natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det har for det første som en absolut nødvendig forudsætning for Kommissionens gennemførelsesbeføjelser kravet ret til at vælge Kommissionens formand og for det andet krævet ret til at gøre Kommissionens indsættelse afhængig af et tillidsvotum.
Similarly, it requested the right to el ect the President of the Commi ssion, as an essenti al prerequisite for the latter's executive powers, as well as the right to subject the Commission to a vote of confidence.
Disse forslag, som tog sigte på opbyggelsen af et klart, effektivt og demokratisk system, er ikke blevet fulgt helt i det nye traktatudkast.
These proposals, aimed at creating a clear, efficient and democratic system, have not been fully taken up in the new draft treaty.
Kommissionens tiltrædelse afhænger af en afstemning om godkendelse i Parlamentet, og disse to institutioners mandatperiode er sammenfaldende, men Kommissionen vedbliver ikke desto mindre at være et organ af tvetydig fysiognomi, hvis gennemførelsesbeføjelser forteat er begrænsede og underlagt Ridets kontrol.
Although the appointment of the Commission is subject to a vote of approval by Parliament, and the terms of office of the two institutions coincide, the Commission still remains an institution whose role is unclear and whose executive powers remain limited and under Council control.
Rådet vedbliver at være både et lovgivende og udøvende organ, hvilket har den klare konsekvens, at Ridet i sin udøvende rolle unddrager sig enhver parlamentarisk kontrol.
The Council retains both legislative and executive powers, with the obvious result that its executive actions would elude parli amentary control.
Udvalg og komitéer, som skal bisti Kommissionen i dens arbejde, er i øvrigt ved traktatudkastet også indført i forbindelse med indgielse af aftaler mellem Fællesskabet og en eller flere stater eller internationale organisationer (artikel 228).
Furthermore, the draft treaty extends the creation of advisory committees to assist the Commi ssion to the negotiation of agreements between the Community and one or more States or international organizations (Article 228).
Tvetydigheden i forbindelse med den udøvende magt bliver endnu mere udpræget fordi der ikke i Fællesskabets retsorden sondres klart mellem henholdsvis lovgivningsretsakter og gennemførelsesretsakter trods forslag fra såvel
The ambiguity in the sphere of executive power and its exercise is further accentuated by the failure of the Communi ty 1 egal system to make a clear distinction between legislative and executive acts, despite proposal s from both Pari i ament and the Commi ssion on a Communi ty system establishing a hierarchy of legislation.
Parlamentet som Kommissionen Fællesskabets retsakter.
Union is no improvement whatsoever on the current system.
Dette kan få ikke ubetydelige følger for den beskedne forøgelse af Parlamentets beføjelser på dette område, nemlig dets deltagelse i valget af Kommissionens formand og dets afstemning om godkendelse af Kommissionen.
The repercussions on the slight increase in Parliament's powers in this sphere - i.e. its involvement in appointing the President of the Commi ssion and its vote approving the Commi ssion - are 1 i kel y to be far from négligeable.
Medmindre Kommissionen får tillagt fuld udøvende magt, vil denne udvidelse af Parlamentets beføjelser - ud over den rent politiske betydning heraf - uomtvisteligt kun få begrænset værdi som parlamentarisk kontrol med den udøvende magt.
Apart from its purely pol i ti cal impi i cations, this extension of Pari i ament's powers cannot possibly have anything more than a limited impact and weight in terms of parliamentary control over the executive branch, unless full executive powers are conferred on the Commi ssi on.
Det skal til slut bemærkes, at Parlamentet i forbindelse med ethvert forslag til retsakt fortsat bør forkaste enhver anden type udvalg eller komité end rådgivende udvalg og forvaltningskomitéer, undtagen i forbindelse med retsakter vedrørende budgettets gennemførelse, hvor kun rådgivende udvalg kan accepteres (eftersom EØF-Traktatens artikel 205 ikke er blevet ændret i så henseende).
