natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I Frankrig vedtoges det i september 1981 at oprette »prioriterede undervisningszoner« (ZEP), i områder, hvor skolernes dumpeprocent er særlig høj.
France, for its part, decided in September 1981 to create priority education areas (ZEP) in social settings where educational failures had been particularly marked.
Disse ZEP har til formål at bekæmpe diskriminationen ved at øge den materielle bistand og give lærerne mulighed for at udarbejde undervisningsprojekter, hvori der tages højde for realiteterne i den pågældende zone (352).
The ZEP are meant to combat discrimination by pro viding better material resources and allowing teachers to draw up educational programmes that take account of the realities of the area in question (352).
Ligeledes i Frankrig har Ecole Nationale de la Magistrature undervist i bekæmpelse af racismen samt i menneskerettighederne.
Again in France, the Ecole Nationale de la Magistrature provides courses on the con trol of racism and on human rights.
I forbundsrepublikken Tyskland varetages forebyggelsen af racehad og totalitære ideologier af centre for undervisning i politik, som modtager finansiel støtte fra forbundsregeringen og delstaterne, hvis kontrol de ligeledes er underlagt (353).
In the FRG, prevention of racial hatred and totalitarian ideologies is in the hands of political education centres which are partly financed by the Federal Government and the Lander and controlled by them (353).
I Nederlandene giver skolerne timer i verdenshistorie, der udgives brochurer og tages forskellige initiativer til fordel for de etniske mindre tal (354).
In the Netherlands, schools provide courses on world history, brochures are published and various initiatives organized for ethnic minorities (354).
I Italien har undervisningsministeriet indført samfundsundervisning i læreruddannelsen og støttet forskningsprogrammer angående menneskerttighederne og racediskrimination.
In Italy, the Ministry of Education includes civic education in teacher-training courses and encourages research programmes in the field of human rights and racial discrimination. Various societies such as the Società italiana per l'organizzazione internazionale (SIOI) help to keep the public informed (355).
I Belgien koncentreres indsatsen især om undervisningen af børn af vandrende arbejdstagere (356).
Belgium pro motes language training for the children of imigrant workers (3S6).
I de øvrige fællesskabslande er der ligeledes indført en række særforanstaltninger (357).
The other Community countries have also introduced various specific measures (357).
Selv om undervisningssystemets betydning for skabelsen af en demokratisk bevidsthed er altafgørende synes undervisningssystemerne i de forskellige europæiske lande at stå over for en kolossal udfordring.
Thus, while the role of education is absolutely essential to the formation of democratic conscience, the education systems of the different European countries are confronted with enormous challenges.
Det bør noteres, at ud over ovennævnte specifikke problemer er spørgsmålet om skolesystemet som sådant kan klare nutidens krav af afgørende betydning for en eventuel opblussen af yderliggående tendenser og fremmedhad.
Apart from the specific problems mentioned above, the success of the education system as a whole determines to a very large extent the likelihood of new extremist or xenophobic out bursts.
Et samfund, hvis uddannelsessystem synes at være inde i en alvorlig krise, kan hurigt blive et offer for radikale løsninger eller alles kamp mod alle.
A society whose education system is undergoing a serious crisis risks rapid degeneration into a 'dog-eat-dog' society or one in which radical solutions are sought.
I en sådan sammenhæng vil en udbygning af samfundsundervisningen forekomme unaturlig, hvis ikke man sikrer, at dette sker sideløbende med en forbedring af den almindelige uddannelse og de mulig heder, sidstnævnte åbner op for.
In such a context, it would be spurious to increase civic education unless care were taken simultaneously to improve general education and the chances of success afforded by it.
Medierne
Information media
Nyhedsorganernes moralske ansvar for forebyggelsen af fascistiske og racistiske tendenser beskrives ofte og indgående.
The moral responsibility of the news media in the prevention of fascist and racist phenomena is often discussed at length.
Såvel den skrevne presse som de audiovisuelle medier påskønnes for den mulighed, de giver for at opnå større kendskab til den øvrige del af verden og skabe interesse og respekt for fremmede
The press and audio-visual sectors are generally credited with providing opportunities for extending one's horizons and arousing curiosity and respect for alien cultures.
kulturer; deres rolle som historisk vidne, som forevisningen af Holocaust og den debat, den affødte, i høj grad vidner om i henhold til hr. Krieps (358), såvel som for deres mulighed for, ved at danne forum for meningsudvekslinger, at lade den demokratiske debat komme til fuld udfoldelse.
