natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Efter at være blevet ratificeret af medlemsstaternes parla­menter i løbet af 1986 trådte den i kraft den 1. juli 1987 med seks måneders forsinkelse som følge af en klage indbragt af en privatperson ved de irske domstole.
The Single Act was ratified by Member States' parliaments during 1986 but, because a private person had appealed to the Irish courts, its entry into force was delayed for six months, until 1 July 1987.
b) EP's samstemmende udtalelse: I forbindelse med aftaler om udvidelse af EF (EØFTraktatens artikel 237) og associeringsaftaler (EØFTraktatens artikel 238) kan Rå­det kun træffe afgørelse om indgåelsen efter samstem­mende udtalelse fra EP.
(b) The assent of the EP: in the case of agreements covering the enlargement of the EEC (Article 237 of the EEC Treaty) and association agreements (Article 238 of the EEC Treaty), the assent of the EP is required before the Council may take the decision to adopt such an agree­ment.
Denne beføjelse, som EP har fået tildelt, er udtryk for dets medbestemmelse og er det kon­krete udslag af dets medvirken ved fastlæggelsen og gen­nemførelsen af og kontrollen med De Europæiske Fælles­skabers udenrigspolitik.
This power conferred on the EP may be regarded as a joint decisionmaking power which is the practical expression of the EP's role in defining, implementing and monitoring the foreign policy of the European Communi­ties.
EP har gjort brug af denne nye beføjelse ved to lejligheder: I december 1987 udsatte det behandlingen af to forslag til aftaler med Tyrkiet, herunder en finansprotokol, p.g.a. menneskerettighedssituationen i Tyrkiet.
The EP has used this new power on two occasions: in December 1987 it deferred consideration of two proposals for agreements with Turkey including a financial protocol because of the human rights situation in Turkey.
I marts 1988 forkastede det tre protokoller med Israel p.g.a. de dermed forbundne omstændigheder (situa­tionen i de besatte områder).
And in March 1988 it rejected three protocols with Israel because of the situation in the occupied territories.
Først i oktober 1988 satte EP på ny dette punkt på dagsordenen og godkendte protokol­lerne.
It was not until October 1988 that the EP put this item back on the agenda and approved the protocols.
INDHOLDET AF DEN FÆLLES AKT c) Nye eller allerede eksisterende fælles politikker: Den Europæiske Fælles Akt omhandler gennemførelsen af det indre marked (art. 8 A, 8 B, 8 C, 28, 57, stk. 2, 59,70, stk. 1, 84, 99, 100 A og 100 B), der skal være afsluttet den 31.12.1992, og som for længst burde have været en rea­litet, idet det indgår i EØF-Traktatens målsætninger.
The revision of the Treaties is mainly concerned with the following areas: the introduction of a procedure for coop­eration between the EP and the Council, the assent of the EP, the development of existing or new common policies,
Ændringen af traktaterne omhandler først og fremmest følgende områder: indførelse af en samarbejdsprocedure mellem EP og Rådet, EP's samstemmende udtalelse, udviklingen af nye eller allerede eksisterende fælles politik­ker, flertalsafstemning og institutionalisering af det euro­pæiske politiske samarbejde.
(c) Development of new or existing common policies: the Single Act provides for the establishment of the internal market (Articles 8A, 8B, 8C, 28, 57(2), 59, 70(1), 84, 99, 100A and 100B), which should be completed by 31 December 1992 and which should have been completed
De nye kapitler i EØF-Traktaten omhandler monetær kapa­citet (artikel 102 A), socialpolitik (art. 118 A og 118 B), økonomisk og social samhørighed (artikel 130 A-130 E), forskning og teknologisk udvikling (artikel 130 F-130 Q) og miljø (artikel 130 R-130T).
