natgillin/translations-raw huggingface dataset:
b) Indførelse af samarbejdsproceduren: Fællesakten indfører en ny lovgivningsprocedure, benævnt samarbejd sproceduren, mellem EP og Rådet (EØF-Traktatens artikel 149 som ændret ved Fællesaktens artikel 7).
b) Introduction of the cooperation procedure: the Single Act establishes a new legislative procedure known as the cooperation procedure, involving the EP and the Council (Article 149 of the EEC Treaty as amended by Article 7 of the Single Act).
Denne procedure gør det muligt for EP at deltage i lovgivningsproceduren, når Rådet træffer afgørelse med kvalificeret flertal. Den indebærer en styrkelse af EP's indflydelse, eftersom de ændringsforslag, som Kommissionen overtager, kan vedtages med kvalificeret flertal af Rådet.
It gives the EP a role in the legislative process when the Council acts by a qualified majority and increases the influence which the EP can exercise in that those of its amendments which are accepted by the Commission may be adopted by the Council acting by a qualified majority.
1) Tildeling af gennemførelsesbeføjelser til Kommissionen: Kommissionen, der er EF's enhedsstræbende element og Traktaternes vogter, tildeles i medfør af Fælle sakten beføjelser til at gennemføre EF's politikker, bortset fra særlige tilfælde.
1) Conferral of implementing powers on the Com mission: Article 10 of the Single Act confers on the Commission, the unifying element in the Community process and the guardian of the Treaties, the power to implement Community policies, except in specific cases.
Kommissionen bliver fra nu af eneste initiativtager på lovgivningsområdet, men er samtidig og så det organ, der fører tilsyn med anvendelsen af EF's fo ranstaltninger.
The Commission has thus acquired the sole right to initiate legislation and become the body responsible for monitoring the application of Community measures.
Under førstebehandlingen afgiver EP udtalelse om Kom missionens forslag.
During a first reading, the EP delivers an opinion on the Commission's proposal.
Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal, fastlægger en fælles holdning, som meddeles EP sammen med de nødvendige oplysninger og de for hold, som begrunder den fælles holdning.
The Council, acting by a qualified majority, then adopts a common position which is forwarded to the EP, along with the information and the reasons which led the Council to adopt its common position.
2) Øget anvendelse af kvalificeret flertal i Rådet: De in stitutionelle ændringer, der er indeholdt i Fællesakten, på virker Rådet, der udgør EF's mellemstatslige aspekt, efter som de tilfælde, hvor der træffes afgørelse med kvalificeret flertal, udvides til nye områder med det formål at fremme
2) Extension of qualified majority voting in the Council: the institutional changes set out in the Single Act affect the way in which the Council, which embodies the intergovernmental aspect of the Community, operates, since qualified majority voting has been extended to cover new areas with a view to establishing more effective decisionmaking processes and paving the way for thoroughgoing reforms (a change designed to ease the
EP råder over en frist på tre måneder til at tage stilling til Rådets fælles holdning. Det kan godkende den, foreslå ændringer til den eller forkaste den.
The EP must act within three months: it may adopt, amend or reject this common position (in the latter two instances it must do so by an absolute majority of its members).
I de to sidstnævnte til fælde kræves der absolut flertal blandt EP's medlemmer.
If the EP has rejected the Council's common position, unanimity is required for the Council to act on a second reading.
Forkaster EP Rådets fælles holdning, kan Rådet ved an denbehandlingen kun træffe afgørelse med enstemmighed. mighed.
Within a period of one month, the Commission re-examines the proposal on the basis of which the Council adopted its common position and forwards the reexamined proposal to the Council.
en aftale af ovennævnte art. Denne beføjelse, som EP har fået tillagt, er en form for medbestemmelseskompetence og er det konkrete udslag af EP's deltagelse i fastlæggelsen og iværksættelsen af og kontrollen med EF's udenrigspolitik.
which is the practical expression of the EP's role in defining, implementing and monitoring the foreign policy of the Community.
