natgillin/translations-raw huggingface dataset:
RESULTATER: Ved Rådets afgørelse af 7. maj 1985 om ordningen med Fællesskabernes egne indtægter er følgende blevet fastlagt:
ACHIEVEMENTS : The Council decision of 7 May 1985 on the Communities' system of own resources specifies that :
— Forhøjelse af loftet for overførsel af merværdiafgif ten til egne indtægter til 1,4% pr. 1. januar 1986, Dette loft kan efter enstemmig afgørelse af Rådet og efter godkendelse i overensstemmelse med de nationale procedurer forhøjes til 11,6% pr. 1. januar 1988;
— the maximum rate for transfers of VAT own resources is to be increased on 1 January 1986 to 1.4%. This maximum rate can be increased on 1 January 1988 to 1.6% following a unanimous decision by the Council and the national ratification procedures.
— Opretholdelse af de yderligere indtægtskilder -toldafgifter og landbrugsimportafgifter - som blev skabt gennem Rådets afgørelse af 21. april 1970 om udskiftning af medlemsstaternes finansielle bidrag med EFs egne indtægter.
— the other sources of revenue — customs duty, agricultural levies, etc. — established by the decision of 21 April 1970 to replace financial contributions by the Member States with Community own resources are to be maintained.
— Hvis der er tale om en forhøjelse, skal Rådet samle kvalificeret flertal for at "godkende" forslaget til ændring;
— if there is no increase, the Council must act by a qualified majority in 'rejecting' a proposed modification. cation.
MÅL: Tildeling af beføjelser til EP til hvert år at bemyndige udgifter, der er dækket af indtægter, og som ikke længere er underkastet parlamentarisk kon trol i medlemsstaterne.
OBJECTIVES: to empower the EP to authorize each year expenditure covered by revenue which is no longer subject to parliamentary control in the Member States.
— hvis der ikke er tale om en forhøjelse, skal Rådet samle kvalificeret flertal for at "forkaste" forslaget til ændring.
The consequence of this distinction is to give more weight to the EP's proposed modifications falling within the second category.
Denne skelnen bevirker, at de af EPs forslag til ændring, der henhører under den anden kategori, får større vægt.
ACHIEVEMENTS: by virtue of its budgetary powers, the EP is required to determine the nature of the expenditure, to establish the annual amount of such expenditure and the revenue necessary to cover it, and to exercise control over the Implementation of the budget.
RESULTATER: De budgetmæssige beføjelser består i først at bestemme udgifternes art, derefter hvert år at fastsætte det beløb, som det er hensigtsmæssigt at afsætte, og de nødvendige indtægter til dækning af disse udgifter og endelig at kontrollere budgettets gennemførelse.
As far as non-compulsory expenditure is concerned, the EP certainly has the pwoer to make amendments, but the extent to which it can do so is restricted by an annual maximum rate of increase.
I det følgende gennemgås EPs beføjelser med hensyn til opstilling og vedtagelse af budgettet.
The EP's room for manoeuvre enables it to add to the draft budget adopted by the Council an amount in NCE equivalent to half the annual rate of increase.
De ovennævnte artikler danner tilsammen grundlaget for budgetproceduren.
The abovementioned articles lay down each and every step of the budgetary procedure.
Disse artikler har ikke altid eksisteret i den nuværende udformning.
The provisions they embody have not, however, always been the same.
Før 1970 blev EP blot hørt om det af Rådet vedtagne budgetforslag.
Before 1970, the EP was simply consulted on the draft budget adopted by the Council.
Hvis EP foreslog ændringer til budgetforslaget, var Rådet forpligtet til at indlede en andenbehandling, og det vedtog derefter det endelige budget.
If modifications were proposed by the EP, the Council was obliged to give the budget a second reading before finally adopting it.
Efter ikrafttræden af traktaterne af 22.4.70 og 22.7.75 er EPs beføjelser gradvist blevet udvidet.
