natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Parlamentet har gentagne gange tilken­degivet sin bekymring over, at arbejdet med at nå dette mål skrider for langsomt frem.
On several occasions it has expressed concern at the rate of progress towards this objective.
Det har udtrykkeligt anmo­det Det Europæiske Råd om at drage omsorg for, at Rådet i alle dets sammensætninger, de ansvarlige ministre og de ministerielle tjenester får pålæg om at opfylde deres for­pligtelser på dette område inden for de fastsatte frister.
It has specifically asked the European Council to ensure that all of the various Councils, the ministers res ponsible and the ministerial services concerned are instructed to discharge their responsibilities in this respect in accordance with the agreed timetable.
EP har for sit vedkommende påtaget sig at få offentligheden til at slutte op bag målet: at realisere et marked uden grænser i Europa, og det har forpligtet sig til at tilrettelægge sit arbejde på en sådan måde, at forslagene vedrørende det indre marked bliver behandlet som et højt prioriteret pro­gram.
The EP itself has accepted the task of rallying public opinion behind the goal of a frontier-free European market and has undertaken to arrange its own business so as to ensure that the proposals for the internal market are dealt with as a top priority.
På det institutionelle plan er EP's beføjelser stadig begræn­sede, selv om det er den eneste EF-institution, hvor EF-borgerne er direkte repræsenteret.
At an institutional level, the EP's powers are still limited, even though it is the only Community institution in which the people of Europe are directly represented.
Men Parlamentet har i kraft af sin virksomhed og sin ansvarsfølelse erhvervet sig en ubestridt indflydelse på opbygningen af Europa.
However, by its actions and its sense of responsibility, it has achieved an undeniable influence over the construction of Europe.
E. ØKONOMISK OG MONETÆR INTEGRATION
E. ECONOMIC AND MONETARY INTEGRATION
Økonomisk integration med henblik på at skabe et fælles marked kræver monetær integration som sin naturlige forlængelse (»kumulativ integration«).
Economic integration in the sense of creating a common market calls for monetary integration as its natural exten­sion ('cumulative integration').
Integrationen af mar­kederne gør dem økonomisk mere og mere afhængige af hinanden, og der er behov for en monetær politik, som finder anvendelse på hele det fælles markeds område.
The integration of markets makes them economically more and more dependent and monetary policies are needed which will be applicable in the whole space of the common market.
nomisk og monetær union inden 1980.
omic and monetary union by 1980.
Princippet om »Parallelle fremskridt" hen imod samordning af den økonomi­ske politik og hen imod monetær integration fremhævedes udtrykkeligt.
The principle of 'paral­lel progress' towards the convergence of economic poli­cies and towards monetary integration was clearly stated.
Med hensyn til samordning af den økonomi­ske politik indeholdt rapporten en række forslag omhand­lende finanspolitik, finansiering af underskud, skatte- og afgiftspolitik og finansmarkeder.
In respect of the coordination of economic policies the Report contained a number of suggestions bearing on fiscal policy, the financing of deficits, tax policies and finan­cial markets.
Monetær Integration kan begynde som et samarbejde mellem medlemsstaterne om spørgsmål vedrørende den monetære politik som f.eks. samordning af valutakurser og rentesatser eller samarbejde om løsning af betalingsbalan­ceproblemer.
Monetary integration can start as cooperation among Member States in matters of monetary policy, like, for example, the coordination of exchange rates and interest rates or the cooperation in solving balance of payments problems.
Den sidste fase i den økonomiske integration er den økonomiske union, og den sidste fase i den mone­tære integration er den monetære union (* III/E/1).
As the ultimate phase of economic integration is that of economic union, the ultimate phase of monetary integration is monetary union (ΊΙΙ/Ε/1).
På det monetære område understregedes behovet for, at medlemsstaterne harmoniserer deres pengepolitiske In­strumenter og i en første etape forsøger at indsnævre udsvingsmargenerne mellem deres valutaer, idet endemå­let fortsat skulle være at sikre fuldstændig frie kapitalbe­vægelser og en fuldstændig ombyttelighed mellem deres valutaer til kurser, som skulle fastsættes uigenkaldeligt.
In the monetary field, it underlined the need for Member States to harmonize their monetary policy instruments and to experiment, in the first stage, with a narrowing of fluc­tuation margins between their currencies, the ultimate objective remaining to ensure a complete freedom of capital movements and the total convertibility of their currencies at rates that would be irrevocably fixed.
Rom-Traktaten indeholder en række, ikke særlig vidtgå­ende bestemmelser om monetært samarbejde (artikel 104109), da signatarstaterne ikke var rede til at opgive deres nationale suverænitet i spørgsmål vedrørende den mone­tære politik og overføre beføjelser til en fælles institution.
