natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Selv om det til en vis grad er forståeligt, da sagen beroede på ret, som ikke havde været prøvet for en domstol (beføjelser til at retsforfølge en forbrydelse, der har fundet sted på et tredjelands territorium), var der alvorlige mangler i forberedelsen af retssagen, og det kan muligvis underminere både toldvæsenets villighed til at rejse sager af denne art og retssagens afskrækkende virkning på andre.
Though to some extent comprehensible, insofar as the case relied on untested law (the power to bring a prosecution for an offence taking place on the territory of a third country), the defects in the preparation of prosecution were serious, and potentially undennine both the willingness of customs to bring cases of this sort and the dissuasive effect of the trial on others.
Anklagemyndighedens vanskeligheder blev forværret af selve sagens karakter.
The difficulties of the prosecution were compounded by the nature of the case itself.
Ud over problemerne med bevismaterialet er forsendelsesbedragerier under ingen omstændigheder nogen nem forbrydelse at rejse tiltale for.
Besides the problems presented by the evidence, transit fraud is in any case not an easy offence to prosecute.
Følgende udsnit citeres helt, fordi det så rammende illustrerer ikke blot de juridiske vanskeligheder, men også den omgivende verdens syn på forsendelsesordningen og dermed en af årsagerne til udarbejdelse af denne beretning.
The following excerpt is quoted in full because it is so apposite in illustrating not only the legal difficulties, but also the outside world's view of the transit system and, in consequence, one of the main reasons the present report is being drawn up.
"De stod over for en ny lovgivning.
"They were faced with new legislation.
De stod over for en dommer, som havde vanskeligt ved at forstå, nøjagtig hvilken forbrydelse der var blevet begået og hvor.
They were faced with a judge who was having difficulty in grasping exactly what crime had been committed and where.
Ud fra mine iagttagelser af juryen var den fuldstændig forvirret over, hvad der blev sagt, da der i sagen indgik selskaber oprettet på Isle ofMan, selskaber oprettet i Irland, varer afskibet fra Cypern, varer undervejs fra Schweiz til frilagre i Marokko; desuden var der ikke noget lig, så de kunne faktisk ikke se, hvem der egentlig havde lidt skade som følge af alt dette.
From my observation of the jury, it was totally bewildered by what was being said because introduced into the whole case there were companies that had been set up in the Isle of Man, companies set up in Ireland, goods shipped from Cyprus, goods moving from Switzerland to bonded warehouses in Morocco; and there was not a body, they could not actually see who had been damaged by all of this.
Forsvaret fremhævede selvfølgelig, at hele denne ordning var utrolig kompliceret, at der var mange krav fra toldvæsenet, som skyldtes mangler ved selve ordningen, at de skyldtes fejl, fordi papirer ikke var blevet sendt fra den ene toldmyndighed til den anden, og selv om retssagen var fortsat, ville jeg ikke have satset på, at nogen var blevet dømt."10
Of course within that the defence were advancing the fact that this whole system was incredibly complicated, that there were many claims by customs authorities which were due to defects in the system itself, that they were due to errors because pieces of paper had not passed from one customs authority to another and even if the case had gone ahead I would not have put money on anybody being convicted."10
Ikke alle medlemsstater har haft helt de samme vanskeligheder.
Not all Member States have exactly the same difficulties.
Under udvalgets besøg i Antwerpen erfarede det fra en belgisk statsadvokat, at man i belgisk ret godtager bevismateriale, som opfylder standarderne i oprindelseslandet11. Bevismateriale fra Schweiz er således blevet anvendt ved belgiske domstole.
During its visit to Antwerp, the Committee heard from a Belgian state prosecutor that Belgian law accepted as admissible evidence that which would meet the standards of its country of origin.11Evidence from Switzerland has thus been usable in Belgian Courts.
Men selv hvor bevismaterialet ikke udgjorde noget problem, er den retlige samarbejdsmetode - commission rogatoire (retsanmoaning) - tidkrævende og ingen garanti for, at sagen overhovedet vil blive taget op i den medlemsstat, der ønsker at føre en retssag.
Even however where evidence did not produce a problem, the mechanism of legal cooperation employed - the commission rogatone -
schweizisk anklagers velvillighed til at knytte påståede skatteunddragelsessager sammen med forbrydelser, som der kan samarbejdes om, og f.eks. hvidvaskning af penge, forbrydersammenslutninger osv. Ifølge undersøgelsesudvalgets oplysninger har Schweiz siden 1993 samarbejdet og ydet juridisk assistance i 26 sager12.
