natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I henhold til artikel 39 har den fælles landbrugspolitik til formål: a) at forøge landbrugets produktivitet ved fremme af den tekniske udvikling, og ved den bedst mulige anvendelse af produktionsfaktorerne, især arbejdskraften; b) herigennem at sikre landbefolkningen rimelig levestandard, især ved en forhøjelse af de individuelle indkomster for de i landbruget beskæftigede personer; c) at stabilisere markederne; d) at sikre forsyningerne;
Article 39 lays down the objectives to be realized by the common agricultural policy within the Community:
Rom-Traktaten fastlægges grundlaget og målene for en land brugspolitik, udformet med henblik på at dække Fællesskabets særlige behov: den fælles landbrugspolitik.
WHY A COMMON AGRICULTURAL POLICY (CAP)? The Treaty of Rome (signed on 25 March 1957) defines the bases and objectives of an agricultural policy specifi cally designed for the Community as a whole, i.e. the CAP.
Landbrugets økono miske og samfundsmæssige betydning samt de særlige vilkår, der gør sig gældende inden for denne sektor, forklarer fuldt ud, hvorfor der ved udarbejdelsen af EØF-Traktaten blev lagt så stor vægt på fastlæggelsen af grundlaget for denne politik.
The impact of agriculture on the economy and society, and the special conditions in the sector, account for the desire of the authors of the Treaty that the pillars for that policy should be built on solid foundations.
I midten af 1950'erne, da Fællesskabet havde seks medlemslande, var ca. 17,5 millioner beskæftiget inden for landbruget, og det samlede udnyttede landbrugsareal var på 65 millioner ha.
In the mid-1950s, in the Europe of Six, some 17.5 million persons worked 65 million ha of agricultural land; there was considerable diversity with regard to the size and other structural characteristics of holdings, methods used, yield and income level, etc.
Betingelserne inden for landbruget var forskelligartede med hensyn til bedrifter nes størrelse og øvrige strukturelle karakteristika, anvendte teknikker, afkast, indkomstniveau osv. Det lille, arbejdsintensive fa miliebrug var imidlertid (og er fortsat) den fremherskende model i Fællesskabet til forskel fra produktionssystemerne i de øvrige store landbrugslande (USA, Australien osv), som er baseret på store, mekaniserede, ekstensive brug.
The small family farm, which is labour-intensive, was (and still is) the most prevalent model in the Community, however; unlike the production systems of other major agricultural nations (US, Australia, etc.), which are based on large-scale, extensive mechanized farming.
e) at sikre forbrugerne rimelige priser på landbrugsvarer.
(a) to increase agricultural productivity by promoting technical progress and by ensuring the rational development of agricultural production and the optimum utilization of the factors of production, in particular labour;
I artikel 110 fastsættes Fællesskabets handelspolitiske målsætninger, som finder anvendelse på handelen med landbrugsvarer:
EUROPEAN PARLIAMENT - Directorate - General for Research PE 162.500
— Forsyningerne til befolkningen skulle sikres for enhver pris; fødevaremanglen under og efter Anden Verdenskrig forstærkede ønsket om at skabe fødevaresikkerhed og at råde over et stabilt forsyningsgrundlag;
(b) thus to ensure a fair standard of living for the agricul tural community, in particular by increasing the individual earnings of persons engaged in agriculture;
PE 162.500 for den fælles landbrugspolitik, der skal føres år 2000 (* 4.7.4. og 4.7.5.).
Article 110 sets out the objectives of the Community's commercial policy, which are applicable to trade in agricultural products, as follows:
» ... bidrage til en harmonisk udvikling af verdenshandelen, en gradvis afskaffelse af restriktionerne i den internationale handel og en sænkning af toldskrankerne«, selvfølgelig på betingelse af, at de øvrige parter gør det samme, og idet fællesskabspræferencen bevares.
'(...) to contribute (...) to the harmonious development of world trade, the progressive abolition of restrictions on international trade and the lowering of customs barriers', provided, of course, that trading partners do likewise and Community preference is maintained.
DEN JURIDISKE OG INSTITUTIONELLE RAMME: Med henblik på at kunne føre den fælles landbrugspolitik på hensigtsmæssig vis er der dels under Rådet dels under Kommissionen nedsat en række organer, som har rådgivnings- eller forvaltningsmæssige beføjelser alt efter de enkelte tilfælde.