Denne procedure finder dog ikke anvendelse på handelsaftaler, der er omhandlet i EØF-Traktatens artikel 113.1 øvrigt vedrører EP's beføjelser kun selve optagelsesansøgningen og ikke indholdet af aftalen.
However, this procedure does not apply to trade agreements as defined by Article 113 of the EEC Treaty.
Kommissionen behandler da på ny — inden for en frist på én måned — det forslag, på grundlag af hvilket Rådet har fastlagt sin fælles holdning, og fremsender forslaget til Rå det med eller uden EP's ændringsforslag.
Moreover, the EP's powers cover only the application for membership, not the substance of the agreement itself.
Det kan ikke bestrides, at Fællesakten udgør et fremskridt i EF's lovgivningsprocedure, både fordi EP's rolle er blevet styrket, og fordi de tidligere situationer, hvor lovgivningsarbejdet var blokeret i Rådet, er bragt ud af verden.
The Single Act undeniably represents an improvement in the Community legislative procedure, enhancing the EP's role and, at the same time, easing the legislative log jam in the Council.
Denne politik gør det muligt at skabe mere ligevægtige forbindelser mellem EF's institutioner, eftersom hver institution har fået særskilte pressionsmidler.
It makes for balanced relations between the Community institutions by granting each one separate means of exerting pressure.
Inden for en frist på tre måneder, eventuelt forlænget med højst yderligere én måned, kan Rådet vedtage det genbehandlede forslag med kvalificeret flertal eller ændre forslaget med enstemmighed; endelig har Rådet mulighed for li geledes kun med enstemmighed at vedtage de ændringer, som Kommissionen ikke har taget hensyn til.
Within a period of three months, which may be extended by a maximum of one month, the Council may acting by a qualified majority, adopt the proposal as reexamined by the Commission or, acting unanimously, amend the re examined proposal. Finally, the Council may, acting unanimously, adopt amendments not taken into account by the Commission.
Så længe Rådet ikke har truffet afgørelse, kan Kommissionen til enhver tid ændre sit forslag eller endog trække det tilbage.
As long as the Council has not acted, the Commission may alter or withdraw its proposal at any time.
Ud over de supplerende beføjelser, som EP har fået tillagt ved bl.a. samarbejdsproceduren giver Fællesakten mulig hed for indledning af en samrådsprocedure, der er forbundet med førstnævnte procedure, og tilskynder desuden in stitutionerne til at styrke deres indbyrdes forbindelser.
Above and beyond the additional powers conferred on the EP, in particular through the cooperation procedure, the Single Act has also given rise to a conciliation process inherent in the application of that procedure, thereby enabling the institutions to forge stronger links.
For øvrigt understregede EP i sin beslutning af 11.12.1986 be tydningen af en styrkelse af forbindelserne og samarbejdet mellem institutionerne efter Fællesaktens ikrafttræden. træden.
Moreover, in its resolution of 11 December 1986 the EP stressed the importance of strengthening links and cooperation between the institutions following the entry into force of the Single Act.
Samarbejdsproceduren anvendes i forbindelse med det indre marked (artikel 100 A og 100 B), fri bevægelighed for arbejdstagere (artikel 49), etableringsfrihed (artikel 54, stk. 2), bestemmelser om udenlandske statsborgere (artikel 56, stk. 2), gensidig anerkendelse af eksamensbeviser (artikel 57), socialpolitikken (artikel 118 A), strukturfonde ne (artikel 130 Q, stk. 2) og artikel 7 om forbud mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet.