Since the entry into force of the Treaties of 22 April 1970 and 22 July 1975, the powers of the EP have been progressively extended.
— Det foreløbige forslag til budget udarbejdes af Kommissionen, som i denne forbindelse tager hen syn til de retningslinjer, der er opstillet af budget myndigheden, dvs. EP og Råd.
Furthermore, under the Treaty of 22 July 1975, the EP may, if there are important reasons, reject the draft budget drawn up by the Council in its entirety and ask for a new draft to be submitted to it.
Det foreløbige budgetforslag forelægges dem senest den 1. september; tember;
The preliminary draft is submitted to them by 1 September at the latest ;
— under anden fase udarbejder Rådet forslaget til budget, der vedtages senest den 5. oktober ;
— second stage: the Council establishes the draft budget, which is submitted by 5 October;
— i tredje fase har EP en frist på 45 dage til at udtale sig.
— third stage : the EP has 45 days to state its position.
Med hensyn til de obligatoriske udgifter (OU) kan EP kun fremsætte forslag til ændring ; for så vidt angår de ikke-obligatoriske udgifter (IOU) (disse begreber omtales nedenfor) kan EP derimod foretage ændringer;
The EP may only propose modifications to the Council in respect of compulsory expenditure (CE), but may table amendments in respect of non-compulsory expenditure (NCE) (the concepts of compulsory and non-compulsory expenditure are discussed below);
— under fjerde fase tager Rådet endelig stilling til EPs forslag til ændring (OU).
— fourth stage : the Council takes a final decision on the EP's proposed modifications (CE).
Endvidere kan Rådet modificere EPs ændringer;
It may still submit modifications to the EP's amendments (NCE);
Anvendelsen af art. 203 i EØF-traktaten I forbindelse med budgetbehandlingen har medført talrige problemer.
The application of Article 203 EEC, which deals with the budgetary procedure, has given rise to a number of problems.
Siden 1978 er der hvert år opstået stridigheder mellem EP og Rådet under budgetbehandlingen, dels af politiske grunde og dels om den juridiske fortolkning af bestemmelserne i denne artikel.
Since 1978, the EP and the Council have clashed in every annual budget debate, both for political reasons and in respect of the legal interpretation of the provisions of the article.
I juni 1982 vedtog budgetmyndighedens to parter på EPs anmodning en fælles erklæring om forskellige foranstaltninger til sikring af en bedre afvikling af budgetproceduren.
In June 1982, at the EP's request, the two arms of the budgetary authority adopted a joint declaration on various measures to improve the budgetary procedure.
I denne erklæring foreslås klassifikation i OU og IOU af eksisterende udgifter budgetpost for budget post, og der fastsættes en procedure til klassificering af nye udgifter.
This declaration proposed that existing expenditure be classified into CE and NCE item by item, and laid down a procedure for classifying new expenditure.
Der foreslås ligeledesen fortolkning af bestemmelserne i art. 203 i EØF-traktaten om satsen for forhøjelse af de ikke-obligatoriske udgifter, om anvendelse af satsen på forpligtelses- og betalingsbevillinger samt på tillægs- og ændringsbudgetter.
It also proposed an interpretation of the provisions of Article 203 on the rate of increase in non-compulsory expenditure and on the application of the rate to commitment appropriations, payment appropriations and supplementary and amending budgets.
Endelig søger man i den fælles erklæring at formindske betydningen af EPs dispositionsmargen til fordel for en mere åben koncept for forbindelserne mellem budgetmyndigheden og den retsaktudstedende myndighed.
Lastly, the joint declaration tends to diminish the importance of the EP's margin for manoeuvre in favour of a more flexible conception of relations between the budgetary and legislative authorities.
På den ene side anses fastsættelse af maksimumsbeløb ved forordning stadig som noget, der bør undgås, og på den anden kan budgetmyndigheden tage initiativet til nye udgifter ad budgetmæssig vej.