LEGAL AND INSTITUTIONAL FRAMEWORK: A series of committees - advisory or, according to the circumstances, management committees - were set up in both the Council and Commission in order to implement the CAP in an appropriate manner.
Specialkomitéen for Landbrug under De Faste Repræsentanters Komité forbereder drøftelserne i Rådet.
The Special Committee on Agriculture, an offshoot of the Committee of Permanent Representatives (COREPER), prepares Council deliberations.
Endvidere deltager Den Stående Land brugsstrukturkomité, EUGFL-komitéen og de såkaldte forvaltningskomitéer og forskriftsudvalg i arbejdet sammen med Kom missionen.
In addition, the Standing Committee on Agricultural Structures, the Committee of the European Agricultural Guidance and Guarantee Fund (EAGGF) and the management committees and regulatory committees operate in conjunction with the Commission.
Der findes desuden en række fagorganisationer på europæisk plan, hvoraf de vigtigste er Sammenslutningen af Landbrugsorganisationer i Det Europæiske Fællesskab (COPA) og Sammenslutningen af Landbrugets Andelsorganisationer i EF (COGECA).
There is also a series of professional organizations at European level, the two most important being the Committee of Agricultural Organizations in the EEC (COPA) and the General Committee for Agricultural Cooperation in the EEC (COGECA).
Når Europa-Parlamentet høres, påhviler det forberedende arbejde Udvalget om Landbrug, Fiskeri og Udvikling af Landdistrikter.
When the European Parliament (EP) is asked for its opinion, the Committee on Agriculture, Fisheries and Rural Development is responsible for the preparatory work.
Skønt EP's deltagelse i udarbejdelsen af fællesskabslovgivningen er blevet betydeligt udvidet med Fællesakten, høres Euro pa-Parlamentet i de fleste tilfælde i landbrugsspørgsmål på grundlag af Rom-Traktatens artikel 43.
Although the Single Act has consider ably extended the EP's involvement in drafting Community legislation, Article 43 of the Treaty of Rome is the customary basis on which the EP is asked for its opinion on agricultural matters.
Udtalelsen fra Europa-Parlamentet eventuelt ledsaget af ændringsforslag kan få Kommissionen til at revidere sin holdning og påvirke Rådet, som ikke kan lovgive uden denne udtalelse.
The EP's opinion, which may be accompanied by amendments, may lead the Commission to revise its position and influence the Council, which, failing that opinion, may not adopt legislation.
Siden indførelsen af den fælles landbrugspolitik i 1957 har den på afgørende vis bidraget til udviklingen af Fællesskabet, fordi den har formået at gøre denne sektor, der tidligere var præget af me get forskelligartede politikker, til en integreret del af Fællesskabets økonomiske politik.
Markets and prices policy, based on the common organization of markets (COM), and sociostructural policy, which provides coordination for the process of agricultural structural adaptation (production methods, size of holdings, vocational training for farmers, etc.), are, in accordance with these objectives, the key instruments in connection with green Europe.
Den fælles landbrug spolitik har således givet imponerende resultater, for så vidt som Fællesskabet hurtigt har kunnet overvinde 1950'ernes fødevaremangel og først er blevet selvforsynende og dernæst — af flere tekniske, økonomiske og politiske grunde, navnlig på grund af det gradvise bortfald af fællesskabspræferencen — har fået (konjunkturbestemte og strukturelle) overskud.
The CAP also makes use of other instruments, such as external trade policy and legislative harmonization (M.7.3), and has at its disposal a source of funding (European Agricultural Guidance and Guarantee Fund - EAGGF) and legal and institutional mechanisms.
De betydelige forandringer, landbruget har gennemgået i Fællesskabet og i verden i 1980'erne, har ført til fastsættelse af nye prioriteringer.
The CAP has not remained static over the past thirty-five years, but has constantly adapted to new situations; accordingly, in parallel with an internal process of specialization and modernization, the CAP has had to respond to the challenges posed by the very momentum of the process of building Europe and of its relations with the rest of the world.
Således danner de retningslinjer, som Kommissionen udstak i sin grønbog i 1985, (et dokument der indeholder Kommissionens overvejelser om perspektiverne for den fælles landbrugspolitik) de foranstaltninger, der er indført med Fælle sakten (undertegnet den 17.02.1986), samt reformen af den fælles landbrugspolitik, der er baseret på afgørelser truffet på Det Europæiske Råds møder i februar 1988 og i maj 1992, grundlag
The CAP has produced spectacular achievements, for example in that the Community was soon able to overcome the food shortages of the 1950s and first achieve self-sufficiency and subsequently generate surpluses (cyclical and structural) because of a number of technical, economic and political factors, in particular diminution of the Community preference.
