natgillin/translations-raw huggingface dataset:
TRISENOX skal indgives under vejledning af en læge, som har erfaring i behandling af akut leukæmi, og de særlige monitoreringsprocedurer, der er beskrevet i Afsnit 4. 4., skal følges.
TRISENOX must be administered under the supervision of a physician who is experienced in the management of acute leukaemias, and the special monitoring procedures described in Section 4.4 must be followed.
Samme dosis anbefales til børn, voksne og ældre.
The same dose is recommended for children, adults, and elderly.
Induktionsbehandlingskema:
Induction treatment schedule:
TRISENOX skal indgives intravenøst i en fast dosis af 0, 15 mg/ kg/ dag indgivet daglig, indtil knoglemarven er fri for leukæmiceller (mindre end 5% stamceller i cellulær knoglemarv med tegn på leukæmiceller).
TRISENOX must be administered intravenously at a fixed dose of 0.15 mg/ kg/ day given daily until the bone marrow remission is achieved (less than 5% blasts present in cellular bone marrow with no evidence of leukaemic cells).
Konsolideringsskema:
Consolidation schedule:
TRISENOX skal indgives intravenøst i en dosis på 0, 15 mg/ kg/ dag i 25 doser indgivet 5 dage om ugen, efterfulgt af 2 dages pause, gentaget i 5 uger.
TRISENOX is to be administered intravenously at a dose of 0.15 mg/ kg/ day for 25 doses given 5 days per week, followed by 2 days interruption, repeated for 5 weeks.
Ud af 7 patienter under 18 år (i alderen 5 til 16 år) behandlet med TRISENOX ved den anbefalede dosis på 0, 15 mg/ kg/ dag, opnåede 5 patienter komplet respons.
Of 7 patients under 18 years of age (range 5 to 16 years) treated with TRISENOX at the recommended dose of 0.15 mg/ kg/ day, 5 patients achieved a complete response.
Sikkerhed og virkning hos pædiatriske patienter under 5 år er ikke blevet undersøgt.
Safety and effectiveness in paediatric patients under 5 years of age have not been studied.
Patienter med nedsat lever - og/ eller nyrefunktion:
Patients with hepatic and/ or renal impairment:
Da der kun foreligger begrænsede data for alle grupper med nedsat leverfunktion og for alle grupper med nedsat nyrefunktion, tilrådes forsigtighed ved brug af TRISENOX hos patienter med nedsat lever - og/ eller nyrefunktion.
Since limited data are available across all hepatic impairment groups and across all renal impairment groups, caution is advised in the use of TRISENOX in patients with hepatic and/ or renal impairment.
2 Indgivelsesmåde
Method of administration 2 TRISENOX must be administered intravenously over 1-2 hours.
Overfølsomhed over for arsentrioxid eller over for et eller flere af hjælpestofferne.
Hypersensitivity to the active substance or any of the excipients.
Klinisk ustabile patienter med akut promyelocyt leukæmi (APL) er specielt udsatte og vil kræve hyppigere monitorering af elektrolyt - og glykæmiske niveauer samt hyppigere hæmatologiske, hepatiske, renale og koagulationsparameteranalyser.
Clinically unstable APL patients are especially at risk and will require more frequent monitoring of electrolyte and glycaemia levels as well as more frequent haematologic, hepatic, renal and coagulation parameter tests.
Leukocyt- aktiveringssyndrom (retinoinsyre- lignende differentieringssyndrom):
Leukocyte Activation Syndrome (APL Differentiation Syndrome):
Femogtyve procent af patienter med APL, behandlet med TRISENOX, har oplevet symptomer svarende til et syndrom, der kaldes retinoinsyre- APL (RA- APL) eller differentieringssyndrom, kendetegnet ved feber, dyspnø, øget vægt, pulmonale infiltrater og pleura - eller perikardieeffusioner, med eller uden leukocytose.
Twenty-five percent of patients with APL treated with TRISENOX have experienced symptoms similar to a syndrome called the retinoic-acid-acute promyelocytic leukaemia (RA-APL) or APL differentiation syndrome, characterised by fever, dyspnoea, weight gain, pulmonary infiltrates and pleural or pericardial effusions, with or without leukocytosis.
