natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Rå­det kan ikke tiltræde dette i forbindelse med sin andenbe­handling. Det er heller ikke villig til at vedtage et tillægsbud­get med medlemsstaternes bidrag til finansiering af bud­getunderskuddet, men ønsker at fortsætte praksis med overførsel af underskuddene til næste regnskabsår.
The Council did not agree with this during its second reading, nor was it willing to adopt a supplementary budget allocating contributions from the Member States to finance budget deficits, but rather wanted to continue the practice of carrying deficits over to the following financial year.
Parla­mentet vedtager til slut et budget og overskrider i forbin­delse med de ikke obligatoriske udgifter den fastsatte maksimale stigningssats.
In the end the EP approved a budget which exceeded the maximum rate of increase for noncompulsory expenditure.
Med udgangspunkt i Dom­stolens dom om budgettet for 1986 er formanden for EP ikke rede til at fastslå, at dette budget er vedtaget.
In accordance with the Court of Justice's judgment on the 1986 budget the President of Parliament was not prepared finally to adopt such a budget.
Da der i mellemtiden er truffet beslutninger i Rådet med henblik på at dæmme op for landbrugsoverskuddene og de hermed forbundne omkostninger og Rådet kommer Parlamentet i møde med en — ganske vist megen beskeden — forhøj­else af stigningssatsen, vedtager Parlamentet i februar 1987 budgettet for 1987, hvorefter formanden fastslår, at det er vedtaget.
Since the Council had meanwhile decided to take action to curb agricultural surpluses and their costs and had allowed the EP a rise — albeit very modest — in the maximum rate of increase, the EP approved the 1987 budget in February 1987 and it was. adopted finally by the President.
Da der på grund af den gunstige generelle udvikling i EF er mere end tilstrækkelige midler til rådighed under anvendel­se af den interinstitutionelle aftale fra 1988, forløber bud­getbehandlingen uden problemer.
In July 1987 the Council submitted a supplementary budget for 1987, but it contained no provisions for financing the deficit in the agricultural fund and simply carried over the deficits to the 1988 financial year, without any indication as to how they might be financed.
Efter pres fra EP sker der en første revision af de femårige finansielle overslag med det resultat, at udgiftsloftet hæves, så der kan tages højde for de nye finansieringskrav i forbindelse med Polen og Ungarn.
As a result of the positive development of the EC as a whole and application of the Interinstitutional Agreement of 1988, more than sufficient funds were available and the budgetary procedure was completed smoothly.
I den sammenhæng beklager EP, at Rådet endnu ikke på dette tidspunkt er rede til en mere vidtræk­kende revision af de finansielle overslag. Rådet afgiver imidlertid en politisk hensigtserklæring om, at det i 1990 er rede til at foretage en revision vedrørende de følgende år.
Under pressure from the EP the five-year financial perspective was revised for the first time, resulting in a raising of the ceiling on expenditure to allow for the new funding for Poland and Hungary.
Budgettet for 1990 vedtages endeligt den 13.12.1989.
However, the Council gave a political declaration of intent to review the financial perspective in 1990 for the period thereafter.
Den 16.2. og 11.7.1990 vedtages tillægs- og ændrings­budget nr. 1 og 2 med bl.a. yderligere bevillinger til østeur­opæiske stater.
The 1990 budget was finally adopted on 13 December 1989.
I juli 1987 forelægger Rådet et tillægsbudget for 1987, der ganske vist ikke indeholder forslag om finansiering af underskuddet inden for landbrugsfonden, men kun fører til nye overførsler af underskud til regnskabsåret 1988, uden at man ved, hvordan de skal finansieres.
Supplementary and amending provisional budgets Nos 1 and 2 were adopted on 16 February and 11 July 1990 to provide additional appropriations for the countries of Eastern Europe.
OVERSIGT OVER INDTÆGTS- OG UDGIFTSSKØN I BUDGETTET FOR 1990 (1)
SUMMARY OF REVENUE AND EXPENDITURE IN THE 1990 BUDGET (1)
OVERSIGT OVER INDTÆGTERNE I BUDGETTET FOR 1990
SUMMARY OF ESTIMATE REVENUE IN THE 1990 BUDGET
Andre indtægter og overskud fra tidl. år
Other income and 1987 surplus — miscellaneous revenue and surplus available from previous years
OVERSIGT OVER BEVILLINGERNE I BUDGETTET FOR 1990
SUMMARY OF APPROPRIATIONS ENTERED IN THE 1990 BUDGET
Forskning, energi og industri Samarbejde og udvikling
Research, energy and industry Cooperation and development
1 til 5 i alt
TOTAL for 15
UACCEPTABEL SITUATION OG UDLIGNINGSMEKANISMER
A CORRECTIVE MECHANISM FOR AN UNACCEPTABLE SITUATION
RETSGRUNDLAG: EØF-Traktatens artikel 235, der er relevant i tilfælde, hvor Traktaten ikke indeholder nødven­dig hjemmel til en handling, der er påkrævet for at virkelig­gøre et af Fællesskabets mål.