Blandt alle disse organer bør man fremhæve forvaltningskomiteerne og forskriftsudvalgene, hvis oprettelse Parlamentet stille de sig skeptisk over for.
Of all these bodies, the most important are the manage ment committees and the regulatory committees. The EP reacted warily to the setting-up of these committees.
Komiteernes oprindelse kan dateres tilbage til 1961, da de første fælles markedsordninger indførtes.
The origins of the committees go back to 1961, when the first COMs were established.
Mens Kommissionen med sine forslag forbeholdt sig omfattende beslutningsbeføjelser med hensyn til forvaltning af markedsordningerne, var flere af medlemsstaterne af den opfattelse, at disse be føjelser til at træffe beslutning skulle ligge hos Rådet.
The Commission had, in its proposals, attributed to itself wide decisionmaking powers in the running of the COMs. Certain Member States, however, felt that this decisionmaking power belonged to the Council.
Den form, komiteerne fik, var et kompromis mellem disse to tendenser: Be føjelsen til at træffe afgørelse vedrørende forvaltning tilfaldt Kom missionen, men denne skulle rette sig efter en udtalelse fra en »komité« bestående af repræsentanter fra medlemsstaterne.
The committees constituted a compromise between these two positions: decisionmaking power in matters of management was entrusted to the Commission, but the latter must consult a committee consisting of representatives of the Member States.
Selv om komité-proceduren (komitologi) ikke er i modstrid med Fællesskabets institutionelle opbygning, bør en komité efter Parlamentets opfattelse først og fremmest have rådgivningsmæssig karakter og ikke give anledning til forsinkelser i vedtagelsen af for valtningsmæssige foranstaltninger.
The EP felt that, although the committee procedure ('comitology') was not incompatible with the institutional structure of the Com munity, it was necessary to confine the committees to an essentially advisory role. Their existence must not have the effect of delaying the adoption of management measures.
I denne forbindelse har Parlamentet indtaget en særlig kritisk holdning over for den mulighed for blokering, der ligger i forskriftsudvalgsproceduren.
In response to the changes which took place in Community and world agriculture in the 1980s, new priorities have
DEN FÆLLES LANDBRUGSPOLITIK: INSTRUMENTER markedsordning mulighed for støtte til forarbejdningsindustrien med henblik på anvendelse af fællesskabsprodukter, og på denne måde udlignes forskellen mellem den pris, der er fastsat inden for Fællesskabet og prisen på de importerede produkter.
THE COMMON AGRICULTURAL POLICY: INSTRUMENTS or zero) and which, as a consequence, cannot benefit from the external protection mechanisms, as in the case of oilseeds and products used for animal feedingstuffs. To facilitate competition with cheap imports, this COM provides for aids to be granted to the processing sector for the use of Community products, offsetting the difference between the Community price levels and the price of imported products.
Derved sikres indkomststøtten til landbrugerne, og forbrugeren garanteres forholdsvis lave priser.
In this way, farmers' incomes are supported while the consumer is guaranteed relatively low prices.
Af denne grund anvendes denne form for fælles markedsordning også for visse produkter af særlig regional betydning såsom hård hvede og olivenolie.
For the same reason this type of COM is also applied to certain products of particular regional importance such as durum wheat and olive oil.
Disse produkter udgør mindre end 5% af Fællesskabets samlede landbrugsproduktion.
These products represent less than 5% of final agricultural output in the Community.
MARKEDS- OG PRISPOLITIKKEN er det vigtigste og ældste in strument i den fælles landbrugspolitik og er baseret på princippet om at støtte landbrugernes indkomst gennem garanterede priser i stedet for gennem direkte indkomststøtte -et princip, som man valgte at satse på efter Stresa-konferencen (1958).
MARKET AND PRICE POLICY is the oldest and most important instrument of the Common Agricultural Policy (CAP). Market and price policy is based on a decision made after the Stresa Conference (1958) to support farm incomes through guaranteed prices rather than through subsidies.
De fælles markedsordninger er således de basale instrumenter til at styre land brugsproduktionen og stabilisere markederne.
The common organization of the market (COM) is therefore the principal instrument employed to steer agricultural production and stabilize markets.
