natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Der er fastlagt andre betingelser for at antage klager til realitetsbehandling i traktatens artikel 138 E og i statut ten for den europæiske ombudsmand.
Other criteria of admissibility are laid down by Article 138e of the Treaty and the Statute of the European Ombudsman.
Betingelserne er i korte træk følgende:
In summary these conditions are:
• Ombudsmanden kan ikke gribe ind i en sag, der er anlagt ved en domstol, eller anfægte en retsafgørelse rigtighed.
• The Ombudsman may not intervene in cases before courts, nor question the soundness of a court's ruling.
• Han har ingen beføjelser i sager, der vedrører Domstolen og Retten i Første Instans under udøvelsen af deres domstolsfunktioner.
• The judicial activities of the Court of Justice and Court of First Instance are excluded from his remit.
• Klager skal indgives inden for en frist på to år regnet fra den dato, hvor klageren blev gjort bekendt med de omstændigheder, der ligger til grund for klagen.
• The complaint should be made within two years of the date on which the facts came to the attention of the complainant.
• Klager, der vedrører arbejdsforholdene mellem Fællesskabets institutioner eller organer og deres tjenestemænd eller øvrige ansatte, kan kun indbringes for ombudsmanden, hvis de interne administrative ansøgnings- eller klagemuligheder er udtømt.
• In the case of complaints concerning work relation ships between the institutions and bodies and their officials and servants, the possibilities for submission of internal administrative requests and complaints must have been exhausted before lodging the complaint.
• Ombudsmanden kan kun behandle klager vedrørende Fællesskabets institutioner og organers handlinger.
• The Ombudsman can only consider complaints about the activities of Community institutions and bodies.
Han har ingen beføjelse til at behandle klager over nogen anden myndighed eller person.
He has no power to deal with complaints about any other authority or person.
• Klagen skal vedrøre et tilfælde af fejl eller forsømmelser. melser.
• The complaint must allege an instance of maladministration. nistration.
Fejl og forsømmelser
Maladministration
Begrebet «fejl og forsømmelser» defineres hverken i traktaten eller i statutten.
Neither the Treaty nor the Statute defines the term "maladministration".
Der er klart tale om fejl og forsømmelser, hvis en af Fællesskabets institutioner eller organer ikke handler i overensstemmelse med traktaterne og retsakter, som er bindende for den, eller hvis den ikke overholder de regler og retsgrundsætninger, der er fastslået af Domstolen og Retten i Første Instans.
Clearly, there is maladministration if a Community institution or body fails to act in accordance with the Treaties and with the Community acts that are binding upon it, or if it fails to observe the rules and principles of law established by the Court of Justice and Court of First Instance.
Eksempelvis skal den europæiske ombudsmand tage højde for bestemmelsen i artikel F i traktaten om Den Europæiske Union om, at Fællesskabets institutioner og organer skal respektere de grundlæggende rettigheder.
For example, the European Ombudsman must take into account the requirement of Article F of the Treaty on European Union that Community institutions and bodies are to respect fundamental rights.
Der er mange andre forhold, der udgør fejl eller forsømmelser, såsom:
Many other things may also amount to maladministration, including:
• administrative uregelmæssigheder • administrative undladelser • magtmisbrug • skødelighed • ulovlige fremgangsmåder • urimelighed • fejl eller inkompetence • forskelsbehandling • undgåelig forsinkelse • mangel på eller nægtelse af oplysninger.
• administrative irregularities • administrative omissions • abuse of power
Faktisk bidrager begrebets åbenhed til at adskille ombudsmandens rolle fra dommerens.
Indeed, the open ended nature of the term is one of the things that distinguishes the role of the Ombudsman from that of a judge.
Der er imidlertid grænser for, hvad der kan betegnes som fejl og forsømmelser.
There are limits, however, to what may count as maladministration.
Alle klager over afgørelser af politisk snarere end administrativ art kan ikke antages til realitetsbehandling og må afvises; det gælder f.eks.
All complaints against decisions of a political rather than an administrative nature are regarded
klager over Europa-Parlamentets eller dets organers politiske arbejde, såsom Udvalget for Andragenders afgørelser.
as inadmissible; for example, complaints against the political work of the European Parliament or its organs, such as decisions of the Committee on Petitions.
Det er heller ikke ombudsmandens arbejde at tage stilling til Fællesskabernes retsakter, såsom forordninger og direktiver.
