natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Først og fremmest har jeg, hvad angår de sociale og beskæftigelsesmæssige spørgsmål, der gik igen i man ge indlæg, i hr. Tuckmans betænkning bemærket en central overvejelse, som man dårlig nok tør formulere.
It is the unemployed, above all, who are paying the price for what Professor Ball and Mr Albert identified as the 'Balkanization of Europe or nonEurope', and it is this framework of non-Europe that the Commission is entrusted to put right.
Kan man forestille sig, at vort europæiske samfund igennem tyve år skal leve med mellem 10 og 12% af den aktive befolkning som arbejdsløse?
I am personally delighted to see the great extent to which the precepts of the Herman resolution on European economic recovery are reflected in the Commission's programme.
Hvad bliver de moralske, sociale, økonomiske og politiske konsekvenser deraf, konsekvenserne for undervisningssystemet, for skellet mellem dem der har arbejde, og dem der ikke har, for ligheden og ulighederne?
What now has to be done is to match those macro-policies by a set of micropolicies directed specifically at the efficiency of supply in the labour market.
Jeg synes, at det er et forfærdende spørgsmål, når det stilles på denne måde, og jeg mener, at det alene berettiger til større forståelse medlemsstaterne imellem og til mere dristighed fra vor side.
We have to take a long look at those structural rigidities which prevent us from realizing the full potential of our people.
Fru Chouraqui og fru Lenz stillede med rette et andet spørgsmål : kan man forene nedgangen i befolknings-
The Committee on Social Affairs and Employment, in submitting this resolution, is showing that it is ready, willing and able to act as the interlocuteur valable with
Delors også tydeligt har vist — at prøve på at kombinere produktionens krav med de nuværende generationers forhåbninger — og det kan lade sig gøre.
Delors has resulted in a reduction in the number of jobs. We have again to accept progress and master it.
Endelig skal man forbedre arbejdsmarkedets funktion.
Is it con ceivable that our European societies can live for 20 years with 10-12% of the active population unem ployed?
Det er et af de emner, som de europæiske arbejdsmarkedsparter forhåbentlig vil tage op til for handling.
Finally, we have to make the labour market work better. That is one of the subjects which both sides of European industry are, I hope, going to look at.
En forbedring af arbejdsmarkedet er nemlig det bedste middel til bekæmpelse af marginaliseringen, af det der betegnes den nye fattigdom.
I say this because improving the labour markets the best way of fighting isolation, fighting what is known as the new poverty.
Kun et godt arbejdsmarked kan gengive den enkelte hans muligheder.
Only a good labour market can again provide opportunity for everyone.
Lad være med at tro, at det er gennem stadig strammere krav, at der kan skabes flere ar bejdspladser. Nej.
Do not think that increasing rigidity will lead to more jobs. No.
Og det er heller ikke ved at lade stå til, men derimod ved at have et arbejdsmarked der virker, som det skal, og som bygger på en aktiv erhvervsuddannelses-politik.
Nor will a policy of laisser-faire. This will only happen if we have a labour market that works as it should, and is supported by an active vocational training policy.
tallet med politiske og økonomiske fremskridt?
Another question was rightly put by Mrs Chouraqui and Mrs Lenz: is it possible to couple demographic decline with political and economic progress?
Findes der i historien eksempler på folk, der udadtil har glimret ved deres levestandard, deres fremskridt og deres indflydelse, samtidig med at deres befolknings tal er faldet?
Are there any examples in history of peoples that have been a shining example by their standard of living, their progress, their external influence, whilst yet undergoing demographic decline?
Sådanne eksempler er sjældne, for sjældne til at vi kan undlade at tage fænomenet op til overvejelse.
These examples are very rare, too rare for us not to wonder about this phenomenon.
Det er klart, at Kommissionen ikke råder over politiske og materielle muligheder for at gribe ind; det er klart, at det drejer sig om et yderst van skeligt spørgsmål, hvor adfærds- og civilisationsproblemer, men også materielle problemer som social- og familiepolitik mødes.
Of course, the Commission has not the political and material resources to act; of course, it is such a difficult question, in which behavioural problems, problems of civilization and also material questions such as social policy and family policy, are all interwoven.
Men De har overbevist mig om nødvendigheden for Kommissionen af at tilskynde til overvejelser af spørgsmålet, og det vil vi bestræbe os på at gøre uden unødvendige udgifter og uden at spil de tiden for eksperter og andre, der skal bistå os der med.