The Rome Treaty makes some modest provisions in the field of monetary cooperation (Articles 104-109), as its signatory parties were not prepared to give up their nation­al sovereignty in matters of monetary policy, transferring them to a common institution.
En anden grund hertil var, at Fællesskabets seks oprinde­lige medlemsstater deltog i Bretton Woods-systemet med faste valutakurser, og oprettelse af et parallelt monetært system var ikke alene uforeneligt hermed, men også unød­vendigt.
Another reason for this was that the six original Member States of the Community were participating in the Bretton Woods System of fixed exchange rates and the creation of a parallel monetary system was not only incompatible but also unnecessary.
For første etape foreslog Werner en nedsættelse af udsvingsmargenerne omkring de centrale pariteter, når en fællesskabsvaluta omveksledes til en anden.
For the first stage, Werner proposed a reduction of the margins of fluctuation around the central parities when one Community currency was exchanged for another.
Udsvingsin­tervallet skulle være snævrere end det, der anvendtes ved omvekslinger af fællesskabsvalutaer til dollar. Dette var den berømte "slangen i tunnelen«— mekanisme.
The band of fluctuation was to be narrower than that operating in respect of exchanges of Community currencies for the Dollar.
Slangen var den snævrere udsvingsmargen, der var tilladt ved omvekslinger af fællesskabsvalutaer Indbyrdes, medens tunnelen var det bredere Interval, der var tilladt ved omvek­slinger i forhold til dollar.
The snake was the narrower band of fluctuation allowed in respect of intraCommunity exchanges whilst the tunnel was the wider band allowed in respect of exchanges against the Dollar.
HISTORISK BAGGRUND: Der kan sondres mellem tre hovedfaser i udviklingen af den økonomiske og monetære integration i Det Europæiske Fællesskab. Den første fase omfatter perioden 1958-1969, den anden går fra 1969 til 1979 og den tredje fra 1979 til i dag.
HISTORY: Three main phases are to be distinguished in the history of economic and monetary integration in the European Community.
1970'erne var Imidlertid ikke noget gunstigt tidspunkt for økonomisk og monetær integration.
However, the 1970s were not a favourable time for econ­omic and monetary integration.
Sammenbruddet i Bretton Woods-systemet og den hurtige stigning i oliepri­serne, som førte til en høj inflation, skabte et stærkt spekulationsbetonet pres mod de europæiske valutaer.
The demise of the Bretton Woods System and the rapid increase of oil prices, which led to high inflation, created heavy speculative pressures on the European currencies.
Det ustabile internationale monetære system gjorde bestræ­belserne hen imod økonomisk integration vanskelige, om ikke umulige at gennemføre.
The unsettled international monetary system made efforts towards economic integra­tion difficult, if not impossible.
a) 1958-1969: Mellem 1958 og 1969 (da overgangsperio­den for oprettelse af det fælles marked ophørte, jf. Rom-Traktatens artikel 8) gik De Seks over til at opbygge den form for økonomisk fællesskab, der var forudset i Rom-Traktaten.
(a) 1958 — 1969: Between 1958 and 1969 (when the transitional period for the creation of a common market came to an end, according to Article 8 of the Rome Treaty) the Six proceeded to construct the kind of economic com­munity envisaged in the Rome Treaty.
De grundlæggende elementer i toldunionen (af­vikling af intern told og kvoter og oprettelse af en fælles ydre told) indførtes, før det var planen.
The basic ingre­dients of the Customs' Union (internal tariff and quota dismantling and the erection of a common external tariff) were established ahead of schedule.
De britiske myndigheder besluttede i 1972, at pundet kun­ne flyde frit og ikke skulle være bundet af udsvingsmarge­nerne i slangen og tunnelen.
The UK authorities decided in 1972 to allow the Pound to float out of the snake and the tunnel.
Irland, Danmark og Italien fulgte snart efter.
Ireland, Denmark and Italy soon followed.
Ved udgangen af 1977 — Fællesskabet bestod af ti medlemmer — var kun halvdelen (Vesttysk­land, Belgien, Nederlandene, Luxembourg og Danmark) forblevet i slangen og tunnelen.
By the end of 1977, although the Community consisted of 10 Members, only half (W.Ger­many, Belgium, the Netherlands, Luxembourg and Den­mark) had remained in the snake in the tunnel mechanism.
Werner-planen om en øko­nomisk og monetær union blev endelig opgivet i 1977.
The Werner plan for economic and monetary union was finally abandoned in 1977.
