natgillin/translations-raw huggingface dataset:
På grund af forsinkelser i Rådets beslutningsproces blev flertalsafstemninger i medfør af Den Europæiske Fælles Akt (1986) om ændring af Traktaterne udvidet til at om fatte afgørelser inden for visse områder med særlig betydning for virkeliggørelsen af det indre marked som f.eks. forskning og teknologi, regionalpolitik og forbedring af ar bejdsmiljøet.
In view of delays in the Council's decisionmaking pro cedure, the Single European Act (1986) amending the EEC Treaties, extended majority voting to certain types of decision, particularly those concerned with the completion of the European internal market, in such areas as research and technology, regional policy and the improve ment of the working environment.
Ved afgørelser med kvalificeret flertal (54 stemmer) tildeles medlemmernes stemmer følgende vægt: Tyskland, Frankrig, Italien og Det Forenede Kongerige har hver 10 stemmer, Spanien har 8 stemmer, Belgien, Grækenland, Nederlandene og Portugal hver 5 stemmer, Danmark og Ir land hver 3 stemmer og Luxembourg 2 stemmer (jf. EØF-Traktatens artikel 148).
Where the Council acts by a qualified majority (54 votes) votes are weighted as follows: Germany, France, Italy and the United Kingdom have 10 votes, Spain 8 votes, Belgium, Greece, the Netherlands and Portugal 5 votes, Denmark and Ireland 3 votes and Luxembourg 2 votes (Article 148 of the EEC Treaty).
Kun visse former for afgørelser kræver enstemmighed i Rådet.
Unanimity is required in the Council for only certain types of decision.
Imidlertid har ministrene ofte forsøgt at nå frem til enstemmige afgørelser, selv om det ikke var strengt nød vendigt, hvilket har været med til at gøre beslutningsprocessen i Fællesskabet langsommere.
However, unanimity has frequently been sought by the Ministers when not strictly necessary, which has tended to slow down the Community's decision making process.
Maastricht-Traktaten styrker yderligere Rådets muligheder for at træffe afgørelser med kvalificeret flertal og svækker således det nationale veto.
The Maastricht Treaty reinforces the Council's qualified majority voting, thus weakening the national veto.
Rådet kan med kvalificeret flertal træffe afgørelse om visse nye fællesskabspolitikker inden for uddannelse (artikel 126-127) og folkesundhed (artikel 129).
The Council may act by a qualified majority in some new Community policies such as education (Articles 126-127) and public health (Article 129).
Rådet kan også træffe afgørelse med kvalificeret flertal på områder, hvor der tidligere krævedes enstemmighed, og dette gælder kapital og betalinger (artikel 73 A-73 H), transport (artikel 75), socialpolitik (artikel 48-51,117-125), økonomisk og social samhørighed (artikel 130 A-130 E), forskning og teknologisk udvikling (artikel 130 F-130 P) og miljø (artikel 130 R-130 T).
It may also act by a qualified majority in areas where previously it could only act by unanimous decisions such as capital and payments (Articles 73a-73h), transport (Article 75), social policy (Articles 48-51 and 117-125), economic and social cohesion (Articles 130a-130e), research and technological development (Articles 130f-130p) and the environment (Articles 130r-130t).
Kvalificeret flertal vil også i mange tilfælde blive anvendt i forbindelse med den økonomiske og monetære politik, der skal føre frem til Den Økonomiske og Monetære Union (artikel 102 A-109 M).
Qualified majority voting will also be often applied in the economic and monetary policy which will lead to Economic and Monetary Union (Articles 102a109m).
Efter uenigheden mellem Frankrig og de øvrige medlemsstater om Fællesskabets videre udformning, er afgørelser ne ofte blevet truffet i overensstemmelse med principper ne i »Luxembourg-forliget« (1966). Dette »forlig« bygger på følgende overordnede princip:
Since the disagreement between France and the other Member States concerning the further organization of the European Communities, decisions have been taken in accordance with the principles of the 'Luxembourg Compromise' (1966).