But you have convinced me that it is necessary for the Commission at least to give consider ation to this point and we shall endeavour to do this without spending money uselessly, and without use lessly taking up experts' time, or the time of those who would wish to help us.
Det er ikke tilstrækkeligt at berømme det enes fortjenester i for hold til det andet.
We must not sing the praises of any one in relation to another.
Igen skal man gå frem på alle fronter, og med henvisning til det, fru van Hemeldonck sagde, vil jeg sige, at Europa skal opfinde en anden udviklingsmodel.
We have, once more, to advance on all fronts and, echoing what Mrs Van Hemeldonck said, I would say that Europe must invent another development model.
Det kræver en særlig indsats fra vor side. Det er det bidrag, vi i dag skal yde verden.
That calls for a special effort on our part, and that is the contribution that we can make to the world today.
Jeg mener, at det tværs igennem Deres uenighed eller divergerende opfattelser trods alt er muligt at skabe lidt klarhed.
I think that, through your divisions or differences in appreciation, it is possible all the same to clarify matters to some extent.
Jeg tror ikke, at man skal forvente noget mirakelmiddel, hverken højteknologien eller en bedre fordeling af arbejdet og heller ikke en stærkere vækst, men til gengæld skulle disse midler i fællesskab gøre det muligt for os at vende tendensen.
I think that we must not wait for any miracle cure from high technology, or sharing the work better or greater growth; but I think that these means — added together — can on the other hand allow us to reverse the trend.
Det er ved at sætte ind på alle disse fronter, at det vil kunne lade sig gøre at bekæmpe arbejdsløsheden.
By fighting on all these fronts, we can fight unemployment.
Vi skal moder nisere og dermed tage ny teknik i anvendelse.
We have to update and modernize, and therefore introduce new technology.
Moder nisere er ensbetydende med at sælge mere, producere mere og i sidste ende direkte eller indirekte skabe flere arbejdspladser.
And modernizing, updating, means selling more, producing more and, finally, directly or indirectly, creating more jobs.
Der findes intet eksempel på en industriel revolution, der i sidste ende har medført en formindskelse af antallet af arbejdspladser.
There is no case in history where an industrial revolution, at the end of the day,
Når det er sagt, hvad er da rækkevidden af Fællesskabets indsats på det sociale område?
Having said that, what is the scope of Community act ion where social matters are concerned?
Jeg skal om lidt komme tilbage til de rent økonomiske aspekter af beskæftigelsesproblemet.
I shall return shortly to the strictly economic aspects of the employment problem.
Men man må gøre sig helt klart, at eksistensen af en socialfond ikke er ensbetydende med, at Fællesskabet har midlerne til en social politik.
But we have to recognize that the exist ence of a Social Fund does not mean that the Com munity has the resources for a social policy.
Jeg tror også, at alle vore interventionsmuligheder bør bringes i det rette indbyrdes forhold.
I think we have to see our capacity for action in its true proportions.
Og ud fra dette synspunkt er der tre væsentlige områder, som jeg kunne ønske socialfonden ville sætte i første række: forsøgene med de unges erhvervsmæssige integration, forsøgene med ligebehandling af mænd og kvinder samt erhvervsuddannelsen, dog uden at glemme at det i betragtning af den måde, hvorpå de europæiske lande og verden udvikler sig, er den grundlæggende undervisning, der bør tages op til fornyet overvejelse.
Through the Social Fund we can carry out, as Mrs Veil proposed this morning, exemplary actions — nothing more — and we can make them known and publicize them; and, from this point of view, there are three essential fields to which I should hope the Social Fund would give priority — in-company training for young people, equal treatment for men and women, and vocational training.
Det drejer sig altså ikke om én teses sejr over en anden — om fleksibilitetens teses sejr over en anden, nemlig usmidighedens. Nej, i dag gælder det om — hvilket vore forhandlinger med arbejdsmarkedetsparter da
And we must not forget that, having regard to the way in which the European countries and, indeed, the world, are developing, it is basic education that needs to be rethought.
Delors de i formiddags, er alle meget interesserede i, hvad »ikke-Europa« koster. Derfør vil vi som sagt forelægge Det europæiske Råd et program i flere faser.
What knowledge, what self-assurance must we teach the young people of today?
Af den af mig nævnte grund er vi, selv om der er samstemmighed om det helt uundværlige store marked, så såre vi taler om liberalisering af forsikringsvæsen eller ophævelse af en og anden ikke-toldmæssig hindring, tilbage i ekspertudvalgene.