The cooperation procedure is applicable to the internal market (Articles 100a and 100b), freedom of movement for workers (Article 49), freedom of establishment (Article 54(2)), provisions relating to nonCommunity nationals (Article 56(2)), the mutual recognition of diplomas (Article 57), social policy (Article 118a), the Structural Funds (Article 130e), research and technological development (Article 130q(2)) and Article 7, which prohibits discrimination on grounds of nationality.
c) EP's samstemmende udtalelse: I Fællesakten er også fastlagt rammerne for anvendelse af proceduren med samstemmende udtalelse (Fællesaktens artikel 8 og 9): I forbindelse med aftaler om udvidelse af EF (EØF-Traktatens artikel 237) og associeringsaftaler (EØF-Traktatens artikel 238).
c) The assent of the EP: the Single Act also lays down the framework for the application of the assent procedure (Articles 8 and 9 of the Single Act) to agreements covering the enlargement of the Community (Article 237 of the EEC Treaty) and association agreements (Article 238).
Den samstemmende udtalelse er kun gyldig, hvis EP udtaler sig med absolut flertal blandt sine med lemmer, og den skal vedtages inden Rådets vedtagelse af
The assent of the EP, voted by an absolute majority of its members, is required before the Council may adopt such an agreement. This power conferred on the EP may be regarded as a joint decisionmaking power
Imidlertid synes de fremskridt, som undertegnelsen af Fællesakten har medført, ikke at være tilstrækkelige til at fjerne EF's demokratiske underskud.
Nevertheless, the progress made following the signing of the Single Act seems inadequate to make good the democratic deficit in the Community.
Ganske vist har de interinstitutionelle forbindelser udviklet sig på en sådan måde, at EP i højere grad deltager i lovgivningsprocessen, men trods Fællesaktens forbedringer har EP stadig ikke opnået en rolle som medlovgiver, hvilket dog er ønskeligt på baggrund af dets demokratiske legitimitet.
Although interinstitutional relations have evolved in the direction of greater participation by the EP in the legislative process, despite the improvements made by the Single Act the EP has still to be granted the role of joint legislator which its democratic legitimacy would suggest was its due.
Derfor har nye institutionelle ændringer vist sig nødvendige (* 1.1.3.).
As a result, a need emerged for further institutional changes(*1.1.3)
DE INTERINSTITUTIONELLE FORBINDELSER INDEN FOR RAMMERNE AF DEN EUROPÆISKE UNION
INTERINSTITUTIONAL RELATIONS IN THE EUROPEAN UNION
RETSGRUNDLAG: Som Fællesakten fra 1986 udgør Trak­taten om Den Europæiske Union, der blev undertegnet den 07.02.1992 i Maastricht, en ny ændring af Rom­ og Pa­ris­Traktaten og giver EF nye målsætninger.
LEGAL BASIS: Like the 1986 Single Act, the Treaty on European Union, signed in Maastricht on 7 February 1992, amends the Treaties of Rome and Paris and sets the Community fresh objectives.
taget hensyn til EP's ændringsforslag, eller indlede en forligsprocedure i et forligsudvalg.
into account, or initiate a conciliation procedure in a Conciliation Committee.
Forligsudvalget er sammensat af Rådets medlemmer og et tilsvarende antal repræsentanter for EP, der skal forsøge at nå frem til et kompromis; desuden deltager repræsentanter for Kommissionen i Forligsudvalgets arbejde.
This Committee comprises an equal number of members of the Council and the EP, who must endeavour to reach a compromise, and representatives of the Commission, who take part in the Committee's proceedings.
Hvis der på dette stade af proceduren ikke er opnået enig­hed om forslaget inden for en frist på seks uger (til godken­delse kræves absolut flertal i EP og kvalificeret flertal i Rå­det), anses den foreslåede retsakt for ikke­vedtaget, med­mindre Rådet gør et nyt forsøg på at sætte gang i procedu­ren ved at bekræfte den oprindelige fælles holdning, eventuelt med EP's ændringsforslag.
At this stage of the procedure, if no agreement is reached on the proposal within a period of six weeks (approval requires an absolute majority in the EP and a qualified majority in the Council), the proposed act is deemed not to have been adopted, unless the Council makes a fresh attempt to reopen the procedure by confirming its initial common position, possibly with amendments proposed by the EP.