On the one hand, the fixing of ceilings by regulation is regarded as something to be avoided; on the other, the budgetary authority may initiate new expenditure through the budget.
De obligatoriske udgifter udgør for øjeblikket ca. 77% af budgettet, og omfatter hovedsagelig :
Compulsory expenditure currently accounts for some 77% of the budget. Basically, it includes:
— Afsnit 1 og 2 i budgettet vedrørende EUGFL, garantisektionen, tisektionen,
— Titles 1 and 2 of the budget, EAGGF - Guarantee Section ;
— visse kapitler i afsnit 3 og 4 vedrørende EUGFL, udviklingssektionen, og den fælles fiskeripolitik,
— some chapters under Titles 3 and 4, EAGGF -Guidance Section and the common fisheries
Med hensyn til de obligatoriske udgifter kan EP over for Rådet kun fremsætte forslag til ændring.
As far as non-compulsory expenditure is concerned, the EP may only propose modifications to the Council.
Rådet træffer altid afgørelse om disse forslag til ændring med kvalificeret flertal men under forskellige betingelser, alt efter om forslagene til ændring medfører en forhøjelse eller ikke af det samlede udgiftsbeløb for en
The latter always acts on these proposals by a qualified majority, though the conditions vary according to whether or not the proposed modifications would increase the overall expenditure of any of the institu tions. Thus:
PE 100.200 forbindelse med påløbne omkostninger ved opkrævelsen af egne indtægter (afsnit 8),
— the lump sum refunds to the Member States, in particular of costs incurred in collecting the Com munity's own resources (Title 8);
— en del af afsnit 9 vedrørende udviklingsbistand.
— part of Title 9, development aid.
SAMRÅDSPROCEDUREN OG DET BUDGETMÆSSIGE SAMARBEJDE
CONCILIATION IN THE LEGISLATIVE FIELD AND BUDGETARY COOPERATION draft document drawn up by the Council, which takes the form of a 'joint proposal' from the mem­bers of the Council).
RETSGRUNDLAG: Vedtagelse nr. 2 knyttet til traktaten af 22.4.70 og fælleserklæringen om samrådsproceduren af 4.3.75.
LEGAL BASIS: Resolution No. 2 annexed to the Treaty of 22 April 1970 and Joint Declaration of 4 March 1975 on the conciliation procedure; resolu­tion No. 3 annexed to the Treaty of 22 April 1970 strengthening the budgetary powers of the European Parliament (EP) and the agreement of 18 Novem­ber 1971 on cooperation between the EP and the Council under the budgetary procedure.
Vedtagelse nr. 3 knyttet til traktaten af 22.4.70 om en styrkelse af EPs budgetbeføjelser og aftale af 18.11.71 om samarbejde mellem EP og Råd inden for rammerne af budgetbehandlingen.
OBJECTIVES: the sharing of powers between the Council and the EP inevitably means that the two must hold meetings with a view to bringing their respective positions into alignment, both on legislation and on the budget itself.
Samrådsproceduren blev godkendt i 1975 af EP med følgende formelle forbehold : Rådet kan kun med enstemmighed blandt sine medlemmer vedtage at fravige den beslutning, som EP har vedtaget ved afslutningen af samrådsproceduren.
The conciliation procedure was accepted by the EP in 1975, on the express condition, however, that the Council must not depart from the EP's resolution adopted at the close of the conciliation procedure, except on the basis of a unanimous vote by its members.
Da denne be stemmelse ikke indgår i fælleserklæringen, har EP, der tillægger dette punkt meget stor vægt, kun foreløbigt og som et forsøg tiltrådt den nuværende formulering. ring.
As this provision was not included in the Joint Declaration, the EP, which attaches the utmost importance to this matter, signified its agreement to the present arrangement on a provisional and trial basis only.
