natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Importen af kemiske produkter steg med 15% og ekspor­ten med 2,4%, men på trods heraf var der alligevel tale om et overskud på 16,5 mia ecu i 1989.
Chemicals imports rose by 15% and exports by 2,4%, despite a surplus of ECU 16,5 billion in 1989.
De kemiske produkter udgjorde 6,6% af den samlede import og 11,6% af den samlede eksport.
Chemicals amounted to 6,6% of all imports and 11,6% of all exports.
11989 var USA, Schweiz, Østrig, Sverige og Japan de fem vigtigste eksportmarkeder for EF, mens USA, Japan, Schweiz, Sverige og Østrig var de fem vigtigste leverand­ører.
In 1989 the USA, Switzerland, Austria, Sweden and Japan were the EC's top five export markets; the USA, Japan, Switzerland, Sweden and Austria the top five suppliers.
Fællesskabet havde i 1986 overskud i handelen med tredjelande (7.370 mia ecu), men har siden haft stadig større underskud (688 mio ecu i 1987, 24,73 mia ecu i 1988 og 33,99 mia ecu i 1989).
Following a surplus in trade with third countries in 1986 (ECU 7 370 million), there is an increasing deficit in such trade (ECU 688 million in 1987, ECU 24,73 billion in 1988, and ECU 33,99 billion in 1989).
Importen af maskiner og transportudstyr steg med 15,7% i 1989, mens eksporten steg med 13,2%, hvilket nedbragte overskuddet til 36,6 mia ecu i 1989.
Imports of machinery and transport equipment rose by 15,7% in 1989, while exports rose by 13,2% reducing the surplus to ECU 36,6 billion in 1989.
Denne sektor tegnede sig for 27,9% af importen og 39,2% af eksporten.
This section took 27,9% of imports but provided 39.2% of exports.
På trods af den lavere stigning i eksporten er den stadig EF's vigtigste eksportsektor, og klart den sek­tor, der bidrager mest til at opretholde ligevægten i sam­handelen.
In spite of the decline in exports, it is still the major EC export sector and by far the largest positive contributor to the trading balance.
I 1989 hidrørte 60,7% af EF's import og 60,3% af EF's eksport for samhandelen med andre industrilande, hvoraf EFTA alene leverede 23% af EF's import og modtog 26,2% af EF's eksport.
In 1989, 60,7% of the EC's imports and 60,3% of its exports were exchanged with other, industrialized coun­tries, EFTA alone providing 23% of the EC imports and taking 26,2% of exports.
Udviklingslandene leverede 30,7% af importen og modtog 31,7% af eksporten.
Developing countries provided 30,7% of imports and took 31,7% of exports.
Statshandels­landene leverede 8,6% af importen og modtog 8% af eks­porten.
State-trad­ing countries provided 8,6% of imports and took 8% of exports.
Den største ændring siden 1973 vedrører de udviklingslan­de, der er medlem af OPEC.
The major change since 1973 concerns the OPEC devel­oping countries.
Deres andel af EF's import øgedes fra 12,5% i 1973 til 27% i 1975 for siden at falde
Their share of EC imports leapt from
Importen af andre industrifremstillede produkter steg med 10% og eksporten med 14%, hvilket gav et overskud på 2,2 mia ecu.
Imports of other manufactured products rose by 10% and exports rose by 14% leaving a surplus of ECU 2,2 billion.
Denne sektor tegnede sig for 34,3% af importen og 37,4% af eksporten i 1989.
This section provided 37,4% of exports and took 34,3% of imports in 1989.
