natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Fra EP's synspunkt drejer det sig i første række om at fjerne sig fra den hidtidi­ge praksis med regeringssamarbejde og en uforpligtende afstemning af nationale standpunkter, der hovedsagelig kun baseres på fælles erklæringer, og helt og fuldt overfø­re EPS til en EF­ramme og dermed åbne vej for en retligt bindende EF­udenrigs­ og sikkerhedspolitik med fuld del­tagelse af EP.
The EP above all considers that there should be a shift away from the traditional form of intergovernmental cooperation which to date has largely been restricted to the nonbinding coordination of national positions and issuing joint declarations, and to fully incorporate EPC into the Com­munity framework and thus pave the way for a legally binding EC foreign and security policy formulated with the full involvement of the EP.
Med ikrafttrædelsen af Traktaten om Den Eu­ropæiske Union ophæves EPS (se afsnit VII, artikel Ρ i Uni­onstraktaten) og erstattes af bestemmelserne i afsnit V om den fælles udenrigs­ og sikkerhedspolitik (* 2.1.3.)
Upon entry into force of the Treaty on European Union, EPC will be abolished (Title VII, Article Ρ of the Treaty on European Union) and replaced by the provisions of Title V on a common foreign and security polity (*2.1.3)
UDFORMNING AF EN »FÆLLES UDENRIGS- OG SIKKERHEDSPOLITIK«
DEVELOPMENT OF A COMMON FOREIGN AND SECURITY POLICY (CFSP)
Afsnit V i Traktaten om Den Europæiske Union rummer »bestemmelser om den fælles udenrigs- og sikkerhed spolitik«.
- to safeguard the common values, fundamental inter ests and independence of the Union;
fors-slutakten og målene i Paris-charteret; — fremme af det internationale samarbejde;
Title V of the Treaty on European Union contains the 'Provisions on a Common Foreign and Security Policy' (CFSP).
— udvikling og befæstelse af demokratiet og retsstat sprincippet samt respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder.
- to strengthen the security of the Union and its Member States in all ways;
Denne politik er en konkretisering af bestemmelserne i afsnit III, artikel 30, i Den Europæiske Fælles Akt (EFA), hvor »Traktatbestemmelserne om Det Europæiske Uden rigspolitiske Samarbejde« har været fastlagt siden juli 1987.
The common foreign and security policy is a continuation of the provisions of Title III, Article 30 of the Single European Act (SEA) of July 1987 which established the 'Treaty provisions on European Cooperation in the sphere of foreign policy'.
For vedtagelse og gennemførelse af fælles aktioner på områder henhørende under udenrigs- og sikkerhedspolitikken gælder følgende fremgangsmåde:
- to develop and consolidate democracy and the rule of law, and respect for human rights and fundamental freedoms.
Såvel i henhold til bestemmelserne i EFA som i henhold til bestemmelserne i Unionstraktaten hører udenrigs- og sikkerhedspolitik ikke til de ægte EF-po_BAR_itikker; den er deri mod genstand for et samarbejde mellem medlemsstater nes regeringer.
Under the provisions both of the SEA and of the Treaty on European Union, the common foreign and security policy is not a genuine Community policy but is rather the subject of regulated intergovernmental cooperation between the Member States.
Dermed er den fælles udenrigs- og sikker hedspolitik ikke omfattet af de almindelige EF-procedurer og ligger således også uden for EF-Domstolens kompetence (se afsnit VII, artikel L).
It is thus not subject to the normal Community procedures and lies outside the jurisdiction of the European Court of Justice (see Title VII, Article L).
Den står så at sige som »anden søjle« ved siden af de i Traktaten om Den Europæiske Union ændrede fællestraktater (EØF: afsnit II, EKSF: afsnit III og Euratom: afsnit IV).
To a certain extent, therefore, it can be regarded as a 'second pillar' next to the Community treaties amended by the Treaty on European Union (EEC: Title II, ECSC: Title III and EURATOM: Title IV).
Som »tredje søjle«, der som den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik er genstand for et samarbejde mellem regeringerne, rummer Unionstraktaten bestemmelser om samarbejde om retlige og indre anliggender (afsnit VI).
A 'third pillar" is represented by the provisions of the Treaty on European Union on cooperation in the fields of justice and home affairs (Title VI), which like the common foreign and security policy is the subject of intergovernmental cooperation. ation.