Behandling af syndromet er ikke blevet nøje undersøgt, men højdosis steroider givet ved første mistanke om RA- APL syndromet synes at mindske tegn og symptomer.
The management of the syndrome has not been fully studied, but high-dose steroids have been used at the first suspicion of the APL differentiation syndrome and appear to mitigate signs and symptoms.
Ved de første tegn, der kan tyde på syndromet (uforklarlig feber, dyspnø og/ eller øget vægt, abnorme stetoskopfund på brystet eller røntgenabnormaliteter), påbegyndes straks højdosis steroid (dexamethason 10 mg intravenøst to gange om dagen) uden hensyntagen til leukocyt- tællingen og fortsættes i mindst 3 dage eller længere, indtil symptomerne er bragt til ophør.
At the first signs that could suggest the syndrome (unexplained fever, dyspnoea and/ or weight gain, abnormal chest auscultatory findings or radiographic abnormalities), high-dose steroids (dexamethasone 10 mg intravenously twice a day) must be immediately initiated, irrespective of the leukocyte count and continued for at least 3 days or longer until signs and symptoms have abated.
De fleste patienter vil ikke have behov for at afslutte TRISENOX- terapi under behandling af RA- APL syndromet.
The majority of patients do not require termination of TRISENOX therapy during treatment of the APL differentiation syndrome.
Elektrokardiogram (ekg) - anomalier:
Electrocardiogram (ECG) Abnormalities:
Arsentrioxid kan forårsage forlænget QT- interval og komplet atrieventrikulær blokering.
Arsenic trioxide can cause QT interval prolongation and complete atrioventricular block.
QT- forlængelse kan føre til en ventrikelarytmi af typen torsade de pointes, hvilket kan få dødelig udgang.
QT prolongation can lead to a torsade de pointes-type ventricular arrhythmia, which can be fatal.
Tidligere behandling med antracykliner kan øge risikoen for QT - forlængelse.
Previous treatment with anthracyclines may increase the risk of QT prolongation.
Risikoen for torsade de pointes er relateret til omfanget af QT- forlængelsen, samtidig indgivelse af QT- forlængende lægemidler (såsom klasse Ia og III antiarytmika (f. eks. quinidin, amiodaron, sotalol, dofetilid), antipsykotika (f. eks. thioridazin), antidepressiva (f. eks. amitriptylin), visse makrolider (f. eks. erythromycin), visse antihistaminer (f. eks. terfinadin og astemizol), visse quinolon- antibiotika (f. eks. sparfloxacin), og andre individuelle lægemidler, der er kendt for at øge QT- intervallet (f. eks. cisaprid), torsade de pointes i anamnesen, tidligere forlængelse af QT- intervallet, hjertestop, indgivelse af kaliumsænkende diuretika, amfotericin B, eller andre tilstande, som medfører hypokaliæmi eller hypomagnesi.
The risk of torsade de pointes is related to the extent of QT prolongation, concomitant administration of QT prolonging medicinal products (such as class Ia and III antiarrythmics (e. g. quinidine, amiodarone, sotalol, dofetilide), antipsychotics (e. g. thioridazine), antidepressants (e. g. amitriptyline), some macrolides (e. g. erythromycin), some antihistamines (e. g. terfenadine and astemizole), some quinolone antibiotics (e. g. sparfloxacin), and other individual drugs known to increase QT interval (e. g. cisapride)), a history of torsade de pointes, pre-existing QT interval prolongation, congestive heart failure, administration of potassium-wasting diuretics, amphotericin B or other conditions that result in hypokalemia or hypomagnesaemia.
Ved kliniske forsøg oplevede 40% af patienter, som blev behandlet med TRISENOX, mindst én QT- korrigeret (QTc) intervalforlængelse på mere end 500 msek.
In clinical trials, 40% of patients treated with TRISENOX experienced at least one QT corrected (QTc) interval prolongation greater than 500 msec.
Forlængelse af QTc blev observeret mellem 1 og 5 uger efter TRISENOX- infusionen og vendte derefter tilbage til baseline efter 8 uger efter TRISENOX- infusionen.
Prolongation of the QTc was observed between 1 and 5 weeks after TRISENOX infusion, and then returned to baseline by the end of 8 weeks after TRISENOX infusion.