Kilde: EUROSTAT, Udenrigshandel, Statistisk Årbog, 1989
Source'. EUROSTAT, External trade, Statistical Yearbook 1989
TENDENSER I DEN INTERNE HANDEL MELLEM MEDLEMSSTATERNE
TRENDS IN INTRA-COMMUNITY TRADE BY MEMBER STATES
INTERN HANDEL I % AF SAMLET HANDEL
INTRA-TRADE IN % OF TOTAL TRADE
Kilde: CRONOS-FRIC, EUROSTAT Udarbejdet af: Europa-Parlamentets Statistiske Tjeneste
Source: CRONOS-FRIC, EUROSTAT Production: European Parliament/Statistical Service
EUR 12 — HANDELSSTRUKTUR EFTER HANDELSPARTNERGRUPPE
EUR 12 — STRUCTURE OF TRADE BY PARTNER GROUP
Uden for EF
EXTRA-EC
Statshandelslande — Østeuropa — USSR
State-trading countries: — Eastern Europe — USSR
EF-udførsel (Fob)
EC-exports (fob)
Udviklingslande — AVS — OPEC
Developing countries: — ACP — OPEC
FÆLLESSKABETS VIGTIGSTE HANDELSPARTNERE I 1989
THE COMMUNITY'S MOST IMPORTANT TRADING PARTNERS IN 1989
EF-indførsel (Cif)
EC-imports (cif)
Plads
Rank
Kilde: CRONOS-FRIC, EUROSTAT Udarbejdet af— Europa-Parlamentets Statistiske Tjeneste
Source: CRONOS-FRIC, EUROSTAT Production: European Parliament/Statistical Service
I 1986 kunne Fællesskabet imidlertid registrere et overskud på 7,37 mia ecu.
ECU 49 000 million in 1980, ECU 35 000 million in 1982 and ECU 31 000 million in 1984.
11989 var der tale om et underskud på 33,99 mia ecu.
In 1986, however, the EC came out with a surplus of ECU 7 370 million.
Fællesskabet har underskud over for OPEC-landene, Japan og statshan­delslandene og siden 1989 også over for USA (5,83 mia ecu), mens det i almindelighed har overskud i samhandelen med de øvrige vesteuropæiske lande.
In 1989 the deficit amounted to ECU 33 990 million The Community has deficits with OPEC, Japan, the state-trading countries and, since 1989, the United States (ECU 5 830 million), while it runs considerable surpluses with other Western European nations. In 1989 its five major export markets were the United States, Switzerland, Austria, Sweden and Japan.
RETSGRUNDLAG OG FUNKTION: EØF-Traktaten be­myndiger Fællesskabet til at udarbejde en fælles handels­politik, etablere og opretholde forbindelser med internatio­nale organisationer og indgå såvel multilaterale som bilate­rale told- og handelsaftaler (art. 110-116, art. 228-231, art. 234 og 238).
EEC Treaty confers on the Community the powers to develop a common commercial policy, to establish and maintain relations with international organizations and to make tariff and trade agreements both multilaterally and bilaterally. (Articles 110-116, 228-231, 234 and 238).
I art. 235 tillægges Fællesskabet yderligere beføjelser, hvis de i ovenstående artikler indeholdte befø­jelser er utilstrækkelige til at virkeliggøre et af Fælles­skabets mål.
Article 235 provides residual powers which are used where those given under these articles are insufficient to attain one of the objectives of the Community.
Da handelspolitikken endvidere er nært knyt­tet til udenrigspolitikken, etablerede man i 1970 en ordning for politisk samarbejde, som i 1987 blev styrket med Den Europæiske Fælles Akts ikrafttræden.
Furthermore, because commercial and trade policy are so closely linked to foreign policy, a system of political cooperation was introduced in 1970 and reinforced in 1987 by the Single European Act.
I 1989 var Fællesskabets fem vigtigste eksportmarkeder USA, Schweiz, Østrig, Sverige og Japan.
IMPORTANCE OF TRADE POLICY: the Community is highly dependent on trade, both imports and exports.
Dets fem vigtig­ste leverandørlande var USA, Japan, Schweiz, Sverige og Østrig.
The value of total EC external trade is equal to about one fifth of its gross domestic product.
HANDELSPOLITIKKENS BETYDNING: Fællesskabet er i høj grad afhængigt af sin handel, hvad enten det drejer sig om import eller eksport.
(The United States comes second to the EC in terms of the value of its trade, but this equals only about 15% of US GDP).
Fælles­skabet har forsøgt at liberalisere handelen, navnlig hande­len med industrivarer.
The Community has sought to liberalize trade, particularly in industrial goods.
For en række produkters vedkom­mende er de fælles toldsatser derfor langt lavere end i andre lande.