Under Swiss law, the Swiss authorities do not offer cooperation for offences of fiscal evasion. While in recent cases (which cannot be quoted directly here) cooperation has improved as a result of goodwill on the part of a senior Swiss prosecutor in linking ostensible fiscal evasion cases with offences for which cooperation does exist, such as money laundering, criminal association, etc.
Det må imidlertid siges, at denne form for samarbejde endnu ikke er blevet systematisk.
According to the Committee's information, Switzerland has provided legal cooperation in 26 cases since 1993.12Nevertheless, it would be true to say that such cooperation has not yet become systematic.
Ligesom UCLAF i stadig større grad medvirker til at bringe de personer, der efterforsker sager, sammen, skaber den også stadig mere kontakt mellem anklagere og tilbyder rådgivning om medlemsstaternes retssystemer.
Just as UCLAF increasingly plays a role in bringing investigators together, it is increasingly facilitating contacts between prosecutors and offering advice on the legal systems of Member States.
Nogle anklagere er begejstret i deres støtte til UCLAF's virksomhed på dette område og fremhæver dens indsats i konkrete sager.
Some prosecutors have been enthusiastic in their support for the activities of UCLAF in this field, pointing to the contribution it has made in specific cases.
Denne ros til UCLAF er imidlertid bestemt af de institutionelle begrænsninger, enheden pålægges.
However, the praise for UCLAF is qualified by the institutional limits placed on it.
De Beaufort sagde f.eks., at samarbejdet med UCLAF "fungerer mærkeligt"13, fordi enheden har vanskeligheder med Kommissionens formelle holdning.
Mr De Beaufort for example said that cooperation with UCLAF "works strangely"13, because it has difficulties with the formal position of the Commission.
I øjeblikket har UCLAF ikke nogen formel rolle i det retlige samarbejde og ikke noget klart defineret forhold til medlemsstaternes retssystemer.
At present UCLAF has no formal role in the field of legal cooperation, and no clear relationship with the legal systems of Member States.
Dens medvirken er stadig ad hoc, og den må undertiden strække grænserne for sit mandat til det yderste.
Its interventions remain ad hoc and at times stretch the terms of its mandate to the limit.
Der findes stadig ikke nogen fælles teknisk definition på bedrageri i EU-medlemslandenes retssystemer14 endsige noget harmoniseret sanktionssystem.
There still exists no operational common definition of fraud in legal systems of the countries of the EU14, nor any harmonised system of sanctions.
Medens nogle lande opererer med en forbrydelse, der omfatter bedrageri mod EF-budgettet (F.eks.
While some admit an offence of fraud against the EC budget (e.g. Italy) others have to use other indictments according to the precise nature of the crime.
Italien), må andre lande anvende andre anklagepunkter alt efter forbrydelsens nøjagtige karakter.
In the UK case cited above, the first count on which the indictment was brought was "Assisting in or inducing conduct outside the United Kingdom which involves the commission of a serious offence against the law of another member state"13.
I ovennævnte sag fra Det Forenede Kongerige, var det første forhold, som anklageskriftet indeholdt, "medvirken eller tilskyndelse til handlinger uden for Det Forenede Kongerige, hvormed der er begået en alvorlig kriminel overtrædelse af en anden medlemsstats lovgivning".15 Selv om denne retssag ikke førte til noget, bør det bemærkes, at kun Det Forenede Kongerige og Tyskland i øjeblikket har en lovgivning, der udtrykkeligt giver mulighed for at retsforfølge en forbrydelse, der finder sted i en anden medlemsstat.
Though the case fell, it should be noted that only the UK and Germany currently have legislation expressly permitting the prosecution of an offence taking place in another Member State.
Undersøgelsesudvalgets gennemgang af retssager viser, at resultatet kan være temmeligt forskelligt i de enkelte medlemsstater.
The study of the court cases undertaken by the Committee of Inquiry show that the outcomes can be rather different depending on the Member State concerned.
Medens f.eks. en væsentlig del af de sager, der blev ført i Tyskland og Nederlandene, førte til fængselsdomme, skete dette kun i meget få tilfælde i Belgien.
While for example a substantial proportion of the cases brought in Germany and the Netherlands resulted in prison sentences, very few occurred in Belgium.