»Når meget vigtige interesser for en eller flere medlemsstater står på spil i forbindelse med afgørelser, der kan træffes med stemmeflerhed på forslag af Kommissionen, vil Rådets medlemmer inden for en rimelig tid søge at nå frem til løsninger, som alle Rådets medlemmer kan tilslutte sig under hensyntagen til såvel deres gensidige interesser
'Where, in the case of decisions which may be taken by a majority vote on a proposal from the Commission, very important interests of one or more partners are at stake,
EUROPA-PARLAMENTETS ROLLE: Europa-Parlamentet ankede i sin beslutning af 7. april 1992 om resultaterne af regeringskonferencerne (A3-0123/92) over, at der i den nye traktat bibeholdes procedurer, der kræver enstemmig hed i Rådet, inden for områder af vital interesse for Fællesskabet, f.eks. mange aspekter på det socialpolitiske, det miljøpolitiske og det skattepolitiske område.
ROLE OF THE EUROPEAN PARLIAMENT: in a resolution on the results of the Intergovernmental Confer ence (A3-123/92, adopted on 7.4.1992), the European Parliament points out that the Treaty retains procedures requiring unanimity for the Council for some areas of vital interest to the Community such as many aspects of social and environmental policy and taxation.
Parlamentet understregede også, at den nye traktat burde have in deholdt bestemmelser om, at Rådets samlinger er offentlige, når der vedtages lovgivning.
The Parliament also said that the Treaty ought to have required the Council to meet in public when enacting legislation.
DET EUROPÆISKE RÅD b) føre forhandlinger, ved hvis afslutning der træffes bes lutninger, udarbejdes retningslinjer for fremtidige aktioner eller offentliggøres erklæringer;
THE EUROPEAN COUNCIL the subject of formal decisions or public statements (the so-called "fireside chats"); b) discussions aimed at producing decisions, drawing up directives for future action or publishing statements;
RETSGRUNDLAG: Indtil 1986 indeholdt traktaterne ikke noget retsgrundlag for Det Europæiske Råd, men det har ved given lejlighed kunnet fungere som Rådet for De Euro pæiske Fællesskaber forsamlet på regeringschefplan.
LEGAL BASIS: until 1986 there was no legal basis in the Treaties for the European Council, but it has been able to act as the Council of the Community meeting at the level of Heads of Government.
Den Europæiske Fælles Akt institutionaliserede Det Euro pæiske Råd, men fastsatte ikke dets beføjelser (artikel 2 i Den Europæiske Fælles Akt).
The Single European Act institutionalized the European Council but it did not stipulate what its powers are (Article 2 of the Single Act).
c) løse de problemer, som Rådet ikke har været i stand til at løse.
c) settling problems which the Council has been unable to resolve.
Om nødvendigt skulle Det Europæiske Råd i så fald fungere i egenskab af Rådet for De Europæiske Fællesskaber (det var f.eks. på Det Europæiske Råds møde i Bruxelles i juli 1976, at der blev truffet beslut ning om almindelige direkte valg til EP).
If necessary, the European Council would act in these instances as the Council of the Community (e.g. direct elections to the European Parliament were agreed at the European Council meeting in Brussels in July 1976).
I henhold til afsnit I, artikel D, i Maastricht-Traktaten tilfører Det Europæiske Råd Unionen den fremdrift, der er nød vendig for dens udvikling, og fastlægger de overordnede politiske retningslinjer herfor.
According to Title I, Article D of the Maastricht Treaty, the European Council shall provide the Union with the necessary impetus for its development and define the general political guidelines thereof.
Det fastlægger de almindelige principper for en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (afsnit V) og træffer afgørelse om overgangen til II. og III. fase i ØMU.
It shall lay down the general principles for a common foreign and security policy (Title V) and decide on the passage to the second and third phases of EMU.
