the precise impact of intended policies that one can modify subsequent budgets in such a way as to ensure the effectiveness of Community action.
Det er derfor der blev opfundet parlamenter, af den grund har man endda ladet dette parlament vælge direkte, for at det kan udøve sin kontrolfunktion med fuld legitimitet.
Take, for example, industrial policy, on which I have had the pleasure of drafting an opinion in the context of the discharge.
Det er ikke noget spørgsmål om en institutionel konflikt, men det svarer, kære kommissær Tugendhat, til vores opfattelse af demokratiet. Det kommer De nu en gang til at affinde Dem med.
Apart from the ECSC, where the measures are very positive, I am pleased to say, the Commission, in an extravagant disquisition in 1980, showed the necessity for a genuine industrial policy that would help mitigate the vagaries of the world economy and the effects of the crisis and on this basis argued, in a preliminary proposal, for a tenfold increase in budget appropriations. ations.
I en tid, hvor den sultende verden ser hen til Europa, er det utåleligt, hvis — nu må jeg ganske vist sige, det er ikke Kommissionens skyld, men andre kompetente institutioners — muligvis millioner bliver bortødslet og fordærvede levnedsmidler leveret, Gud vide hvorhen.
I must contradict you, Mr Tugendhat: my group has no intention of using the discharge procedure to exert pressure on the Commission, with its sights on some thing quite different, namely the solution of institu tional problems.
Alene på grund af Irmer — betænkningen anser jeg det personligt for Parlamentets pligt ikke at meddele decharge i dag, således at Kommissionen, når tiden er inde, kan give os et overbevisende svar på det, den vil opnå, nemlig bekæmpelse af nødstilstande samt udvikling af nye metoder.
It is not a question of apportioning praise or blame in one-sided manner but of keeping things under control as objectively as possible so that, as the previous speaker said, a yardstick is created for what has been achieved with your policy.
Til det har De vores fulde støtte, hr. kommissær.
And when one looks at the results I would say that we are really no better off, because we are completely off-target.
Når nu også min gruppe går ind for at udsætte dechargen — ikke nægte, men udsætte —, sker det af den grund, at nogle spørgsmål faktisk stadig væk står åbne.
In fact, even though the overall budget is relatively small, actual payments amount to no more than 35%.
Jeg erindrer Dem om, hr. Tugendhat, at den fuldstændige besvarelse af Parlamentets spørgsmål var en absolut nødvendig forudsætning for dechargen for budgettet 1979.
And when one looks even closer, it becomes apparent that all the measures being implemented within the frame work of this industrial policy have been directed at.. . what do you think?
Hr. Aigner kunne opregne for Dem, hvilke spørgsmål til budgettet for 1979 der indtil i dag ikke er besvaret.
Maintaining employment, creating new jobs?
Her er jeg atter enig med den fore gående taler: Der findes en kontinuitet i budgetpolitikken og også en kontinuitet i dechargepolitikken.
Well, no — it is evident that a large part has gone on studies and running costs, and only in two or three cases has industry benefited directly from these measures.
Når De før kom ind på tolvtedelsmetoden, der jo også bliver kritiseret i den fremragende Key-betænk-ning — der jo er en politisk betænkning og ikke et
There you have a concrete example and I believe that, leaving aside for a moment questions of legality, it is
De er initiativtagerne, drivkraften i Fællesskabet, og dette Fællesskab kan De faktisk realisere sammen med Parlamentet. Kun sådan kan vi korrigere de tilbageværende fejl.
That is a fact, and as Parliament had agreed with the Commission and the Coun cil on how this embargo was to be interpreted politically, there must be further discussion of this point.
Siden dette, som hr. Schön har udtrykt det, er en politisk debat, så lige et ord om kernevåben.
And now a comment on the Court of Auditors, on whom I have just heaped praise.
Hemmeligheden ved dem er, at man faktisk aldrig bør gøre brug af dem. Det er truslen om at bruge dem, der er vigtig for opnåelsen af ens mål.
We see the control we exercise, unlike that exercised by the Court of Auditors, as a political task, political in the sense that, while the Court of Auditors cannot impose sanctions, we can.
Hvis man tvinges til at bringe et til eksplosion, er følgerne uberegnelige og muligvis skæbnesvangre for en selv såvel som for fjenden.
It is not a question, Mr Tugendhat, of Parliament wanting to subjugate the Commission politically, but one thing is certain: the Commission is subject to con trol, and that control is exercised by Parliament.
Det er grunden til, at Parlamentet altid bør være meget forsigtigt med at prøve et af sine tre »kernevåben«.
That is what parliaments were invented for, that was even why this Parliament was directly elected, so that it might have a legitimate right to perform its control function.
I forbindelse med budgettet for 1980, genstanden for denne drøftelse, bragte vi vort våben til eksplosion.
This is not a question of institutional con flict, dear Mr Tugendhat, but of what we understand by democracy.