En patient (som modtog flere lægemidler samtidig, inklusive amphotericin B), fik asymptomatisk torsade de pointes under induktionsterapi på grund af recidiverende APL med arsentrioxid.
One patient (receiving multiple, concomitant medicinal products, including amphotericin B) had asymptomatic torsade de pointes during induction therapy for relapsed APL with arsenic trioxide.
Anbefalinger for ekg og elektrolyt- monitorering:
ECG and Electrolyte Monitoring Recommendations:
Inden behandling med TRISENOX indledes, skal der tages et ekg med 12 afledninger, og serumelektrolytter (kalium, kalcium og magnesium) samt kreatinin skal bedømmes; tidligere elektrolyt- anomalier skal korrigeres, og om muligt skal behandling med lægemidler, der vides at forlænge QT- intervallet, seponeres.
Prior to initiating therapy with TRISENOX, a 12-lead ECG must be performed and serum electrolytes (potassium, calcium, and magnesium) and creatinine must be assessed; preexisting electrolyte abnormalities must be corrected and, if possible, medicinal products that are known to prolong the QT interval must be discontinued.
Patienter med risiko- faktorer for QTc- forlængelse eller risikofaktorer for torsade de pointes bør observeres med kontinuerlig hjerteovervågning (ekg).
Patients with risk factors of QTc prolongation or risk factors of torsade de pointes should be monitored with continuous cardiac monitoring (ECG).
For (QTc) på mere end 500 msek., skal der gennemføres korrigerende
For QTc greater than 500 msec, corrective measures must be completed
3 foranstaltninger, og QTc skal revurderes med serielle ekg' er, inden behandling med TRISENOX overvejes.
3 and the QTc reassessed with serial ECGs prior to considering using TRISENOX.
Under behandling med TRISENOX skal kaliumkoncentrationerne holdes på over 4 mEq/ l, og magnesium koncentrationerne skal holdes over 1, 8 mg/ dl.
During therapy with TRISENOX, potassium concentrations must be kept above 4 mEq/ l and magnesium concentrations must be kept above 1.8 mg/ dl.
Patienter, der når et absolut QT- interval > 500 msek., skal revurderes, og der skal træffes omgående forholdsregler for at korrigere eventuelle samtidigt forekommende risikofaktorer, og forholdet mellem risiko og fordele ved at fortsætte kontra seponere behandlingen med TRISENOX skal vurderes.
Patients who reach an absolute QT interval value > 500 msec must be reassessed and immediate action must be taken to correct concomitant risk factors, if any, while the risk/ benefit of continuing versus suspending TRISENOX therapy must be considered.
Hvis der optræder symptomer i form af synkoper, hurtig eller uregelmæssig puls, skal patienten indlægges og observeres konstant, serumelektrolytter skal bestemmes, og TRISENOX- terapi bør afbrydes midlertidigt, indtil QTc - intervallet vender tilbage til under 460 msek., elektrolytanomalierne er korrigeret, og synkoper og uregelmæssig puls ophører.
If syncope, rapid or irregular heartbeat develops, the patient must be hospitalised and monitored continuously, serum electrolytes must be assessed, TRISENOX therapy must be temporarily discontinued until the QTc interval regresses to below 460 msec, electrolyte abnormalities are corrected, and the syncope and irregular heartbeat cease.
Dosis- modifikation:
Dose Modification:
National Cancer Institute Common Toxicity Criteria, Version 2, dersom dette vurderes at have relation til TRISENOX- behandlingen.
Treatment with TRISENOX must be interrupted, adjusted, or discontinued before the scheduled end of therapy at any time that a toxicity grade 3 or greater on the National Cancer Institute Common Toxicity Criteria, Version 2 is observed and judged to be possibly related to TRISENOX treatment.
Patienter, der oplever sådanne reaktioner, der betragtes som relateret til TRISENOX, må kun genoptage behandligen efter løsning af den toksiske forekomst eller efter at være vendt tilbage til baseline- status for den anomali, der forårsagede afbrydelsen.
Patients who experience such reactions that are considered TRISENOX related must resume treatment only after resolution of the toxic event or after recovery to baseline status of the abnormality that prompted the interruption.
I sådanne tilfælde skal behandlingen genoptages ved 50% af den foregående daglige dosis.
In such cases, treatment must resume at 50% of the preceding daily dose.