Efter den højtidelige erklæring om Den Europæiske Uni on, som stats- og regeringscheferne undertegnede i Stuttgart i juni 1983, trådte Det Europæiske Råds mål og opga ver tydeligere frem.
The Solemn Declaration on European Union signed by the Heads of State and Government in June 1983 in Stuttgart defined more clearly the objectives and tasks of the European Council.
I erklæringen hedder det, at Det Euro pæiske Råd skal fastlægge retningslinjer for fremme af Europas opbygning og give generelle politiske retningslinjer for De Europæiske Fællesskaber og Det Europæiske Politiske Samarbejde, iværksætte samarbejde inden for nye aktivitetsområder og give udtryk for den fælles hold ning i spørgsmål vedrørende forbindelserne med om verdenen.
The Declaration states that the European Council defines approaches to further the construction of Europe, issues general political guidelines for the European Communities and European Political Cooperation, initiates cooperation in new areas of activity and expresses the common position in questions of external relations.
OPRINDELSE OG SAMMENSÆTNING: Det Europæiske Råd har afløst stats- og regeringschefernes topmøder; det første af disse fandt sted den 10. og 11. februar 1961 i Paris og efterfulgtes af møder med regelmæssige mellemrum.
ORIGINS AND COMPOSITION: the European Council arose out of the "Summit Conferences" of Heads of State or Government, the first of which was held in Paris on 10 and 11 February 1961 and which subsequently took place at regular intervals.
Fra 1969 (topmødet i Haag, december 1969) afholdtes dis se topmøder stadig hyppigere.
After the Conference at The Hague in December 1969, these summit conferences were held with increasing frequency.
I december 1974 foreslog Frankrig, at de skulle afholdes regelmæssigt under betegnelsen Det Europæiske Råds møder.
In December 1974 France proposed that they should be held regularly under the name "European Council".
Ifølge Maastricht-Traktaten udgør Det Europæiske Råd hjørnestenen i systemet, eftersom det tilfører Unionen den fremdrift, der er nødvendig for dens udvikling, og fastlægger de overordnede politiske retningslinjer.
The Treaty of Maastricht makes the European Council the keystone of the system, as long as it shall provide the Union with the necessary impetus for its development and shall define the general political objectives.
Desuden fore lægger Det Europæiske Råd Europa-Parlamentet en rapport efter hvert af sine møder samt en skriftlig årsrapport om Unionens fremskridt (afsnit I, artikel D).
Moreover the European Council must submit to the European Parliament a report after each of its meetings and a yearly written report on the progress achieved by the Union (Title I, Article D).
I henhold til både Den Europæiske Fælles Akt og Union straktaten træder Det Europæiske Råd sammen mindst to gange årligt under forsæde af stats- eller regeringschefen for den medlemsstat, som udøver formandskabet for Rå det, men der kan afholdes ekstraordinære møder som f.eks. mødet i Dublin den 28. april 1990, hvor man behandlede den tyske genforening og den politiske union.
According to both the Single European Act and the Treaty of the Union, the European Council shall meet at least twice a year under the chairmanship of the Head of the State or Government of the Member State which holds the Presidency of the Council, but extraordinary meetings may be held such as that which took place in Dublin on 28 April 1990 to consider the problem of the reunification of Germany and political union.
Den Europæiske Fælles Akt indeholder desuden den bestem melse, at medlemsstaternes stats- og regeringschefer samt formanden for Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber tilsammen udgør Det Europæiske Råd.
The Single European Act further stipulates that: "The European Council shall bring together the Heads of State or Government of the Member States and the President of the Commission of the European Communities.
De bistås af henholdsvis udenrigsministrene og et medlem af Kommissionen.
They shall be assisted by the Ministers for Foreign Affairs and by a Member of the Commission."