I Italien og Spanien er der kun blevet afsluttet relativt få sager og de fleste verserer endnu ved domstolene16. Man skal ikke overfortolke disse tal, da forholdene i de enkelte sager og retssystemer naturligvis varierer, men de tyder dog på manglende ensartethed i behandlingen af forbrydelser mod et enhedssystem på et område, der forvaltes af femten forskellige retssystemer.
In Italy and Spain relatively few cases have been resolved at all and most remain pending.16One should not over-interpret these figures, as circumstances of individual cases and legal systems obviously vary, but they do hint at a nonuniformity of treatment of offences against a single system in an area administered by fifteen different jurisdictions.
Den sidste forhindring
The final hurdle
Dette er ikke en detaljeret juridisk vurdering af det nuværende system for retligt samarbejde i EU.
This is not a detailed legal review of the current system of legal cooperation in the EU.
Dette har været genstand for et temmeligt omfattende arbejde, som ikke kan ydes retfærdighed i en beretning om fællesskabsforsendelse.
This has been the subject of a great deal of laborious work which cannot be matched in a report about the transit system.
Hvis dette afsnit imidlertid kan illustrere, hvordan de åbenlyse mangler i det retlige samarbejde mellem EU og dets partnerstater underminerer myndighedernes muligheder for at retsforfølge forsendelsesbedrageri, har det allerede gjort sin nytte.
Nevertheless, if this section illustrates how the undoubted defects in the system of judicial cooperation with the EU and its partner states undermines the ability of the authorities to prosecute transit fraud, it will already have served a useful purpose.
Ethvert lovhåndhævende system skal kombinere forebyggelse, efterforskning og sanktioner.
Any law enforcement system must combine prevention, investigation and sanction.
Selv om de mange vanskeligheder for efterforskningspersonalets arbejde løses, bevirker den nuværende retlige situation, at den sidste forhindring - en vellykket retsforfølgning - frembyder alt for store problemer.
The legal situation currently ensures that, even if the multitude of difficulties faced by investigators are overcome, the final hurdle - a successful prosecution - presents excessive obstacles.
Under disse omstændigheder fremtræder de faktorer, der skal forhindre bedrageri mod fællesskabsforsendelsesordningen, endnu mindre overbevisende og bedragernes cost-benefit analyse endnu mere gunstig.
In these circumstances the disincentives to defrauding the transit system look even less convincing and the fraudster's cost-benefit analysis even more favourable.
Når samarbejdet er blevet en realitet, kan retsforfølgningen vaklepå grund af forskellene mellem de nationale retssystemer.
When cooperation is obtained, prosecutions can flounder on the differences between national legal systems.
Reglerne f or bevismateriale erforskellige, hvilket skaber potentielle problemer med at få tilladelse til at fremlægge dokumenter og bevismateriale fra andre medlemsstater i retten.
Standards of evidence vary, creating potential problems with the admissibility in court of documents and evidence from other Member States.
I øjeblikket er der ingen aftale mellem medlemsstaterne om definering af bedrageri, om gældende sanktioner eller om en procedure, hvorefter der kan ske retsforfølgning på tværs af grænserne Resultatet er, at samme lovovertrædelse behandles mærkbart forskelligt afhængigt af, hvor retsforfølgningen finder sted
At present there is no agreement between Member States on definitions of fraud, the sanctions to be applied or the procedures by which cross-border prosecutions can be brought. The result is that similar offences receive substantially different treatment depending on the place of prosecution.
Særlig vanskelige betingelser har retsforfølgning, der indebærer samarbejde med de schweiziske myndigheder.
A particular difficulty surrounds prosecutions involving cooperation with the Swiss authorities.
Ifølge schweizisk lovgivning kan der ikke ydes juridisk assistance til andre lande i forbindelse medskatteunddragelse - inkL størstedelen af toldkriminaliteten - og den schweiziske bankhemmelighed vanskeliggør efterforskning af smuglertransaktionernes finansielle aspekter.
Under Swiss legislation no legal assistance can be provided to other countries on tax evasion - including most customs crime - and Swiss banking secrecy impedes investigation of the financial aspects of smuggling operations.
Selv når samarbejdet om retsforfølgningen foregår, er den påkrævede mekanisme - commission rogatoire (retsanmodning) - tidkrævende og bureaukratisk og ingen garanti for, at sagen overhovedet vil blive taget op i den pågældende EU-medlemsstat
Even when cooperation in prosecutions does take place, the mechanism required - the "commission rogatoire " - is time-consuming and bureaucratic and provides no guarantee that a case will even be heard in the EU Member State affected.