As Mr Krieps said (358), they play the role of a historical memory bank, as evidenced by the showing of Holocaust and the discussion it occasioned. They also allow the democratic debate full range by organizing forums and debates.
Ikke desto mindre fremsættes der alvorlige bebrejdelser mod disse medier, idet man finder, at deres fremstilling af omverdenen ofte favoriserer de dominerende samfundskulturer, og den hyppige dramatisering af nyhedsstoffet skaber et forvrænget billede af de begivenheder, der omtales med risiko for at skabe foragt, manglende forståelse og oprørthed.
Nevertheless, serious criticism is levelled at them for presenting the external world in a way that often favours dominant social cultures. Frequent dramatization of the news distorts reality and runs the risk of creating contempt,
Navnlig skulle disse mediers fremstilling af mindretallenes situation være utilfredsstillende, idet de i vidt omfang dækker de hændelser, hvor visse af mindretalsgruppernes medlemmer er indblandet, og således give en smålig beskrivelse af disse gruppers problemer, ved næsten fuldstændigt at undlade at beskrive de resultater, de har opnået.
misunderstanding and animosity. Information about minorities is quite often biased, dwelling at length on the misdemeanours of some members of minority groups, giving poor coverage to the problems of such communities and ignoring almost all their achievements.
Problemet forstærkes yderligere, når behandlingen af nyhedsstoffet forringer offentlighedens indtryk af oprindelseslandet (hvilket f.eks. de iranske flygtninge har følt som en stor belastning).
The problem gets even worse when presentation of current events damages the image of the country of origin (a point on which Iranian refugees, for instance, have particularly strong feelings).
Desuden skulle informations- og underholdningsmedierne gennem de følelser, der fremelskes omkring voldshandlinger, fokuseringen på gerningsmændene og karaktererne af de fiktionsværker, der til tider udsendes, skabe en voldskultur, der vedligeholder en slags sygelig fascination.
Lasdy, by giv ing sensational coverage to acts of violence, and star billing to their perpetrators, plus the type of fiction sometimes broadcast, the media could develop a culture of violence that could foster a sort of unhealthy fascination.
I denne forbindelse bemærker Yves Michaud: »Forbindelsen mellem volden og afbildningen herafer selvfølgelig ikke ny: vold består ikke kun i at neutralisere modstanderen gennem beskadigelser, den tjener til advarsel og trussel og efterlader spor for de, den ikke har ramt. (...)
Yves Michaud's comment on this is that the interdependence of violence and its representation is obviously not new.
Udvidelsen af kommunikationsmulighederne og deres anvendelse har medført en gennemgribende ændring af situationen« (359).
Inaeased scope for communica tion and the mastery that can be achieved by manipulating it have radically changed the situation (359).
Der er klart, at det medie-ekko, der er opstået, har været en af de væsentligste tilskyndelser til udviklingen af terroraktioner.
It is obvious that media coverage has become one of the main incentives to further terrorism.
Fra visse sider kræves der indført en deontologisk kodeks for beskrivelse af voldelige hændelser.
A professional code of ethics on the report ing of arts of violence is sometimes called for.
Overvejelserne omkring kontrollen med følgerne af visse former for oplyning er sikkert endnu ikke afsluttet.
Consideration undoubtedly still has to be given to controlling the effects of some types of news.
I denne forbindelse henleder Europarådets parlamentariske Forsamling, i sin resolution af 1. oktober 1980 om behovet for at bekæmpe den fascistiske propagandas genopståen og dennes racistiske aspekter, journalisternes og de ansvarlige for massemediernes opmærksomhed på deres ansvar for formidling af oplysninger, der kan fremme udviklingen af racistiske eller elististiske reaktioner« (punkt 7) (36°).
In its resolution of 1 October 1980 on the need to combat the reappearance of fascist propaganda and its racist aspects, the Parliamentary Assembly of the Council of Europe drew the attention of journalists and representatives of the mass media to their responsibility as regards the publication of news of a type that could foster racist and elitist reactions (paragraph 7) (360).
Denne hen stilling kan, må man mene, ikke tage sigte på formidlingen af oplysninger som sådan, men på udvælgelsen og behandlingen af disse oplysninger i det omfang, dette kan tilskynde til intolerance og racehad.