Der blev taget de første skridt og foreslået foranstaltninger til begrænsning af de mange ikketoldmæssige hindringer for den fri bevægelighed for varer og tjenesteydelser.
Initial steps were taken and measures proposed to deal with the many nontariff barriers to the free movement of goods and services.
Da der sideløbende hermed blev truffet foranstaltninger med henblik på den fri bevægelighed for produktionsfaktorer, kan det siges, at det fælles marked i 1969 var begyndt at tage form.
As parallel steps were taken in res­pect of the free movement of factors of production, it could be said that by 1969 a recognizable common market existed.
Med hensyn til den fælles politik var fremskridtene åben­lyse, idet den fælles landbrugspolitik praktisk taget var gennemført i fuld udstrækning i 1969, og de første skridt var taget til gennemførelse af den fælles transportpolitik.
In the sphere of common policies progress was evident as the Common Agricultural Policy was virtually fully opera­tional by 1969 and the Community Transport Policy was making its first steps.
De politiske ledere i Europa mistede imidlertid ikke deres tro på tanken om, at en ordning, hvorefter valutakurserne skulle holdes inden for snævre udsvingsmargener, ville tvinge regeringerne til at koordinere den monetære politik og finanspolitikken, hvilket så i sidste ende ville muliggøre en fuldt udbygget monetær union i EF.
The European political leadership, however, did not lose its faith in the idea that an arrangement requiring exchange rates to be kept within narrow margins would force gov­ernments to coordinate monetary and fiscal policies, which then would ultimately permit the full monetary union of the EC.
Som led heri fore­slog Helmut Schmidt og Giscard d'Estaing på topmødet i Bremen i 1978 hovedretningslinjerne for Det Europæiske Monetære System (EMS), som iværksattes i marts 1979.
In this framework, Helmut Schmidt and Giscard d'Estaing, proposed, at the Bremen Summit of 1978, the main lines of the European Monetary System (EMS) which was put into operation in March 1979.
Da Bretton Woods-systemet blev udsat for stærkt pres, blev det klart for de politiske ledere i Europa, at bestemmelserne i Rom-Traktaten ikke kunne sikre den økonomiske og monetære integration i Europa. På topmø­det i Haag i 1969 besluttede stats- og regeringscheferne fra De Seks, at EØF gradvis skulle omdannes til en Økonomisk og Monetær Union (ØMU).
As the Bretton Woods System was coming under great pressure, it became clear to the European political leadership that the Rome Treaty provisions could not gua­rantee the economic and monetary integration of Europe.
I oktober 1970 forelagdes en rapport udarbejdet af Luxem­bourgs premierminister, Pierre Werner, for Rådet.
In October 1970, a Report drafted by the Prime Minister of Luxembourg, Mr Pierre Werner, was submitted to the Council.
Næstformand i Kommissionen, Frans Andriessen, medlemsstaternes tolv centralbankpræsidenter og tre uaf­hængige eksperter var de andre medlemmer af udvalget.
The Vice-President of the Commission, Frans Andriessen, the twelve Governors of the Central Banks of the Member States and three independent experts were the other members of the com mittee.
Tilskyndet af succesen med EMS (* III/E/1), som skabte en zone med intern og ekstern monetær stabilitet, fastsatte medlemsstaternes stats- og regeringschefer det mål, at der inden udgangen af 1992 skulle gennemføres et stort indre marked.
the Heads of State or Government of the Member States adopted the objective of the completion of a large inter nal market by 1992.
Kommissionen udarbejdede et program (en hvidbog), som indeholdt ca. 300 specifikke forslag til fjer­nelse af alle fysiske, tekniske og afgiftsmæssige hindringer for den fri bevægelighed for varer, tjenesteydelser, perso­ner og kapital inden udgangen af 1992.
The European Commission prepared a programme (White Paper) which contained approximate ly 300 specific proposals for the removal of all the physical, technical and fiscal barriers to the free movement of goods, of services, of persons and of capital by 1992.
Målet med at oprette et indre marked inden udgangen af 1992 gjorde det uomgængelig nødvendigt med yderligere fremskridt i den monetære integration.
The aim of establishing an internal market by 1992 made further progress in monetary integration indispensable.
På mødet i Hanno­ver i juni 1988 erindrede Det Europæiske Råd om, »at medlemsstaterne med vedtagelsen af Den Fælles Akt bekræftede målet om gradvis gennemførelse af Den
At its meeting in Hannover, in June 1988, the European Coun cil recalled that, 'in adopting the Single Act, the Member States of the Community confirmed the objective of progressive realization of economic and monetary union'.