Finally, Parliament should continue to reject all legislative proposals involving any type of commi ttee other than advisory or management committees, except in legislation on the implementation of the budget, where only the advisory committee is acceptable (since Article 205 of the EEC Treaty has not been amended in this respect).
Endvidere bør Parlamentet ligeledes fortsætte dialogen med Rådet om dette spørgsmål inden for rammerne af gennemførelsen af Maastricht-aftalerne.
Furthermore, Pari i ament should continue its discussions with the Council on this subject, within the framework of the Maastricht agreements.
Samrådet mellem Parlamentet og Rådet vedrørende de budgetmæssige aspekter af samarbejdet med landende i Asien og Latinamerika lod ane, at der er bevægelse i Ridet pi dette område.
The Council seems prepared to meet Pari i ament on this issue, as evidenced by the conciliation between the Council and Parliament over the budgetary aspects of cooperation with the countries of Asia and Latin America.
Denne dialog bør allerede i 1993 føre til en interinstitutionel aftale om anvendelsen af komitologi-bestemmelserne, som i højere grad er i overensstemmelse med såvel Fællesakten som med den nye balance på beslutningstagningsområdet der indføres med udkastet til Traktat om Den Europæiske Union.
Such a dialogue should lead to an interinstitutional agreement on the application of comitology by 1993, more in line with both the Single Act and the new decisionmaking balance established by the draft treaty on European Union.
Ad Fællesskabets eksterne forbindelser: Udkastet til Traktat om Den Europæiske Union har medført betydelige ændringer, uden at der dog er sket en væsentlig ændring af Kommissionens rolle, som endnu er langt fra at være Fællesskabets "regering".
The draft treaty on European Union introduces important modi fications in respect of the Community's external relations without, however, noticeably altering the role of the Commi ssion, which is still far from becoming the Communi ty's "government" .
Derimod er Rådets og det Europæiske Rids rolle blevet mere markant.
The roles of the Council and the European Council, on the other hand, are enhanced.
I forbindelse med handelspolitikken påhviler det Kommissionen at træffe foranstaltninger i tilfælde af økonomiske vanskeligheder uden for Fællesskabet (artikel 115). Det er derimod Ridet, som kan afbryde eller indskrænke de økonomiske forbindelse med et eller flere tredjelande (artikel 228 A).
With regard to commercial policy, the Commission is responsible for taking measures in the event, of economic difficulties arising outside the Community (Article 115).
Indgieise af aftaler påhviler fortsat Rådet, bortset fra, at Ridet kan bemyndige Kommissionen til at godkende ændringer pi Fællesskabets vegne som skal vedtages ved en forenklet fremgangsmåde (artikel 228, stk. 4, traktatudkastet).
The conclusion of agreements is still a matter for the Council, except in the case of modifications which are adopted by a simpli fi ed procedure, whereby the Council may empower the Commission to approve such modifications on behalf of the Community (Artici e 228(4) of the draft treaty).
Selv om der er sket et fremskridt med indførelsen af en fælles fremgangsmide for internationale aftaler mi det altsi konstateres at Kommissionens rolle ikke er blevet styrket, undtagen i forbindelse med ændringer, til allerede indgåede aftaler.
It is clear that although progress has been made on the establishment of a single procedure for concluding international agreements, the Commission's role has not been strengthened, except in the case of modifications to existing agreements.
Den af Parlamentet foresliede sondring mellem aftaler, som kan indgis af Kommissionen (forenklet fremgangsmåde) og aftaler, som Kommissionen først kan indgå efter tilladelse fra Parlamentet og Ridet, vandt ikke tilslutning pi regeringskonferencerne.
Parliament's proposal that a distinction be made between agreements which may be conci uded by the Commission (simplified procedure) and those for which the Commission must seek authorization from Parliament and the Council was not accepted by the IGC.