New chapters in the EEC Treaty are concerned with mon­etary capacity (Article 102A), social policy (Articles 118A and 118B), economic and social cohesion (Articles 130A to 130E), research and technological development (Articles 130F to 130Q) and the environment (Articles 130R to 130T).
holdelsen af sammenhængen i Det Europæiske Fælles­skabs udenrigspolitik (stk. 5).
work of European Political Cooperation are provided for (paragraph 3).
Denne fælles politik kommer til udtryk i internationale organisationer og på internationa­le konferencer (stk. 7).
This common policy must operate in international organizations and at interna­tional conferences (paragraph 7).
Sikkerhedsspørgsmål er nævnt i stk. 6, hvor der er fastsat en bestemmelse om et snævrere samarbejde henimod udvikling af en europæisk identitet i udenrigspolitiske spørgsmål.
Security matters are referred to in paragraph 6, which provides for closer coop­eration as a means of developing a European identity on foreign policy matters.
De politiske, økonomiske og teknologiske aspekter af sikkerhedsspørgsmålet nævnes ligeledes, uden at disse bestemmelser ændrer noget i hen­seende til Den Vesteuropæiske Union og Atlantpagten.
The political, economic and techno­logical aspects of security are also referred to, without calling into question the Western European Union or the Atlantic Alliance.
d) Afstemning med kvalificeret flertal i Rådet: kvalifice­ret flertal erstatter enstemmighed vedrørende ændringer i den fælles toldtarif (artikel 28), fri udveksling af tjeneste­ydelser (artikel 59, stk. 2), fri bevægelighed for kapital (artikel 70, stk. 1) og den fælles politik for sø- og luftfart (artikel 84, stk. 2).
(d) Qualified majority voting within the Council: voting by qualified majority replaces unanimity in decisions on alter­ations to the common customs tariff (Article 28), the free­dom to provide services (Article 59, second paragraph), the free movement of capital (Article 70(1)) and the common policy on sea and air transport (Article 84(2)).
EP bør i udstrakt grad være med i det politiske samarbejde: Rådets formand informerer regelmæssigt EP og sørger for, at der i det politiske samarbejde tages behørigt hensyn til EP's holdninger.
The EP must also be closely associated with political coop­eration: the Presidency of the Council must regularly pro­vide the EP with information and ensure that the views of the EP are duly taken into consideration in the work of political cooperation.
Der kræves kvalificeret flertal i forbindelse med visse nye bestemmelser vedrørende de forskellige områder: det ind­re marked (art. 8 A, 8 B, 100 A, 100 B), socialpolitik (artikel 118 A) økonomisk og social samhørighed (artikel 130 E), forskning og teknologisk udvikling (artikel 130 Q, stk. 2) og miljø (efter forudgående afgørelse 130 S).
A qualified majority is required for certain new provisions in a number of fields: the internal market (Articles 8A, 8B, 100A, 100B), social policy (Article 118A), economic and social cohesion (Article 130E), research and technological development (Article 130Q(2)) and the environment (sub­ject to a prior decision, Article 130S).
Der oprettes et formandskab for Det Europæiske Politiske Samarbejde. Dette formandskab varetages af den stat, der har formandskabet i Rådet (stk. 10).
The Single Act introduces a Presidency of Political Coop­eration, which is to be held by the State which holds the Presidency of the Council (paragraph 10).
Rådets formand­skab har ansvaret for så vidt angår initiativer og koordine­ring samt i spørgsmål om at repræsentere medlemsstater­ne.
The Presidency of the Council is responsible for initiatives concerning the coordination and representation of the Member States.
Den politiske komite, eller om nødvendigt et møde på ministerniveau, indkaldes inden for 48 timer efter anmod­ning fra mindst tre medlemsstater.
The political committee or, if necessary, a ministerial meet­ing, may be convened within 48 hours at the request of at least 3 Member States.
Der oprettes desuden en gruppe af europæiske korrespondenter, som har til opgave at følge gennemførelsen af det politiske samarbej­de, samt arbejdsgrupper.