Et af de punkter, der står til debat i dag, er netop, at resultatet ikke blev helt, som vi ventede.
And now to food aid, Mr Commissioner, and we should not pass over the Irmer report so lightly.
Helt konkret, muliggjorde finansforordningen, at Kommissionen kunne gennemføre ordningen med tolvtedele på en sådan måde, at den kunne undvige mange af strenge krav, som forkastelsen af budgettet indebar.
At a time when the starving world is looking to Europe, it is intolerable — although I hasten to say that it is not the Commission but other authorities who are to blame for. this — that millions should perhaps be wasted and rotten food delivered somewhere.
Hvad angår spørgsmålet om, hvis fejl det var, så skal jeg vende tilbage til det om et øjeblik.
This really must be discussed in full.
Således vil jeg til slut på min gruppes vegne erklære: Når vi går ind for udsættelsen, er det ikke, fordi vi er uforsonlige og vil have en institutionel konflikt med Kommissionen, men fordi vi takket være den indvundne tid kan håbe fuldstændige svar og også måske sammen med Kommissionen i respektfuld gensidig uafhængighed på ny kan komme et skridt videre med Det europæiske Fællesskab, som borgerne især på grund af nationale regeringers svigten alt for længe har ventet på.
If only because of the Irmer report, I personally feel Parliament has a duty not to grant the discharge today so that the Commis sion may have an opportunity to give us an appropriate answer in due course on the subject of greatest interest to Mr Irmer, putting a stop to the abuses and developing new methods.
For så vidt vil jeg virkelig betragte denne decharge debat i det mindste ud fra min gruppes opfattelse som en politisk debat. Jeg takker naturligvis kommissæren, fordi han på ny udtrykkeligt har tilbudt et samarbejde.
The next point is that we want to use this discharge debate to make it clear once again that the Commis sion must face the Council with courage on the issue, for example, of the budgetization of the Development Fund and of borrowing and lending activities.
Men jeg takker også endnu en gang vor ordfører, hvis betænkning vi fuldt ud kan tiltræde.
You have our full support in this respect, Mr Commis sioner.
Det er, at vi også bør være uhyre forsigtige med, selv i en mild form — hvis man kan anvende kernevåben i en mild form — at anvende vore beføjelser i forbindelse med dechargeproceduren.
The reason why my group is also in favour of the dis charge being postponed — not refused, but postponed — is that a number of questions remain unanswered.
Før vi enten nægter eller udsætter decharge, bør vi stille os selv to spørgsmål: For det første: Er stridspunkterne i år virkelig af en så overvældende og exceptionel betydning, at vi bør anvende vort våben i stedet for at holde det i reserve til fremtiden?
I would remind you, Mr Tugendhat, that the conditio sine qua non for the discharge in respect of the 1979 budget was that full answers be given to Parliament's questions. Mr Aigner could tell you what questions on the 1979 budget have still not been answered.
For det andet og vigtigere endnu: Er vi helt overbevist om, at konsekvenserne af vor handling vil blive dem, vi forventer?
Here again I agree with the previous speaker: there is con tinuity in the policy on the budget and there is continuity in the policy on discharges.
Jeg vil vende tilbage til dette spørgsmål om et øjeblik, men min gruppes svar på begge disse spørgsmål har ført til, at vi sætter spørgsmålstegn ved, for at sige det forsigtigt, konklusionerne i hr. Key's betænkning.
I would welcome it, Mr Commissioner, if you could use the time you are gaining through the postponement of the final dis charge by Parliament to provide us with the supplementary information on the 1979 budget at the time of the debate on the 1980 discharge, so that we can form an opinion.
Må jeg først lige have lov til kort at omtale et beslægtet spørgsmål, nemlig Irmer-betænkningen om fødevarehjælpen, og navnlig afsnit I, hvor der i over skriften tales om »kneb« i forbindelse med budgettets gennemførelse.
I should also like to hear you say something, if possible during this debate, which Parliament, and in particular the Committee on Budgetary Control and the Committee on Budgets, always expects of you, and that is that, in the wrangling with the Council over the implementation of the budget, you have at last over come its blocking tactics when it shows itself incapable or unwilling to create the necessary legal bases. If the Council fails to do this, you must take action.
Hvad gjorde nu Kommissionen rent faktisk i dette spørgsmål?
I was pleased to hear you again defining the Commission's role just now.
Det den gjorde var at gøre brug af overførsler, så midlerne på budgettet ikke blev spildt og fødevarehjælpen blev ydet.
You are the initiators, the motive power of the Community, and together with Parliament you can make this Community a reality.
Problemet har været, som det påpeges i Revisionsrettens særberetning om fødevarehjælp, at det i det pågældende kapitel i budgettet er umuligt at have flerårige programmer og ikke-differentierede bevillinger.