Indførelsen af en forenklet fremgangsmide, hvor begrænset den end mitte være, er dog et lille skridt i dan rigtige retning.
Nevertheless, the establi shment of a simpli fi ed procedure, however limited, is a step forward in that direction.
Endringer af Fællesskabets (Unionens) udenrigspolitik er af meget større betydning. Disse andringer vil dog ikke blive behandlet i dette
The modifications to the Community's (Union's) external policy are much more signi fi cant.
Eftersom der er tale om en "søjle" uden for fællesskabsrammen, spiller regeringssamarbejdet, Rådet og Det Europæiske Rid den førende rolle, selv om Rådets afgørelser træffes efter EF-fremgangsmåderne (artikel J.3, stk. 2).
predominant role, even though the Council's decisions are taken in line with Community procedures (Article J.3(2)).
Repræsentationen udadtil og gennemførelsen af fælles aktioner inden for rammerne af den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik pihviler Rådets formandskab, og Kommissionen deltager fuldt ud i arbejdet pi dette område (artikel J.9).
The Council is responsible for external representation and the implementation of common actions within the framework of the CFSP, with the Commission being fully associated (Article J.9).
Kommissionen kan anmode om indkaldelse til en ekstraordinær samling i Rådet i tilfælde, hvor der hurtigt skal træffes en afgørelse (artikel J.8, stk. 4), og den har i lighed med Rådets formandskab pligt til at underrette Europa-Parlamentet regelmæssigt om udviklingen i Unionens udenrigs- og sikkerhedspolitik (artikel J.7)
In cases requiring a rapid decision, the Commission may convene an extraordinary Council meeting (Article J.8(4)) and both the Commission and the Presidency are under an obligation to keep Parliament regularly informed of the development of the Union's foreign and security policy (Article J.7).
Generelt skal det påpeges, at der til trods for den afstand, som fortsat adskiller den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik fra en virkelig fællesskabspolitik, er sket betydelige fremskridt i udkastet til Traktat om Den Politiske Union, og mulighederne foreligger for en tilnærmelse.
On the whole, it should be stressed that despite the fact that the CFSP still has a long way to go before it can be considered a real Community policy, the draft treaty on political union does represent considerable progress and the means of further closing the gap do exist.
Disse muligheder bør undersøges, og de nærmere betingelser for dens gennemførelse bør fastlægges i en interinstitutionel aftale.
These possibilities should be studied, and the implementing arrangements should be the subject of an interinstitutional agreement.
Meddelelse til Medlemmerne
MEMBERS
Vedlagt fremsendes et arbejdsdokument, Derek PRAG har udarbejdet i sin egenskab af ordfører om samarbejdsproceduren, og hvori han inden for sit sagsområde vurderer resultatet af regeringskonferencerne som afspejlet i Traktaten om Den Europæiske Union.
Please find attached a working document by Mr Derek PRAG, rapporteur on the cooperation procedure, evaluating, within the scope of his remit, the outcome of the Intergovernmental Conferences as reflected in the Treaty on European Union.
Indholdet vil indgi i den endelige betænkning fra David MARTIN om regeringskonferencerne i lyset af Europa-Parlamentets strategi for en europæisk union.
This paper 1s a contribution towards the final report by Mr.D.MARTIN, rapporteur on the Intergovernmental Conferences in the context of the European Parliament's strategy for European Union.
11. marts 1992
11 March 1992
ARBEJDSDOKUMENT af Derek Prag om samarbejdsproceduren i udkastet til Traktat om Den Europæiske Union.
By Mr Derek Prag on the cooperation procedure in the draft Treaty for European Union.
Dette arbejdsdokument rummer en kortfattet analyse af den samarbejdsprocedure, der blev vedtaget i Maastricht; udgangspunktet er det klare mandat fra Rom 2-topmødet (14.-15. december 1990) til en forbedring af samarbejdsproceduren.
