natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Europa- Kommissionen udstedte en markedsføringstilladelse med gyldighed i hele Den Europæiske Union for Tasmar den 27. august 1997.
The European Commission granted a marketing authorisation valid throughout the European Union for Tasmar on 27 August 1997.
På grund af indberetninger om dødsfald som følge af leverskader blev markedsføringstilladelsen suspenderet den 11. december 1998.
Because of reports of fatal liver injury, the marketing authorisation was suspended on 11 December 1998.
Suspenderingen blev ophævet den 31. august 2004.
The suspension was lifted on 31 August 2004.
Indehaveren af markedsføringstilladelsen er Valeant Pharmaceuticals Ltd.
The marketing authorisation holder is Valeant Pharmaceuticals Ltd.
Den fuldstændige EPAR om Tasmar findes her.
The full EPAR for Tasmar is available here.
EU- nummer EU/ 1/ 97/ 044/ 001 EU/ 1/ 97/ 044/ 002 EU/ 1/ 97/ 044/ 003 EU/ 1/ 97/ 044/ 004 EU/ 1/ 97/ 044/ 005 EU/ 1/ 97/ 044/ 006 EU/ 1/ 97/ 044/ 007 EU/ 1/ 97/ 044/ 008
EU Number EU/ 1/ 97/ 044/ 001 EU/ 1/ 97/ 044/ 002 EU/ 1/ 97/ 044/ 003 EU/ 1/ 97/ 044/ 004 EU/ 1/ 97/ 044/ 005 EU/ 1/ 97/ 044/ 006 EU/ 1/ 97/ 044/ 007 EU/ 1/ 97/ 044/ 008
Særnavn Tasmar Tasmar Tasmar Tasmar Tasmar Tasmar Tasmar Tasmar
Invented name Tasmar Tasmar Tasmar Tasmar Tasmar Tasmar Tasmar Tasmar
Styrke 100 mg 100 mg 100 mg 200 mg 200 mg 200 mg 100 mg 100 mg
Strength 100 mg 100 mg 100 mg 200 mg 200 mg 200 mg 100 mg 100 mg
Lægemiddelform Filmovertrukket tablet Filmovertrukket tablet Filmovertrukket tablet Filmovertrukket tablet Filmovertrukket tablet Filmovertrukket tablet Filmovertrukket tablet Filmovertrukket tablet
Pharmaceutical form Film-coated tablet Film-coated tablet Film-coated tablet Film-coated tablet Film-coated tablet Film-coated tablet Film-coated tablet Film-coated tablet
Indgivelsesvej Oral anvendelse Oral anvendelse Oral anvendelse Oral anvendelse Oral anvendelse Oral anvendelse Oral anvendelse Oral anvendelse
Route of administration Oral use Oral use Oral use Oral use Oral use Oral use Oral use Oral use
Emballage Blister (PVC/ PE/ PVDC) Blister (PVC/ PE/ PVDC) Flaske (glas) Blister (PVC/ PE/ PVDC) Blister (PVC/ PE/ PVDC) Flaske (glas) Flaske (glas) Flaske (glas)
Packaging blister (PVC/ PE/ PVDC) blister (PVC/ PE/ PVDC) bottle (glass) blister (PVC/ PE/ PVDC) blister (PVC/ PE/ PVDC) bottle (glass) bottle (glass) bottle (glass)
PakningsstØrrelse 30 60 100 30 60 100 30 60
Package size 30 60 100 30 60 100 30 60
Tasmar 100 mg filmovertrukne tabletter.
Tasmar 100 mg film-coated tablets.
6. 1.
For excipients, see section 6.1
Tasmar 100 mg er en svag til let gul, hexagonal, bikonveks filmovertrukken tablet. ” TASMAR ” og ” 100 ” er præget på den ene side.
Tasmar 100 mg is a pale to light yellow, hexagonal, biconvex, film-coated tablet. “ TASMAR” and “ 100” are engraved on one side.
Eftersom Tasmar kun skal anvendes i kombination med levodopa/ benserazid og levodopa/ carbidopa er produktinformationerne for disse levodopapræparater også gældende for deres samtidige anvendelse med Tasmar.
Since Tasmar should be used only in combination with levodopa/ benserazide and levodopa/ carbidopa, the prescribing information for these levodopa preparations is also applicable to their concomitant use with Tasmar.
I kombination med levodopa/ benserazid eller levodopa/ carbidopa er Tasmar indiceret til anvendelse til patienter med idiopatisk levodoparesponderende Parkinsons sygdom og med motoriske fluktuationer, som ikke responderer eller som ikke tolererer andre COMT- hæmmere (se 5. 1).