You are not to blame, Mr Commissioner, but while you have the full weight of Parliament behind you, you have a political duty to take a harder and different line with the Council in this respect, because the Commission is in fact Parliament's ally here.
Det virker underligt at føre denne debat uden hans tilstedeværelse. Han har deltaget i disse debatter år efter år, både i dette og i det foregående Parlament. For det andet vil jeg rette en protest til Dem, hr. formand, over at dokumenterne til denne drøftelse stadig ikke foreligger.
What use is our budgetary law or Parliament's right to reject the budget if the executive, whose duty it is to implement this budget, by-passes that right?
Her til morgen kunne vi hverken få ændringsforslagene eller bilagene til hr. Key's betænkning, og debatten er næsten forbi.
I am not saying that is what you intend, but there would be a danger of budgetary law being undermined.
Og som det altid påpeges af os, der deltager i denne årlige debat, så bør der føjes et tredje »kernevåben« til denne liste, nemlig beføjelsen til at meddele decharge.
But it is quite simply a fact that, contrary to the Commission's political declarations, far more food was supplied to the Soviet Union than the average for
Et meget interessant afsnit på side 49 omhandler tilfældet med oversvømmelsesprogrammet i Indien, hvor det som følge af Kommissionens manglende muligheder for at gennemføre flerårige programmer kan ske, at Fællesskabets leverancer overstiger Indiens behov, og at landet derfor anmodede om en nedsættelse af leverancerne.
To conclude, I should therefore like to say on behalf of my group that, while we are in favour of the post ponement, it is not because we want to insult the Commission, because we want an institutional conflict
Patterson klart, hvad der burde ske: finansforordningen bør ændres, så differentierede bevillinger bliver mulige.
using it even in rather a mild way — if you can use nuclear weapons mildly — our powers under the dis charge procedure.
Det er derfor ikke en kritik af Kommissionen; det er en kritik af de bestemmelser, som Kommissionen må handle på grundlag af.
Before either refusing or postponing discharge we should ask ourselves two questions.
Jeg mener, at det er et punkt, der, om end det er indeholdt i Irmer-betænkningen, er meget vigtigt, når man behandler spørgsmålene i Key-betænkningen.
First of all, are the issues this year really of such over whelming and exceptional importance that we should use our weapon rather than keep it in reserve for the future?
sikre, at Kommissionen til punkt og prikke opfyldte den embargo, som den havde forpligtet sig til.
Secondly and more important, are we absolutely sure that the consequences of our action will be those we expect?
Men som hr. Tugendhat påpegede det, så står der ikke noget herom i Revisionsrettens beretning.
I shall come back to this matter in a moment, but my group's answers to both those ques tions lead us to question, to say the least, the conclusions in the Key report.
Embargoen i sig selv er et politisk spørgsmål.
My group at least thus sees this discharge debate as a political debate.
Den er ikke nødvendigvis en del af dechargeafgørelsen, og det spørgsmål, som vi skal stille — var der budgetmæssig dækning? — er allerede blevet besvaret af hr. Tugendhat.
I am, of course, grateful to the Commissioner for once again offering to cooperate just now. And I should again like to thank our rapporteur, to whose report we do not need to make the slightest change.
Det andet punkt, jeg ønsker at omtale, er et, som jeg i udvalget havde et vist ansvar for, og det er smugling ved den irske grænse.
First, could I turn briefly to a linked matter, the Irmer report on food aid, and specifically Section I where the title talks about tricks in the execution of the budget.
Hver gang jeg omtaler dette spørgsmål, gribes folk altid af en vis munterhed.
Now what did the Commission actually do in this matter?
I går var her nogle studenter fra Nordirland, som kom fra grænseområdet, og som gav udtryk for, at smugleri er en national fritidsbeskæftigelse, og at intet, vi kunne gøre, ville stoppe det.
What they did was to make use of car ryovers so that the finances in the budget were not wasted and that food aid was provided.
Imidlertid er der i årenes løb sket adskillige bedragerier med fællesskabsmidler; beløbet skønnes til at ligge på omkring 15 mio ERE pr. år.
That would seem on the face of it an extremely laudable thing for the Commission to have done.
Alle kender historierne om det stakkels cirkulerende svin, der smugles fra syd til nord, og som derefter indkasserer et positivt monetært udligningsbeløb, når det rejser tilbage fra nord til syd.
The trouble was, as the special report of the Court of Auditors on food aid points out, that in that chapter in the budget it is impossible to have multiannual programmes and nondifferentiated appropriations.
Hvad skal vi så gøre? Nægte decharge? Nej.
Mr Patterson. — Mr President, could I make two pre liminary remarks.
Jeg mener, at vi i det tilfælde bør se meget nøje på artikel 85, som hr. Price citerede fra.
It seems quite extraordinary, that we should have this debate without him.
Vil en udsættelse af decharge i realiteten opnå det for os, vi ønsker?
He has been at these debates for years and years, both in this and the previous Parliament.