This working document briefly analyzes the cooperation procedure adopted in Maastricht, in the light of the clear mandate from the Rome 2 Summit (December 14-15, 1990) summit to improve the cooperation procedure.
I denne analyse af saraarbejdsproceduren ligges der ikke op til, at Parlamentet pi nogen måde skal fravige sit velkendte og hyppigt fremførte standpunkt, som går ud på, at én enkelt procedure med fælles beslutningstagning, hvor Parlamentet og Rådet har samme vægt, er påkrævet ved enhver form for ikke-forfatningsmæssig lovgivning.
The analysis of the cooperation procedure which it contains does not imply any weakening whatsoever of the Parliament's known and often reiterated position, to the effect that a single procedure of codecision, in which Parliament and Council have equal weight, Is needed for all nonconstitutional legislation.
Ud fra Parlamentets synsvinkel er det fortsat uacceptabelt, at de lovgivningsbeføjelser, medlemsstaterne allerede har delegeret til De Europæiske Fællesskaber, almindeligvis i sidste instans udøves af Rådet, hvis afgørelser i mange tilfælde ikke underkastes effektiv kontrol fra et folkevalgt organs side.
It remains unacceptable to the Parliament that legislative powers already delegated to the European Communities by the Member States should normally be exercised in the last resort by the Council of Ministers whose decisions are in many cases not subject to effective control by any elected body.
Det er ligeledes uacceptabelt, at De Europæiske Fællesskaber fir beføjelser overdraget inden for flere omrider, således som det er tilfældet i Maastricht-Traktaten, uden at der etableres effektiv demokratisk kontrol med alle disse omrider.
It is also unacceptable that powers should be delegated to the European Communities in additional fields, as is the case in the Maastricht Treaty, without the establishment of effective democratic control over all such fields.
Samarbejdsproceduren blev indført med vedtagelsen af Den Europæiske Fælles Akt og fandt anvendelse pi artikel 7, 49, 54, stk. 2, 56, stk. 2, andet punktum, 57 med visse undtagelser, 100A, 100B, 118A, 130E og 130Q, stk. 2, i EØF-Traktaten ' . Selv om samarbejdsproceduren er kendetegnet ved en række mangler, har indførelsen af denne procedure medført en forvandling af Parlamentets rolle inden for disse afgrænsede, men vigtige omrider og en styrkelse af den demokratiske kontrol med etableringen af et indre marked ved udgangen af 1992.
The cooperation procedure was introduced by the Single European Act and applied to Ar tides 7, 49, 54(2), 56(2) second sentence, 57 with certain exceptions, 100A, 100B, 118A, 130E and 130QÍ2) of the EEC Treaty.1Despite its shortcomings, the introduction of this procedure has transformed the role of the Parliament in these limited though vital fields, and enhanced the degree of democratic control over the establishment of a single market by end1992.
I sin beslutning af 16. januar 1986 gav Europa-Parlamentet tilsagn om at udnytte de muligheder, Fællesakten indeholder, til det yderste.
The European Parliament, for its part, undertook in its resolution of January 16, 1986 to use to the full the possibilities offered by the Single Act.
Dette tilsagn er ført ud i livet med held, og Europa-Parlamentet har til fulde forstiet at varetage sine nye forpligtelser til at føre demokratisk kontrol som led i samarbejdsproceduren med præcision og effektivitet.
Thi s undertaking has been successful 1 y carried out, and the European Parliament has shown itself fully capable of exercising its new responsibilities of democratic control punctual! y and effectively under the cooperati on procedure.
I tidsrummet fra Fællesaktens ikrafttræden til slutningen af april 1990 blev der vedtaget 124 retsakter pi grundlag af samarbejdsproceduren, og i denne forbindelse godtog Ridet 46% (625 ud af 1367) af Parlamentets ændringsforslag ved førstebehandlingen og 26% (94 ud af 357) ved andenbehandlingen, dvs. i alt langt over 50%.