Delors-Udvalgets rapport (* III/E/1) udsendtes i april 1989, og heri er det forudset, at der i tre etaper skal gennemføres en monetær union i Fællesskabet.
The Report of the Delors Committee (*III/E/1) was published in April 1989 and foresees the achievement, in three phases, of a monetary union in the Community.
På mødet i Madrid i juni 1989 besluttede Det Europæiske Råd at påbegynde gennemførelsen af den første etape i Delorsplanen i juni 1990 — samtidig med liberaliseringen af kapi­talbevægelserne i Fællesskabet.
At its meeting in Madrid, in June 1989, the European Council decided to start with the implementation of the first phase of the Delors Plan in June 1990, at the same time, namely, with the liberalization of capital movements in the Com munity.
DEN MONETÆRE UNION andre, svagere lande, som er mere tolerante over for høj­ere inflation.
MONETARY UNION porarily, a competitive advantage to their industry.
RETSGRUNDLAG: Oprettelsen af Den Økonomiske og Monetære Union har været et fællesskabsmål siden 1969 (sluterklæringen fra stats- og regeringschefernes møde i Haag i december 1969).
LEGAL BASIS: The establishment of Economic and Mon etary Union has been a Community objective since 1969 (Final Communiqué of the Conference of Heads of State or Government held in The Hague, in December 1969).
Dette er siden blevet bekræftet ved talrige lejligheder (f.eks. i Werner-rapporten fra 1970, sluterklæringen fra topmødet i Paris i 1972, konklusionerne fra formandskabet for Det Europæiske Råd i december 1977 osv.) og indarbejdet i Rom-Traktaten ved Den Euro pæiske Fælles Akt, ratificeret i 1987 (artikel 102A).
This has since been restated on numerous occasions (i.e. the 1970 Werner Report, Final Commmuniqué of the 1972 Paris Summit, Conclusions of the Presidency of the European Council in December 1977, etc.) and incorporated in the Treaty of Rome by the Single Act ratified in 1987 (Article 102a).
UNION: I en monetær union skal der være fuld ombyttelig­hed mellem medlemsstaternes valutaer, og kapitaltransak­tioner skal liberaliseres fuldstændigt. Enhver udsvingsmar­gen omkring de faste valutakurser skal fjernes, og kurser­ne skal fastsættes uigenkaldeligt.
However, the effectiveness of the devaluation weapon is often questioned: devaluation has an immediate inflation ary impact through higher import prices and allows an evasion of the actual supply side deficiencies that lead to under-performance such as inflexible labour markets.
Dette indebærer en høj grad af konvergens i de tolv medlemsstaters økonomiske og monetære politik og overførsel af vigtige nationale befø­jelser til en økonomisk og monetær myndighed oprettet inden for fællesskabssystemet.
It is pointed out that export success now depends increasingly on sophistication of technology, quality, after-sales support (e.g. maintenance etc.) which cannot be redressed by the simple cost tag adustment that is all a devaluation can offer.
Effektiviteten af en devaluering drages imidlertid ofte i tvivl: devaluering har en umiddelbar inflationsfremmende virkning gennem højere importpriser og gør det muligt at afhjælpe de aktuelle mangler på forsyningssiden, hvilket fører til manglende effektivitet som f.eks. et ufleksibelt arbejdsmarked.
UNION: In monetary union there should be full convertibility of the Member States' currencies and capital transactions should be completely liberalised. Any margin of fluctuation around the fixed exchange rates would have to be eliminated and the rates should have to be irrevocably fixed.
Det skal påpeges, at eksportfremgang nu i stadig højere grad afhænger af højt udviklet teknologi, kvalitet, service efter salg (f.eks. vedligeholdelse osv.), som ikke kan opnås ved blot at tilpasse omkostningsni­veauet, hvilket er det eneste, der kan opnås med en deva­luering.
This implies a high degree of convergence in the economic and monetary policies of the 12 Member States and the transfer of significant national powers to a Com munity economic and monetary authority.
DELORS-RAPPORTEN: Delors-rapporten udsendtes i april 1989, og det er heri forudset, at der oprettes en Økonomisk og Monetær Union (ØMU) i Fællesskabet i tre etaper, hvis vigtigste karakteristika er følgende:
DELORS REPORT: Published in April 1989, the Delors Report foresaw the establishment of an Economic and Monetary Union (EMU) in the Community in three phases, the main characteristics of which are the following:
En yderligere naturlig udvikling, om end ikke strengt taget en nødvendig betingelse for en monetær union, vil være indførelsen af en fælles valuta.
A further natural development, though not strictly a necessary condition for a monetary union, would be the introduction of a common currency.