Dersom den toksiske hændelse ikke gentages inden for 3 dage efter genoptagelse af behandlingen med den reducerede dosis, kan den daglige dosis øges tilbage til 100% af den oprindelige dosis.
If the toxic event does not recur within 3 days of restarting treatment at the reduced dose, the daily dose can be escalated back to 100% of the original dose.
Patientens elektrolyt - og glykæmiske niveauer samt hæmatologiske, hepatiske, renale og koagulationsparameteranalyser skal kontrolleres mindst to gange om ugen og oftere for klinisk ustabile patienter under induktionsfasen og mindst ugentligt under konsolideringsfasen.
The patient ’ s electrolyte and glycaemia levels, as well as haematologic, hepatic, renal and coagulation parameter tests must be monitored at least twice weekly, and more frequently for clinically unstable patients during the induction phase and at least weekly during the consolidation phase.
Da der kun foreligger begrænsede data for alle grupper med nedsat nyrefunktion, tilrådes forsigtighed ved brug af TRISENOX hos patienter med nedsat nyrefunktion.
Since limited data are available across all renal impairment groups, caution is advised in the use of TRISENOX in patients with renal impairment.
Da der kun foreligger begrænsede data for alle grupper med nedsat leverfunktion, tilrådes forsigtighed ved brug af TRISENOX hos patienter med nedsat leverfunktion.
Since limited data are available across all hepatic impairment groups, caution is advised in the use of TRISENOX in patients with hepatic impairment.
Hyperleukocytose:
Hyperleukocytosis:
Behandling med TRISENOX er blevet sammenkædet med udviklingen af hyperleukocytose (≥ 10 x 103/ µl) hos nogle patienter.
Treatment with TRISENOX has been associated with the development of hyperleukocytosis (≥ 10 x 103/μ l) in some patients.
Der syntes ikke at være nogen forbindelse mellem baselinie- antallet af hvide blodlegemer (WBC) og udviklingen af hyperleukocytose, ligesom der ikke syntes at være en korrelation imellem baselinie WBC- tal og top- WBC- tal.
There did not appear to be a relationship between baseline white blood cell (WBC) counts and development of hyperleukocytosis nor did there appear to be a correlation between baseline WBC count and peak WBC counts.
WBC- tal under konsolidering var ikke så høje som under induktionsbehandling og var < 10 x 103/ µl, med undtagelse af én patient, som havde et WBC- tal på 22 x 103/ µl under konsolidering.
WBC counts during consolidation were not as high as during induction treatment and were < 10 x 103/μ l, except in one patient who had a WBC count of 22 x 103/ μ l during consolidation.
Tyve patienter (50%) oplevede leukocytose, men hos alle disse patienter var WBC- tallet faldende eller havde normaliseret sig på tidspunktet for knoglemarvsremissionen, og cytotoksisk kemoterpi eller leukoferese var ikke påkrævet.
Twenty patients (50%) experienced leukocytosis; however, in all these patients, the WBC count was declining or had normalized by the time of bone marrow remission and cytotoxic chemotherapy or leukopheresis was not required.
4 TRISENOX, og torsade de pointes og komplet hjerteblok er rapporteret.
QT/ QTc prolongation is expected during treatment with TRISENOX, and torsade de pointes and complete heart block have been reported.
Patienter, som får eller som har fået lægemidler, som vides at bevirke hypokaliæmi eller hypomagnesiæmi, såsom diuretika eller amphotericin B, kan være udsat for en højere risiko for torsade de pointes.
Patients who are receiving, or who have received, medicinal products known to cause hypokalemia or hypomagnesaemia, such as diuretics or amphotericin B, may be at higher risk for torsade de pointes.
Forsigtighed tilrådes, når TRISENOX indgives sammen med andre lægemidler, som vides at forårsage QT/ QTc - intervalforlængelse såsom makrolid- antibiotika, det antipsykotiske stof thioridazin, eller lægemidler som er kendt for at forårsage hypokaliæmi eller hypomagnesiæmi.
Caution is advised when TRISENOX is coadministered with other medicinal products known to cause QT/ QTc interval prolongation such as macrolide antibiotics, the antipsychotic thioridazine, or medicinal products known to cause hypokalemia or hypomagnesaemia.