— Rådet beslutter på grundlag af overordnede retnings linjer fra Det Europæiske Råd, at et spørgsmål skal gøres til genstand for en fælles aktion. — Rådet skal, når det vedtager den fælles aktion og på et hvilket som helst stadium under udviklingen heraf, de finere de spørgsmål, om hvilke der skal træffes afgørelse med kvalificeret flertal. — Fælles aktioner forpligter medlemsstaterne i deres stillingtagen og handlinger.
The Union pursues the abovementioned objectives firstly through regular cooperation between the Member States in the implementation of its policy and secondly through the gradual implementation of joint action in areas where Member States have important common interests.
Volder iværksættelsen af en fælles aktion alvorlige vans keligheder for en medlemsstat, skal denne forelægge sa gen for Rådet, der skal drøfte den og søge passende løsninger. Disse må ikke stride imod målene for aktionen eller være til skade for dens effektivitet.
The adoption and implementation of joint action under the common foreign and security policy are subject to the following procedure:
Medlemsstaternes diplomatiske og konsulære missioner og Kommissionens delegationer i tredjelande og på internationale konferencer samt deres repræsentationer ved internationale organisationer samarbejder for at sikre, at de fælles holdninger og fælles aktioner, som Rådet har vedtaget, overholdes og iværksættes.
References to the common foreign and security policy are also found in the amended EEC Treaty (Title II), to wit in Article 8c, which provides that every citizen of the Union shall, in the territory of a third country in which the Member State of which he is a national is not represented, be entitled to protection by diplomatic or consular authorities of any Member State; in Article 228, which governs agreements with third countries; in Article 228a, which defines the basis for sanctions to be applied against third countries and in Article 238 governing the conclusion of agreements with third countries or interna tional organizations.
DEN FÆLLES UDENRIGS- OG SIKKERHEDSPOLITIKS MÅL:
Such solutions may not run counter to the objectives of the joint action or impair its effectiveness.
For så vidt angår samspillet mellem EF-institutionerne og medlemsstaterne inden for den fælles udenrigs- og sikker hedspolitik er det tydeligt, at det foregår på mellemstatsligt plan: Ganske vist deltager Kommissionen i fuldt omfang i arbejdet vedrørende den fælles udenrigs- og sikkerhed spolitik og kan også forelægge Rådet forslag, men det er Det Europæiske Råd, der står for politikken:
In addition, the common provisions of the Treaty on European Union (Title I) referto the common foreign and security policy within a single institutional framework, focusing both on the need for consistency in the Union's external activities as a whole in the context of its external relations, security, economic and development policies (Article C) and on the objective of asserting the Union's identity on the international scene through the implementation of a common foreign and security policy (Article B).
Der er ifølge artikel J.1. tale om følgende mål: — beskyttelse af Unionens fælles værdier, grundlæggen de interesser og uafhængighed;
The diplomatic and consular missions of the Member States and the Commission Delegations in third countries and international conferences, and their representations to international organizations cooperate to ensure that the
— Det Europæiske Råd fastlægger principperne og de overordnede retningslinjer for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik
OBJECTIVES OF THE COMMON FOREIGN AND SECURITY POUCY:
PE 162.500 lende, da det stort set kun råder over uforpligtende beføjel ser og ikke over kontrolmuligheder.
WEU: development of a planning cell, close military cooperation (logistics, transport, training, strategic surveillance and meetings of Chiefs of Defence Staff), detachment of military units to the WEU, and enhanced cooperation in the field of armaments.
Artiklen herom (J.7.) lyder som følger:
ROLE OF THE EUROPEAN PARLIAMENT:
— Rådet træffer de nødvendige afgørelser for fastlæggelse og iværksættelse af den fælles udenrigs- og sikker hedspolitik på grundlag af de overordnede retningslinjer, som Det Europæiske Råd fastlægger. Det påser, at Unionens aktion fremtræder som helhed, er sammen hængende og effektiv.
As far as the interplay between the Community Institutions and the Member States under the common foreign and security policy is concerned, the intergovernmental nature of this policy is clear.
Rådet træffer normalt afgørelse med enstemmighed.
- The European Council defines the principles and general guidelines for the common foreign and security policy.
«Formandskabet skal høre Europa-Parlamentet om de vigtigste aspekter og grundlæggende valg i forbindelse med den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik og påse, at der tages behørigt hensyn til Europa-Parlamentets synspunkter.
In the European Parliament's view, its role as regards common foreign and security policy is less than satisfactory, for its involvement is largely nonbinding and it has scarcely any supervisory powers.
Formandskabet og Kommissionen underretter regel mæssigt Europa-Parlamentet om udviklingen i Unionens udenrigs- og sikkerhedspolitik.