Forsyningen med den fælles valuta vil blive bestemt centralt, og denne centrale myndighed vil fastsætte et sæt rentesatser for unionen som helhed, et sæt valutakurser over for tredjelande og et sæt valutakontrolforanstaltninger.
The supply of the common currency would be determined centrally and this centralised control would determine one set of interest rates for the union as a whole, one of exchange rates with third countries and one of exchange controls.
I den første etape, som indledtes i juli 1990, skal der skabes større konvergens i de økonomiske resultater gen­nem en styrkelse af samordningen af den økonomiske politik og pengepolitikken inden for de bestående institu­tionelle rammer.
In the first phase, which started in July 1990, a greater convergence of economic performance should be achieved through stronger economic and monetary policy coordination, within the existing institutions.
Der skal etableres et finansielt Integreret Europa præget af fri bevægelighed for kapital og en libe­ralisering af de finansielle tjenesteydelser, og alle fælles­skabsvalutaer skal deltage i EMS-valutakursmekanismen.
A single financial area characterized by free movement of capital and a liberalization of financial services should be established and all Community currencies should be included in the Exchange Rate Mechanism of the European Monetary System.
For det første vil en fælles europæisk valuta bidrage til, at Fællesskabet kan overvinde den nuværende opsplittelse af det indre marked og således styrke sin internationale konkurrenceevne.
First, the single European currency will help the Community to overcome the present fragmentation of the internal market, thus strengthening its international competitive stand.
En fælles valuta vil også skabe større gennemskuelighed med hensyn til omkostninger og pri­ser ved at gøre dem sammenlignelige overalt i Fælles­skabet, hvorved konkurrencen øges.
Also, the single currency will produce greater trans parency of costs and prices by making them comparable throughout the Community, thus increasing competition.
I den anden etape skal der oprettes et Europæisk Central­banksystem, hvilket vil kræve ændringer i EF-Traktaterne.
In the second phase, a European System of Central Banks should come into operation, which would require changes to the EC Treaties.
I denne etape vil beslutningsbeføjelser i monetære anlig­gender gradvis blive overført fra de nationale myndigheder til en fællesskabsinstitution.
During this phase, decision making in monetary affairs would gradually shift from national to Community level.
Desuden vil udsvingsmarge­nerne inden for valutakursmekanismen blive indsnævret som et skridt i retning af den sidste etape, hvor de vil være elimineret.
Also, the margins of fluctuation in the Exchange Rate Mechanism would be narrowed, in preparation for moving towards zero in the final stage.
For det andet vil både virksomheder og rejsende, hvis der indføres en fælles valuta, ikke længere skulle betale gebyrer, når de veksler en valuta til en anden.
Second, with a common currency, both business and indi vidual travellers will stop paying transaction costs when changing from one currency to another.
Det anslås, at en rejsende, der besøger alle tolv medlemsstater i Fælles­skabet og veksler penge i hver stat, mister 40% af sine penges værdi i gebyrer alene.
It is estimated that a traveller visiting all twelve Member States of the Com munity and changing money in each, would lose 40% of the value of his money in transaction charges alone.
Den tredje og sidste etape Indledes med overgangen til uigenkaldeligt fastlåste valutakurser.
The third and final phase would start with an irrevocable move to lock exchange rates.
Regler og procedurer om samordning på det makroøkonomiske og budgetmæs­sige område vil blive bindende.
Rules governing coordination in the macroeconomic and budgetary spheres of policy would become binding.
Det Europæiske Central­banksystem vil påtage sig ansvaret for fastlæggelse og gennemførelse af den monetære politik i Fællesskabet, for beslutninger om Interventioner på valutamarkedet i tredjelandsvalutaer og forvaltning af Fællesskabets valutareser­ver.
The European System of Cen tral Banks would take over responsibility for formulating and implementing monetary policy in the Community, deciding intervention in third currencies and managing the Community's currency reserves.
I september 1989 fremsatte Kommissionen to forslag omhandlende instrumenter og procedurer for den økono­miske samordning og det monetære samarbejde i første etape hen imod ØMU.
COMMISSION'S PROPOSALS FOR THE FIRST PHASE: In September 1989, the European Commission put forth two proposals dealing with the instruments and pro cedures of economic coordination and monetary cooper ation during the first stage of EMU.
For det tredje ville virksomhederne, hvis der fandtes en fælles valuta, ikke længere have nogen udgifter til dækningsforretninger, som de har i dag, når de forsikrer sig mod valutakurssvingninger.
Third, with a common currency businesses would no longer have to pay hedging costs which they do today in order to insure themselves against the threat of currency fluctuations.