Efter indførelsen af samrådsproceduren har den været bragt i anvendelse adskillige gange, herunder navnlig i forbindelse med vedtagelse af finansforordningen vedrørende Fællesskabernes budget, ændring af regionalfonden (* lll/M/1), visse problemer angående budgettets gennemførelse for så vidt angår bistand til ikke-associerede udviklingslande (* ll/E/3) samt forslaget om bemyndigelse af Kommissionen til at optage lån til fremme af investeringerne i Fællesskabet (* lll/D/5).
Since its introduction, the conciliation procedure has been initiated on several occasions, notably in con­nection with the adoption of the Financial Regulation applicable to the Community budget, the reform of the Regional Fund (ΊΙΙ/Μ/1), certain problems arising from the implementation of the budget in respect of aid to nonassociated developing countries (ΊΙ/Ε/3) and the proposal empowering the Commission to contract loans in order to promote investment in the Community (Ίll/D/5).
RESULTATER: I 1971 indledtes en procedure med henblik på et budgetmæssigt samarbejde, der giver budgetmyndighedens to parter mulighed for at mødes under budgetbehandlingen, der afsluttes med budget tets vedtagelse.
ACHIEVEMENTS: in 1971, it was agreed to introduce a budgetary cooperation procedure to enable the two institutions comprising the budgetary authority to confer together during the proceudre leading up to the adoption of the budget.
På grundlag af denne aftale mellem de to institutioner er der fastsat to møder: Det ene i juli før Rådet vedtager forslaget til budget, og det andet i slutningen af november før Rådet udtaler sig om de af EP vedtagne ændringer og forslag til ændring.
On the basis of this agreement between the two institutions, it was arranged that they should meet on two occasions: once in July when the Council prepares to adopt the draft budget and once in November when the Council is about to give its decision on the amendments and proposed modifications adopted by the EP.
Igennem årene har det vist sig nyttigt at afholde andre møder om budgetsamarbejdet under behandlingens sidste fase, dvs. under den mødeperiode, som EP afholder i december med henblik på budgettets vedtagelse.
Over the years, it has been found useful to arrange other budgetary cooperation meetings during the last stage of the procedure, i.e. during the partsession held by the EP in December to adopt the budget.
Disse nye møder mellem Råd og EP viser, at EPs nu dominerende rolle på budgetområdet foran lediger Rådet til at anmode om møder for at forhindre, at de endelige afgørelser afviger alt for meget fra Rådets egne afgørelser.
These additional meetings show that, in view of the domi­nant part now played by the EP in the budgetary sector, the Council is requesting other meetings with the aim of preventing the decisions finally adopted from differing too sharply from those it itself advo­cated.
På grundlag af tremandsudvalgets rapport om de europæiske institutioner beskæftigede Det europæiske Råd sig i december 1980 med spørgsmålet om en forbedring af samrådsproceduren.
In response to the report by the Three Wise Men on the European institutions, the European Council sought in December 1980 to improve the conciliation procedure.
I december 1981 behandlede Kommissionen på ny spørgsmålet og oversendte til Råd og EP et udkast til anden fælleserklæring med det formål at styrke EPs rolle ved udarbejdelsen af Fællesskabets retsakter.
In December 1981, the Commission again considered the question and submitted a draft second joint declaration to the Council and the EP with a view to strengthening the EP's role in the legislative pro­cess of the Community.
Dette udkast med ændringer vedtoges af EP den 14.12.1983 og fastlægger følgende:
This was adopted by the EP with amendments on 14 December 1983. Under this declaration
— Samrådsproceduren tages i anvendelse på Fælles skabets almengyldige retsakter, der er af større betydning. Kriteriet med finansielle følger forlades; des;
— the conciliation procedure would apply to general Community legislative acts of considerable impor­tance.
— proceduren indledes ikke blot efter anmodning fra Rådet, men også fra EP; er Kommissionen af den opfattelse, at der vil kunne opstå vanskeligheder i forbindelse med vedtagelsen af en fællesskabsret sakt, kan den anbefale EP og Rådet at indlede samrådsproceduren ;
— the procedure could be initiated not only by the Council, but also by the EP and the Commission ; ¡f the Commission believes that difficulties may arise in the adoption of legislation, it can recommend to the EP and the Council that the conciliation procedure should be introduced;
Samrådsproceduren tjener et helt andet formål.