LEGAL BASIS: Article 235 of the EEC Treaty, governing cases where powers necessary to attain one of the objec tives of the Community have not been provided.
Rådets afgørelse af 24. juni 1988 om ordningen med Fæl­lesskabernes egne indtægter (art. 4).
Council decision of 24 June 1988 on the Communities' system of own resources (Article 4).
finder anvendelse, så længe den nye afgørelse om de egne indtægter er gældende. På grund af den nye indtægtskilde — beregnet på grundlag af bruttonationalindkomsten — sker der dog følgende ændringer: momsandelen af Det Forenede Kongeriges betalinger, der hidtil blev anvendt ved beregningen, suppleres ved inddragelse af den nye fjerde indtægtskilde (andel af bruttonationalindkomsten) (med en korrektion, hvis ikke virkningen af indførelse af den fjerde indtægtskilde for Det Forenede Kongerige kom­penseres).
duction of the new source of revenue based on GNP, the following modifications have been made: the percentage share of VAT in the United Kingdom's payments hitherto considered in calculations, is to be supplemented by the inclusion of the new fourth source of revenue (proportion of GNP) together with a corrective mechanism, in case the effect of the introduction of the fourth source of revenue on the United Kingdom is not adequate.
Denne udligning for Det Forenede Kongerige finansieres af de øvrige 11 medlemsstater på grundlag af en BNP-fordelingsnøgle. I den forbindelse reduceres Tysk­lands bidrag med en tredjedel, og Spaniens og Portugals bidrag reduceres i overensstemmelse med artikel 187 og 374 i tiltrædelsestraktaterne.
This· adjustment for the benefit of the United Kingdom is financed by the other eleven Member States on the basis of a GNP key, the contribution of the Federal Republic of Germany being reduced by one third and those of Spain and Portugal reduced by the percentages laid down in Articles 187 and 374 of the treaties of accession.
HISTORISK BAGGRUND: På mødet mellem stats- og regeringscheferne i Paris den 9.-10.12.1974, hvor det i øvrigt vedtoges at oprette en europæiske fond for regio­naludvikling, opfordredes fællesskabsinstitutionerne til hurtigst muligt at udarbejde en udligningsmekanisme for at undgå, at der under den proces, der skal føre til konver­gens i medlemsstaternes økonomi, eventuelt opstår en situation, der er uacceptabel for en medlemsstat og gør det umuligt for EF at fungere tilfredsstillende.
BACKGROUND: when, at the meeting of Heads of State and Government held on 9 and 10 December 1974 in Paris, it was decided to set up a European Regional Development Fund, the Community institutions were asked to produce without delay a corrective mechanism to avoid the possibility of a situation arising during the process of convergence of the economies of the Member States which was unacceptable to a Member State and incompatible with the proper functioning of the Community.
På daværende tidspunkt skulle udligningsmekanismen bevirke en nedsættelse af Det Forenede Kongeriges bidrag til EF's egne indtægter — som ansloges til 22% af EF's budget — fordi Det Forenede Kongeriges bruttona­tionalprodukt udgjorde omkring 16%.
At this point, the intention of the corrective mechanism was to reduce the United Kingdom's contribution to the Com munity's own resources, which was estimated at 22% of the Community budget while its GDP was about 16% of the Community total.
Med Rådets forordning nr. 1172/76 af 17.5.1976 indførtes en finansieringsordning med henblik på at mindske forskel­len mellem en medlemsstats indbetalinger til EF's egne indtægter og det beløb, den pågældende medlemsstat skulle betale, hvis denne stats bidrag til de egne indtægter skulle svare til den andel, dens bruttonationalprodukt (BNP) udgør af summen af medlemsstaternes BNP.
Council Regulation No 1172/76 of 17 May 1976 created a financial mechanism to reduce a Member State's overpayment of own resources by comparison with the amount it would have had to pay if own resources were calculated on the basis of the proportion of its GNP to the total GNP of the Member States.
EUROPA-PARLAMENTETS ROLLE: Helt i begyndelsen, i 1976, tog EP en mekanisme til efterretning, som det imid­lertid mente var til ulempe for ordningen med EF's egne indtægter.