In our view, this appeal should apply not to the dissemination of news as such but to its selection and manipulation since they incite racial intolerance and hatred.
Tilbage bliver, at man vanskeligt kan bedømme mediernes samlede ind flydelse på det område, vi beskæftiger os med, og beskrive, hvordan de fortsat former den demokratiske bevisthed i et land.
It is difficult to assess the value of all media activity in the area of concern to us or describe the way in which it continues to form the democratic conscience of a country.
Nyhedsstoffet og behandlingen heraf varierer ligesom publikum og modtagelsen heraf, hvilket giver mediernes indsats en dobbelttydighed, som er en følge af selve deres opgaves natur.
The unpredictability of news and the way it is handled, differences between audiences and their perception of news, mean that media activities must by their nature be equivocal.
I efterkrigstiden henviste man meget ofte til den svage modstand, befolkingen havde udvist over for den stigende fascisme og forstærkelsen af de antisemitiske og racistiske tendenser.
In the postwar period, it was frequendy remarked that there had been little social reaction to the increase in fascism and antisemitic and racist tendencies.
Således opstod der i en lang række europæiske lande ad hoc-grupper til forebyggelse og eventuelt bekæmpelse af enhver genopblussen af disse fordømte ideologier og bevægelser.
In many European countries ad hoc groups then sprang up anxious to pre vent and, if necessary, counteract any recrudescence of such ideologies and movements.
Vi vil her skelne mellem disse gruppers aktion, den politiske reaktion, som direkte iværksættes af de demokratiske partier og den statslige reaktion, forstået som lovgivningsapparatet og administrationens aktion.
There is a distinction to be drawn between the action of such groups, the political reaction by democratic parties and the reaction of the state, by which we mean both the legislative apparatus and administrative action.
Den organiserede modstand mod intolerance og diskrimination er dog ikke udelukkende et efterkrigstids-fænomen: et skoleeksempel på påberåbelsen af de demokratiske rettigheder og principper over for nationalistiske fordomme og vilkårlige antagelser er Dreyfus-sagen, som vandt genklang langt ud over Frankrigs grænser.
The action of organized groups against intolerance and discrimination does not however date from the immediate postwar period: the assertion of democratic rights and principles against arbitrary nationalist prejudices found archetypal expression at the time of the Dreyfus affair whose repercussions were felt well beyond the borders of France. The Human Rights League and the Inter-
Fra denne begivenhed stammer menneskerettighedsligaen og den internationale liga til bekæmpelse af antisemitisme (LICRA).
national League Against Antisemitism (LICRA) were created as a result of this incident.
Det bør ligeledes tilføjes, at såvel formen som vægten af de politiske, statslige og sociale reaktioner varierer stærkt, afhængigt af de enkelte landes historie og eventuelle trusler mod det demokratiske styre.
Political, state and social reactions very widely in form and effect from one country to another depending on the country's history and any remaining threats to its democratic system.
Modstandsbevægelserne mod efterkrigstidens europæiske diktaturer i Grækenland, Spanien, Portugal og Tyrkiet fortjener i denne sammenhæng særlig opmærksomhed.
Resistance groups to postwar European dictatorships, in Greece, Spain, Portugal and Turkey, merit special mention here.
Udvalget har i forbindelse med sit arbejde direkte eller indirekte stiftet bekendtskab med flere organisationer, hvis aktion fortsat inspireres af erfaringerne fra tiden før og under anden verdenskrig. Eksempelvis kan nævnes Mouvement contre le Racisme et pour l'Amitié entre les Peuples (MRAP, Frankrig), Mouvemnet contre la Racisme, l'Antisémitisme et la Xenophobie (MRAX, Belgien), stiftelser og dokumentationscentre såsom Anne Franck Stichting (Nederlandene), Dokumentationsarchiv des Oesterreichischen Widerstandes (Østrig) og Federation Internationale des Résistants samt flere foreninger af tidligere modstandsfolk og krigsveteraner.
Throughout its proceedings, the Committee had direct or indirect con tacts with several organizations that work to preserve the lessons learned from events in the pre-war and war-time periods.
I tidernes løb er der sket en udvidelse og ændring af disse bevægelsers opgave navnlig under afkoloniseringen og senere i forbindelse med den omfattende tilstrømning af udenlandske arbejdstagere til en række lande inden for Fællesskabet.
The task of many of these movements has broadened and changed with the passage of time, especially at the time of decolonization and then the arrival of large numbers of foreign workers in some Community countries.