I come now to the questions of greatest urgency for the strengthening of the Community, those which were at the heart of my speech of 14 January: a really big market, greater monetary cooperation, a policy for industry, innovation and research, and more dynamic market conditions.
Men det gør jeg ikke, idet jeg foretrækker at fortælle Dem, at Kommissionen inden udgangen af 1985 ud over sin daglige aktion, de aktioner som den fører mod en række medlemsstater, skal udarbejde et nyt fireårsprogram på dette område, og at dette program vil blive forelagt for Dem, så Parlamentet kan tage del i et langfristet arbejde, idet det i grunden ikke blot drejer sig om at kæmpe imod forskellige former for statslig praksis, mod lovgivningsmæssig forskelsesbehandling, men også — og det er vanskeligere — mod adfærden.
I shall not do this. I prefer to tell you that, before the end of 1985, the Commission — quite apart from its daily work, and the action that it is taking against certain States — has to draw up a new, four-year programme in this field, and that this programme will be put before you, so that Parliament can participate in what will be a long and laborious job, since, fundamentally, it is a question of fighting not only against official practices, legislative discrimination, but also — which is more difficult — against behaviour.
Dette program kommer selvfølgelig, hr. Patterson, til at omfatte det af den afgåede Kommission forelagte konsolideringsprogram, den forenklede metode i for bindelse med standarderne, som fru Veil henviste til, og endelig bliver dette program henimod det store økonomiske marked — og det er et punkt, jeg frem hæver — i harmoni med det »højteknologiske pro gram «, som vi vil forelægge for Det europæiske pro gram «, som vi vil forelægge for Det europæiske Råd, men det vil kun kunne blive til noget, det store marked er påbegyndt.
For the reason that I gave you, although agreement exists in the indispensable nature of the big market, as soon as we start talking about freeing insurance, or abolishing some non-tariff barrier or other, we come back to the expert committees. And that is why we must have the support of the European Council, and must be able to turn to it whenever, in the technical committees, the new Commission comes up against objections which are sometimes very minor or ridiculous.
Og jeg kommer så til det tredje element i den over vejelse på det sociale område, som De opfordrer os til : jeg mener hermed den sociale dialog med henvisning til det, som fru Larive-Groenendaal, hr. Wurtz og hr. Härlin sagde.
I now come to the third point in this review of social questions that you are urging us to carry out: I should like to say something about the social dialogue, echo ing what Mrs Larive-Groenendaal, Mr Wurtz and Mr Härlin said.
Tænk først på Fællesskabets historie og de tresidede konferencers fiasko!
First of all, take Community history, and the halting of the tripartite conferences!
Det er det, vi taler om, mine damer og herrer. Vi starter i en ørken.
That, ladies and gentlemen, is what we are talking about.
Der afholdes ikke længere møder på ansvarligt plan inden for Fællesskabet mellem arbejdsgiverne, fagforeningerne, ministrene og Kommissionen.
There was no longer con tact within the Community, at a responsible level, between the employers, the trade unions, the ministers and the Commission.
Den nye Kommissionen har taget risikoen ved at genoptage dialogen.
The new Commission has risked relaunching this dialogue.
Jeg har været for hurtig med at delagtiggøre Dem i de første oplysninger.
I have indicated to you too quickly what the first lessons from it have been.
Men man skal ikke komme og sige til mig, at jeg foreslår dialog i stedet for forhandling.
But let no one tell me that I am suggesting dialogue instead of negotiation.
Hvad den nye teknologi angår, er der tre væsentlige punkter: harmonisering afstandarderne, åbning af de offentlige licitationer og en fælles patentlovgivning, som er overordentlig vigtig, ikke mindst for bioteknologien. nologien.
As far as the introduction of new technology is concerned, there are three essential points: harmonization of regulations, the opening of public markets, and common legislation on industrial ownership, which is very important, especially where the biotechnologies are concerned.
Det næste overordentlig vigtige emne er det udvidede monetære samarbejde.
The second question of urgency: increased monetary cooperation.
Jeg har selvfølgelig sporet skuffelse i mange taleres indlæg, uanset om det gælder hr. Glinne, hr. Klepsch, sir Fred Catherwood, hr. Cervetti, hr. von Wogau eller hr. Herman, der udtalte sin med vanlig dynamik.
And here I have detected, naturally, an element of disappointment in what a great many of you have said — whether it be Mr Glinne, Mr Klepsch, Sir Fred Catherwood, Mr Cervetti, Mr von Wogau or, with his customary energy, Mr Herman.