The need for conciliation in the legislative field arises from a totally different set of considerations.
På det retsaktudstedende område tilfalder beslutningsmyndigheden Rådet, der på forslag af Kommissionen og efter høring af EP vedtager de enkelte forordninger, direktiver eller beslutninger. Disse retsakter er imidlertid ofte ensbetydende med udgifter, som EP skal bemyndige bevillinger til dækning af. For at undgå at skulle bemyndige bevillinger, som det er imod, eller som det ønsker anderledes, har EP en interesse i at deltage i retsaktudstedende afgørelser, der har finansielle følgevirkninger.
In legis­lative matters, the power to take decisions rests with the Council in that it adopts, on a proposal from the Commission and after consulting the EP, regulations, directives or decisions.
Rådet har fundet dette ønske fra EPs side fuldt ud berettiget.
The Council acknowledged that the EP's concern on this point was entirely justified.
I marts 1975 undertegnede de tre institutioner - Råd, EP og Kommission - derfor en fælleserklæring om indførelse af en samrådsprocedure.
Conse­quently, in March 1975, the three institutions - Coun­cil, EP and Commission - signed a joint declaration introducing an appropriate conciliation procedure.
Denne samrådsprocedure tages i brug, hvis flere forskellige betingelser er til stede, herunder navnlig :
This conciliation procedure is initiated provided that several conditions are met, notably:
— samrådet omfatter to faser: Dersom der opnås enighed på et første møde, forelægges resultatet EP til godkendelse, og Rådet træffer derpå endelig afgørelse; opnås ingen enighed, træder samrådsudvalget på ny sammen for at gennemgå de meningsforskelle, der herskede på det første sam rådsmøde, og finde en løsning herpå.
— conciliation consists of two phases: if agreement is reached at an initial meeting, this is presented to the EP for approval and the Council then takes a final decision. If no agreement is reached the conciliation committee meets again to consider and resolve the differences of opinion which emerged during the first meeting.
De resultater, som derpå opnås, forelægges EP, som afgiver en ny udtalelse, og Rådet træffer derefter endelig afgørelse.
The outcome is then presented to the EP which again delivers its opinion and the Council then takes a final decision. sion.
Der er endnu ikke blevet vedtaget en ny fælleserklæring vedrørende samrådsproceduren.
There has so far been no new joint declaration on the conciliation procedure.
— Hvis der er tale om almengyldige retsakter, der har betydelige finansielle følgevirkninger, og hvis ved tagelse ikke kræves i medfør af allerede eksisterende retsakter.
— if acts are general in scope, have appreciable financial implications and do not have to be adopted by virtue of acts already in existence.
(Rådet har imidlertid indrømmet, at finansforordninger og gennemførelsesbestemmelserne til akten om almindelige direkte valg til EP ligeledes vil kunne undergives samrådsproceduren); ren);
(The Council has nevertheless conceded that concilia­tion might also be justified in the case of financial regulations and the measures implementing the act on the election of the representatives of the EP by direct universal suffrage);
— hvis Rådet påtænker at fravige en udtalelse, som EP har vedtaget (sidstnævnte underrettes om de afvigende synspunkter gennem oversendelse af et forslag udarbejdet af Rådet i form af en "fælles stillingtagen" fra Rådets medlemmer).
— if the Council intends to depart from the opinion adopted by the EP.
Efter en periode, der i princippet ikke må overstige tre måneder, og når Rådets og EPs standpunkter er tilstrækkeligt overensstemmende", kan EP afgive en ny udtalelse, hvorefter Rådet træffer endelig afgørelse. se.
(Parliament is notified of any difference of opinion through the submission of a
Jf. Europa i dag, pkt. 1.231 og 1.232.