Yderligere information om QT - forlængende lægemidler kan ses i Afsnit 4. 4.
Additional information about QT prolonging medicinal agents, is provided in Section 4.4.
Indvirkningen af TRISENOX på effektiviteten af andre antileukæmi- lægemidler er ukendt.
The influence of TRISENOX on the efficacy of other antileukaemic medicinal products is unknown.
Arsentrioxid har vist sig embryotoksisk og teratogent ved dyreforsøg (se 5. 3).
Arsenic trioxide has been shown to be embryotoxic and teratogenic in animal studies (see 5.3).
Seksuelt aktive mænd og kvinder skal anvende sikker kontraception under behandling med TRISENOX.
Men, and women of childbearing potential must use effective contraception during treatment with TRISENOX.
Arsen udskilles i modermælk.
Arsenic is excreted in human milk.
Der forekom relaterede bivirkninger af CRC grad 3 og 4 hos 37% af patienterne ved kliniske forsøg.
Related adverse reactions of CTC grade 3 and 4 occurred in 37% of patients in clinical trials.
De mest almindeligt rapporterede reaktioner var hyperglykæmi, hypokaliæmi, neutropeni og øget alanin- aminotransferase (ALAT).
The most commonly reported reactions were hyperglycaemia, hypokalaemia, neutropenia, and increased alanine amino transferase (ALT).
Leukocytose optrådte hos 50% af patienter med APL, vurderet ud fra en hæmatologisk bedømmelse frem for fra indberettede bivirkninger.
Leukocytosis occurred in 50% of patients with APL, as determined by haematology assessments, rather than adverse event reports.
Alvorlige bivirkninger var almindeligt forekommende (1- 10%) og ikke uventet i denne patientgruppe.
Serious adverse reactions were common (1-10%) and not unexpected in this population.
De alvorlige bivirkninger, der kunne henføres til TRISENOX, inkluderede APL - differentieringssyndrom (3), leukocytose (3), forlænget QT- interval (4, 1 med torsade de pointes), atrieflimmer/ atrieflagren (1), hyperglykæmi (2) og en række forskellige alvorlige bivirkninger i relation til blødninger, infektioner, smerte, diarré, kvalme.
Those serious adverse reactions attributed to TRISENOX included APL differentiation syndrome (3), leukocytosis (3), prolonged QT interval (4, 1 with torsade de pointes), atrial fibrillation/ atrial flutter (1), hyperglycaemia (2) and a variety of serious adverse reactions related to haemorrhage, infections, pain, diarrhoea, nausea.
Nedenstående tabel viser de relaterede CTC grad 3 og 4 bivirkninger, der forekom hos de 107 patienter, der blev behandlet med TRISENOX under kliniske forsøg (hyppigheder defineret som: almindelig ≥1/ 100 til < 1/ 10, ikke almindelig ≥1/ 1. 000 til < 1/ 100.
The table below lists the related grade 3 and 4 adverse drug reactions for the 107 patients treated with TRISENOX in clinical trials (frequencies defined as: common ≥ 1/ 100 to < 1/ 10, uncommon ≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100).
De alvorligste bivirkninger er anført først.