Nor, for example, is it the task of the Ombudsman to examine the merits of legislative acts of the Communities such as regulations and directives.
Selv om en klage kan antages til realitetsbehandling, skal ombudsmanden i henhold til traktatens artikel 138 E, stk. 1, kun foretage de undersøgelser, «som han finder berettigede».
Even if a complaint is technically admissible, Art. 138e (1) of the Treaty provides that the Ombudsman is only to conduct inquiries "for which he finds grounds".
Det følger heraf, klager, der er åbenbart ugrundede, eller som ikke synes at danne tilstrækkelig grundlag for en undersøgelse, ikke skal forfølges.
This provision requires complaints to be excluded if they are manifestly ill founded, or if the complaint does not appear to contain sufficient grounds to form the basis for further inquiries.
I sammenligning med de fleste nationale ombudsmænd, har den europæiske ombudsmand modtaget et usædvanlig stort antal klager, som må afvises (næsten 80%).
Compared with most national ombudsmen, the European Ombudsman has received an unusually high proportion (nearly 80%) of inadmissible complaints.
De fleste af disse klager har drejet sig om påståede fejl og forsømmelser begået af nationale myndigheder.
Most such complaints concerned alleged instances of maladministration by national authorities.
Det fremgår klart af traktaten og statutten, at ombudsmanden ikke har beføjelse til at behandle sådanne klager.
It is clear from the Treaty and the Statute that the Ombudsman has no power to deal with these complaints.
I statuttens artikel 2, stk. 1, bestemmes det, at
Article 2 (1) of the Statute provides that:
«Ombudsmanden skal ... bidrage til at påvise fejl og forsømmelser i forbindelse med handlinger foretaget af Fællesskabets institutioner og organer ....
"The Ombudsman shall help to uncover maladministration in the activities of the Community institutions and bodies (...)
Handlinger foretaget af enhver anden myndighed eller person kan ikke indklages for ombudsmanden.»
No action by any other authority or person may be the subject of a complaint to the Ombudsman."
Ombudsmanden kan ikke undersøge medlemsstaternes myndigheders virke (hverken på nationalt, regionalt eller lokalt plan).
The Ombudsman cannot make inquiries into actions taken by authorities of the Member States (whether at national, regional or local level).
Han kan heller ikke undersøge internationale organisationers virksomhed.
Nor can he examine the actions of international organisations.
Dette gælder også, når den pågældende myndighed er ansvar lig for at gennemføre fællesskabslovgivning eller -politik.
This exclusion applies even when the authority concerned is responsible for implementing Community law or policies.
Ombudsmandens beføjelser er udelukkende begrænset til Fællesskabets institutioner og organer.
The Ombudsman's remit is strictly limited to Community institutions and bodies.
Institutionerne er opregnet i artikel 4 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. Det drejer sig om: Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissionen, Domstolen og Revisions-
The institutions are listed in Art. 4 of the Treaty establishing the European Community.
Organerne omfatter alle de i henhold til traktaterne oprettede organer (f.eks. det Økonomiske og Sociale Udvalg, Den Europæiske Investeringsbank, Det Europæiske Monetære Institut (den fremtidige europæiske centralbank), Regionsudvalget) samt hele rækken af organer, der er oprettet i henhold til fællesskabslovgivningen (f.eks.: Det Europæiske Miljøagentur, Det Europæiske Erhvervsuddannelsesinstitut, Det Europæiske Agentur for Lægemiddelvurdering, Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug).
The bodies include all those established by the Treaties (for example; the Economic and Social Committee, the European Investment Bank, the European Monetary Institute and the future European Central Bank, the Committee of the Regions) and the whole range of bodies that have been created by Community legislation (for example; the European Environment Agency, the European Training Foundation, the European Agency for Evaluation of Medicinal Products, the European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction).
Mange af de klager over organer, der ikke henhører under ombudsmandens mandat, drejede sig om nationale forvaltningers ukorrekte gennemførelse af fællesskabslovgivningen. kabslovgivningen.
Many of the complaints against bodies that are outside the Ombudsman's remit alleged the incorrect implementation of Community law by national administrations.
De har berørt mange forskellige emner, herunder pensionsrettigheder, beskatning, opholdsret, socialsikringsydelser, beskæftigelse, miljøet, anerkendelse af eksamensbeviser, boliger og familieydelser.
They concerned a wide variety of subjects, including pension rights, taxation, rights of residence, social security benefits, employment, the environment, recognition of diplomas, housing and family allowances.
