natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Johnson (ED). — (EN) Fru formand, så vidt vi ved, er disse 41 tønder med affald, som indeholder 300 gram dioxin, hvor de så ellers befinder sig, ikke eller endnu ikke i Det forenede Kongerige.
Mr Johnson (ED). — As far as we know, Madam President, these 41 barrels of waste containing 300 grammes of dioxin, wherever else they are, are not, or not yet, in the United Kingdom.
Men det er ikke det, det drejer sig om.
But that is not the point.
Det forenede Kongerige er foruroliget, fordi Det europæiske Fællesskab er foruroliget, og Det forenede Kongerige er og vedbliver forhåbentlig længe at være en del af Fælles skabet.
The United Kingdom is concerned because the European Community is concerned, and the United Kingdom is, and long may it remain, a part of the Community.
Kommissionen kan hjælpe i denne sag.
The European Commission can help in this affair.
Lad mig forklare hvordan. Hoffmann-La Roche har en depo-
Let me explain how.
Det påhviler myndighederne i de lande, hvor opbevaring af disse farlige affaldsstoffer finder sted, at træffe foranstaltninger til at sætte en stopper for Hoffmann-La Roche-gruppens ansvarsløshed.
Ladies and gentlemen, we hope that this incident will moderate those who have an excessive tendency in our Parliament to elect themselves the zealous advocates of multinationals because, as the saying goes, 'to be forewarned is to be forearmed'.
Europa-Parlamentets forhandlinger
Only a few months ago, though, 41 drums of toxic waste were transported
Frankrig er slået ind på denne vej, idet man har indledt en retssag.
Debates of the European Parliament
Vi beder Dem om at gøre det samme.
Irmer tion, and we would ask other Members to do the same.
Capanna (CDI). — (IT) Formand, de sidste syv år har jeg nu beskæftiget mig med »Seveso-affæren« — siden hin skæbnesvangre 10. juli 1976 — først som medlem af regionalrådet i Lombardiet, og nu som medlem af denne Forsamling.
Mr Capanna (CDI). — (IT) Mr President, I have concerned myself with the 'Seveso affair' for seven years now — since that fateful 10 July 1976 — first as a regional parliamentarian in Lombardy, and now as a member of this Parliament.
I disse syv år er der blevet knyttet mere og mere mystik til sagen, og mange har arbejdet på at noget sådant skulle ske.
During these seven years the mystery has become more and more involved, and many people have in fact sought to ensure this outcome.
Og nu er vi havnet skandale og absurditet.
Thus we have now reached a situation of scandal and absurdity.
Ingen pølse må for øjeblikket transporteres fra Italien til Tyskland.
with no problem at all from Italy to France.
Hvad er vigtigst for myndighederne?
What do the authorities think is more important?
Det egentlige problem er ikke et spørgsmål om grænseoverskridelse, men at sådanne gifte overhovedet bliver transporteret fra et sted til et andet.
The real problem lies not in the fact that the stuff is crossing national borders, but that this kind of toxic material is being transported at all from one place to another.
Skandalen ville have været den samme, hvis giften var blevet i Seveso eller transporteret fra Seveso til Kalabrien.
The scandal would be just as real if the toxic waste had stayed in SeveSo or had been transported, say, from Seveso to Calabria.
Den kendsgerning, at transport over grænserne er mulig, er en opfordring til os i Det europæiske Fællesskab om at vedtage fælles regler. Hvilke konsekvenser skal vi drage af situationen?
But the fact that it is possible to cross borders with this kind of material means that we in the European Community must adopt joint measures.
Da Kommissionen efter cirka tre måneders forløb svarede på en forespørgsel, bekræftede den ordret, at den »antog, at bortskaffelsen af dioxinet havde fundet sted i overensstemmelse med bestemmelserne i direktiv 319 af 1978«.
The primary responsibility undoubtedly lies with the Italian authorities, and particularly with the special commissioner for Seveso, Luigi Noè; but the Commission and the Council also bear responsibility.
Vi forlanger en fuldstændig opklaring af dette konkrete tilfælde med Sevesogiften.
We demand a full and complete explanation of what happened to the Seveso dioxin.
Det er uacceptabelt, at firmaer, som har handlet uforsvarligt, nu tier, enten for penge eller på grund at dårlig samvittighed eller af frygt for konsekvenserne.
It is intolerable that firms which have acted in an irresponsible fashion should not be keeping their lips sealed either because of financial considerations or because their conscience is troubling them or because they are afraid of the consequences.