En analyse af de modtagne oplysninger blev offentliggjort i informationsnotat nr. 6 - PE 219.293/ændr. Statistikkerne i dette afsnit er udarbejdet på grundlag af dette dokument.
An analysis of the information received was published in Information Note No. 5 - PE 219.293/rev. The statistics in this section are extracted from this document.
Sagen blev indgående drøftet under udvalgets høring den 27.11.1996, og en vurdering af årsagerne til det britiske toldvæsens mislykkede retsforfølgning findes i bidrag nr. 39 - PE 220.193.
The case was discussed at length in the Committee's hearing of 27.11.96, and an assessment of the reasons for the failure of the prosecution by UK Customs is contained within Contribution No. 39 - PE 220.193
Dette udtryk anvendes i en beretning fra Budgetkontroludvalget om dets rejse til Rotterdam (PE 217.467) og blev citeret af undersøgelsesudvalgets formand over for De Beaufort, statsadvokat i Rotterdam.
Expression used in the report of the Committee on Budgetary Control on its visit to Rotterdam (PE 217.467) and quoted by the chairman of the Inquiry Committee to Mr De Beaufort, state prosecutor in Rotterdam.
De Beaufort bekræftede, at dette udtryk nøjagtig dækker hans eget synspunkt (Vidneforklaring den 27.11.1996).
Mr De Beaufort confirmed that the expression accurately summarised his own view. (Evidence of 27.11.96)
Jf. informationsnotat fra det britiske toldvæsen om "Toldvæsenet mod Ghiselli mil." (andet afsnit): Bidrag nr. 39 - PE 220.193.
See information note from UK Customs and Excise on "Customs and Excise ν Ghiselli and others" (second paragraph): Contribution no. 39 - PE 220.193 idem.
Denne type forbrydelser defineres i engelsk ret som forbrydelser, der kan straffes med "fængsel i et år eller mere" (jf. paragraf 71, stk. 2 i den britiske kriminalretsplejelov).
Defined under English law as punishable by a penalty of "a maximum of twelve months or more" (UK Criminal Justice Act - Section 71 (2))
Som led i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 (EFT L 312 af 23.12.1995) og konventionen om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser (EFT C 316 af 27.11.1995) vedtog medlemsstaterne en generel definition på svig.
A general definition of fraud was agreed by the Member States in the context of Council Regulation 2988/95 of 18.12.95 (OJ L312 of 23.12.95) and in the Convention on the protection of the financial interests of the Community (OJ C316 of 27.11.95).
Førstnævnte er imidlertid endnu ikke indarbejdet i de nationale retssystemer, og sidstnævnte mangler at blive ratificeret af de nationale parlamenter.
However, the fewer is not yet operational in national legal systems and the latter remains to be ratified by national parliaments.
Spørgsmålet om ansvar
The Question of Responsibilities
I de foregående afsnit er manglerne ved forsendelsesordningen blevet beskrevet, omfanget af krisen er blevet undersøgt såvel som arten af de bedragerier, der begås inden for ordningen og i forbindelse med den, og de hindringer, der ligger i vejen hos dem, der forventes at bringe orden i det rod, den efterlader.
The preceding sections have described the failings of the transit system, examined the extent of the crisis, the nature of the fraud perpetrated in and around it and the obstacles in the way of those who are supposed to clean up the mess it leaves behind.
Inden der ses på nogle af de reformmuligheder, der eventuelt kan forbedre ordningen, er det en vigtig del af ethvert undersøgelsesudvalgs arbejde at fastlægge ansvaret for den situation, der har fået lov til at opstå.
Before going on to look at some of the options for reforms by which the system might be improved, an important part of the work of any Committee of Inquiry is to attribute responsibilities for the situation which has been allowed to arise.
Når der er opstået en forældet ordning, der er behæftet med fejl, og som det er let at begå bedragerier imod, men som er vanskelig at kontrollere - hvad denne beretning påstår er tilfældet -, så må de, der har foreslået den, lovgivet for den, administreret den og endog brugt den, besvare spørgsmålet, hvilken rolle har De spillet i alt dette?
If an obsolete, error-ridden, fraud-prone and unpoliceable system has emerged - as this report contends it has - then those who proposed it, legislated for it, managed it and even used it must answer the question: what was your role in this?
Det er det, dette afsnit drejer sig om.
That is what this section is about.
Bestemmelserne i traktaten, den interinstitutionelle afgørelse og Parlamentets egen forretningsorden vedrørende udvalgets aktiviteter er blevet beskrevet i detaljer i afsnit 2 i dette dokument.