A European correspondents' group, responsible for monitoring the implementation of European Political Cooperation, and working groups, are introduced.
Rådet ændrede sin forretningsorden i juli 1987 i overens­stemmelse med formandskabets erklæring vedrørende EØF-Traktatens artikel 149, stk. 2, indeholdt i slutakten til Den Europæiske Fælles Akt.
In July 1987, the Council revised its internal Rules of Pro­cedure in accordance with the declaration by the Presiden­cy on Article 149(2) of the EEC Treaty contained in the Final Act of the Single European Act.
For fremtiden kan der afhol­des afstemning i Rådet efter initiativ fra formanden, men også efter anmodning fra Kommissionen eller en medlems­stat, såfremt et flertal af Rådets medlemmer går ind for det.
The Council may now proceed to a vote on the initiative of its President, but also at the request of the Commission or a Member State if a simple majority of the members of the Council is in favour of this.
En sådan anmodning skal meddeles Rådets med­lemmer to uger i forvejen.
Such a request must be communicated to the members of the Council two weeks in advance.
Der oprettes et sekretariat I Bruxelles, som skal bistå for­mandskabet med forberedelsen og gennemførelsen af Det Europæiske Politiske Samarbejde.
A secretariat has been established in Brussels to assist the Presidency in preparing and implementing European politi­cal cooperation.
e) Det Europæiske Udenrigspolitiske Samarbejde: med­lemsstaterne bestræber sig på i fællesskab at formulere og iværksætte en europæisk udenrigspolitik (artikel 30, stk. 1).
(e) European cooperation in the sphere of foreign poli­cy: The Member States are to endeavour jointly to formu­late and implement a European foreign policy (Ar­ticle 30(1)).
Den Europæiske Fælles Akt er et skridt på vejen hen imod Den Europæiske Union. Ifølge den skal det indre marked være gennemført i 1992.
The Single Act represents a move forward towards Euro­pean Union and provides for the completion of the single market by 1992.
Der er fastsat bestemmelser om information og konsulta­tion (stk. 2a og b).
Provision is made for information and consultation pro­cedures (paragraphs 2a and 2b).
De enkelte stater tager hensyn til de andre partneres holdninger og den fælles europæiske interesse (stk. 2c).
Each Member State is to take account of the positions of the other partners and common European interests (paragraph 2c).
Udenrigsministrene og et medlem af Kommissionen mødes fire gange om året inden for rammerne af Det Europæiske Politiske Samarbejde (stk. 3).
Four meetings a year between the Ministers for Foreign Affairs and a member of the Commission within the frame­
Siden afgørelsen om at indkalde til en regeringskonference i december 1990 til behandling af de institutionelle ændrin­ger, som vil blive nødvendige i forbindelse med gennemfø­relsen af Den Økonomiske og Monetære Union, har EP gjort en kraftig indsats for at få Den Politiske Union indd­raget i debatten, for at skabe institutionel ligevægt ved at styrke sine egne beføjelser og for selv at få mulighed for at deltage i denne konference (Ί/Ι/2).
Since the decision was taken to convene an intergovern­mental conference in December 1990 on the institutional changes necessary for the introduction of economic and monetary union, the EP has launched an offensive to broaden the debate on political union, establish institution­al balance by strengthening its powers and by taking part itself in the Conference (Ί/Ι/2).
A. Politik over for tredjelande B. Statistiske tabeller C. Særlige forbindelser med en række lande og regioner D. Udviklingspolitik E. Den fjerde Lomé-konvention
A. External Policy B. Statistical tables C. Special relations with certain countries or regions D. Development policy E. Fourth Lomé Convention
DET EUROPÆISKE POLITISKE SAMARBEJDE gennemførelse af fælles handlinger.