IDENTITET: Politisk betyder skabelsen af Det Europæiske Råd et fremskridt, for så vidt som dette er et tegn på, at den europæiske integration nu er tilstrækkelig fremskreden til at gøre det berettiget, at medlemsstaternes højeste politiske instanser mødes regelmæssigt.
IDENTITY: politically speaking, the setting up of the European Council represents a step forward inasmuch as it means that European integration has now progressed sufficiently for it to be necessary for the Member States' supreme political authorities to meet regularly.
Det Europæiske Råd har endvidere udvidet Fællesskabets virkefelt.
The European Council has also extended the terms of refer ence of the Community.
I december 1974 anerkendte det definitivt, at Fællesskabets organer, og navnlig EP, har kompetence til at deltage i det »politiske samarbejde«, dvs. i samordningen af medlemsstaternes udenrigspolitik med henblik på at definere en fællesskab spolitik over for tredjelande om de store internationale spørgsmål.
In December 1974 it at last acknowledged the right of the Community institutions, and the European Parliament (EP) in particular, to take part in "political cooperation", i.e. the coordination of Member States' foreign policies with a view to formulating a European foreign policy on major world problems.
MÅL: På topmødet i Paris 1974 erkendte statsog regering scheferne nødvendigheden af, at man i fællesskab søger at løse de særlige europæiske problemer samt de udenrigspolitiske problemer, som Europa må tage stilling til.
OBJECTIVES: at the Paris Summit Conference in 1974 the Heads of State or Government recognized the need for an overall approach to the internal problems involved in achieving European unity and the external problems facing Europe.
De fandt det af afgørende betydning at fremme og bringe sammenhæng i Fællesskabets virksomhed og det politiske sa marbejde.
They considered it essential to ensure progress and overall consistency in the activities of the Community and in the work on political cooperation.
Udenrigsministrene skulle fungere som initiativtagere og koordinatorer.
The Ministers of Foreign Affairs were to act as initiators and coordinators.
Det Europæiske Råd skulle således have til opgave at:
The European Council would thus have: a) informal exchanges of views in a strictly private setting on a vast range of subjects not intended to be
Institutionelt skabte oprettelsen af Det Europæiske Råd tidligere problemer, eftersom det nye organ ikke havde hjemmel i traktaterne.
From the institutional point of view the setting up of the European Council has in the past caused problems in so far as there was no provision for this new institution in the Treaties.
I praksis skabtes der imidlertid en slags hævdvunden kompetencefordeling: Det Europæiske Råd fastlægger de store økonomiske og politiske ret ningslinjer, hvorefter det pålægger Rådet formelt at om sætte dem i fællesskabsretsakter i overensstemmelse med de procedurer, der er fastsat i traktaterne, hvad der alt efter sagens karakter bl.a. medfører høring af EP eller Det Økonomiske og Sociale Udvalg.
In practice, however, a convention on the sharing of prerogatives has become generally accepted: the European Council lays down the main economic and political guidelines.
HISTORISK UDVIKLING: 11984 og 1985 tog Det Europæ iske Råd initiativ til en ændring af EØF-Traktaten og nåede derefter til enighed om Den Europæiske Fælles Akt, hvor ved EØF-Traktaten ændres og suppleres (Luxembourg, december 1985).
HISTORICAL DEVELOPMENT: in 1984 and 1985 the European Council took steps towards reforming the EEC Treaty and then reached agreement on the Single Euro pean Act, which modifies and supplements the EEC Treaty (Luxembourg, December 1985).
1992 var et meget vigtigt år.
1992 was a crucial year.
Efter undertegnelsen af Union straktaten (7. februar) trådte Det Europæiske Råd sammen i Lissabon (26.-27. juni), hvor det på ny bekræftede, at Fællesskabet ville fortsætte den europæiske integrationsproces på trods af nej'et ved den danske folkeafstemning.
After the signing of the Treaty of the Union (7 February), the European Council met in Lisbon (26-27 June), where it reaffirmed that the Com munity would continue with the European venture in spite of the "no" of the Danish referendum.