Vi forlanger endvidere også en fuldstændig opklaring af alle andre tilfælde.
We also demand a full explanation of all other such cases.
Hr. Walter sagde før, og jeg beklager, at han svækkede sin erklæring gennem partipolitisk polemik mod hr. Genscher, at dette er toppen af isbjerget.
As Mr Walter said earlier — and I regret the fact that he chose to devalue his statement somewhat by engaging in party political polemics directed against Mr Genscher — this is the tip of an iceberg — or rather, the tip of a toxic mountain.
Rå,det har for kort tid siden åbenbaret, at det ved, hvilken virksomhed der har forestået den endelige bortskaffelse af affaldet.
The Council revealed a short time ago that it knew which firm arranged for the final disposal of the waste.
Måske kunne det fortælle Parlamentet, hvilken virksomhed der er tale om; vi ville i så fald allerede have et nyttigt element til at gå i gang med at blotlægge sandheden.
It could tell Parliament which firm it was, and we would then have a useful fact to enable us to begin to ascertain the truth.
Vi har brug for et centralregister over alle produktionssteder, hvor sådant giftigt affald opstår.
What we need is a central register of all the places in which toxic waste is produced.
Vi har brug for en streng oplysningspligt for gift, en central registrering af mængderne, arten, hvad der sker med denne gift, om opbevaringen, om alle transporter som skal udføres, om eventuel midlertidig deponering og om den endelig deponering.
We need rigorous provisions regarding the reporting of such materials, a centralized system for recording the quantity, nature and transport modalities of toxic substances, along with details of temporary storage, all intermediate transport arrangements and the final place of disposal.
Endelig har vi brug for strenge kontroller fra Kommissionens side, og hvis vi nu langt om længe beslutter os til at vedtage en ny fælleskabslovgivning, så skal det være på det højst mulige niveau og som en mindste fællesnævner, som medlemsstaterne kan blive enige om.
Finally, the Commission must carry out rigorous checks and, should we decide to enact new Com munity legislation, it must be pitched at the highest possible level and not be just the lowest common denominator which the Member States can agree on.
Der rejser sig her et altafgørende spørgsmål, idet det drejer sig om selve demokratiet.
One decisive question emerges strongly from this — that of democracy.
Jo større og nærmere faren nemlig er for borgerne, desto flere informationer bør der gives borgerne om denne fare.
In other words, the greater and the closer the danger to the citizens, the more information on this danger should be given to them.
Her er i stedet det modsatte princip anvendt: jo større faren er for borgerne, desto færre er de informationer, der gives dem — for at sige næsten ingen.
In this case, however, the opposite principle is applied: the greater the danger to the citizens, the less information — indeed none — is given to them.
Det drejer sig her om den demokratiske kontrol fra borgernes side.
It is a question here of democratic control to be exercised by the citizens.
Nogle spørgsmål trænger sig på.
The real problem, though, lies much deeper.
Hvorfor er de hidtidige bestemmelser ikke blevet anvendt?
There are a number of questions in urgent need of an answer.
Hvorfor er de eksisterende direktiver ikke omsat til national lov? Hvad har Kommissionen gjort for at sikre dette?
Why have the existing directives not been converted into national law?
En umiddelbart gældende forordning ville i hvert fald have været på sin plads.
What we really need here is a regulation which is immediately binding on the Member States.
Det skal retligt sikres, at myndigheder i fremtiden ikke mere må tillade trans
My Group will be voting in favour of joint Amend ment No 1 and Mr de la Malène's motion for a resolu
Narjes, medlem af Kommissionen. — (DE) Fru formand, Kommissionen er glad for, at Europa-Parlamentet benytter den anden med navnet Seveso forbundne miljøforbrydelse til at vise sin harme og sin bestyrtelse over den serie af ansvarsløsheder, som er blevet lagt for dagen ved denne lejlighed.
Mr Narjes, Member of the Commission. — (DE) Madam President, the Commission welcomes the fact that the European Parliament has, on the occasion of the second environmental scandal linked with the name of Seveso, decided to take this oppor tunity of expressing its indignation and dismay at the irresponsible activities which have now come to light.
Kommissionen er af den opfattelse, at Det europæiske Fælles skabs samlede miljøpolitik gennem dette tilfælde på eksemplarisk vis er blevet stillet over for en udfordring. ring.
The Commission takes the view that this particular case is a challenge par excellence to the Community's whole environmental policy.
De 41 Seveso-tønder viser klart og tydeligt, at der er noget, der ikke duer i vort økonomiske system.