F. eks. blev det i en afvist klage (nr. 90) gjort gældende, at de franske myndigheder med urette havde nægtet at anerkende et portugisisk førerbevis.
For example, one inadmissible complaint (no 90) alleged that the French authorities had wrongly refused to recognise a driving licence obtained in Portugal.
To klager over afgørelser fra Den Europæiske Menneskerettighedskommissionen blev afvist, fordi det organ hører under Europarådet og ikke Den Europæiske Union (klage nr. 54 og 116).
Two complaints that questioned rulings by the European Commission of Human Rights were held inadmissible because that body is part of the Council of Europe, not the European Union (no.s 54, 116).
I følgende tilfælde er klager blevet afvist i henhold til artikel 1, stk. 3, i ombudsmandens statut (ombudsmanden kan ikke gribe ind i en sag, der er anlagt ved en domstol, eller anfægte en retsafgørelses rigtighed):
Complaints have been held inadmissible under Art 1 (3) of the Statute (the Ombudsman may not intervene in cases before courts, or question the soundness of a court's ruling) in the following circumstances:
• En journalist klagede over, at Rådet havde afvist at give aktindsigt i sine mødeprotokoller.
• A journalist complained about the refusal of the Council to communicate minutes of its meetings.
Han havde anlagt samtidig anlagt sag ved Retten i Første Instans (klage nr. 110).
He had at the same time submitted his case to the Court of First Instance (complaint no. 110).
• En klage fra en person, der var blevet afskediget fra Rådets sekretariat.
• A complaint was made by a person who had been dismissed by the Secretariat of the Council.
Hendes sag var imidlertid allerede blevet behandlet i Domstolen (klage nr. 105).
However, her case had already been judged by the Court of Justice (complaint no. 105).
et tilfælde af fejl eller forsømmelse.
Complaint n" 281 about the position taken by the European Parliament in respect of French nuclear tests in the Pacific was held inadmissible because it concerned a political decision, not a possible instance of maladministration.
Klager vedrørende andragender, der allerede var blevet behandlet eller var under behandling i Europa-Parlamentets Udvalg for Andragender, blev afvist af samme årsag (nr. 36 og 39).
Complaints referring to petitions that had already been dealt with, or were pending before, the Committee on Petitions of the European Parliament were inadmissible for the same reason (n°: s 36, 39).
Bestemmelsen om, at der forud for indgivelsen af en klage skal være rettet de fornødne administrative henvendelser til de berørte institutioner eller organer, indebærer, at klageren skal have taget kontakt til den berørte institution eller det berørte organ, enten pr. brev eller telefon, for at give den mulighed for at behandle det spørgsmål, der danner grundlag for klagen. gen.
The provision that a complaint must have been preceded by appropriate administrative approaches to the institutions and bodies concerned requires that the complainant must have made contact with the institu tion or body, for example by letter or through a telephone call, to give it the possibility of dealing with the question that forms the object of the complaint.
Eftersom ombudsmandsinstitutionen lige er blevet oprettet, vil det være urimeligt at holde sig strengt til bestemmelsen i statuttens artikel 2, stk. 4, om, at en klage skal indgives inden for en frist på to år regnet fra den dato, hvor klageren blev gort bekendt med de omstændigheder, der berettiger klagen.
In view of the fact that the Ombudsman's office has only recently been established, it would be harsh to apply strictly the provision in Article 2 (4) of the Statute that a complaint should be made within two years of the date on which the facts on which it is based came to the attention of the complainant.
I de fleste nationale ombudsmandsordninger kan sådanne tidsfrister fraviges, når rimelighed tilsiger det.
In most national ombudsman systems there is power to waive such time limits where it is necessary to do so in the interests of justice.
Det er også værd at nævne, at den frist på to år, der er fastsat i statuttens artikel 2, stk. 4, kun gælder klager indgivet til ombudsmanden men ikke hans undersøgelser på eget initiativ. Imidlertid blev en klage (nr. 47) fra en tidligere tjenestemand vedrørende en tvist med Parlamentet fra 1982 afvist.
A further point worthy of note is that the two year time limit under Article 2 (4) of the Statute applies only to complaints made to the Ombudsman, not to his own initiative inquiries.
I almindelighed skal man ved fortolkningen af betingelserne for at antage klager til realitetsbehandling tage højde for, at de europæiske borgere i henhold til traktatens artikel 8 D og 138 E gives rettigheder.