The terms of the Treaty, the Interinstitutional Agreement and Parliament's own rules of procedure covering the activities of the Committee have been described in detail in Section 2 of this document.
Det bør understreges her, at et EP-undersøgelsesudvalg ikke er et retsligt, ja ikke engang et halvretsligt organ.
It should be stressed here that a Committee of Inquiry of the European Parliament is not a judicial or even quasi-judicial body.
Om det skal være det, er et andet spørgsmål, men for øjeblikket kan et undersøgelsesudvalg ikke:
Whether it should be is a separate issue, but at present a Committee of Inquiry cannot:
- lade vidner aflægge ed, juridisk tvinge særlige personer til at afgive vidneforklaring, offentliggøre navne på personer, der er impliceret i undersøgelsens forløb, offentliggøre oplysninger, der er fremkommet på fortrolige møder eller, iværksætte sanktioner for falsk eller unøjagtig vidneforklaring.
- adrriinister oaths, - legally oblige specific individuals to testify, - publish names of persons implicated in the course of the inquiry, - publish information received in confidential session, or - apply sanctions for false or inaccurate testimony.
Fastlæggelsen af ansvaret er derfor snarere et politisk end et retsligt anliggende og må ikke direkte berøre enkeltpersoner.
Attributions of responsibility are therefore of a political rather than a judicial nature, and must not directly concern individuals.
Den skal derfor have politiske følger på den måde, der vil blive beskrevet i konklusionerne i beretningen.
They are therefore intended to have political consequences, in the manner which will be laid out in the conclusions of this report.
Forvaltning af ordningens udvidelse
Managing Growth of the System
Som det er påpeget, blev ordningen for fællesskabsforsendelse udtænkt i 1968 for et Fællesskab bestående af 6 medlemsstater, hvoraf tre allerede var i en toldunion.
As has been pointed out, the Community Transit System was designed in 1968 for a Community consisting of 6 Member States, three of which were already in a customs union.
Handelen mellem medlemsstaterne udgjorde den gang en brøkdel af, hvad vi kender i dag.
Trade between the Member States was then a fraction of the levels we are familiar with today.
Siden da er Det Europæiske Fællesskab blevet udvidet til 15 medlemsstater, den kolde krig er afsluttet, det indre marked er blevet indført, og som det seneste er den fælles forsendelsordning blevet udvidet til også at omfatte de 4 Visegrad-stater.
Since, the European Community has been enlarged to 15 Member States, the Cold War has ended, the Single European Market has been introduced and, most recently, the Common Transit System has been extended to encompass the 4 Visegrad states.
Som følge heraf dækker en forsendelsesordning, der var udformet for 6 lande med et relativt beskedent samhandelsniveau, nu omkring 23 lande med en væsentligt mere omfattende international handel.
As a consequence of these events, a transit system designed to cover 6 countries at a relatively low level of trade now covers some 23 countries at a vastly increased level of international traffic.
Under disse omstændigheder er det bemærkelsesværdigt, at ordningen for fællesskabsforsendelse og dens pendant, den fælles forsendelsesordning, er forblevet praktisk taget uændret siden begyndelsen.
It is remarkable in these circumstances that the Community Transit System, and its cousin the Common Transit System, remain almost unchanged in their essentials since their inception.
En kompetent administration skaber ikke en ordning, medmindre den også har de nødvendige instrumenter til at forvalte den.
A competent administration does not create a system unless it also has the instruments necessary to manage it.
I 1968 var forsendelsesordningens instrumenter formodentlig tilstrækkelige, men, som det allerede er fremgået af denne beretning, gjorde afskaffelsen af de indre grænser i 1992 dem faktisk forældede, hvis de ikke allerede var det.
In 1968, the instruments of the Transit System were probably sufficient, but in 1992, as this report has already made clear, the removal of internal frontiers rendered them effectively obsolete, if they were not so already.
Der er almindelig enighed om, at "afskaffelsen af toldbarriererne inden for Den Europæiske Union har medført en forøgelse af bedragerierne både på afgifts- og momsområdet."1 Det er derfor ejendommeligt, at der med indførelsen af det indre marked ikke skete nogen større reform af forsendelsesordningen ud over den automatiske afskaffelse af T2-ordningen.
It is generally agreed that "the removal of the customs barriers within the European Union has led to an increase in fraud in both the excise and VAT areas"1. It is therefore remarkable that the introduction of the single market saw no major reform of the transit system, other than the automatic abolition of the T2 system.