MÅL: Fællesakten var det første skridt i retning af en større inddragelse af Europa­Parlamentet (EP) i EF's lovgivning­sproces. Imidlertid var denne ændring af Traktaten sam­menholdt med EP's legitimitet ikke tilstrækkelig til at sikre den nødvendige reduktion af EF's demokratiske unders­kud.
OBJECTIVE: The Single Act represented the first step towards the greater involvement of the European Parliament (EP) in the Community legislative process.
Det demokratiske spørgsmål indtager følgelig en fremtrædende plads i Traktaten om Den Europæiske Uni­on, der bl.a. har til formål at øge EP's beføjelser.
Democracy is therefore the governing principle behind the Treaty on European Union, which sets out to increase the EP's powers.
Derfor har den nye traktat i høj grad betydning forde interinstitutionel­le forbindelser. Også Kommissionens status udvikles i ret­ning af større ansvarlighed.
As a result, interinstitutional relations have been profoundly affected, one change being to make the Commission more accountable.
DE INSTITUTIONELLE VIRKNINGER AF TRAKTATEN OM DEN EUROPÆISKE UNION
At the end of the procedure, the EP can accept the proposal, take no decision, at which point the proposal is deemed to have been adopted, or reject the proposal definitively.
1) Ændring af EP's rolle på lovgivningsområdet
1) Revision of the EP's legislative role
Anvendelsesområdet for proceduren med fælles beslut­ningstagning, som nærmer sig en vetoret for EP, omfatter for øjeblikket fjorten områder, herunder etableringsret (ar­tikel 54), det indre marked (artikel 100 A og 100 B), miljø (ar­tikel 130 S, stk. 3) og artiklerne 56, 57, stk. 1 og 2,126, stk. 4, 127, stk. 2, 130 I, 103, Stk. 5, 104 A og Β og 108, stk. 3.
At present, the co-decision procedure, which can be regarded as a right of veto conferred on the EP, covers fourteen areas, including freedom of establishment (Article 54), the internal market (Articles 100a and 100b), the environment (Article 130s(3)), and Articles 56, 57(1) and (2), 126(4), 127(2), 130i, 103(5), 104(a) and (b), and 108(3).
Disse artikler vedrører ofte områder, der tidligere var om­fattet af samarbejdsproceduren.
Many of these articles govern areas previously covered by the cooperation procedure.
a) Indførelse af proceduren med fælles beslutning­stagning: Med Traktaten om Den Europæiske Union udvi­des EP's beføjelser på lovgivningsområdet, bl.a. på den måde, at EP får mulighed for i fællesskab med Rådet at ud­stede EF­retsakter (artikel 189 B).
a) Introduction of the co-decision procedure: The Treaty on European Union enhances the EP's legislative powers, in particular by granting it the right to adopt Community legal acts jointly with the Council (Article 189b).
Denne procedure med fælles beslutningstagning annullerer på ingen måde den samarbejdsprocedure, der blev indført med Fællesakten, men udgør kun en supplerende procedure, som er forbe­holdt bestemte områder.
This co-decision procedure in no way supersedes the cooperation procedure introduced by the Single Act; it is rather an additional procedure applicable only in certain areas.
Det skal endelig bemærkes, at begrænsningen af anven­delsesområdet for proceduren med fælles beslutningstag­ning kun er midlertidig, eftersom det i Traktaten om Den Europæiske Union er fastsat, at antallet af områder skal øges inden udgangen af 1996 på grundlag af et forslag fra Kommissionen (artikel 189 B, stk. 8).
However, this restriction on the scope of the co-decision procedure is only temporary, since the Treaty on Euro pean Union provides for an increase in the number of areas covered between now and 1996, on the basis of a proposal from the Commission (Article 189b(8)).