Jeg vil stille Dem et spørgsmål, som en bedsteborger kunne have stillet Dem: Skal der ikke være dialog, før der kan forhandles?
I will put to you a question that could have been put by Mr Joseph Prudhomme: before there can be negotiation, must there not be dialogue?
Et stedt skal man begynde.
We have, there fore, to start somewhere.
I så henseende bestrider jeg intet af det, som jeg sagde den 14. januar. Ja, vi skal bevæge os i retning af nye rammeaftaler på fællesskabsplan, dristigt på visse områder, i retning af rammeaftaler som bagefter kan tages op på nationalt plan og på virksomhedsplan.
In this connection, I do not go back on anything that I said on 14 January: yes, we have to move towards outline agreements at Com munity level, boldly and with imagination; outline agreements which, subsequently, can be repeated at national level and at enterprise level.
Og efter disse rammeaftaler kan vi så overveje rammer ne for en europæisk kollektiv overenskomst.
Yes, after these outline agreements, we can consider the framework of a European collective agreement.
Men europatisk kollektiv overenskomst er i sig selv et ud tryk, der er vanskeligt at oversætte til de forskellige sprog.
A European collective agreement — that is already a difficult term to translate into every language.
Det er et udtryk, der ikke har den samme betydning i Tyskland, Nederlandene, Storbritannien, Frankrig og andre steder.
It is a name that does not mean the same thing in Germany, Holland, Great Britain, France or elsewhere.
Herunder forstår vi, at Eu ropas økonomiske og sociale system ved siden af markedet og statens indgreb skal bygge på en ind holdsrig dialog og på aftaler om autonomt ansvar mellem arbejdsmarkedets parter.
By it we mean that the economic and social system of Europe must be founded on a fruitful dialogue and agreements on autonomous responsibility between both sides of industry, as well as on the market and measures by the State.
Mere frihed og an svar til alle, sagde fru Veil.
Greater freedom and responsibility for every
Først og fremmest vil jeg sige til Dem, at man nøje bør se efter, hvad der står i traktaten, og hvad der ikke står.
I wanted to say to you first of all that we have to see carefully what is in the Treaty and what is no.
Det europæiske monetære system er ikke nævnt i traktaten.
There is no European Monetary System in the Treaty.
Det er der ikke blot en række centralbankledere, der gør opmærksom på, hr. Herman, men også en række medlemsstater.
And it is not only the governors of the central banks, Mr Herman, who remember this, but also certain States.
Endvidere bør der nøje skelnes mellem det, der siges udtrykkeligt, og det der er underforstået.
And it is also necessary to distinguish clearly between what is explicit and what is implicit.
Jeg har som arbejdsområde valgt de monetære anliggender for at vise, hvilken betydning den nye Kommission tillægger dem, og jeg fandt ved tiltrædelsen en psykologisk meget dårlig situation. Men det er der ingen grund til at uddybe.
I have personallytaken charge of monetary affairs to show the import ance that the new Commission attaches to this subject, and on my arrival I found a psychological situation at
Senere fik vi lejlighed til at drage en lære, idet de europæiske centralbanker den 27. februar i et lykkeligt øjeblik stærkt og samordnet greb ind for at hindre dollaren i at gøre for uregelmæssige udsving; De for enede Staters Federal Reserve Bank nøjedes med at »lægge visitkortet«, da finansministeriet forbød den at gå videre.
Subsequently, there was a lesson for us to learn: on 27 February, when the moment was ripe, the European central banks took strong, concerted action to prevent a very erratic fluctuation of the dollar: the United States Federal Reserve Bank was content to leave 'a visiting card', since the Treasury forbade it to go any further.
tælle Dem. at nationalbankdirektørerne i dag er gået ind for tanken, og at den — efter de drøftelser som jeg i det stille har haft med økonomi- og finansministrene — vil foreslå Rådet en »pakke«, der er lille, men ret symbolsk.
And I am in a position to tell you that the Committee of Governors has today espoused this idea, and — after the discussions that I have had with them in good faith — will put before the Council of Economic and Finance Ministers a package which is small but quite symbolic.
Faktisk omfatter den dels mulig hed for centralbankerne i ikke-medlemsstater at ligge inde med ECU-beholdninger, dels mulighed for en bedre mobilisering af officielle ECU-beholdninger.
It makes provision, in fact, on the one hand for the central banks of non-member countries of the Common Market to hold ECU and, on the other hand, it provides for the better mobilization of official ECU.