See Europe Today, points 1.231 and 1.232
FINANSIERING AF FÆLLESSKABETS VIRKSOMHED
IMPLEMENTATION OF THE COMMUNITY BUDGET
denne udgift endnu ikke er blevet endelig fastsat i en afgørelse fra Rådet.
It is, however, generally accepted that for certain items of expenditure there is already an adequate legal basis in the Treaty itself.
Der er ganske vist tilstrækkeligt retsgrundlag for visse udgifter i selve traktaten, og opførelsen af en bevilling på budgettet medfører i så fald ikke Rådets medvirken i dets egenskab af retsaktudstedende myndighed.
In such cases the entering of an appropriation in the budget does not call for the intervention of the Council as legislative authority.
I de fleste tilfælde er dets medvirken dog nødvendig, og man konstaterer så ved slutningen af regnskabsåret, at det forudsete retsgrundlag for en række bevillinger, som er opført på budgettet, endnu ikke er fastsat.
In many cases, however, such intervention is necessary and it often transpires, at the end of the financial year, that certain appropriations entered in the budget have still not received the expected legal definition.
EP har i flere år ved slutningen af regnskabsåret måttet stille et spørgsmål til Kommissionen om grundene til, at den ikke har kunnet gennemføre en række bevillinger.
For several years now the EP has found it necessary to ask the Commission at the end of the financial year why it has been unable to implement certain appropriations. priations.
MÅL: EPs budgetbeføjelser hører ikke op, så snart budgettet er vedtaget. Det er af den største betydning for EP, at de vedtagne bevillinger bruges af Kommissionen i overensstemmelse med de politiske retning slinjer, som det forsvarede under budgetforhandlingen. Art.
OBJECTIVES : The budgetary powers of the European Parliament are not confined to adopting the budget.
Traditionelt stiller budgetordførerne fra næsten alle grupper samt budgetudvalgets og budgetkontroludvalgets formænd hvert efterår Kommissionen en mundtlig forespørgsel med forhandling i overens stemmelse med artikel 42 i forretningsordenen.
Traditionally, the budget spokesmen of almost all the political groups and the chairmen of the Committee on Budgets and the Committee on Budgetary Control table every Autumn an Oral Question with debate to the Commission pursuant to Rule 42 of the Rules of Procedure.
Heri spørges Kommissionen under henvisning til de ændringer, som EP har foretaget ved vedtagelsen af budgettet, på hvilken måde den har anvendt de af EP oprettede eller forhøjede bevillinger, hvorledes den i overensstemmelse med EPs vedtagelser agter at gennemføre budgettet inden årets udgang, og hvor vidt den i mangel af et supplerende retsgrundlag, der efter dens opfattelse i givet fald ville have været påkrævet, ikke har anvendt bestemte udgifter.
This refers to the amendments made by the EP when establishing the budget for that year and asks how the items created or topped up by the EP have been used, how the Commission intends to implement the budget in accordance with Parliament's decisions before the end of the year and to what extent certain types of expenditure have not been carried out because the Commission felt the lack of a legal basis.
Da der har været vanskeligheder hvert år, undertegne de formændene for henholdsvis EP, Rådet og Kom missionen den 30.6.82 en fælles erklæring (Bulletin for De europæiske Fællesskaber nr. 6, 1982, PE dok.
In the light of the difficulties which arose every year the Presidents of Parliament, Council and Commission signed a joint declaration (EC Bulletin No. 6 (1982), Doc.
1-450/82 og bilag) om de forskellige foranstaltninger, som skal sikre en bedre afvikling af budgetproceduren. Denne erklæring omhandler bl.a.:
PE 1-450/82 and annex) on 30 June 1982 on various measures to improve the budgetary procedure. dure.
— En til dels ændret klassifikation af de obligatoriske udgifter,
— a partially revised classification of compulsory expenditure,
— kriterierne og fremgangsmåden i forbindelse med klassifikation af fremtidige udgifter,
— criteria and a procedure for the classification of future expenditure,