In general, the interpretation of the criteria of admissibility must take into account that Articles 8d and 138e of the Treaty create rights for European citizens.
Ydermere er det vigtigt at minde om, at ombudsmanden ikke har beføjelse til at omstøde en afgørelse eller til at pålægge en institution eller et organ på nogen måde at yde en klager oprejsning.
Furthermore, it is important to recall that the Ombudsman has no power to annul a decision or to order an institution or body to give any form of redress to a complainant.
Han har beføjelse til at foretage undersøgelser, udarbejde rapporter og henstillinger.
His powers are to make inquiries, reports and recommendations.
I denne sammenhæng ville en overdrevent teknisk eller legalistisk holdning til, hvorvidt klager om mulige fejl og forsømmelser i forbindelse med handlinger foretaget af Fællesskabets institutioner eller organer er antagelige,
In this context, an unduly technical or legalistic approach to the admissibility of complaints
Hvis der for eksempel er tvivl om, hvorvidt der forinden har været den fornødne administrative kontakt, eller om tidsfristen overholdes, skal en sådan tvivl normalt komme klageren til gode.
If there is any doubt, for example, concerning whether there has been sufficient prior contact, or whether the time limit is applicable, such doubt should normally be resolved in favour of the complainant.
Hvis en klage med urette bliver afvist, sættes borgerens rettigheder på spil.
If a complaint is wrongly deemed inadmissible, the citizen's rights are put at risk.
Følgerne af en mulig fejl i den modsatte henseende er langt mindre alvorlige.
The consequences of any possible error in the other direction are much less grave.
Det er ligeledes vigtigt at huske, at ombudsmandens opgave også er at forbedre forholdet mellem Fællesskabets institutioner og de europæiske borgere.
It is also important to remember that part of the Ombudsman's mission is to enhance relations between the Community institutions and European citizens.
Oprettelsen af institutionen skulle bidrage til at understrege Unionens tilsagn om en åben, demokratisk og ansvar lig forvaltning.
The creation of his office was meant to underline the commitment of the Union to open, democratic and accountable forms of administration.
Der kan ikke opnås bedre forhold mellem borgerne og institutionerne, hvis borgernes vej til ombudsmanden brolægges med tekniske hindringer, som kun en dreven jurist kan overkomme.
Better relations between citizens and the institutions cannot be achieved if the citizen's route to the Ombudsman becomes an obstacle course of technical objections that only a trained lawyer can negotiate successfully.
Af samme grund er det af afgørende betydning, at ombudsmanden selv træffer beslutning om, hvorvidt en klage skal realitetsbehandles, også selv om Fællesskabets institutioner og organer kan give deres holdning desangående tilkende over for ham
For the same reason, although Community institutions and bodies will make their views known to him, it is essential that decisions about admissibility are made by the Ombudsman.
Undersøgelser på eget initiativ
Own initiative inquiries
I henhold til traktatens artikel 138 E kan den europæiske ombudsmand foretage undersøgelser enten «på eget initiativ eller på grundlag af en klage».
Art. 138e of the Treaty provides for the European Ombudsman to conduct inquiries "either on his own initiative or on the basis of complaints."
Det er ikke alle nationale ombudsmænd, der kan foretage undersøgelser på eget initiativ.
Not all national ombudsmen may conduct own initiative inquiries.
Det er meget hensigtsmæssigt, at netop den europæiske ombudsmand har denne beføjelse, eftersom borgerne kan være mindre bevidste om deres rettigheder i forhold til Fællesskabets institutioner og organer, end de er om deres rettigheder i forhold til nationale administrative myndigheder.
It is particularly appropriate for the European Ombudsman to have this power, since citizens may be less aware of their rights in relation to Community institu tions and bodies than against national administrative authorities.
Ombudsmandens vigtigste opgave er imidlertid at behandle klager, der indgives til ham.
The Ombudsman's primary duty, however, is to deal with the complaints that are addressed to him.
Retten til at foretage undersøgelser på eget initiativ er naturligvis vigtig men bør ikke udøves for ofte. Den kan eksempelvis udøves, hvis der i en række klager fokuseres på et bes-
The right to conduct own initiative inquiries, though important, should not be used too frequently.
Ombudsmanden og andre muligheder for behandling af borgernes klagemål
The Ombudsman and other processes for redress of citizens' grievances
Ombudsmanden er ikke den eneste person med ansvar for at sikre beskyttelsen af borgernes rettigheder og for at behandle deres klagemål.