Tasmar is indicated in combination with levodopa/ benserazide or levodopa/ carbidopa for use in patients with levodopa-responsive idiopathic Parkinson’ s disease and motor fluctuations, who failed to respond to or are intolerant of other COMT inhibitors (see 5.1).
På grund af risikoen for potentiel akut, fatal leverskade, må Tasmar ikke anvendes som førstevalgs- adjuvans til behandling med levodopa/ benserazid eller levodopa/ carbidopa (se 4. 4 og 4. 8).
Because of the risk of potentially fatal, acute liver injury, Tasmar should not be considered as a first-line adjunct therapy to levodopa/ benserazide or levodopa/ carbidopa (see 4.4 and 4.8).
Hvis der ikke er set væsentlig klinisk bedring senest 3 uger efter behandlingens påbegyndelse, skal Tasmar seponeres.
If substantial clinical benefits are not seen within 3 weeks of the initiation of the treatment, Tasmar should be discontinued.
Dosering Den anbefalede Tasmar- dosis er 100 mg tre gange daglig og kun som adjuvans til behandling med levodopa/ benserazid eller levodopa/ carbidopa.
Posology The recommended dose of Tasmar is 100 mg three times daily, always as an adjunct to levodopa/ benserazide or levodopa/ carbidopa therapy.
Kun i særlige tilfælde når den forventede øgede kliniske bedring retfærdiggør den øgede risiko for hepatiske reaktioner, kan dosis øges til 200 mg tre gange daglig (Se 4. 4 og 4. 8).
(See 4.4 and 4.8).
Hvis dosis øges til 200 mg tre gange daglig, skal leverenzymerne kontrolleres før dosisøgningen og derefter igen med det samme mønster af hyppigheder, som nævnt ovenfor (Se 4. 4 og 4. 8).
If the dose is increased to 200 mg tid, liver enzyme monitoring should take place before increasing the dose and then be reinitiated following the same sequence of frequencies as above (See 4.4 and 4.8).
Tasmar behandlingen bør seponeres, hvis ALAT (alaninaminotransferase) og/ eller ASAT (aspartataminotransferase) overskrider den øvre referencegrænse, eller hvis der kommer symptomer eller tegn på start af leversvigt (Se 4. 4).
Tasmar treatment should also be discontinued if ALT (alanine amino transferase) and/ or AST (aspartate amino transferase) exceed the upper limit of normal or symptoms or signs suggest the onset of hepatic failure (see 4.4).
Justering af levodopa under Tasmar- behandlingen:
2 Levodopa adjustments during Tasmar treatment:
I de kliniske studier
As Tasmar decreases the breakdown of levodopa in the body, side effects due to increased levodopa concentrations may occur when beginning Tasmar treatment.
2 behøvede over 70% af patienterne en reduktion af deres daglige levodopadosis, hvis den daglige levodopadosis var > 600 mg, eller hvis patienterne havde moderate eller svære dyskinesier før behandlingen blev påbegyndt.
In clinical trials, more than 70% of patients required a decrease in their daily levodopa dose if their daily dose of levodopa was > 600 mg or if patients had moderate or severe dyskinesias before beginning treatment.
30% hos de patienter, som krævede reduktion af levodopadosis.
The average reduction in daily levodopa dose was about 30% in those patients requiring a levodopa dose reduction.
Når behandlingen med Tasmar påbegyndes, skal alle patienter informeres om symptomerne på for høj levodopadosis og om, hvad de i så fald skal gøre.
When beginning Tasmar, all patients should be informed of the symptoms of excessive levodopa dosage and what to do if it occurs.
Justering af levodopa efter seponering af Tasmar De følgende forslag er baseret på farmakologiske overvejelser, og de er ikke undersøgt i kliniske studier.
The following suggestions are based on pharmacological considerations and have not been evaluated in clinical trials.
Hvis behandlingen med Tasmar imidlertid seponeres af andre årsager end for meget levodopa, skal levodopadosis måske øges til samme niveau, som før behandlingen med Tasmar påbegyndtes eller højere, specielt hos patienter med store levodopareduktioner ved påbegyndelsen af behandlingen med Tasmar.
However, when Tasmar therapy is being discontinued for reasons other than too much levodopa, levodopa dosage may have to be increased to levels equal to or greater than before initiation of Tasmar therapy, especially if the patient had large decreases in levodopa when starting Tasmar.