Common Customs Tariff rates on a very wide range of goods are appreciably lower than those applied in most other countries.
Selv om Fællesskabet har iværksat midlertidi­ge foranstaltninger for at lette omstruktureringsprocessen inden for visse følsomme sektorer, f.eks. tekstiler og jern og stål, fører det en langsigtet politik for gradvis afvikling af hindringerne for den internationale samhandel.
While it has introduced temporary measures to help the process of readjustment in certain sensitive sectors such as textiles and the iron and steel industry, the Community is committed to a longterm policy of pro gressive abolition of restrictions on international trade.
Fordelingen af beføjelser mellem Fællesskabets institutio­ner inden for området eksterne økonomiske forbindelser svarer til den, der er gældende for andre politikker.
The division of responsibilities between Community institutions in the field of external economic relations is rather similar to that which operates for other policies.
Normalt forelægger Kommissionen Rådet et forslag om forhandling af en aftale med et eller flere tredjelande ledsaget af et notat angående de vilkår, som den mener bør gælde for forhandlingernes afvikling.
Broadly speaking the Commission forwards to the Council a pro posal to negotiate an agreement with one or more third countries, together with an outline of the terms under which it believes the negotiations should be conducted.
Rådet tiltræder i princippet for­slaget og fastlægger forhandlingsvilkårene, dvs. forhand­lingsmandatet.
The Council approves the proposal in principle and determines the negotiating terms, i.e. the mandate.
I den nuværende situation ratificerer medlemsstaterne aftaler, som ikke udelukkende drejer sig om handelsmæssige spørgsmål, men også indeholder bestemmelser om social og finansiel bistand.
At present Member States ratify agreements which con tain provisions other than those relating strictly to trade, e.g. social provisions and financial assistance.
Det politiske samarbejde er organiseret på en mindre for­mel måde(* II/A/1).
Political cooperation is less formally organized ('II/A/1 ).
EUROPA-PARLAMENTETS ROLLE: Med ikrafttrædelsen af Den Europæiske Fælles Akt den 1. juli 1987 opnåede Europa-Parlamentet for første gang en direkte og afgøren­de indflydelse på Fællesskabets eksterne forbindelser.
ROLE OF THE EUROPEAN PARLIAMENT (EP): with the entry into force of the Single European Act on 1 July 1987 the EP obtained for the first time a direct and decisive influence on the Community's external relations.
Såvel optagelse af en ny medlemsstat (EØFTraktatens artikel 237) som indgåelse af associeringsaftaler (art. 238) kræver nu en samstemmende udtalelse fra Europa-Parla­mentet, der udtaler sig med absolut flertal blandt sine medlemmer.
Both the accession of new Member States (Article 237 of the EEC Treaty) and the conclusion of association agreements (Article 238) now require the assent of the EP acting by an absolute majority of its component members.
For at give EP mulighed for at afgive en udtalelse om principper og vilkår for foreslåede aftaler har man indført procedurer med henblik på at holde EP underrettet om forhandlingernes gang, den såkaldte Luns/Westerterp-procedure.
To enable the EP to form an opinion on the principle and terms of proposed agreements, procedures have been instituted to keep it abreast of progress in the negotiations.
Derfor har der også været reaktioner herpå, i øvrigt af forskellig karakter.
These are the Luns-Westerterp procedures.
Kommissionen holder sig under forhandlingerne i nær kontakt med de kompetente parlamentsudvalg, og Rådet giver disse en fortrolig og uofficiel information om aftalens indhold, når den er para­feret, men endnu ikke undertegnet.
The Commission keeps in close con tact with the appropriate parliamentary committees during the negotiations and the Council informs them confidentially and informally of the substance of the agreement when it has been initialled but not yet signed.
EP kommer på ny ind i billedet med en udtalelse — sam­stemmende eller negativ - efter undertegnelsen af aftalen, men før udvekslingen af ratifikationsdokumenterne mellem aftalens parter.
Parliament again intervenes by delivering its assent, or refusing to do so, after the signing of the agreement but before the exchange of the instruments of ratification by the parties to the agreement.