The European Parliament shall be kept regularly informed by the Presidency and the Commission of the development of the Union's foreign and security policy.
Europa-Parlamentet kan stille spørgsmål eller rette hen stillinger til Rådet. Det drøfter en gang om året de fremskridt, der er gjort med iværksættelsen af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik».
Pursuant to the provisions of Article J.4, the common foreign and security policy includes all questions related to the security of the Union, including the eventual framing of a common defence policy, which might in time lead to a common defence.
Den Vesteuropæiske Union (WEU) tillægges en særlig rolle i forbindelse med udformningen af en fælles forsvarspolitik.
A special role in the development of a common defence policy is assigned to the Western European Union (WEU).
Selv om ikke alle EF-medlemsstater er medlem af WEU (Danmark og Irland har kun observatørstatus), be tragtes den som en «integrerende del af udviklingen af Den Europæiske Union», og ifølge bestemmelserne i Uni onstraktaten får den til opgave at udarbejde og iværksætte de af Unionens afgørelser og aktioner, der har indvirkning på forsvarsområdet.
Although not all EC Member States are members of the WEU (Denmark and Ireland only have observer status), the WEU is regarded as an 'integral part of the develop ment of the Union' and pursuant to the Treaty provisions is requested to elaborate and implement decisions and actions of the Union which have defence implications.
I den forbindelse vedtager Rådet i for ståelse med WEU's institutioner de nødvendige praktiske bestemmelser (J.4.2.).
The Council, in agreement with the institutions of the WEU, will adopt the necessary practical arrangements (J.4.2.).
De ovenfor anførte procedurer un der den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik finder ikke anvendelse på det forsvarspolitiske område.
The abovementioned common foreign and security policy procedures are thus not applicable in the field of defence policy.
Da Europa-Parlamentet altid har været varm tilhænger af udformning af en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, in dtager det en kritisk holdning til «søjlestrukturen» i Maastricht-Traktaten, ved hvilken den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik holdes uden for fællesskabsstrukturen (sml. A3-0123/92 af 7. april 1992).
Since Parliament has always been a vocal advocate of developing a common foreign and security policy, it takes a critical view of the 'pillar structure' of the Treaty of Maastricht through which the common foreign and security policy is kept outside the structure of the Com munity (cf. A3-0123/92 of 7 April 1992).
Desuden har EP givet udtryk for, at den nuværende udenrigspolitiske kompetencefordeling mellem Unionens organer kun kan accepteres i den udstrækning den nuværende fase betragtes som en overgangsperiode, dertil slut skal munde ud i en omfattende demokratisering af processen for planlægning og gen nemførelse af den fælles udenrigspolitik (A3-0322/92 af 18.12.1992).
Furthermore, the European Parliament has expressed the view that the present division of responsibilities between the institutions of the Union in the field of foreign policy can only be accepted in so far as the present phase is regarded as a transition phase eventually leading to a comprehensive democratization of the processes of planning and implementing the common foreign policy (A3-0322/92 of 18 December 1992).
Demokratiseringen af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik skal sikres gennem en passende delta gelse af Europa-Parlamentet i den udenrigs- og sikkerhed spolitiske beslutningsproces.
The decisionmaking process of the common foreign and security policy should be democratized through the due involvement of the European Parliament.
Dette skal opnås gennem overdragelse til Europa-Parlamentet af medbestemmelses- og kontrolbeføjelser samt gennem anvendelse af høringsprocedurer og procedurer, der kræver Parlamentets godkendelse ved principielle afgørelser (se bl.a. A3-0107/91 af 10. juni 1991).
This should be achieved through the transfer of co-decision and supervisory powers and through the use of consultation procedures and approval procedures on fundamental decisions (see inter alia: A3-107/91 of 10 June 1991).
I en erklæring, derer knyttet til Unionstraktaten, bekræfter WEU-medlemsstaterne målsætningen om, at WEU i etaper skal udbygges til at være forsvarskomponenten i Den Europæiske Union.
The European Parliament has also adopted a number of resolutions advocating the gradual and full incorporation of the WEU and its institutions into the European Union (see, for example, A3-0189/92,20 January 1993).
I denne forbindelse skal der oprettes nære arbejdsrelationer til Unionens institutioner, inklusive Europa-Parlamentet. Desuden fremhæves det, at WEU ik ke opfatter sig som et alternativ til NATO, men vil bidrage til styrkelse af den europæiske søjle i Den Atlantiske Alliance.