I alle tilfælde skal patienterne kontrolleres og oplyses om symptomerne på for lidt levodopa og om, hvad de i så fald skal gøre.
In all cases, patients should be educated on the symptoms of levodopa underdosage and what to do if it occurs.
Justering af levodopa er for det meste nødvendigt 1- 2 dage efter seponering af Tasmar.
Adjustments in levodopa are most likely to be required within 1-2 days of Tasmar discontinuation.
Patienter med nedsat nyrefunktion (se 5. 2):
Patients with impaired renal function (see 5.2):
Det anbefales ikke at justere Tasmardosis hos patienter med let eller moderat nyreinsufficiens (kreatininclearance på 30 ml/ min eller højere).
No dose adjustment of Tasmar is recommended for patients with mild or moderate renal impairment (creatinine clearance of 30 ml/ min or greater).
Patienter med nedsat leverfunktion (se 4. 3):
Patients with hepatic impairment (see 4.3):
Det anbefales ikke at justere Tasmar- dosis hos ældre patienter.
No dose adjustment of Tasmar is recommended for elderly patients.
Tasmar bør ikke anvendes til børn, idet der ingen data er tilgængelig.
Tasmar should not be used in children as there are no data available.
Der er ikke identificeret nogen potentiel anvendelse af tolcapon hos børn.
There is no identified potential use of tolcapone in paediatric patients.
Administrationsmåde Tasmar administreres oralt tre gange daglig.
Method of administration Tasmar is administered orally three times daily.
6 og 12 timer senere.
The first dose of the day of Tasmar should be taken together with the first dose of the day of a levodopa preparation, and the subsequent doses should be given approximately 6 and 12 hours later.
Tasmar kan indtages sammen med eller uden mad (se 5. 2).
Tasmar may be taken with or without food (see 5.2).
Tasmar kan kombineres med alle lægemiddelformer af levodopa/ benserazid og levodopa/ carbidopa (se også 4. 5)
Tasmar can be combined with all pharmaceutical formulations of levodopa/ benserazide and levodopa/ carbidopa (see also 4.5).
Tasmar er kontraindiceret til patienter med:
Tasmar is contraindicated in patients with:
• tegn på leversygdom eller forhøjede leverenzymer • svære dyskinesier • tidligere malignt neuroleptikasyndrom og/ eller non- traumatisk rhabdomyolose eller hypertermi. • overfølsomhed overfor tolcapon eller overfor et eller flere af de andre indholdsstoffer • fæokromocytom
• Evidence of liver disease or increased liver enzymes • Severe dyskinesia • A previous history of Neuroleptic Malignant Syndrome Symptom Complex (NMS) and / or non- traumatic Rhabdomyolysis or Hyperthermia. • Hypersensitivity to tolcapone or any of its other ingredients. • Phaeochromocytoma.
3 4. 4 Særlige advarsler og forsigtighedsregler vedrørende brugen
3 4.4 Special warnings and special precautions for use
For at sikre en korrekt vurdering af fordele og ulemper må behandling med Tasmar kun påbegyndes af læger med erfaring i behandlingen af fremskreden Parkinsons sygdom.
Tasmar therapy should only be initiated by physicians experienced in the management of advanced Parkinson’ s disease, to ensure an appropriate risk-benefit assessment.
På grund af risikoen for sjælden men potentiel akut, fatal leverskade, er Tasmar kun indiceret til patienter med idiopatisk levodoparesponderende Parkinsons sygdom og motoriske fluktuationer, som ikke responderer eller som ikke tolererer andre COMT- hæmmere.
Because of the risk of rare but potentially fatal acute liver injury, Tasmar is only indicated for use in patients with levodopa-responsive idiopathic Parkinson’ s disease and motor fluctuations, who failed to respond to or are intolerant of other COMT inhibitors.
Det er dog den generelle opfattelse, at tidlig opdagelse af lægemiddelinducerede leverskader sammen med øjeblikkelig seponering af den pågældende medicinske behandling øger muligheden for helbredelse.
However, it is generally believed that early detection of medication-induced hepatic injury along with immediate withdrawal of the suspect medication enhances the likelihood for recovery.
18 måneders behandling.
Additionally late onset hepatitis after approximately 18 months of treatment has been reported rarely.
Det skal også bemærkes, at kvindelige patienter kan have større risiko for leverskader (se 4. 8).
It should also be noted that female patients may have a higher risk of liver injury (see 4.8).