Indeed, 1n the 124 acts adopted under the cooperation procedure from the entry into force of the Single European Act to the end of April 1990, 46 per cent (625 out of 1367) of the Parliament's amendments were accepted by the Council at first reading and 26 per cent (94 out of 357) at second reading, making a total of we 11 over 50 per cent.
Denne rent statistiske analyse afspejler imidlertid ikke nødvendigvis den politiske betydning af de vedtagne ændringsforslag.
It is as we 11 to add, however that this purely statistical analysis may not reflect the pol iti cal importance of the amendments adopted .
Se den vedhæftede oversigt.
See table attached.
I forhold til høringsproceduren frembød samarbejdsproceduren i Den Europæiske Fælles Akt en række åbenlyse fordele, men samtidig havde denne procedure tre alvorlige mangler: a) det begrænsede anvendelsesområde, b) Rådets mulighed for at blokere for lovgivning ved at undlade at træffe en afgørelse (artikel 149, stk. 2, litra f) og c) Rådets ret til at vedtage lovgivning på trods af Parlamentets modstand mod hele denne lovgivning eller dele deraf.
(Article in permitting 149(f)), and c) in the Council's right to adopt legislation in face of Parliament's opposition to all or parts of it.
I lighed med fællesskabsretten som helhed er samarbejdsproceduren også mangelfuld på et andet punkt.
The cooperation procedure is also defective in another respect common to all EC legislation.
I et demokrati er det ret og rimeligt, at offentligheden har mulighed for at følge alle faser af lovgivningsprocessen.
It is right and proper in a democracy that all the stages of the legislative procedure should be open to the public.
For Rådets vedkommende foreligger denne mulighed ikke: Rådet spiller fortsat en dominerende rolle i fællesskabsretten, men den eneste gengivelse af Rådets lovgivningsarbejde, offentligheden har adgang til, er de subjektive redegørelser, individuelle ministre giver efter møderne til journalister, der i reglen er af samme nationalitet som ministrene selv.
In the case of the Council, this is not so: the Council is still the dominant institution in Community legislation, but the only accounts of its legislative proceedings available to the public are the biased accounts given by individual Ministers after the meetings to journalists, usually of their own nationality.
Når Rådet fører drøftelser og skrider til handling som led i lovgivningsprocessen - hvad enten det sker på grundlag af samarbejdsproceduren eller en hvilken som helst anden procedure - bør rådsmøderne være offentlige, således at journalister m.fl. kan drage konklusioner på første hånd.
When the Council discusses and acts as part of the legislative process, whether under the cooperation procedure or any other procedure, its meetings should be open to the public, so that journalists and others can draw their conclusions at first hand.
I modsætning til høringsproceduren åbner samarbejdsproceduren ikke mulighed for samråd.
Moreover, the cooperation procedure - unlike the consultation procedure - has no provision for conciliation.
Parlamentet har altid været klar over, at et tovtrækkeri mellem Rådet og Parlamentet om lovgivning - i lighed med det tovtrækkeri, der almindeligvis kendetegner forholdet mellem førstekammer og andetkammer i medlemsstater med tokammersystem - ikke nødvendigvis er en hensigtsmæssig løsning i den nuværende fase af Fællesskabets udvikling.
Parliament has always recognized that an adversarial to-ing and fro-ing of legislation between Council and Parliament, such as normally occurs between 1ower and upper chambers in Member States where both ex ist, might not be frui t ful at the present stage of the Community's development.
Følgelig har Parlamentet konsekvent gjort sig til talsmand for en procedure med fælles beslutningstagning, hvor der lægges stor vægt på samråd mellem de to grene af Fællesskabets lovgivningsapparat.
That is why it has constantly urged a process of codecision, in which conci 1 iati on between the two arms of Communi ty legislation plays a major part.