However, the case of the 41 drums of Seveso dioxin has clearly shown that something is not quite right in our economic system.
På grund af økonomiske interesser blev der iværksat produktionsprocesser selv om man ikke havde noget klart overblik over bivirkningerne og slet ikke havde magt over dem.
Economic interests have led to the introduction of production processes, the repercussions of which are not even fully known, let alone under control.
For eks. benytter man kerneenergi uden at have et sikkert og lukket kredsløb for de anvendte stoffer.
Nuclear energy, for instance, is being put to use without any real certainty as to the controlled and safe recycling of the fuels used.
Der igang sættes kemiske processer og man tror, man kan komme af med affaldet, omtrent som om det var husholdningsskrald.
Chemical processes have been set in motion, and we think we can still dispose of the resultant waste in much the same way as we do of household refuse.
De mange tilfælde af jordbundsforurening, der er opdaget i de senere år, vidner herom.
This evidenced by all the cases of soil pollution which have come to light over the recent years.
Kommissionen er med hensyn til de involverede virk somheder af den opfattelse, at ingen kan løbe fra sit ansvar under påskud af ikke at vide noget, og da slet ikke når de omstændigheder, som de påberåber sig som bevis på ikke at have vidst noget, er skabt af dem selv.
As regards the firms involved, the Commission feels that no-one can wheedle his way out of his share of the responsibility under the pretext of supposedly knowing nothing, especially when the circumstances he cites as proof of his ignorance were in fact created by him.
Et tågeslør, som man skaber ved hjælp af notar dokumenter, må betegnes som tilsløring og kan ikke tjene som undskyldning eller endog retfærdiggørelse.
A smoke screen set. up with the aid of notaries' attestations is in fact an attempt to deceive, and cannot be trotted out as an excuse or — worse still — justification for what has been going on.
Det må ikke fortsætte.
We cannot carry on like that.
Når affaldet bliver en offentlig og dødelig fare, må fremstillingen af hovedproduktet ikke længere forblive på private hænder.
In cases where the waste constitutes a lethal public hazard, the manufacture of the product concerned must not be left in private hands.
I sådanne tilfælde må myndighedernes kontrol ikke indskrænke sig til en kontrol bagefter.
In such cases, governments must do more than carry out checks after the event.
Produktionen skal over våges lige fra råstofferne til og med hovedproduktet og alle biprodukter og hvad der sker med dem.
The whole production must be monitored, from the primary materials right up to the final product stage, and including what becomes of all the by-products.
Vi overlader jo heller ikke hæren og politiet til private virksomheder, det ville være alt for farligt.
After all, our armies and police forces are not private enterprise businesses — that would be far too dangerous a thing to contemplate. plate.
Ulykken og skandalen, som vi her har at gøre med, har fundet sted på et tidspunkt, hvor den europæiske miljøpolitiske struktur endnu befinder sig i opbygningsfasen.
Mr Bombard (S). — (FR) Madam President, ladies and gentlemen, in this exemplary case there is one chief culprit, and that is the Hoffmann-La Roche Company. The transport agents are only subsidiary culprits.
Den er endnu ikke afsluttet.
In France this culprit, Mr Paringaux, is in prison. son.
Bombard (S). — (FR) Fru formand, kære kolleger, der er i denne forfærdende sag én hovedansvarlig, nemlig selskabet Hoffmann-La Roche og konsorter.
The accident and the scandal we are discussing here today have occurred at a time when the European environmental system is still in its infancy.
Transportfirmaerne er medskyldige; i Frankrig er dette andet led, hr. Paringaux, blevet fængslet.
In engaging in this debate, the Commission hopes first and foremost that the Council's future work will be characterized by a quicker pace, a more decisive attitude and a greater sense of responsibility.
Udfordring betyder for os, at der skal drages en lære af denne affære, både indholdsmæssigt og procedure mæssigt.
The challenge facing us is that we should learn certain lessons from this case — lessons of a substantive and a procedural nature.
Jeg vil ikke gentage alt, hvad der er blevet sagt, men går gerne < ind for det ærede medlem Albers liste som initiativkatalog til nærmere undersøgelser. De ansvarlige skal ikke føle sig sikre!
There must be no security blackout on what happens to toxic waste!
Vi har ret til at få kastet lys over sådanne sager, især når det drejer sig om affaldsstoffer, som er så giftige som dioxin. Paringaux, det franske led i kæden, underskrev den 4. november 1982 en erklæring om aftalen med det tyske mellemled.
We are entitled to clear information, especially on waste as poisonous as dioxin.