System Organ Class
5 Systemorganklasse Blod og lymfesystem
Common
Almindelig Neutropeni Thrombocytopeni
Uncommon
Ikke almindelig Febril neutropeni Leukocytose Leukopeni
Blood and lymphatic system Neutropenia disorders Thrombocytopenia
Hyperglykæmi Hypokaliæmi
Febrile neutropenia Leucocytosis Leucopenia
Hypermagnesiæmi Hypernatræmi Ketoacidose
Metabolism and nutrition Hyperglycaemia
Nervesystemet Hjerte
5
Paræstesi
Hypermagnesaemia
Perikardieeffusion Takykardi
System Organ Class Common disorders Hypokalaemia Nervous system disorders Paraesthesia
Vaskulære sygdomme
Uncommon Hypernatraemia Ketoacidosis
Vaskulitis
Cardiac disorders
Luftveje, thorax og mediastinum
Pericardial effusion Tachycardia
Pleuritis- smerter Dyspnø
Vascular disorders Respiratory, thoracic and Pleuritic pain mediastinal disorders Dyspnoea
Pulmonær alveolær blødning Pleural effusion Hypoxi
Vasculitis Pulmonary alveolar haemorrhage Pleural effusion Hypoxia
Mave- tarm- kanalen Hud og subkutane væv
Gastrointestinal disorders Skin and subcutaneous tissue disorders Musculoskeletal and Bone pain connective tissue disorders Arthralgia
Diarré Pruritus Erytem
Diarrhoea Pruritus Erythema Myalgia
Almene symptomer og reaktioner på administrationsstedet
General disorders and Pyrexia administration site Fatigue conditions
Pyrexi Træthed
Chest pain Pain
Brystsmerter Smerter
Investigations ECG QT prolonged ALT increased
ekg QT forlænget ALT øget Aspartat- aminotransferase øget
Hyperbilirubinaemia Hypomagnesaemia
Hyperbilirubinæmi Hypomagnesiæmi
Aspartate amino transferase increased
Under TRISENOX behandlingen havde 13 af de 52 patienter i APL- studierne et eller flere symptomer på APL- differentieringssyndrom karakteriseret ved feber, dyspnø, vægtforøgelse, pulmonære infiltrater og pleurale eller perikardiale effusioner med eller uden leukocytose (se Afsnit 4. 4).
During TRISENOX treatment, 13 of the 52 patients in the APL studies had one or more symptoms of APL differentiation syndrome, characterised by fever, dyspnoea, weight gain, pulmonary infiltrates and pleural or pericardial effusions, with or without leukocytosis (see Section 4.4).
Syvogtyve patienter havde leukocytose (WBC ≥10 x 103/ μl) under induktion, hvoraf 4 havde værdier over 100, 000/ μl.
Twenty-seven patients had leukocytosis (WBC ≥ 10 x 103/μ l) during induction, 4 of whom had values above 100,000/μ l.
Baselinie- antal af hvide blodlegemer (WBC) korrelerede ikke med udvikling af leukocytose under studien, og WBC- tal under konsolideringesterapien var ikke så høje som under induktion.
Baseline white blood cell (WBC) counts did not correlate with development of leukocytosis on study, and WBC counts during consolidation therapy were not as high as during induction.
En patient behandlet under et “ compassionate use program ” døde af cerebral infarkt på grund af leukocytose efter behandling med kemoterapeutika for at sænke WBC- tallet.
One patient treated under a compassionate use program died from cerebral infarct due to leukocytosis, following treatment with chemotherapeutic medicinal products to lower WBC count.
Arsentrioxid kan forårsage QT- intervalforlængelse.
Arsenic trioxide can cause QT interval prolongation (see Section 4.4).
QT- forlængelse (se Afsnit 4. 4) kan føre til en ventrikulær arytmi af torsade de pointes- typen, som kan være fatal.
QT prolongation can lead to a torsade de pointes-type ventricular arrhythmia, which can be fatal.
Risikoen for torsade de pointes er relateret til sværhedsgraden af QT- forlængelsen, samtidig indgift af QT- forlængende lægemidler, torsade de pointes i anamnesen, allerede eksisterende QT- intervalforlængelse, kongestiv hjertestop, indgift af kaliumsænkende diuretika, eller andre konditioner, som resulterer i hypokaliæmi eller hypomagnesiæmi.
The risk of torsade de pointes is related to the extent of QT prolongation, concomitant administration of QT prolonging medicinal products, a history of torsade de pointes, preexisting QT interval prolongation, congestive heart failure, administration of potassium-wasting diuretics, or other conditions that result in hypokalaemia or hypomagnesaemia.
En patient (som modtog flere lægemidler samtidig, inklusive amphotericin B) fik en asymptomatisk episode af torsade de pointes under induktionsterapi for APL- relaps med arsentrioxid.
One patient (receiving multiple, concomitant medicinal products, including amphotericin B) had asymptomatic torsade de pointes during induction therapy for relapsed APL with arsenic trioxide.
Hun fortsatte med konsolidering uden yderligere tegn på QT- forlængelse.
She went onto consolidation without further evidence of QT prolongation.
Perifer neuropati, karakteriseret ved parestesi/ dysestesi, er en almindelig og velkendt effekt af arsen i miljøet.
Peripheral neuropathy, characterised by paresthesia/ dysesthesia, is a common and well known effect of environmental arsenic.