THE EUROPEAN PARLIAMENT'S (EP) ATTITUDE was at first, in 1976, to take note of a mechanism which it regarded as potentially harmful to the Community's system of own resources.
Da dette spørgsmål igen blev taget op i 1979, og der denne gang ikke var tale om for meget betalte egne indtægter i forhold til en medlemsstats bidragskapacitet udmålt efter BNI, men om et nettobudgetunderskud, frem­satte EP en række tungtvejende indvendinger: faren for udvidet anvendelse af princippet om »juste retour« (rimelig modydelse), hvilket kunne undergrave EF-solidariteten og overflødiggøre enhver form for fælles finansiering; indgreb i EP's beføjelser, i det øjeblik tilbagebetalingerne fastsæt­tes ved forordning og ikke ved den normale budgetproce­dure.
When the problem re-emerged in 1979, no longer as an overpayment of own resources in relation to a State's ability to contribute, expressed in terms of GNP, but as a net budget deficit, the EP emphasized several major objections: the danger of a widening of the principle of 'fair returns' which destroys Community solidarity and the point of any common financing, and the circumvention of the EP's budgetary powers where the size of the repayments is laid down by regulation rather than by budgetary procedure.
I december 1982 forkastede EP endog det forslag til tillægsbudget, Rådet havde fremsat, for at dets beslutning om for tredje gang at give finansielle kompensationer kun­ne komme konkret til udtryk på budgettet.
In December 1982 the EP went so far as to reject the draft supplementary budget presented by the Council to put into budgetary terms its decision to grant financial compensation for a third time.
EP havde ikke kunnet opnå Rådets garanti for,
Parliament had been unable to obtain assurances from the Council on three points:
— at disse særlige kompensationsforanstaltninger ville blive de sidste,
— that these would be the last special compensatory measures;
— at budgetforslaget ville blive ændret, således at disse særlige foranstaltninger blev indarbejdet i de eksiste­rende fællesskabspolitikker,
— that the draft budget would be amended in order to re-insert these special measures into the framework of existing common policies;
— at disse særlige foranstaltninger ville blive opført som ikke-obligatoriske udgifter, således at EP ville have beføjelse til at stille ændringsforslag hertil.
— that the special measures would be treated as noncompulsory expenditure, so that the EP would be in a position to table amendments.
HIDTIDIGE RESULTATER: I den følgende tid var tilbage­betalingerne til Det Forenede Kongerige igen og igen et stridsspørgsmål i forbindelse med udarbejdelsen af det årlige budgetforslag.
ACHIEVEMENTS: in subsequent years the refunds to the United Kingdom were repeatedly a subject of dispute when the annual budget was being drawn up.
Fra 1980 til 1984 blev tilbagebetalin­gernes omfang fastsat på grundlag af enkeltafgørelser truffet af Rådet, første gang i 1980 med 1.175 mio ecu for 1980 og 1.410 mio ecu for 1981, så 850 mio ecu for 1982 og 370 mio ecu for 1983.
Between 1980 and 1984 the amount of the refund was determined each year in separate decisions by the Council, first with a sum of ECU1 175 million for 1980 and ECU 1 410 million for 1981, followed by ECU 850 million for 1982 and ECU 370 million for 1983.
Endelig blev Det Europæiske Råd i Fontainebleau den 25. og 26. juni 1984 enig om, at enhver medlemsstat, der bærer en for stor budgetbyrde i forhold til sin relative velstand, i givet fald kan nyde godt af en udligningsforanstaltning.
The European Council of 25 and 26 June 1984 in Fontainebleau finally agreed that any Member State which was bearing a disproportionate share of the budget burden in terms of its relative prosperity should benefit from a corrective mechanism.
En sådan udligningsforanstalt­ning blev samtidig fastsat for Det Forenede Kongerige og medtaget i Rådets afgørelse af 7. maj 1985 om ordningen med Fællesskabernes egne indtægter.
There was also pro vision for such a corrective mechanism to be applied to the United Kingdom and this formed part of the Council decision of 7 May 1985 on the system of Community own resources.
Herefter trækkes for regnskabsåret 1985 et fast beløb på 1.000 mio ecu fra det momsbeløb, som skal betales af Det Forenede Konge­rige.
Under these arrangements the United Kingdom could deduct ECU 1 000 million from its VAT contribution in the 1985 financial year.
Fremover modtager Storbritannien desuden 66% af forskellen mellem landets andel af momsbetalingerne og dets procentvise andel af de samlede finansielle byrder.
Thereafter Britain was to receive 66% of the difference between the percentage share of VAT payments and its share of total allocated expenditure.
Denne udligning tildeles i form af en nedsættelse af moms­betalingerne for det følgende år.