Det Europæiske Råd hilste også reformen af den fælles land brugspolitik velkommen.
It also welcomed the reform of the Common Agricultural Policy.
Formålet med Det Europæiske Råds møde i Birmingham (16. oktober 1992), som der var indkaldt til på grund af den stærke uro på valutamarkederne, var at genskabe tilliden til den europæiske integration sproces.
The European Council of Birmingham (16 October 1992), convened in a very troubled monetary context, had the aim of building confidence in the pursuit of European integration.
Det Europæiske Råd behandlede også problemerne i forbindelse med at nå frem til en retfærdig aftale inden for Uruguay-Runden.
It also dealt with the problem of finding a fair agreement within the Uruguay Round.
På Det Europæiske Råds møde i Edinburgh (11.-12. december 1992) nåede man til enig hed om vigtige spørgsmål som gennemførelsen af subsidiaritetsprincippet og indledningen af udvidelsesforhandlinger med en række EFTA-lande.
The Edinburgh European Council (11-12 December 1992) produced agreements on major issues, like the implementation of the subsidiarity principle and the launching of enlargement negotiations with a number of EFTA countries.
11986 og 1987 behandlede det først og fremmest gennem førelsen af bestemmelserne i Den Europæiske Fælles Akt og vanskelighederne i forbindelse hermed.
Meetings of the European Council in 1986 and 1987 dealt primarily with the implementation of the provisions of the Single European Act and the attendant problems.
På det ekstra ordinære topmøde mellem stats- og regeringscheferne den 11.-12. februar 1988 nåede man til enighed om budget tet samt de væsentlige elementer i Kommissionens forslagspakke med titlen: »Gennemførelsen af Fællesakten — Fællesskabets nye grænser«.
At the special summit of Heads of State or Government on 11 and 12 February 1988, agreement was reached on the budget and other key components in the package of Commission proposals entitled "Making a success of the Single Act - a new perspective for Europe".
Det drejede sig bl.a. om bes lutninger om en reform af strukturpolitikken og den fælles landbrugspolitik, et supplerende finansieringsinstrument (fjerde indtægtskilde) og en finansieringsramme frem til 1992.
This includes, inter alia, decisions on the reform of structural policy and the common agricultural policy, and agreement on an additional financial instrument (the fourth revenue source) and a financial framework for the period to 1992.
EUROPA-PARLAMENTETS ROLLE: EP vedtog i december 1981 en beslutning om dets forbindelser med Det Europæiske Råd.
ROLE OF THE EP: Parliament adopted a resolution in December 1981, on its relations with the European Council.
I denne beslutning understreger EP nød vendigheden af, at Det Europæiske Råd, når det fungerer som Rådet i traktatretlig forstand, overholder de høringsog samrådsprocedurer, der er oprettet mellem Rådet og EP.
In this resolution, Parliament stressed the need for the European Council, whenever it acted as the Council within the meaning of the Treaties, to abide by the established procedures for consultation and conciliation between the Council and Parliament.
EP opfordrer ligeledes Det Europæiske Råd til gen nem Rådet af udenrigsministre at holde EP underrettet om sit arbejde med regelmæssige mellemrum.
It also called on the European Council to inform Parliament of its proceedings through the Council of Foreign Ministers.
I en beslut ning af 19.1.1984 mindede EP om, »at de regelmæssige møder i Det Europæiske Råd skal (...) bringe politiske løsninger på de væsentlige problemer i forbindelse med den europæiske opbygning og ikke dreje sig om forhandlinger om tekniske spørgsmål« (EFT nr. C 46 af 20.2.1984, s. 77).
In a resolution adopted on 19 January 1984 Parliament pointed out that: "regular meetings of the European Council are to allow finding political solutions to the fundamental problems of European integration, and must not be used for negotiations on technical matters". (OJ No C 46, 20.2.1984, p.77).