Men hvad er det næste led i kæden?
But who is the next link?
Europa må have at vide, hvor de 41 giftige tønder befinder sig. Det er Hoffmann-La Roche, som må vedkende sig sit ansvar, dette multinationale selskab, som endnu engang har vist foragt for offentligheden og ført den bag lyset ved at bryde lovene.
Europe must know the location of the 41 barrels of poisonous waste.
Hoffmann-La Roche må give oplysning om, hvor de 41 giftige tønder befinder sig i øjeblikket, og hvad der senere skal blive af dem, og om nødvendigt må selskabet trues med retsforfølgning.
Hoffmann-La Roche must define the present and future location of the 41 poisonous barrels and, if necessary, should be threatened with legal action.
Vi har simpelt hen ret til at få det at vide.
We have an absolute right to know.
I dag er det kun direktiv 78-79, der omhandler kontrollen med behandlingsanlæggenes registre.
Right now, only Directive 78-79 governs the checking of processing centre registers.
Det er ikke nok, eftersom dioxinen truer os overalt.
It is not enough, because everywhere we are threatened by dioxin.
Jeg er sikker på, at Parlamentet her og Kommissionen
Today, such measures are, indeed, an urgent necessity! ity!
Men jeg vil gerne til historien om miljøpolitikken, om affaldsøkonomien, tilføje: Allerede i 1975 forsøgte Kommissionen at gennemføre en forpligtelse, gjorde sanktioner mod miljøforbrydelser obligatoriske.
There are, however, a few remarks I should like to make on the history of environmental policy and of the waste disposal industry. As long ago as 1975, the Commission tried to gain acceptance for a commit ment which would have entailed sanctions being imposed automatically on offenders in environmental matters.
Alle medlemsstater afviste det dengang.
At the time, all the Member States rejected the idea.
Der blev rejst krav om en forordning.
Some Members have called for a regulation on the subject.
Jeg vil gerne minde om, at sådanne tanker allerede i det indledende stadium hidtil er blevet afvist i Ministerrådet som værende fuldstændig udsigtsløse.
I would point out that ideas of this kind have been rejected even at the preliminary stage by the Council as having no prospect whatsoever of gaining acceptance.
Jeg vil endvidere minde om, at det ved vedtagelse af vore direktiver, så vidt jeg husker, aldrig fra Parlamentets side er blevet krævet, at der skulle stilles krav i direktiverne.
I would also point out that — if I remember rightly — I have never heard any demand in this House in the past, whenever directives have come up for debate, for those directives to be converted into regulations.
Ministerrådet om, at nedsætte overgangsperioden med 6 måneder, således at vi 6 måneder efter juni, altså ved udgangen af året, kunne have en ny gældende ret.
Council to shorten the transitional period by six months with the result that, six months after the June meeting — in other words, at the end of the year — we would have new binding legislation.
Hurtigere kan det simpelthen ikke gå.
That would be the ultimate in forcing the pace.
bebrejdelser, fordi de forklarer hvorledes retsgrundlaget er, nemlig at vi ikke har nogen kompetence i enkelttilfælde, men at disse udelukkende hører ind under den nationale kompetence.
Commission officials and not heap demagogic abuse on them for setting out what is the legal reality, which is that we are not competent to deal with individual cases, these being exclusively the preserve of the national authorities.
Weber (S). — (DE) Hr. Narjes, er det rigtigt, at Kommissionen kun kan gribe ind hvis parlamentsmedlemmer på forhånd har stillet forespørgsler?
Mrs Weber (S). — (DE) Mr Narjes, is it true that the Commission can only intervene in cases where Members have tabled questions?
Seveso affaldets fjernelse var allerede kendt i oktober, men Deres forespørgsel til den italienske regering kom først i januar efter forespørgsel fra hr. Capanna.
As long ago as last October, it was known for sure the Seveso waste had been removed, but you did not request information from the Italian Government until Mr Capanna had tabled his question in January.
Nu betyder det ikke, at vi, efter at problemerne blev konkretiseret gennem det ærede medlem hr. Capannas spørgsmål, og de første pressemeddelelser nåede os, ikke har handlet i dette tilfælde.
That does not mean to say that, having been made aware of the problem by Mr Capanna's question and the first press reports, we have done nothing in this case.
Vi stillede allerede i december forrige år den italienske regering et spørgsmål om omstændighederne ved og deponeringen af Seveso-dioxin-affaldet.
The fact is that, in December last year, we asked the Italian Government what had become of the dioxin waste from Seveso and about the circumstances surrounding that case.