Det grundlæggende i denne procedure er muligheden for at behandle et forslag under tredjebehandling, mens der hidtil kun har eksisteret første og andenbehandling.
The co-decision procedure is based on the possibility of examining a proposal at third reading; previously, pro cedures had incorporated only two readings.
Indtil andenbehandlingen er proceduren med fælles beslut­ningstagning identisk med samarbejdsproceduren.
Up to and including the second reading, it is identical to the coop eration procedure.
Rå­det, der træffer afgørelse om Kommissionens forslag med kvalificeret flertal, fastlægger en fælles holdning.
The Council, acting by a qualified majority on a proposal from the Commission, adopts a common position.
Denne fælles holdning meddeles EP, som har tre måneder til:
That common position is then for warded to the EP, which has a threemonth period in which to:
Indførelsen af proceduren med fælles beslutningstagning udgør uvægerligt et stort skridt fremad for EP, eftersom EP tildeles en vigtigere rolle som medlovgiver i EF's lovgiv­ningsproces, og denne procedure tilsyneladende gør det muligt at reducere EF's demokratiske underskud.
By granting it an expanding role as a joint decision-maker in the Community legislative process, the procedure certainly represents a remarkable step forward for the EP and seems likely to reduce the democratic deficit in the Community.
Imidler­tid finder proceduren med fælles beslutningstagning ikke anvendelse på alle aspekter af EF's lovgivning.
However, the procedure does not apply to all aspects of Community legislation.
Desuden er hovedparten af de foranstaltninger, der vedrører harmo­nisering af de nationale lovgivninger med henblik på det indre marked, blevet vedtaget med skæringsdatoen 1.1.1993 for øje.
In addition, most of the measures required to harmonize national laws with a view to completing the internal market were taken prior to the 1 January 1993 deadline.
— at forkaste forslaget: Forslaget anses for ikke­vedtaget, medmindre et forsøg på at opnå forlig fører til et positivt resultat;
- approve the proposal: the proposal is then definitively adopted by the Council in accordance with its common position (should the EPtake no action during that threemonth period, the proposal is deemed to have been adopted);
— at fremsætte ændringsforslag til Rådets forslag, som da sendes tilbage.
- amend the proposal, which is then returned to the Council.
Rådet har mulighed for at vedtage forslaget med kvalificeret flertal, dersom Kommissio­nen accepterer EP's ændringsforslag, vedtage forsla­get med enstemmighed, hvis Kommissionen ikke har b) Udvidelse af andre lovgivningsprocedurer: Med Traktaten om Den Europæiske Union udvides også samar­bejdsprocedurens anvendelsesområde.
The Council may adopt the proposal by a qualified majority if the Commission accepts the EP's amendments, adopt the proposal unanimously should the Commission refuse to take the EP's amendments
Denne procedu­re finder anvendelse på elleve nye områder, herunder Den Europæiske Socialfond, erhvervsuddannelse, transport­politik og udviklingsbistand.
The scope of the assent procedure is widened to cover nine new articles, including freedom of movement (Article 8a), the objectives of the Structural Funds (Article 130d), the powers of the European Central Bank (Article 105(6))
PE 162.500 sionsmedlemmernes mandat have samme varighed.
PE 162.500 of the citizens of Europe, and its legitimacy will be strengthened.
Proceduren med samstemmende udtalelse udvides til at omfatte ni andre artikler, bl.a. fri bevægelighed (artikel 8 A), strukturfondenes hovedmål (artikel 130 D), Central­bankens beføjelser (artikel 105, stk. 6) og forslag til indfø­relse af en ensartet valgmåde ved valg til EP (artikel 138).
and the proposals relating to the establishment of a uniform electoral procedure for European elections (Article 138).
I Traktaten om Den Europæiske Union er der fastsat 24 yderligere områder for anvendelse af høringsproceduren, herunder forordningerne om statsstøtte (artikel 94), ud­nævnelse af Centralbankens formand og medlemmer (ar­tikel 109, stk. 1) og af Kommissionens formand (artikel 158), overgangen til tredje fase af Den Monetære Union (artikel 109 I) og EF's visumpolitik (artikel 100 C, stk. 2).