EUROPEAN POLITICAL COOPERATION
Endvidere erklærer medlemsstaterne sig rede til »så vidt muligt« at afholde sig fra at skabe hindringer for tilvejebringelsen af en konsen­sus og for den fælles handling, som måtte følge heraf.
BACKGROUND: the Community's advanced level of economic integration, particularly in its commercial policy, calls for alignment of the foreign policies of the Member States.
HISTORISK TILBAGEBLIK: Fællesskabets stærke økono­miske integration, navnlig hvad angår handelspolitikken, nødvendiggør en vis overensstemmelse mellem medlems­staternes udenrigspolitik.
identity in external policy matters, the Member States state their willingness to coordinate their positions more closely on the political and economic aspects of security.
Derfor anmodede stats- og regeringscheferne på topmø­det i Haag i december 1969 udenrigsministrene i Fælles­skabet om at udarbejde en rapport om mulighederne for samarbejde på det udenrigspolitiske område.
At the Hague Summit Conference of December 1969 the Heads of State or Government asked the Foreign Ministers of the Community to draw up a report on the possibilities of cooperation on foreign policy.
Ud fra den betragtning, at et snævert samarbejde i spørgs­mål vedrørende den europæiske sikkerhed vil kunne yde et væsentligt bidrag til udviklingen af Europas identitet i uden­rigspolitiske spørgsmål, erklærer medlemsstaterne sig pa­rat til at styrke samordningen af deres holdninger vedrø­rende de politiske og økonomiske aspekter af sikkerhe­den.
In the international arena, the Member States are pledged to work for the adoption of joint positions in international institutions and at international conferences, engaging in political dialogue with third countries and regional group ings, and — with the Commission — providing mutual assistance and stepping up cooperation between their representations accredited to third countries and interna tional organizations.
Deri blev foreslået en række procedurer, der efter topmødet mellem stats- og regeringscheferne i Paris i 1972 blev udvidet og forbedret i en anden rapport, der blev vedtaget i København den 23.7.1973.
This report proposed a number of procedures which, as a consequence of the Conference of Heads of State or Government held in Paris in 1972, were extended and improved in a second report adopted in Copenhagen on 23 July 1973.
Hvad angår EF-medlemsstaternes optræden udadtil, vil man tilstræbe at indtage fælles holdninger i internationale organisationer og på internationale konferencer og fremme såvel en politisk dialog med tredjelande og regionale grup­per som samarbejdet og den gensidige bistand mellem medlemsstaterne (og Kommissionen) via deres repræsen­tationer, som er akkrediteret i tredjelande eller ved interna­tionale organisationer.
POLITICAL COOPERATION INSTITUTIONS: as a result of the reports and conferences mentioned above, a number of bodies and procedures were created to facilitate consultations and exchanges of information between the Foreign Ministers.
Et nyt skridt blev taget under mødet i Paris i december 1974 mellem Fællesskabets stats- og regeringschefer, som bekræftede deres vilje til gradvis at indtage fælles holdninger og samordne deres diplomatiske virksomhed på alle områder vedrørende internationale spørgsmål, der berører Det Europæiske Fællesskabs interesser.
In a further move, the Community Heads of State or Government, meeting in Paris in December 1974, stated their determination gradually to adopt common positions and coordinate their diplomatic action in all areas of international affairs which affect the interests of the European Com munity.
ORGANER FOR POLITISK SAMARBEJDE: Efter oven­nævnte rapporter og topmøder blev der oprettet en række organer og procedurer for at fremme samrådene og udvekslingen af oplysninger mellem udenrigsministrene.
European Council: the aim of the European Council is to coordinate discussion of foreign policy matters and Com munity affairs at the level of Heads of State or Govern ment. It is both an initiating and decisionmaking body.
En tredje rapport blev vedtaget af udenrigsministrene den 13.10.1981 i London.
A third report was adopted by the Foreign Ministers on 13 October 1981 in London.