Før behandlingen påbegyndes:
Before starting treatment:
Hvis leverfunktionstestene er abnorme, eller hvis der er tegn på nedsat leverfunktion, må der ikke ordineres Tasmar.
If liver function tests are abnormal or there are signs of impaired liver function, Tasmar should not be prescribed.
Under behandlingen:
During treatment:
Leverfunktionen skal kontrolleres hver 2. uge i det første behandlingsår, hver 4. uge i de næste 6 måneder og derefter hver 8. uge.
Liver function should be monitored every 2 weeks for the first year of therapy, every 4 weeks for the next 6 months and every 8 weeks thereafter.
Behandlingen skal omgående stoppes, hvis ALAT og/ eller ASAT overskrider den øvre referencegrænse, eller hvis der kommer symptomer eller tegn på start af leversvigt (persisterende kvalme, træthed, apati, anoreksi, gulsot, mørk urin, kløe og ømhed i øvre højre kvadrant).
Treatment should be immediately discontinued if ALT and/ or AST exceed the upper limit of normal or if symptoms or signs suggesting the onset of hepatic failure (persistent nausea, fatigue, lethargy, anorexia, jaundice, dark urine, pruritus, right upper quadrant tenderness) develop.
Hvis behandlingen seponeres:
If treatment is discontinued:
Patienter, som viser tegn på akut leverskade, mens de får Tasmar, og som stopper med Tasmarbehandlingen, kan være udsat for øget risiko for leverskade, hvis behandlingen med Tasmar genoptages.
Patients who show evidence of acute liver injury while on Tasmar and are withdrawn from the drug may be at increased risk for liver injury if Tasmar is re- introduced.
Malignt neuroleptikasyndrom:
Neuroleptic Malignant Syndrome (NMS):
Hos parkinsonpatienter har malignt neuroleptikasyndrom tendens til at indtræffe, når behandling med dopaminerg- forstærkende medicin afbrydes eller stoppes.
In Parkinson`s patients, NMS tends to occur when discontinuing or stopping dopaminergic- enhancing medications.
Hvis der kommer symptomer ved reduktion af dosis eller ved seponering af Tasmar, skal lægen derfor overveje at øge patienternes levodopadosis (se 4. 2).
Therefore, if symptoms occur after discontinuing Tasmar, physicians should consider increasing the patient’ s levodopa dose (see 4.2).
4 Før behandlingen påbegyndes:
Before starting treatment:
For at nedsætte risikoen for malignt neuroleptikasyndrom bør Tasmar ikke ordineres til patienter med svære dyskinesier eller tidligere malignt neuroleptikasyndrom, inklusive rhabdomyolyse og hypertermi (se 4. 3).
To reduce the risk of NMS, Tasmar should not be prescribed for patients with severe dyskinesia or a previous history of NMS including rhabdomyolysis or
Patienter som får flere lægemidler med virkninger på forskellige funktioner i centralnervesystemet (f. eks. antidepressiva, neuroleptika og antikolinergika) kan have større risiko for at få malignt neuroleptikasyndrom.
Patients receiving multiple medications with effects on different CNS pathways (e. g. antidepressants, neuroleptics, anticholinergics) may be at greater risk of developing NMS.
Dyskinesier, kvalme og andre levodopa- relaterede bivirkninger:
Dyskinesia, nausea and other levodopa-associated adverse reactions:
Patienter kan komme ud for en øgning af levodopa- relaterede bivirkninger.
Patients may experience an increase in levodopa-associated adverse reactions.
Disse bivirkninger kan ofte dæmpes ved at reducere dosis af levodopa (se 4. 2).
Reducing the dose of levodopa (see 4.2) may often mitigate these adverse reactions.
Diarré:
Diarrhoea:
16% og 18% hos patienter, der indtog 100 mg og 200 mg Tasmar tre gange daglig, sammenlignet med 8% af patienterne på placebo.
In clinical trials, diarrhoea developed in 16% and 18% of patients receiving Tasmar 100 mg tid and 200 mg tid respectively, compared to 8% of patients receiving placebo.
5% og 6% af patienterne, der fik 100 mg og 200 mg Tasmar, sammenlignet med 1% af patienterne på placebo.
Diarrhoea led to withdrawal of 5% and 6% of patients receiving Tasmar 100 mg tid and 200 mg tid respectively, compared to 1% of patients receiving placebo.
Interaktion med benserazid:
Benserazide interaction:
På grund af interaktionen mellem en høj benseraziddosis og tolcapondosis (som medfører øgede koncentrationer af benserazid), bør lægen, indtil der er opnået flere erfaringer, være opmærksom på dosis- relaterede bivirkninger (se 4. 5).