This correction is applied in the form of a reduction in value added tax contributions in the following year.
Samtidig gav Det Euro­pæiske Råd imidlertid i sin konklusion udtryk for den opfat­telse, at EF's udgiftspolitik inden for en overskuelig fremtid var det vigtigste middel til afklaring af spørgsmålet vedrø­rende den budgetmæssige uligevægt.
The European Council also expressed the view in its conclusions, however, that within the near future Community expenditure policy would be the most effective way of settling the question of budget imbalances.
EP understregede på ny i sin udtalelse om forslaget fra Kommissionen til Rådets afgørelse om ordningen med egne indtægter, der førte til Rådets afgørelse af 7. maj 1985 (erstattet af afgørelsen af 24.6.1988 om de egne indtægter), at den finansielle uligevægt, der skyldes, at medlemsstaternes økonomiske kapacitet og deres andel i finansieringen af fællesskabsbudgettet stilles over for hinanden, skal udlignes via udgifterne til fællesskabspoli­tikkerne og ikke ved — på indtægtssiden — at reducere indbetalingerne til de egne indtægter.
In its opinion on the proposal from the Commission to the Council for the decision on the Communities' system of own resources of 7 May 1985 (replaced by the decision of 24 June 1988 on own resources), the EP reaffirmed that the financial discrepancies revealed by comparison of the economic potential of the Member States and their relative contributions to the Community budget should be re dressed by expenditure as part of Community policies rather than on the revenue side by reducing transfers of own resources.
EP foreslog derfor, at problemet vedrørende udligning af den finansielle ulige­vægt skulle løses uafhængigt af afgørelsen om ordningen med egne indtægter, nemlig med en særlig ordning i form af en forordning fra Rådet. Dette forslag tilsluttede Rådet sig imidlertid ikke.
Accordingly the EP proposed that the question of compensating for such financial imbalances should be kept out of the decision on own resources and settled by a special Council regulation.
Den løsning, man herefter fandt frem til med hensyn til medlemsstaternes finansiering af kompen­sationsbetalingerne til Det Forenede Kongerige, blev ac­cepteret af EP med henvisning til, at disse betalinger ikke længere belaster budgettets indtægtsside.
The solution which has now been devised, whereby the compensatory payments to the United Kingdom are financed by the Member States, was accepted by the EP, which noted that these payments were no longer a drain on the revenue side of the budget. It nevertheless emphasized that this new system of own resources could only be a transitional solution.
Indførelsen af FTT og EF's myndighed til at forvalte den og forhandle med tredjelande om den har på afgørende vis bidraget til udviklingen af EF's handelspolitik og til at få EF anerkendt som sådant inden for en lang række Internatio­nale organisationer (GATT).
The context a Community trade policy and made a decisive contribution to achieving recognition for the EEC as a body in its own right in many international organisations (GATT).
RETSGRUNDLAG: Traktatens præambel og artikel 2, 3 og 8A (principperne); artikel 9-29 (toldunionen); artikel 30-37 (ophævelse af de kvantitative restriktioner); artikel 48-73 (den frie bevægelighed for personer, tjenesteydelser og kapital); artikel 100-102 (tilnærmelse af lovgivningerne); artikel 108 og 109 (beskyttelsesklausuler).
LEGAL BASIS: Preamble and Articles 2, 3 and 8a (principles); Articles 9-29 (customs union); Articles 30-37 (elimination of quantitative restrictions); Articles 48-73 (free movement of persons, services and capital); Articles 100102 (approximation of laws); Articles 108 and 109 (safeguard clauses).
Artikel 8A, 8B, 8C, 28,57, stk. 2, 59,70, stk. 1, 84, 99,100A og 100B, der er erstattet, ændret eller tilføjet i EØF-Traktaten ved Den Europæiske Fælles Akt, vedrører hovedsagelig den grad­vise gennemførelse af det indre marked.
Articles 8a, 8b, 8c, 28, 57(2), 59, 70(1), 84, 99, 100a and 100b, replaced, amended or added to the Treaty by the Single European Act (SEA), refer in particular to the gradual establishment of the internal market.
I slutningen af overgangsperioden begyndte de første kon­turer i Fællesmarkedets opbygning at træde skarpere frem.
At the end of the transition period the initial outlines of the common market were drawn in.
Hvad angår de ikketoldmæssige hindringer (ophæ­velse af foranstaltninger med samme virkning som kvanti­tative restriktioner), bidrog foranstaltninger truffet af Kom­missionen sammen med en dynamisk retspraksis fra Dom­stolens side mærkbart til liberalisering af samhandelen.