Siden da er der opstået en lang række foreninger til støtte for indvandrerne og til bekæmpelse af fremmedhad.
At the same time and since, very many associations to assist immigrants and combat xenophobia were set up.
Således har udvalget modtaget dokumenter og vidnesbyrd fra Runnymede Trust (Storbritannien), Minority Rights Group, flere belgiske foreninger, hvoraf nogle er offentlige (Vlaamse Overlegcomite over Migratie — VOCOM) og andre private (Ligue des Families og Caritas Catholica) og en lang række foreninger med en meget specifik målsætning eller lokalt virkefeldt, som til tider har dannet foreninger til samordning af deres aktiviteter (hvilket er tilfældet i Frankrig for Federation des Associations de Soutien aux Travailleurs Immigres — FASTI).
The Committee has for instance received documents and reports from the Runnymede Trust (United Kingdom), the Minority Rights Group, several Belgian associations, some official (Vlaamse Overleg Comité over Migratie — VOCOM), other private (Ligue des Familles, Caritas Catholica) and numerous specialized and local associations, which sometimes have an overall coordinating structure (as is the case of the Fédération des Associations de Soutien aux Travailleurs Immigrés — FASTI — in France).
Dette net af foreninger til »monitoring« eller Action Committees, synes at være særlig udbygget i Storbritanien, hvor der iøvrigt også udgives et tidsskrift (Searchlight), som udelukkende beskæftiger sig med højreekstremismen.
The network of defence and monitoring associations and action committees is particularly dense in the United Kingdom where a periodical (Searchlight) exclusively concerned with right-wing extremism is also published.
Kirker i de forskellige lande spiller ligeledes en betydelig rolle gennem deres støtte til indvandregrupperne og deres påmindelse om grundlæggende frihedsrettigheder og respekten for menneskets værdighed (361).
The Churches also play an important role in the countries concerned by supporting migrant communities and issuing reminders of the principles of fundamental rights and human dignity (361).
Siden deres tilblivelse har man rejst spørgsmålet omkring denne form for foreningers politiske tilhørsforhold.
Questions have been asked about the political colour of these associations ever since they were set up.
Faktisk står et stort antal af disse foreninger i mere eller mindre tæt forbindelse med politiske partier eller bevægelser.
Many of them in fact have links with political parties and movements.
Dette mindsker imidlertid ikke værdien af deres indsats, selv om det dog skaber et dilemma, idet en bred og svagt politiseret strategi ofte vil kunne vise sig at være baseret på uholdbare og uklare principper, mens en mere åbenlys politisk stil­lingtagen måske vil være mere kohærent, men også nå et mere begrænset publi­kum og møde større modstand.
Although that by no means discredits their action, there is nevertheless a dilemma: a consensual, little-politicized strategy could well be founded on flimsy and changeable principles; a more directly political message is perhaps more coherent but the audience will be smaller and the message more controversial.
Imidlertid er der i de seneste år opstået to nye aspekter i denne debat.
For all that, two new developments have taken place in recent years that have enriched the debate.
For det første er der opstået en bevægelse til forsvar for menneskerettighederne, som konkret er kommet til udtryk på meget forskellig vis (Amnesty Intrenational, Den internationale Retskommission, komiteer til kontrol med overholdelsen af Helsinki­aftalerne, l'Action des Chrétiens pour l'Abolition de la Torture, Internationale Gesellschaft der Menschenrechte), men som alle bidrager til at øge modtageligheden for en konkret og øjeblikkelig for­tolkning af begrebet menneskerettigheder og således af begrebet demokrati.
The first is the development of groups socially active in the human rights field. These groups may take various forms (Amnesty International, the International Commission of Jurists, committees to monitor compliance with the Helsinki accords, l'Action des Chrétiens pour l'Abolition de la Torture and the Internationale Gesellschaft für Menschenrechte), but they all help to increase awareness of the concept of human rights and thus of democracy.
For det andet er der sket en gradvis nedbrydelse af de uudtalte skel mellem de »beskyttede samfundsgrupper« og de »beskyttende» foreninger, som har præget de seneste årtiers indsats. Dette kan i høj grad tilskrives et fænomen, som Fran­coise Gaspard og Claude Servan­Schreiber netop betegner som »slutningen på indvandrerne«, dvs. indvandrergruppernes reelle indtræden i værtslandets socia­le og kulturelle liv.