På det institutionelle plan var Det Europæiske Råds møder i Madrid (den 26. og 27. juni 1989), i Strasbourg (den 8. og 9. december 1989), i Dublin I (den 28. april 1990) og i Dublin II (den 25. og 26. juni 1990) af meget stor betydning.
From the institutional point of view the European Council meetings in Madrid (26 and 27 June 1989), Strasbourg (8 and 9 December 1989), Dublin I (28 April 1990) and Dublin II (25 and 26 June 1990) were extremely import ant.
På Det Europæiske Råds møde i Madrid vedtoges det, at før ste etape af Den Økonomiske og Monetære Union (ØMU) skulle begynde den 1. juli 1990.
The European Council meeting in Madrid decided that the first stage of economic and monetary union (EMU) would begin on 1 July 1990.
På Det Europæiske Råds møde i Strasbourg vedtoges det at indkalde til en regeringskonference om ØMU inden udgangen af 1990. På samme møde vedtog elleve medlemsstaters stats- og re geringschefer en »fællesskabspagt om arbejdstagernes grundlæggende arbejdsmarkedsmæssige og sociale ret tigheder«.
The Strasbourg summit decided to convene the intergovernmental confer ence on EMU by the end of 1990 and the Heads of State or Government of eleven Member States also adopted a Community charter of fundamental social rights for workers.
På Det Europæiske Råds møde i Dublin i april 1990 blev det fastslået, at Regeringskonferencen om ØMU skulle indledes i december 1990, og at der sideløbende hermed ville blive indkaldt til endnu en regeringskonference om Den Politiske Union.
The European Council meeting in Dublin in April 1990 decided that the Intergovernmental Conference (IGC) on EMU would open in December 1990 and that a second IGC on political union would be convened in parallel.
Der er sket en mærkbar forbedring af informationsstrømmen mellem Det Europæiske Råd og EP siden den højtidelige erklæring om Den Europæiske Union (Stuttgart, 1983), hvilket har gjort det muligt for EP at ændre sin reserverede holdning over for Det Europæiske Råd og den rolle, der er tildelt dette inden for EF-institutionernes nuværende strukturer.
Communication between the European Council and the EP has improved appreciably since the Solemn Declaration on European Union (Stuttgart, 1983) which has enabled Parliament to revise its cautious attitude towards the European Council and its role within the existing Community institutional framework.
Det Europæiske Råd, som er et overnationalt men dog mellemstatsligt beslutningsforum, som ikke er underlagt nogen parlamentarisk kontrol, er imidlertid fortsat et diskutabelt fænomen i konstitutionel og navnlig i integrationspolitisk henseende.
However, the role of the European Council as a supranational but, at the same time, intergovernmental decisionmaking forum which is not subject to direct parliamentary supervision is not always clearly defined from the constitutional point of view and in terms of European integration.
I Lu xembourg (28.-29. juni 1991) understregede det betydningen af, at al gældende fællesskabsret blev opretholdt, at subsidiaritetsprincippet fandt anvendelse, og at der indførtes et unionsborgerskab.
During 1991 the European Council met twice. In Luxembourg (28-29 June 1991) it stressed the importance of maintaining the "acquis communautaire" and of the principle of subsidiarity and emphasized the need to establish a citizenship for the Union.
På mødet i Maastricht (9.-10. de cember 1991) godkendte Det Europæiske Råd Unionstraktaten, i hvilken det er fastsat, at der oprettes en Økonomisk og Monetær Union, og som indeholder de grundlæggen de retningslinjer for en politisk union.
The European Council of Maastricht (9-10 December 1991) approved the Treaty of the Union which foresees the establishment of an economic and monetary union and lays the foundations of a political union.
Ifølge Traktaten skal der træffes afgørelse med kvalificeret flertal på flere vigtige områder inden for den europæiske integration end hidtil.
The Treaty also extends qualified majority voting to a series of important fields of European integration.