Fællesskabet har indgået aftaler eller etableret procedurer for regelmæssige konsultationer med de fleste lande i ver­den (*).
The Community has concluded agreements or established regular consultation procedures with most countries in the world.
Foruden aftaler om basisprodukter har Fælles­skabet indgået en række internationale aftaler af global eller regional betydning, som vidner om Fællesskabets ind­flydelse som verdens største handelsblok.
In addition to commodity agreements it has also concluded a number of international agreements of global or regional significance. This reflects the commercial strength of the Community, which is the world's largest trading bloc.
11989 udgjorde Fællesskabets eksterne handel en femtedel af den samle­de verdenshandel.
Its external trade in 1989 accounted for onefifth of total world trade.
Traktaten forpligter derimod ikke Rådet til at høre EP før indgåelsen af handelsaftaler.
The Treaty does not, however, require the Council to con sult the EP on trade agreements.
I henhold til »Westerterpproceduren«, vedtaget af Rådet i 1973, kan EP afholde en debat, før forhandlingerne indledes.
In accordance with the socalled 'Westerterp' procedure adopted by the Council in 1973 the EP may hold a debate before negotiations begin.
Når de er afsluttet, men inden aftalen undertegnes, informerer formanden for
When the latter have been concluded, the President of the Council confidentially and unofficially informs the parliamentary committees of the terms of the agreement between the initialling and the signing, as in the Luns procedure.
HANDELSMØNSTERET: Fællesskabets vigtigste handels­partner er USA, som i 1989 tegnede sig for 18,8% af dets import og 18,9% af dets eksport.
PATTERN OF TRADE: the Community's most important trading partner is the United States, which supplied 18,8% of its imports and took 18,9% of its exports in 1989.
I begyndelsen af 1980'erne havde Fællesskabet generelt et (ikke-korrigeret)
At the beginning of the eighties the EC ran a (non-adjusted) deficit (imports cif; exports fob) which has varied between
Det Europæiske Råd traf i juni 1983 i Stuttgart afgørelse om, at Westerterp-proceduren for fremtiden også skal anvendes i forbindelse med Fællesskabets indgåelse af andre vigtige internationale aftaler.
the conclusion of other significant international agree ments by the Community.
Rådet fortroligt og uofficielt EP's udvalg om aftalens ind­hold på samme måde som ved Luns-proceduren.
Following a decision of the European Council in Stuttgart in June 1983 the Westerterp procedure also now applies to
RETSGRUNDLAG: Bilaterale aftaler mellem Fællesskabet og de enkelte lande i Den Europæiske Frihandelssam­menslutning (EFTA) i henhold til art. 113 i Rom-Traktaten.
LEGAL BASIS: Bilateral agreements concluded between the Community and each European Free Trade Agreement (EFTA) country under Art. 113 of the Rome Treaty.
KUL OG STÅL: Frihandelsaftalerne ledsages af tillægsaf­taler vedrørende kul- og stålsektoren under EKSF's myn­dighed.
COAL AND STEEL: The Free Trade Agreements are accompanied by additional agreements covering the coal and steel sectors within the competence of the ECSC.
HISTORISK TILBAGEBLIK OVER EFTA: I januar 1960 blev Stockholm-konventionen om oprettelse af Den Euro­pæiske Frihandelssammenslutning undertegnet af Østrig, Det Forenede Kongerige, Danmark, Norge, Portugal, Sve­rige og Schweiz.
BACKGROUND TO EFTA: In January 1960 the Stockholm Convention establishing the European Free Trade Agree ment was signed by Austria, the UK, Denmark, Norway, Portugal, Sweden and Switzerland.
I henhold til disse tillægsaftaler går næsten alle EFTA-landene ind på at iværksætte Fællesskabets bestemmel­ser vedrørende vare- og transportpriser, dog med visse forbehold forbundet med Norges og Islands særlige situa­tion.
Under these additional agreements almost all the EFTA countries agree to apply Community rules governing prices and transport costs, with certain reservations linked to the special positions of Norway and Iceland.
EKSF's afgørelser om fastsættelse af minimumspri­ser på visse stålprodukter finder siden 1978 ligeledes anvendelse for eksport fra EFT A-landene til Fællesskabet.