Endvidere indebærer den en bedre forrentning af ECU, så ECU ikke betragtes som en andenrangsvaluta, men forrentes efter sin rette værdi.
Finally, it provides a better exchange rate for these ECU, so that the ECU will not be treated as a second-grade currency, but will be exchanged at its proper value.
Jeg vil tro, at denne »pakke« snart bliver bekræftet.
I think it will soon be possible to confirm this package.
Det er et første skridt på vejen.
It is a first step.
De banker, der har beholdninger af private ECU, vil på deres side oprette et clearingsystem.
For their part, banks holding private ECU will set up a clearing system.
Ved De, mine damer og herrer, at bankernes ECU-forpligtelser — det er det, jeg kalder de private ECU — pr. 30. september i fjor androg 25 milliarder dollars, og at tyskerne, hvis lovgivning De kender, dersom mine oplysninger ellers er rigtige, skulle ligge med 6 mil liarder ECU af disse forpligtelser?
Do you know, ladies and gentlemen, that the banks' commitments in ECU — I call those private ECU — at 30 September last amounted to 25 thousand million dollars, and that, if my information is correct, our German friends, whose regulations you are familiar with, held 6 thousand million ECU of these commitments?
Det viser, at den private ECU blæser på lovgivningen, og at dens be gyndende styrke er så stor, at den sætter sig igennem overalt.
This makes it very clear that the private ECU laughs at regulations, and that its new born strength forces its acceptance everywhere.
Jeg vil tro, at dersom dollaren skulle komme ud for den omvendte udvikling med risiko for en hærd landing, så ville amerikanerne som i 1978 anmode euro pæerne om at opbygge en tilstrækkelig manøvremasse til at forhindre et for stærkt fald.
I think that if the dollar were to move in the opposite direction, with the risk of falling flat on its face, the Americans would then ask us in Europe to mount, as in 1978, an operation that would be adequate to prevent too great a fall.
Jeg synes, at amerikanerne burde tænke over dette allerede nu, og i alle tilfælde vil det kun være gennem et samarbejde mel lem de europæiske banker, Japans nationalbank og Federal Reserve Bank, at man kan lade interventionerne spille den rolle, de formår inden for snævre grænser, det vil sige bekæmpe et for stort kaos på markedet, forhindre spekulationen i at løbe løbsk — og ikke andet.
I think that the Americans might do well to reflect, from now on, that only by cooperation between the European banks, the Bank of Japan and the Federal Reserve Bank can such intervention be allowed to play the part that it is capable of playing, within narrow limits, that is to say, to combat excessive market disorder, to prevent unbridled speculation, and that is all.
For restens vedkommende kan interventioner alene ikke erstatte det valutasystem, vi mangler.
For the rest, intervention cannot on its own provide a substitute for the present monetary non-system.
Derfor vil vi opmærksomt følge arbejdet på mødet i ti-lande gruppen i Tokio sidst i juni og arbejde på, at de forslag, som ikke mindst jeg selv har fremsat til forbedring af verdens monetære system, bliver behandlet, eller at man i det mindste reagerer derpå.
For that reason we shall be watching very carefully the work of the conference of the Group of Ten at the end of June in Tokyo, so as to ensure that the proposals that have been made, particularly by myself, for improving the world monetary system, are studied, and that some sort of answer at least is given.
For hidtil er det gået meget langsomt.
Because, so far, we are dragging our feet.
Der er ikke tale om at vende op og ned på systemet.
It is not a question of turning the system upside down.
Der er rejst spørgsmål om likviditets-niveauet, om følgerne af valutaernes uregelmæssige udsving, om den internationale samhandel, om Den internationale Valuta fonds rolle og om hjælpen til udviklingslandene.
Questions have been asked regarding the level of liquidity, the consequences of erratic currency fluctuations, international trade, the role of the International Monetary Fund and aid to the developing countries.
Alle disse spørgsmål kræver svar, og De kan trygt regne med, at vi vil være årvågne, så europæerne heller ikke på eksternt plan kommer til at stå uden for bestræbelserne på forbedring af verdens monetære system og dermed på en konsolidering af verdensøkonomien.
All these questions call for answers, and you may be sure that we shall be watching carefully so that, in the external sector as well, Europeans can play their part in the improvement of the world monetary system, and hence the consolidation of the world economy.
I anden omgang går vi i gang med at overveje udløberne af disse spørgsmål.
Secondly, we shall examine the extensions of these questions.