The second new development is the gradual abolition of the implicit distinction made in past decades between 'protected communities' and 'protective' associations.
Den sociale reaktion er derfor mere nuanceret og delt end tid­ligere.
The social reaction is thus more diverse and more widespread than it was before.
Det er foreningen af disse to ønsker — om bred enighed på grundlag af konkrete forhold og samlet deltagelse uden hensyntagen til politiske modsætnin­ger ■— som sandsynligvis ligger til grund for udformningen af en forening som SOS­Racisme, hvis hurtige vækst i en lang række europæiske lande afspejler den udvikling, der har fundet sted i den offentlige mening.
The merging of these two trends — consensus on specific matters and general involvement transcending political divisions — probably explains the form of an association such as SOS-Racism whose rapid growth in many European countries bears witness to changes in public opinion.
Under en drøftelse mellem udvalgets medlemmer og foreningens franske og belgiske repræsentanter frem­gik det, at disse foreninger til tider har forskellig opfattelse af, hvordan en orga­niseret aktion i dag bør komme til udtryk, og navnlig hvordan en sådan bevægel­se bør stille sig til politiske aktioner og bevægelser.
An exchange of views between members of the Committee and the association's French and Belgian representatives revealed that opinions sometimed differed on what form organized social action should take today, particularly the relations it should have with political action and movements.
Under alle omstændigheder viser den succes, initiativer såsom SOS­Racisme, i dag har opnået, endnu en gang at de former, hvorunder befolkningens modstand mod yderliggående til­kendegivelser og bevægelser kommer til udtryk, altid har været nøje forbundet med det samlede kulturelle klima.
Be that as it may, the current success of initiatives such as those taken by SOS-Racism once again shows that social reaction to extremist ideologies and movements has always depended very much on the overall cultural climate.
Debatten omkring racismen og fascismen har aldrig begrænset sig til det politiske liv, men lige fra sit udspring været en del af kulturlivet og endog littera­turen.
In fact, the debate about racism and fascism has never been merely political; it has also been cultural and even literary from the outset.
De temaer, der inddrages i denne debat, er i vid udstrækning baseret på menneskelige lidenskaber, fremstilling af fortiden, retorisk færdighed og anven­delse af symboler.
It is concerned with human feelings, representation of the past, the power of rhetoric and the use of symbols.
Selv om dette må siges at være en fast bestanddel i alle politis­ke debatter, fremstår det med endnu større tydelighed, når der er tale om bev­ægelser og ideologier, som tilskynder til en irrationel holdning.
Although this is a constant factor in all political debate, it is much more marked in the case of movements and idelogies that make a virtue of irrationality.
Den kulturelle kamp mod fascimen tager næsten altid udgangspunkt i en intellektuel pesonlighed, hvis træk er blevet formet af oplysningstidens filosof­
The cultural fight against fascist leanings is almost always organized around the figure of the intellectual whose identity has been shaped by the philosophy of the enlightenment that inspired modern European culture, by political romanticism, by the legacy of the Dreyfus affair and by neo-Kantian currents.
Traditionelt bidrager en intellektuel, som Charles Peguy eller Julien Benda, ikke til den politiske eller sociale debat på grundlag af en eller anden teknisk viden, men ud fra en følelse af pligt til at vidne om en række tidløse værdier.
In the traditional view of writers such as Charles Péguy or Julien Benda the intellectual does not intervene in the political and social field because of some technical competence but because of the responsibility he feels he has for bearing witness to certain timeless values.
Når fascismen i sine kulturelle tilkendegivelser tilsidesætter retten til fordel for magten og de universelle krav til fordel for historisk partikularisme, træder den intellektuelle ind i »modstandsbevægelsen« ud fra en overbevisning, som allerede Pascal vidnede om:
Whereas cultural expressions of fascism give preference to might over right and to historical particularism over the universal, the intellectual 'joins the resistance' prompted by a conviction which Pascal shared that 'it is a strange and long war in which violence tries to suppress the truth.
Voldens anstrengelser kan på ingen måde undertrykke sandheden og tjener kun til at fremhæve den yderligere.
Whatever violence can do, it cannot blunt the truth, it merely serves to enhance it further.
Sandhedens lys kan på ingen måde standse volden og tirrer den blot yderligere.
All the light of truth can do nothing to stem violence, it merely adds fuel to the flames.