Behind the position adopted by Parliament on each occasion lies the conviction that the development of a European Union is inconceivable without a common foreign, security and defence policy.
Europa-Parlamentets deltagelse i den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik er fra dets eget synspunkt utilfredsstil
In a declaration annexed to the Treaty on European Union, the WEU Member States affirm the objective of gradually developing the WEU as the defence component of the European Union.
Desuden har Europa-Parlamentet i flere beslutninger gjort sig til talsmand for gradvis og fuldstændig integration af WEU og dennes organer i Den Europæiske Union (se bl.a.
To this end, close cooperation with the institutions of the Union, including the European Parliament, will be established.
MENNESKERETTIGHEDERNE I VERDEN degivelser, hvor man har givet udtryk for sin bekymring, har f.eks. omhandlet det tidligere Jugoslavien og det tidligere Sovjetunionen, Peru, Sudan, Østtimorog Burma.
HUMAN RIGHTS IN THE WORLD and the former Soviet Union, Peru, Sudan, East Timor and Myanmar.
De nævnte erklæringer og meddelelser har fået megen omtale og blev stilet direkte til de berørte regeringer i det håb, at man derved kunne udvirke nogle forbedringer for så vidt angår respekten for menneskerettighederne.
They were widely publicized and brought directly to the attention of the governments concerned, in the hope that this would help to bring about certain improvements in the situation with regard to respect for human rights.
RETSGRUNDLAG: Præamblet i EØF-Traktaten; tredje og femte led i præamblet i Den Europæiske Fælles Akt; den europæiske men neskerettighedskonvention; slutakten fra Konferencen om Sikkerhed og Samarbejde i Europa (Helsinki, 1975); de in ternationale pagter og andre internationale bestemmelser om menneskerettigheder; verdenserklæringen om men neskerettigheder; præamblet i Lomé IV-konventionen og artikel 5, stk. 2, i samme konvention; Rådets resolution af 28. november 1991 om menneskerettigheder, demokrati og udvikling.
LEGAL BASIS: Preamble to EEC Treaty; third and fifth paragraphs of preamble to Single Act; European Convention on Human Rights; Final Act of Conference on Security and Cooperation in Europe (Helsinki, 1975); International Covenants and other instruments on human rights; Universal Declaration of Human Rights; preamble to and Article 5, para graph 2 of the Lomé IV Convention; resolution on human rights, democracy and development adopted by the EC Council on 28 November 1991.
Institutionel opfølgning Efter de direkte valg i juni 1984 gav EP's Udvidede Præsidium den 27. september 1984 Det Politiske Udvalg tilladelse til at nedsætte et Underudvalg om Menneskerettighe der, som skulle undersøge krænkelserne af menneskerettighederne uden for Det Europæiske Fællesskab og aflægge beretning herom til Det Politiske Udvalg.
Institutional follow-up After the June 1984 direct elections, on 27 September 1984 the EP's Enlarged Bureau authorized the Political Affairs Committee to set up a Subcommittee on Human Rights to investigate violations of human rights outside the European Community and to report to the Political Affairs Committee.
MÅL: Som medlem af det internationale samfund, der anerkender og garanterer de grundlæggende menneskerettighe der i konventioner og internationale erklæringer, under streger Det Europæiske Fællesskab, at det: — offentligt fordømmer krænkelser af menneskerettighe derne, hvor de end finder sted, — appellerer til myndighederne i de pågældende lande om at standse krænkelserne, — i overensstemmelse med de forpligtelser, det har påta get sig på internationalt plan, vedtager forholdsregler, der vil kunne lægge pres på myndighederne i de på gældende lande.
OBJECTIVES: As a member of the international community which recognizes and guarantees fundamental human rights in international conventions and declarations, the European Community: - publicly condemns violations of human rights wherever they occur; - makes representations to the authorities of the coun tries concerned to put an end to those violations; - in accordance with its international obligations, adopts measures that will put pressure on the authorities of the countries concerned.
Denne opgave er især pålagt udenrigsministrene i Det Europæiske Politiske Samarbejde, inden for hvilke rammer EF udtrykker sin bekymring over krænkelserne af men neskerettighederne i de forskellige lande ved at gribe ind på bestemt og solidarisk måde og ved talrige lejligheder fordømme alvorlige krænkelser af menneskerettighederne. hederne.
The main role here is played by the Foreign Ministers meeting in political cooperation, through which the Community expresses its concern about violations of human rights in different countries, acting firmly and jointly and frequently condemning serious violations of human rights.