The Ombudsman is not the only person with responsibility for ensuring the protection of citizens' rights under Community law and for redressing their grievances.
Oprettelsen af et effektivt og omfattende system til beskyttelse og varetagelse af borgernes interesser kræver, at ombudsmanden skaber et godt samarbejde med andre organer.
The creation of an effective and comprehensive system of protection and redress requires the Ombudsman to establish good working relationships with other bodies.
Der er særlig behov for gensidig tillid og jævnlig kontakt mellem ombudsmanden og følgende:
In particular, there needs to be mutual trust and regular contact between the Ombudsman and the following:
• Om end han er udnævnt af og afgiver sine beretninger til Europa-Parlamentet, udøver ombudsmanden sit hverv i fuldstændig uafhængighed.
• Although he is appointed by and reports to the Parliament, the Ombudsman carries out his mission in complete independence.
Hans rolle ligger uden for Parlamentets egne kontrolmekanismer.
His role is separate from the Parliament's own mechanisms of control.
• Udover de traditionelle mekanismer såsom spørgsmål og mistillidsvotum er Parlamentets rolle i forbindelse med andragender veldefineret.
• Besides the traditional tools of questioning and censure, the role of the Parliament in relation to petitions is long-established.
Retten til at indgive «andragender til Europa-Parlamentet om forhold, der henhører under områder, som Fællesskabet beskæftiger sig med» blev formelt anerkendt i traktaten om Den Europæiske Union og er indarbejdet i EF-traktatens artikel 138 D. Retten til at indgive andragender til Europa-Parlamentet og retten til at henvende sig til ombudsmanden er samlet i artikel 8 D i den del af EF-trakta-ten, der omhandler unionsborgerskabet.
The right of the Parliament to "receive petitions on a matter which comes within the Community fields of activity" was given formal recognition by the Treaty on European Union and embodied in Art 138d of the EC Treaty. Both the right to petition the Parliament and the right to apply to the Ombudsman are embodied in the same Article (8d), in the pait of the Treaty that concerns citizenship of the Union.
Ombudsmanden og Parlamentets Udvalg for Andragender er således at betragte som komplementære institutioner.
The Ombudsman and the Committee on Petitions of the Parliament are thus intended to be complementary institutions.
• Maastricht-ændringerne til EF-traktaten gjorde det også muligt for Parlamentet at «nedsætte et midlertidigt undersøgelsesudvalg, der, uden at de beføjelser, som denne traktat har tillagt andre institutioner eller organer, derved berøres, skal undersøge påstande om
• The Maastricht amendments to the EC Treaty also created the possibility for the Parliament to establish "a temporary Committee of Inquiry to investigate, without
overtrædelser eller om fejl eller forsømmelser i forbindelse med gennemførelsen af fællesskabsretten ...»
prejudice to the powers conferred (...) on other institutions or bodies, alleged contraventions or maladministration in the implementation of Community law (...)."
• Kommissionen sikrer, at traktatens bestemmelser og de foranstaltninger, som institutionerne har truffet i medfør heraf, bliver gennemført.
• The Commission ensures that the provisions of the Treaty and the measures taken by the institutions pursuant thereto are applied.
Den har beføjelse til at anlægge retssager for Domstolen med henblik herpå.
It has power to bring proceedings in the Court of Justice for this purpose.
I forholdet til borgerne foregår Kommissionens kontrol inden for rammerne af en uformel klageordning hovedsagelig vedrørende medlemsstaternes aktiviteter.
From the perspective of the citizen, the Commission's control operates through an informal system of complaints bearing mainly on the activities of the Member States.
For at lette sådanne klager har Kommissionen offentliggjort en standardformular for klager i De Europæiske Fællesskabers Tidende7.
To facilitate such complaints the Commission has published a standard complaint form in the Official Journal7.
• Domstolen og Retten i Første Instans har beføjelse til at sikre, at medlemsstaterne og institutionerne fortolker og anvender fællesskabsretten korrekt.
• The Court of Justice and the Court of First Instance have jurisdiction to ensure the proper interpretation and application of Community law by the Member states and by the institutions.
Retten i Første Instans har særlig ansvar for enkelt personers (fysiske eller juridiske personers) sager mod fællesskabsinstitutionernes afgørelser.
The Court of First Instance is particularly responsible for cases brought by individuals (material or legal persons) against the decisions of the Community institutions.