Siden udløbet af overgangsperioden (1962-1967) er der gennemført stadig flere fælles markedsordninger, og i 1991 dækkede de størstedelen af de produkter, der udgør 90% af den samlede landbrugsproduktion i Fællesskabet (EF-12); de eneste nævneværdige undtagelser er alkohol og kartofler.
Since the end of the intraCommunity transition period (19621967), the COMs have been evolving on a gradual basis and by 1991 they covered most products - representing 90% of final agricultural output (EC-12), with the only major exceptions being alcohol and potatoes.
Den fælles markedsordning inden for kornsektoren er en af de ældste ordninger og har tjent som eksempel for de øvrige ordninger (* 4.7.3./bil.).
The COM for the cereals sector is one of the oldest and has served as a model for other sectors (M.7.3./ANN.).
Disse fælles markedsordninger er ikke ens for alle produkter; da de forskellige landbrugssektorer har forskellige produktions- og afsætningsvilkår og derfor behov for særlige støtteforanstaltninger, findes der forskellige former for fælles markedsordninger, der kan opdeles i følgende fire hovedgrupper: d) Ordninger, hvor der ydes enhedsstøtte til producenterne.
There is no single form of COM applicable to all products; rather, given that every agricultural sector is characterized by different conditions of production and marketing, thus requiring specific support measures, there are different formulas which may be summarized under the following four general headings:
Disse ordninger gælder for produktionen af særlige produkter, der til trods for, at de kun udgør en meget lille del af Fællesskabets samlede produktion (mindre end 1%), har en stor socioøkonomisk betydning I de områder, hvor de produceres, hvilket er tilfældet for hør, hamp, humle, silkeorm og frø.
(d) COMs with global aids to producers: These apply to highly specialized areas of production which, while representing only a minimal percentage of Community final agricultural output (less than 1%), are of major socioeconomic importance in the regions where they are produced. These products include flax, hemp, hops, silkworms and seeds.
I dis se tilfælde gives støtten enten som en fast støtte pr. hektar el ler i forhold til de producerede mængder.
In these cases, the COM's basic element is the granting of aid in a lump sum per hectare or on the basis of the quantities produced.
Denne type fælles markedsordninger er baseret på en garanteret mindstepris (interventionspris, tilbagekøbspris, osv.).
This type of COM is based on the fixing of a minimum guaranteed price (intervention price, withdrawal price, etc.).
For at sikre denne garanterede mindstepris inden for Fællesskabet foretages der ad officiel vej eller gennem af taler med private foretagender interventionsopkøb af overskudsproduktionen i perioder med stort udbud, og den oplagres indtil afsætningsmulighederne forbedres.
To ensure that market prices in the Community do not fall below that level, the intervention bodies - either public or private entities -buy up the surplus production in periods of excess supply, and store it until marketing prospects improve.
Da de garanterede mindstepriser, der sigter mod at støtte små landbrugsbedrifter, generelt ligger højere end verdensmarkedspriserne, er det ligeledes nødvendigt at gennemføre importbeskyttelsesordninger med henblik på at beskytte det fælles marked mod svingninger på verdensmarkedet og import til unormalt lave priser.
Since the minimum Community prices are usually higher than world market prices - being aimed at supporting small farms - external protection measures are also required to protect the common market against world market fluctuations and unusually cheap imports.
Disse foranstaltninger omfatter: — hvad angår importen: beskyttelsesklausuler, told, impor tafgifter og udligningssatser; — hvad angår eksporten: eksportrestitutioner.
These measures comprise:
Den fælles landbrugspolitik har tre grundlæggende elementer: — ensartede markedsbetingelser, hvilket indebærer gennem førelse af fri udveksling af landbrugsprodukter mellem med lemsstaterne, hvilket igen kræver en fælles forvaltning af priser og konkurrenceregler, stabile monetære pariteter, faste omregningskurser inden for landbruget, harmonisering af administrative og veterinærpolitiske foranstaltninger og en fælles politik for handelen med tredjelande; — fællesskabspræference, hvorved den fælles landbrugspolitik beskytter det indre marked mod en massiv import til lave priser af landbrugsvarer fra tredjelande og således gør det muligt at prioritere fællesskabsproduktionen.
The CAP is based on three fundamental principles: - a single market: that is, the free movement of agricul tural products between the Member States, which requires common price management and competition rules, fixed monetary parities and agricultural rates, harmonized administrative arrangements and health regulations and a common external trade policy; - Community preference: the CAP should protect the internal market against a huge influx of low-priced imports of agricultural products from third countries, giving priority to Community production.