Accordingly, since 1978 ECSC decisions fixing minimum prices for certain steel products also apply to exports from the EFTA countries to the Community.
Denne aftale førte i 1966 til afskaffelse af told og kvantita­tive restriktioner for handelen med industrivarer og med visse forarbejdede landbrugsvarer.
This agreement led to the abolition in 1966 of customs duties and quantitative restrictions on trade in industrial products and some processed agricultural goods.
Stockholm-konven­tionen omfattede ikke en fælles toldtarif for import af varer fra tredjelande og heller ikke en harmonisering af de interne lovgivninger.
It did not provide for a common customs tariff to be applied to goods from the rest of the world, nor for the harmonisation of internal legislation.
Den sigtede mod oprettelse af en frihandels­zone i stedet for et fælles marked.
It aimed at a free-trade zone rather than a common market.
Dette førte til, at Fælles­skabet i 1972 og 1973 indgik særaftaler med hvert enkelt af de lande, der forblev medlemmer af EFTA.
Because of this development the Community concluded special agreements with each of the countries still in EFTA in 1972 and 1973.
DEN NUVÆRENDE SITUATION: Der har siden 1977 eksisteret en omfattende frihandelszone i Vesteuropa for industrivarer.
PRESENT POSITION: Since 1977, a vast industrial free trade area has existed in Western Europe.
EØF og EFTA danner tilsammen en betyd­ningsfuld blok, ikke blot på grund af sin størrelse (350 millioner indbyggere pr. 1. januar 1986), men også fordi den forbinder økonomier, der både supplerer hinanden og konkurrerer med hinanden.
The combined EC-EFTA bloc is important not simply because of its size (350 m. inhabitants from 1 January 1986) but also because it brings together both complementary and competitive economies.
MÅLET MED AFTALERNE MELLEM EØF OG EFTA: Med enkelte undtagelser opretholdelse af særrettighederne vedrørende fritagelse for EFTA-told, som i forvejen gjaldt Det Forenede Kongerige og Danmark, samt gradvis ned­sættelse af told og afgifter med tilsvarende virkning, som gjaldt for samhandelen med de seks oprindelige EF-lande og Irland.
OBJECTIVES OF EEC-EFTA AGREEMENTS: The retention, with certain exceptions, of EFTA duty-free privileges which already applied to the UK and Denmark, and the progressive reduction of customs duties and charges having equivalent effect on trade with the six original EEC members and Ireland.
Afgifterne blev endeligt afskaffet i midten af 1977.
These were ultimately abolished by mid-1977.
INDHOLDET AF AFTALERNE MELLEM EØF OG EFTA: Aftalerne går ud på at oprette en frihandelszone for indu­strivarer mellem EØF og de enkelte EFT A-lande samt på at yde mindre indrømmelser for visse landbrugsprodukter.
CONTENTS OF EEC-EFTA AGREEMENTS: They pro vided for the establishment of a free-trade area for industrial products between the EEC and each EFTA country, and granted minor concessions on certain agricultural pro ducts.
I begyndelsen af 80'erne fik man i EF- og EFTA-landene imidlertid en stadig stærkere fornemmelse af, at samarbej­det burde udvides mest muligt i lyset af den voksende udfordring fra Stillehavsområdet, der lagde op til dannelse af en fælles økonomisk zone omfattende både EF og EFTA.
There has, however, in recent years been a growing feeling both among EC and EFTA-countries that the present cooperation ought to be extended as much as possible considering the increasing challenge from the Pacific area, which calls for the creation of a single economic zone including both the EC and EFTA.
Det første store skridt i denne retning blev taget ved det historiske møde på ministerplan mellem Det Europæ­iske Fællesskab og EFTA-landene i Luxembourg i april 1984.
A first big step was taken with the historic EC-EFTA ministerial meeting in Luxembourg in April 1984.
Ved denne lejlighed vedtoges det at udbygge sam­arbejdet inden for forskning og industri (først og fremmest ved at udarbejde retsakter, der tilgodeser samarbejdet, og ved at fjerne de tekniske handelshindringer).