Denne sigter også mod en forbed­ring af mekanismerne for det politiske samarbejde til dels på grundlag af de forslag, som EP fremsatte i sin beslut­ning af 9.7.1981.
This also sought to improve the structure of political cooperation by following in part the proposals made by the European Parliament (EP) in its resolution of 9 July 1981.
Udenrigsministrene i Europæisk Politisk Samarbejde: De tolv udenrigsministres møder er hovedorganet for det politiske samarbejde.
Foreign Ministers meeting in political cooperation: the meetings of the twelve Foreign Ministers form the core of political cooperation.
De officielle møder finder sted mindst fire gange om året, og i øvrigt holder udenrigsmini­strene møder derudover, når det skønnes påkrævet.
There are at least four formal meet ings each year, and the Foreign Ministers hold further meetings as necessary.
I den højtidelige erklæring om Den Europæiske Union, som stats- og regeringscheferne underskrev i Stuttgart i juni 1983, fastsattes bestemmelser om en styrkelse af det politiske samarbejde, bl.a. gennem en koordination af medlemsstaternes holdning til de politiske og økonomiske aspekter af sikkerheden og gennem en øget anerkendelse af det bidrag, som Europa-Parlamentet kan yde til udviklin­gen af en samordnet udenrigspolitik for EF-medlemssta-teme.
The Solemn Declaration on European Union signed by the Heads of State or Government in Stuttgart in June 1983 provided that political cooperation should be reinforced inter alia by coordination of the positions of the Member States on the political and economic aspects of security, and by increasing recognition of the part played by the EP in putting together a coordinated Community foreign poli cy.
Ud over deres eget normale arbejde udarbejder og iværk­sætter udenrigsministrene de af Det Europæiske Råds afgørelser, der falder ind under deres kompetence.
Apart from their own activity, the Foreign Ministers draw up and execute those decisions taken by the European Council which fall within their purview.
For­mandens funktion er styrket ved, at han som sådan funge­rer som talsmand for De Tolv og har ansvaret med hensyn til initiativ, samordning, repræsentation og forvaltning af det politiske samarbejde.
The role of the presidency has been strengthened by the fact that the President-in-Office of the Foreign Ministers acts as spokesman for the Twelve and is responsible for political cooperation initiatives, coordination, representation and management.
Han har endvidere det særlige ansvar at sørge for, at der er og bevares en samhørighed i Det Europæiske Fællesskabs politik over for tredjelande.
He also has special responsibility for ensuring that consistency is sought and maintained in the foreign policies of the European Community.
EMNER: Drøftelserne inden for EPS er koncentreret om centrale udenrigspolitiske emneområder, som. f.eks. Øst/Vest-forbindelserne, Konferencen om Sikkerhed og Samarbejde i Europa (CSCE) og konflikten i Mellemøsten.
MAIN CONCERNS: European Political Cooperation (EPC) focuses on a number of key foreign policy areas such as East-West relations, the Conference on Security and Cooperation in Europe (CSCE) and the Middle East con flict.
Endvidere hører menneskerettighedsspørgsmål og den politiske udvikling i »problemområder« som f.eks. det syd­lige Afrika, Kina og Mellemamerika 'til de almindelige forhandlingsemner.
Human rights and political developments in 'problem regions' such as southern Africa, China and central America are also frequently on the agenda.
DEN EUROPÆISKE FÆLLES AKT (EFA): Med denne traktatsændring kodificeres og institutionaliseres det euro­pæiske politiske samarbejde (EPS).
THE SINGLE EUROPEAN ACT: This Treaty codifies and institutionalizes European Political Cooperation.
Den Politiske Komité: Den Politiske Komité består af højt­stående embedsmænd fra de tolv medlemsstaters uden­rigsministerier.
Embassies of the Twelve: the diplomatic missions of the Twelve throughout the world cooperate in the handling of foreign policy matters.
Den holder hyppigt møder, i gennemsnit en gang om måneden.