Capanna (CDI). — (LT) Kommissionen har fortalt os, at den stolede på de italienske myndigheder.
The reply we received by telex on 31 January 1983 from the Permanent Representative of the Italian Government to the European Com munities confirmed that the transfrontier transportation and disposal of the Seveso waste had complied fully with the provisions of Directive 78/319, in parti cular as regards the obligation to make a report to the competent authorities in accordance with Article 14 of the Directive. > Mr Capanna (CDI). — (IT) The Commission has told us that it had faith in the Italian authorities.
Nu spørger jeg: Har Kommissionen kendskab til det forhold, at firmaet ICMESA ikke har opfyldt forpligtelserne i henhold til artikel 14, stk. 1 og 2, hvori det foreskrives, at virksomheden skal føre et register, hvoraf det blandt andet skal fremgå — som det ordret siges i EØF direktivet — »hvor stedet for den endelige bortskaffelse er beliggende, hvis det er kendt«?
I would now ask whether the Commission is aware that the firm ICMESA did not comply with the obligations laid down in Article 14, paragraphs 1 and 2, which require a firm to keep a register, showing inter alia — as the EEC Directive states — the place of final disposal, where known.
Dette er det afgørende punkt, som Kommissionen, hvis den vil tages alvorlig, ikke kan omgå over for Parlamentet.
This is the decisive point which the Commission, if it wishes to retain credibility, can not evade before Parliament.
Den italienske regering har derudover oplyst Kommissionen om, at den endelige deponering af Seveso-affaldet er sket i et kontrolleret lerholdigt ' depot, som er særlig velegnet til elimination af giftigt affald. Hvor dette depot befinder sig underrettede den italienske regerings faste repræsentation os ikke om dengang.
The Italian Government has also informed the Com mission that the Seveso waste has been disposed of in a controlled clay tip which was particularly suited to the disposal of toxic waste.
Dette som svar på spørgsmålet fra det ærede medlem Capanna om, hvorfra vi ved det.
I think that answers Mr Capanna's question as to our source of the information.
Vi havde tillid til, at en medlemsstatsregering til fulde overholder de forpligtelser, som den selv har været med til at vedtage..
We have relied on a Member State's government complying with the obligations which that government itself voted to adopt.
von der Vring (S). — (DE) Fru formand, jeg har et spørgsmål til Dem: Her er det ved hjælp af to officielle meddelelser officielt konstateret, at den italienske regering har informeret Fællesskabet forkert eller utilstrækkeligt og påstået ting, som den slet ikke kan bevise.
Mr von der Vring (S). — (DE) Madam President, I should like to ask you a question. As a result of two items of official information from official sources, we now know that the Italian Government supplied the Community with erroneous or inadequate information, and made claims which it cannot possibly check.
Kunne De foreslå Præsidiet at undersøge dette tilfælde som et principielt tilfælde og i givet fald foreslå Parlamentet at nedsætte et undersøgelsesudvalg vedrørende dette spørgsmål?
Could you propose to the Bureau that this matter be investigated as a matter of principle and, if appropriate, propose to Parliament that a committee of enquiry be set up?
Formanden. — Hr. von der Vring, dette er ikke en bemærkning til forretningsordenen og heller ikke en opgave for dette Parlaments formand.
President. — Mr von der Vring, that is neither a point of procedure nor is it a matter for the President of this Parliament.
Jeg tror, at spørgsmålet skal tages op ad andre kanaler, men ikke på denne måde i Parlamentet.
I think this must be raised by some other means, but not on the floor of the House in this man-
Jeg vil gerne til sidst gøre opmærksom på et aspekt. Det er flere gange blevet krævet, at Kommissionen og Fællesskabet gøres direkte kompetent for deponeringen af alle giftige affaldsprodukter og gifttransporter tværs over grænserne, og kontrollerer og følger dem enkeltvis.
A number of Members have called for the Commission and the Community to take direct responsibility for keeping a detailed check on all transfrontier transportation of toxic waste and substances.
Dette ville med de 23 mio tons giftigt affald, som hvert år føres over grænserne i Fællesskabet, betyde, at vi, hvis vi forudsætter, at det drejer sig om lastvognspartier på, 10 tons, på en eller anden måde skal behandle 200 000 til 300 000 lastvognstransporter via edb eller på anden vis.
Given that between 2 and 3 million tonnes of toxic waste cross Community borders each year, that would mean that, assuming that an average lorry can take about 10 tonnes, we would somehow have to record and process between 200 000 and 300 000 lorry move ments a year.