Udviklingen af »konditionalitetspolitikken« og Parlamentets beføjelse til at undlade at afgive samstemmende udtalelse i henhold til Traktatens artikel 238, som ændret ved Den Europæiske Fælles Akt (denne beføjelse bliver mulig vis udvidet med Maastricht-Traktaten), og til at bremse af taler med tredjelande af humanitære grunde (protokollerne med Syrien og Marokko var eksempler herpå i 1992) samt de øgede budgetmidler til aktiviteter på menneskerettighedsområdet, viser, at menneskerettighedernes an del i Parlamentets arbejde efter al sandsynlighed vil stige.
To judge by the development of the 'conditionality' policy, Parliament's powerte refuse its assent, pursuant to Article 238 of the Treaty as amended by the Single Act (a power which could be extended by the Maastricht Treaty) and to freeze agreements with third countries on humanitarian grounds (as happened in 1992 with the protocols with Morocco and Syria, for example) and the increase in budgetary resources earmarked for human rights-related activities, Parliament's work in this area is likely to increase.
Det er sørgeligt, at det skal være nødvendigt, men det er en funktion, det passer sig for Parlamentet at udøve.
Although it is a pity that this should be necessary, Parliament is particularly suited to the task.
De mokratisk valgte lovgivende forsamlinger er symbolet på et åbent samfund, der styres som en retsstat, og parlamentarikerne har en enestående mulighed for at udforme politikker, der skal forbedre menneskerettighedssituationen. tionen.
Democratically elected legislative bodies symbolize an open society where the rule of law prevails and Members of Parliament are in a privileged position when it comes to laying down guidelines for behaviour with a view to improving the human rights situation.
I Europa-Parlamentet findes der en række uofficielle tværpolitiske grupper om bestemte menneskerettighedsspørgsmål (som f.eks. om Østtimor, om de sovjetiske jøder, om børns rettigheder og om befolkning og udvikling).
Within the European Parliament there are a number of informal intergroups which deal with specific issues (East Timor, Soviet Jews, the rights of the child, population and development, etc.).
RESULTATER: De Tolvs udenrigsministre har for at understrege den be tydning, de tillægger menneskerettighederne, inden for rammerne af Det Europæiske Politiske Samarbejde (EPS) nedsat en arbejdsgruppe, der er helliget menneskerettighedsspørgsmål.
ACHIEVEMENTS: In a desire to stress the importance they attach to promoting human rights, the Ministers of the Twelve set up a new working party on human rights within the framework of European political cooperation (EPC).
Denne beslutning blev truffet efter De Tolvs erklæring om menneskerettighederne, som blev vedtaget den 21. juli 1986.
This decision was taken following the statement on human rights adopted by the Twelve on 21 July 1986.
Dette dokument udgør den før ste samlede offentlige erklæring fra medlemsstaterne om deres forsvar af menneskerettighederne i deres internationale relationer.
This statement is the first general public declaration made by the Member States of the importance they attach to human rights in international relations.
Denne arbejdsgruppes virksomhed supplerer de opgaver, der gennemføres af Den Regionale Arbejdsgruppe og Ar bejdsgruppen om CSCE og De Forenede Nationer.
The work of this party complements that of the regional working party and the CSCE and UN group.
Årlige betænkninger I den årlige betænkning om menneskerettighederne i ver den og Fællesskabets menneskerettighedspolitik i 1991-1992 (den sjette betænkning af denne art) støtter Parlamentet Kommissionens forslag om, at der i alle aftaler med tredjelande skal indføjes en klausul om overholdelse af menneskerettighederne (konditionalitetsprincippet), og anmoder om, at der på Fællesskabernes budget afsættes flere midler til aktioner, der tager sigte på at udvikle men neskerettighederne.
Annual reports In adopting the 1991-1992 (sixth) annual report on human rights worldwide and Community human rights policy, Parliament backed the Commission's aim of inserting a clause on respect for human rights in all agreements with third countries (conditionality) and called for more appropriations to be made available within the Community budget for actions aimed at promoting human rights.
Fællesskabet og dets medlemsstater har ud over deres in dsats i FN's Generalforsamling og i Menneskerettighedskommissionen i løbet af 1992 offentliggjort over hundrede erklæringer og meddelelser om bestemte spørgsmål ve drørende menneskerettighederne. Disse meningstilken
In addition to action taken within the General Assembly of the United Nations and the Commission on Human Rights, the Community and its Member States issued over a hundred declarations and statements on specific issues relating to human rights in 1992.