On this occasion it was agreed to step up cooperation within the field of research and industry (first of all by creating a legal framework favourable to cooperation and by abolishing technical barriers to trade).
De tilstede­værende parter gav ligeledes udtryk for ønsket om at udvikle samarbejdet dels på det handelspolitiske område, dels hvad angår den tredje verden.
The parties also expressed the desire to increase cooper ation in trade policy matters and with regard to the third world.
Der er blevet udarbejdet særlige bestemmelser til løsning af specielle problemer.
Special provisions were made to meet particular problems..
Fristen for afskaffelse af told på islandsk import af industrivarer blev forlænget til 1980.
The timetable for abolishing tariffs on industrial imports into Iceland was extended to 1980.
Fællesskabstolden blev først fuldstændig afskaffet i 1984 for papirs vedkommende.
The Community's tar iffs on paper were not fully eliminated until the beginning of 1984.
De to parters ægte vilje til at skabe et meget nært samar­bejde kom klart til udtryk i juli 1985, hvor fem af EFTA's medlemslande, Østrig, Finland, Norge, Sverige og Schweiz sammen med Fællesskabets tolv medlemsstater, deltog i skabelsen af »Eureka« — det europæiske projekt for avan­ceret teknologi.
The genuine will on both sides to enter into a very close partnership was illustrated in July 1985, where the five EFTA countries Austria, Finland, Norway, Sweden and Switzerland together with the Community of twelve participated in the creation of 'Eureka' — the European high technology project.
Som endnu et skridt henimod øget samarbejde indgik Fæl­lesskabet i 1986 rammeaftaler om videnskabeligt og teknisk samarbejde med alle EFTA-landene undtagen Island.
As a further step towards increased cooperation in 1986 the Community concluded Framework Agreements for scientific and technical cooperation with all the EFTA-countries except Iceland.
Sidstnævnte land indgik en tilsvarende aftale med Fællesskabet i 1989.
The latter concluded a similar agreement with the Community in 1989.
Der kan dog vedtages beskyttelsesfo­ranstaltninger, hvis de normale handelsbetingelser trues af Illoyal konkurrence eller af alvorlige forstyrrelser.
Safeguard measures may however be taken if unfair competition or serious disturbances threaten normal trading conditions.
Endvi­dere har man vedtaget fælles oprindelsesregler for Fælles­skabet og EFTA-landene. A-landene.
Common rules of origin have also been adopted for Community and EFTA members.
INDRØMMELSER PÅ LANDBRUGSOMRÅDET: Afskaf­felsen af toldskrankerne vedrører kun den industrielle del af forarbejdede landbrugsvarer.
CONCESSIONS ON AGRICULTURE: The dismantling of tariff barriers applies only to the industrial component of processed agricultural products.
I henhold til denne konvention skal Fælles­skabets ordning med et enhedsdokument for handel inden for Fællesskabet, der trådte i kraft den 1. januar 1988, gælde fra samme dato for handel mellem EF og EFTA og for handel mellem EFTA-landene indbyrdes.
According to the Convention the Community system of a single administrative document to be used in intraCommunity trade, which entered into force on 1 January 1988, is from that date also applicable to EC-EFTA trade as well as to trade between the EFTA countries.
Den 1. januar 1988 trådte også konventionen om en fælles transitproce­dure ved transport af varer mellem EF og EFTA-landene samt mellem EFTA-landene Indbyrdes i kraft.
Also on 1 January 1988 the Convention on a common transit procedure for the carriage of goods between the EC and EFTA countries as well as between the EFTA countries themselves entered into force.
På trods af disse resultater har det voksende misforhold mellem på den ene side den hastigt fremadskridende gen­nemførelse af programmet for Fællesskabets indre mar-
In spite of these achievements, the increasing gap between the speedy progress of the Community's internal market programme on one hand, and the future possibili-
Island udgjorde et særtilfælde, da to tredjedele af dets eksport til Fællesskabet besår af fiskerivarer.
Iceland was a special case as two-thirds of its exports to the Community consisted of fishery products.
I henhold til en særlig protokol ydes der indrømmelser til disse varer.
A special protocol contains concessions on fishery products.