In the field of nontariff barriers (abolition of measures which have the same effect as quantitative restrictions) action by the Commission, backed up by the Court of Justice's dynamic decision making, advanced the liberalisation of trade considerably.
Endvidere iværksattes de indledende foranstaltninger til liberalisering af produktionsfaktorerne.
In addition, initial measures were taken to liberalise the factors of production.
Samtidig begyndte fælles politikker (i visse tilfælde kun de indledende faser) at se dagens lys på flere områder: samarbejde vedrørende toldspørgsmål, landbrug, transport, konkurrence, forsk­ning og udvikling, industri, regioner, sociale tilpasninger og harmonisering af afgifter (moms).
At the same time, common policies, some of them still rudimentary, were being developed in a number of fields: customs cooperation, agriculture, trans port, competition, research and development, industry, the regions, social adjustment and the harmonisation of indi rect taxes (VAT).
MÅL: I Rom-Traktaten er fastsat det mål at skabe et fælles marked for samtlige EF-lande.
OBJECTIVES: The objective of creating a common market for all the EEC countries is enshrined in the Treaty of Rome.
Dette mål er I overensstem­melse med Traktatens generelle målsætning, dvs. fri han­del og fri konkurrence.
This objective reflects the Treaty's general aim of achieving free trade and free competition.
Det fælles marked kendetegnes generelt ved to elementer, nemlig et enhedsmarked med karakteristika svarende til et Indre marked, og et marked, inden for hvilket samhandelen finder sted under konkurren­ceforhold, som ikke er fordrejede.
The common market is generally defined as having the twin features of a single market, resembling an internal market, and a market within which trade is carried on under conditions of fair competition.
I artikel 8A, som er Indføjet i Traktaten ved Den Europæiske Fælles Akt, defi­neres det indre marked som et område uden indre grænser med fri bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital.
Article 8a, inserted in the Treaty by the SEA, defines the internal market as an area without internal frontiers in which the free movement of goods, persons, services and capital is ensured.
I begyndelsen af 1980'erne var der allerede opnået bety­delige resultater inden for Fællesskabet, men dette var dog stadig langt fra at udgøre et hele som det indre fælles marked, der var Traktatens mål.
At the beginning of the 1980s, the Community's achieve ments were already considerable but still far from constituting a unified entity resembling the internal Community market sought by the Treaties.
Sandheden er, at der stadig findes en lang række handelshindringer, og at det europæiske marked derfor fortsat er delt.
The truth is that a whole series of trade barriers still exist leaving the European market fragmented.
Faktisk blev Fællesskabets integrationsproces langsommere allerede i midten af 1970'eme.
In fact the process of Community integration had already lost its momentum in the mid1970s.
I henhold til Traktaten skal det fælles marked gennemføres gradvist. Der er altså tale om en økonomisk integra­tionsproces i flere etaper, som hver er kendetegnet ved et sæt foranstaltninger med det formål at nå frem til næste etape.
Under the Treaty, the objective of the common market must be realised gradually.
Indførelsen af et stort europæisk enhedsmarked skal således gennemføres via etaperne fælles toldtarif og toldunion.
The large, unified, European market must therefore be established by laying the foundations of common tariffs and the customs union.
Den økonomiske integrationsproces er opbygget omkring to akser. Den består på den ene side i en negativ Integra­tion — dvs. begrænsninger af og forbud mod anvendelsen af visse politiske midler, som medlemsstaterne har til deres rådighed — som på den anden side suppleres med en positiv integration, der er kendetegnet ved harmonisering og samordning af medlemsstaternes lovgivning under Fæl­lesskabets kontrol.
Economic integration is to be a dual process of negative integration on the one hand, with restrictions or prohibitions on the use of certain political instruments available to the Member States, and positive integration on the other, with the harmonisation and coordination of the laws of the Member States, under the control of the Community.
Sidstnævnte procedure kræver over­førsel af væsentlige beføjelser til Fællesskabet.
This last operation requires the transfer of considerable powers to the Community.
Spændingen (der var til stede allerede ved EF's start) mel­lem på den ene side de krav, som iværksættelsen og en korrekt forvaltning af et fælles marked indebærer, og på den anden side de nationale interesser, som har fået stadig større socioøkonomisk betydning, har ført til en blokering af situationen.
The tension (present since the EEC's creation) between the requirements inherent in establishing and maintaining the smooth running of the common market on the one hand and national interests, whose socio-economic role has developed continually, on the other hand, has led to paralysis.
Flere indbyrdes forbundne årsager ligger til grund herfor med den institutionelle faktor som den væsentligste.
This is the result of several related factors, the first of which is institutional.