Coordination is undertaken by the mission of the country holding the Presidency of the Coun cil.
Den har til opgave at behandle de løbende spørgsmål og opretholde nær kontakt til ministre­ne for at forberede deres møder og udføre deres instruk­ser.
Using a system of mutual assistance and information, the Member States and the Commission must improve cooperation between their accredited representations in third countries and international organizations.
I henhold til »Traktatbestemmelser om det europæiske udenrigspolitiske samarbejde« (afsnit III, artikel 30 i EFA) forpligter medlemsstaterne sig til at bestræbe sig på i fællesskab at formulere og iværksætte en europæisk udenrigspolitik.
Under Title III, Article 30 of the Act (Provisions on European cooperation in the sphere of foreign policy), the Member States undertake jointly to formulate and implement a European foreign policy.
For at opfylde denne forpligtelse erklærer medlemsstaterne sig parat til at sikre den gradvise udvik­ling og fastlæggelsen af fælles principper og målsætninger.
To meet this commitment the Member States pledge themselves to ensure that common principles and objectives are gradually developed and defined.
Endvidere forpligter de sig til at informere hinanden gensi­digt og til at konsultere hinanden om ethvert udenrigspoli­tisk spørgsmål af generel interesse for at sikre, at deres samlede indflydelse udøves mest effektivt gennem sam­ordning, overensstemmelse mellem deres holdninger og
They undertake to inform and consult one another on any foreign policy matters of general interest so as to ensure that their combined influence is exercised as effectively as possible through coordination, the convergence of their positions and the implementation of joint action.
De Tolvs ambassader: De Tolvs diplomatiske repræsen­tationer over hele verden samarbejder om udenrigspoliti­ske spørgsmål.
Noting that closer cooperation on questions of European security is essential to the development of a European
Samordningen varetages af repræsenta­tionen for det land, der har formandskabet i Rådet. Med­lemsstaterne og Kommissionen skal ved gensidig bistand og information intensivere samarbejdet mellem deres repræsentationer i tredjelande og ved internationale orga­nisationer.
The working groups are answerable to the Political Com mittee and are responsible for monitoring particular issues (Middle East, southern Africa, détente).
Gruppen af Europæiske Korrespondenter: Denne har til opgave efter Den Politiske Komités retningslinjer at følge gennemførelsen af det politiske samarbejde og behandle problemer i forbindelse med den generelle organisation.
COMMUNITY INSTITUTIONS AND POLITICAL COOPER ATION: sion, but also to the Foreign Ministers meeting in political cooperation.
Under det span­ske formandskab i første halvdel af 1989 indførtes endvi­dere den praksis, at udenrigsministrene i Europæisk Poli­tisk Samarbejde skriftligt udtaler sig om de af Parlamentets beslutninger, der vedrører udenrigs- og sikkerhedspoliti­ske spørgsmål.
Furthermore, during the Spanish presidency in the first half of 1989, the Foreign Ministers meeting in EPC started giving written statements of their position on EP resolutions on matters of foreign and security policy.
FÆLLESSKABSINSTITUTIONERNE OG DET POLITISKE SAMARBEJDE:
The Commission of the European Communities takes part in all the ministerial meetings and is represented at the meetings of the Political Committee and the working par ties.
Desuden har udenrigsministrene siden den højtidelige erklæring fra Stuttgart 1983 i stadig højere grad anvendt EP's beslutninger som grundlag for deres indsats vedrø­rende menneskerettighedskrænkelser.
In addition, since the Solemn Declaration of Stuttgart in 1983 the Foreign Ministers have increasingly based their action on human rights violations on EP resolutions.
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber: Delta­ger i alle ministermøder og er repræsenteret ved møderne i Den Politiske Komité og arbejdsgrupperne.
The Committee of Permanent Representatives or COR-EPER prepares the work of the Council, working in close collaboration with the Political Committee on problems in which Community affairs and EPC questions overlap.