Samråd er en forudsætning for kompromisløsninger og bør være inkorporeret i samarbejdsproceduren ligesom i høringsproceduren og proceduren med fælles beslutningstagning (artikel 189B).
Concilation provides the essential vehicle for compromise. It should be included in the cooperation procedure, as well as the consultation and co-decisi on (Article 189b) procedures.
Hidtil er samrådsprincippet ikke blevet praktiseret pi en formålstjenlig mide. Proceduren bør forbedres efter de retningslinjer, der foreslis i Prag betænkningen fra februar 1989, for at fungere effektivt.
Moreover, conciliation, as practised so far, has proved Inadequate to fulfil i t s purpose.
Det er yderet beklageligt, at Maastricht-Traktaten ikke rummer bestemmelser om gennemførelse af disse ændringer, der ville medføre en mærkbar forbedring af samarbejdsproceduren, og som ville gøre den mere demokratisk og effektiv.
It is greatly to be regretted that the Maastricht Treaty text does not provide for any of these changes which would substanti all y improve the cooperation procedure and make it more democratic and more effective.
Traktaten medfører imidlertid vidtgående og særdeles vigtige ændringer pi ét punkt: hvad angir de områder, hvor samarbejdsproceduren finder anvendelse.
It does, however, make substantial and very Important changes 1n one respect: the fields to which the cooperation procedure applies.
I henhold til Maastricht-Traktaten overføres seks områder, inden for hvilke samarbejdsproceduren tidligere fandt anvendelse, til den nye procedure med fælles beslutningstagning (artikel 189B); samtidig bliver syv nye politiske emneområder omfattet af samarbejdsproceduren (der i den nye Traktat bliver til artikel 189C).
The Maastricht Treaty not only transfers to the new codecision procedure (189b) six areas where the cooperation procedure previously applied; it also makes seven new policy areas subject to the cooperation procedure (which under the new Treaty becomes Article 189c).
Selv om det er tilfredsstillende, at der er vedtaget en ny procedure med fælles beslutningstagning i artikel 189B (hvori indgår samråd), og at samarbejdsproceduren er udvidet til at omfatte nye og vigtige områder, fremgår det klart, at mandatet fra Rom 2-topmødet ikke er blevet ført ud i livet.
From the above, it is clear that, despite the welcome adoption of the new codecision procedure of Article 189b (with the Inclusion of conciliation) and the extension of the cooperation procedure to legislation in new and important policy areas, the mandate of the Rome 2 summit has not been fulfilled.
Samarbejdsproceduren er i sig selv ikke blevet forbedret: proceduren har præcis samme udformning som i Den Europæiske Fælles Akt fra 1986.
The cooperation procedure itself has not been improved: it remains exactly the same as provided for under the Single European Act of 1986.
De talrige komplicerede lovgivningsprocedurer, der nu hver især finder anvendelse på forskellige aspekter af givne sagsområder, kan forventes at give anledning til konflikter. Formentlig vil der opstå diskussioner om det korrekte retsgrundlag, og der vil herske usikkerhed om, hvilken procedure der bør tages i anvendelse.
Moreover, the number and complexity of the legislative procedures now specified for different aspects of the same policy areas are likely to prove a minefield.
Interinstitutionelle aftaler kan eventuelt løse problemerne vedrørende samråd (både for så vidt angår artikel 139 3 og 189C) og det korrekte retsgrundlag for forskellige initiativer.
Interinstitutional agreements could provide solutions to the problems of conciliation (both for Articles 189b and 189c), and the correct legal basis for different actions.
Europa-Parlamentet kan også fortsætte sine bestræbelser på at forbedre den demokratiske kontrol med lovgivningen ved at gøre sit yderste for at etablere et effektivt samarbejde med parlamenterne i medlemsstaterne.
The European Parliament could also pursue its intention to improve democratic control of legislation by doing all in its power to establish effective cooperation with the parliaments of the Member States.