Det grundlæggende mål er at undgå, at fællesskabsproduktionen udkonkurreres af importerede produkter, der for enhver pris søges afsat på det fælles marked; — finansiel garanti, hvorved udgifterne i forbindelse med den fælles landbrugspolitik skal afholdes af alle medlemsstater ne.
The basic objective is to prevent Community production from being supplanted by imported products seeking to penetrate the Community market at any cost;
Derfor oprettedes i 1962 Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL) med henblik på finansiering af udgifterne til den fælles landbrugspolitik.
- with respect to imports: protective clauses, customs duties, import levies and compensatory levies; - with respect to exports: export refunds.
Der er ikke behov for særlige foranstaltninger med henblik på at støtte det interne marked, da der er tale om produkter, der fremstilles på grund lag af konkurrencedygtige agroindustrielle produktions strukturer, og som ikke behøver særlige støtteforanstaltninger.
Thus, 1962 saw the creation of the European Agricultural Guidance and Guarantee Fund (EAGGF) as the body responsible for financing CAP expenditure.
Beskyttelsesordningerne består som allerede nævnt i anvendelsen af forskellige import- og eksportforanstaltninger. ninger.
This fund is used to finance the costs of applying the CAP, irrespective of the product or Member State to which the expenditure is destined.
c) Supplerende støtteordninger. Disse ordninger gælder først og fremmest for en række produkter, for hvilke Fællesskabet inden for rammerne af den almindelige overenskomst om told og udenrigshandel (GATT) har forpligtet sig til at sikre ensartede (lave eller ingen) importafgifter, hvorfor beskyttelsesordningerne ikke kan tages i anvendelse — f.eks. olieholdige frø og produkter til foderstoffer.
(b) COMs with external protection: These apply to the following products: eggs and poultry, wines other than table wine, flowers, certain fruits and vegetables, etc., covering 25% of final agricultural output in the Com munity. No special measures are required to support the internal market since the products in question already have competitive structures of an agroindustrial kind and therefore do not require any specific support measures.
For at imødegå konkurrence fra produkter importeret til lave priser giver denne form for fælles
External protection, here as with the preceding category, takes the form of the application of a number of import and export measures.
Det har vist sig, at det på grundlag af den markeds- og prispolitik, der er blevet anvendt gennem flere år, ikke har været muligt at løse alle problemerne in den for det europæiske landbrug.
The application of market and price policy over a period of several years has proved to be inadequate in terms of solving all the problems of European agriculture.
For på afgørende og varig vis at forbedre situationen for de mindre landbrugsbedrifter (modernisering af produktionsmetoderne, udvidelse af bedrifternes stør relse, højnelse af uddannelsesniveauet osv.) har det været nød vendigt at gennemføre supplerende strukturelle foranstaltninger.
Additional structural measures have proved necessary for a significant longterm improvement in the situation of small farms (updating production techniques, increasing the size of holdings, improving training standards, etc.).
Den sociostrukturelle politik er således blevet et andet vigtigt in strument inden for den fælles landbrugspolitik.
Sociostructural policy has thus become the second most important instrument of the CAP.
Siden iværksættelsen i 1972 har dette instrument gennemgået en gradvis udvik ling, der har gjort det til et mere kompliceret, men samtidig mere effektivt instrument med henblik på opfyldelse af den grundlæggende målsætning: forbedring af produktiviteten med det formål at forøge landbrugernes indtjening og således bidrage til en varig udvikling i de dårligst stillede regioner i Fællesskabet.
It has been developing in stages since 1972 and has become more complex but also more effective in pursuit of its fundamental objective: to improve productiv-
— Fra 1992: Med den nye reform af den fælles landbrugspolitik blev det besluttet at gennemføre såkaldte ledsageforanstaltninger, der sigter mod at tilskynde landbefolkningen til at blive boende og nyttiggøre landdistrikterne; disse foranstaltnin ger kommer konkret til udtryk i form af støtte til bedrifter, der anvender særlige dyrkningsmetoder i økologisk følsomme områder, støtte til skovrejsning samt førtidspensionsordninger for landbrugere over 55 år, hvilket gør det muligt at frem me unge landbrugeres etablering (* 4.7.5).
However, the limited success obtained and the risk of lapsing into a proliferation of unrelated individual measures led the Commission to propose, in 1968, a genuine common policy for agricultural structures, aimed at complementing the market and price policy. This was finally adopted in 1972, albeit on a reduced scale compared to what was envisaged in the Commission's proposal (Mansholt plan).