The Treaty on European Union lays down twenty-four new areas of application for the consultation procedure, including the regulations governing state aid (Article 94), the appointment of the President and members of the European Central Bank (Article 129a(1)) and the President of the Commission (Article 158), the transition to the third stage of Monetary Union (Article 109i) and Community visa policy (Article 100c(2)).
Endelig holdes EP underrettet af Kommissionen inden for et større antal områder.
Finally, the EP must now be kept informed by the Com mission of events in a larger number of areas.
Navnlig i artikel J.7 om den fælles udenrigs­ og sikkerhedspolitik er det fastsat, at EP regel­mæssigt underrettes af formandskabet og Kommissionen om udviklingen i Unionens udenrigs­ og sikkerhedspolitik.
In par ticular, Article J.7 concerning the common foreign and security policy (CFSP) stipulates that the EP must be kept regularly informed by the Presidency and the Commission of developments in the CFSP.
3) Tildeling af locus standi (klageret) til EP ved annulla­tionssøgsmål: EP har flere gange forsøgt at anvende Traktatens artikel 173, der gør det muligt at annullere ret­sakter, som hidrører fra EF­institutionerne (en ret, som bl.a. medlemsstaterne, Kommissionen og Rådet er udsty­ret med), parallelt med de klagemuligheder, som EP har i medfør af artikel 175 (sag 13/83 med henblik på anvendel­se af artikel 175 og 302/87 vedrørende et søgsmål på grundlag af artikel 173).
3) Grant of locus standi to the EP in respect of actions for annulment: On several occasions, the EP has tried to use Article 173 of the Treaty with a view to securing the annulment of acts of other Community institutions (a right conferred on, amongst others, the Member States, the Commission and the Council), in addition to its right to bring actions under the terms of Article 175 (Case 13/83 for the use of Article 175 and Case 302/87 for actions pursuant to Article 173).
I første omgang nægtede Domsto­len at give EP en klageret under artikel 173, ifølge hvilken EP ikke har locus standi.
The Court of Justice initially refused to grant the EP the right to bring actions pursuant to Article 173, under the terms of which the EP does not have locus standi.
Denne afvisning kan virke mær­kelig, eftersom denne artikel kan anvendes mod akter fra EP, der har retsvirkning (sag 320/81 og 294/83).
This refusal seemed strange, given that this article may be used against acts of the EP which have legal force (Cases 320/81 and 294/83).
I sidste en­de har Domstolen udtalt, at EP kan gøre brug af artikel 173 med henblik på at beskytte sine prærogativer (sag 70/88).
Ultimately, the Court of Justice delivered the opinion that the EP could use Article 173 in order to protect its prerogatives (Case 70/88).
I Traktaten om Den Europæiske Union tages der hensyn til Domstolens forskellige afgørelser på den måde, at EP inte­greres i artikel 173.
The Treaty on European Union takes into account the various decisions by the Court and extends Article 173 to cover the EP.
Således kan der indbringes klage mod retsakterfra EP, der skal have retsvirkning, og parallelt her­med råder EP også over en klageret, når det drejer sig om at beskytte dets prærogativer (samme ret er også tildelt Den Europæiske Centralbank).
Accordingly, actions may be brought against acts of the EP designed to have legal effect, but, at the same time, the EP may also bring actions in order to protect its prerogatives (a right also granted to the European Central Bank).
EP's aktive legitimitet er følgelig anerkendt, selv om den er begrænset, og det er dermed muligt bedre at forsvare de europæiske borgeres rettigheder og interesser ved Domstolen.
The active legitimacy of the EP has thus been acknowledged, albeit with restrictions attached, paving the way for the more effective defence of the rights and interests of European citizens before the Court of Justice.