Due to the interaction between high dose benserazide and tolcapone (resulting in increased levels of benserazide), the prescriber should, until more experience has been gained, be observant of dose-related adverse events (see 4.5).
MAO- hæmmere:
MAO inhibitors:
Tasmar bør ikke gives samtidig med non- selektive monoaminooxidase (MAO) hæmmere (f. eks phenelzin og tranylcypromin).
Tasmar should not be given in conjunction with non-selective monoamine oxidase (MAO) inhibitors (e. g. phenelzine and tranylcypromine).
Kombinationen af MAO- A - og MAO- B- hæmmere er ækvivalent til non- selektiv MAO- hæmning, og derfor bør de ikke gives samtidig med Tasmar og levodopa præparater (se også 4. 5).
The combination of MAO-A and MAO-B inhibitors is equivalent to non-selective MAO-inhibition, therefore they should not both be given concomitantly with Tasmar and levodopa preparations (see also 4.5).
Selektive MAO- B- hæmmere bør ikke anvendes i højere doser, end de anbefalede (f. eks. selegilin 10 mg/ dag), når de administreres sammen med Tasmar.
Selective MAO-B inhibitors should not be used at higher than recommended doses (e. g. selegiline 10 mg/ day) when co- administered with Tasmar.
Idet klinisk information er begrænset vedrørende kombinationen af warfarin og tolcapon, bør koagulationsparametre kontrolleres, når disse lægemidler administreres samtidig.
Since clinical information is limited regarding the combination of warfarin and tolcapone, coagulation parameters should be monitored when these drugs are co-administered.
Lactoseintolerans:
Lactose intolerance:
Hver tablet indeholder 7, 5 mg lactose; denne mængde er sandsynligvis ikke tilstrækkelig til at fremkalde symptomer på lactoseintolerans.
Each tablet contains 7.5 mg lactose; this quantity is probably not sufficient to induce symptoms of lactose intolerance.
Patienter med sjældne arvelige problemer med lactoseintolerans, Lapp lactase mangel eller glucose - glactose malabsorption bør ikke indtage dette lægemiddel.
Patients with rare hereditary problems of galactose intolerance, the Lapp lactase deficiency or glucose- galactose malabsorption should not take this medicine.
Patienter med svær nedsættelse af nyrefunktionen (kreatininclearance < 30 ml/ min) bør behandles med forsigtighed.
Patients with severe renal impairment (creatinine clearance < 30 ml/ min) should be treated with caution.
Der findes ingen oplysninger om tolerabiliteten af tolcapon hos disse patientgrupper (se 5. 2).
No information on the tolerability of tolcapone in these populations is available (see 5.2).
Tasmar er, som en COMT- hæmmer, kendt for at øge biotilgængeligheden af det co- administrede levodopa.
Tasmar, as a COMT inhibitor, is known to increase the bioavailability of the co-adminstered levodopa.
Den efterfølgende stigning i den dopaminerge stimulation, kan medføre de dopaminerge bivirkninger, som er observeret efter behandling med COMT- hæmmere.
The consequent increase in dopaminergic stimulation can lead to the dopaminergic side effects observed after treatment with COMT inhibitors.
Patienter som har oplevet somnolens og/ eller en episode, hvor de pludselig falder i søvn, skal undlade at føre motorkøretøj eller betjene maskiner.
Patients who have experienced somnolence and/ or an episode of sudden sleep onset must refrain from driving or operating machines.
Reduktion af dosis eller seponering af behandlingen bør desuden overvejes.
Furthermore a reduction of levodopa dosage or termination of therapy may be considered.
5 Proteinbinding:
Protein binding:
Selvom tolcapon er kraftigt proteinbundet, er det vist i in vitro undersøgelser, at tolcapon i terapeutiske koncentrationer ikke fortrænger warfarin, tolbutamid, digitoxin og phenytoin fra deres bindingssteder.
Although tolcapone is highly protein bound, in vitro studies have shown that tolcapone did not displace warfarin, tolbutamide, digitoxin and phenytoin from their binding sites at therapeutic concentrations.
Catecholer eller andre lægemidler, som metaboliseres af catechol- O- methyltransferase (COMT):
5 Catechols and other drugs metabolised by catechol-O-methyltransferase (COMT):
Tolcapon kan influere på farmakokinetikken af lægemidler, der metaboliseres af COMT.
Tolcapone may influence the pharmacokinetics of drugs metabolised by COMT.
Der observeredes ingen effekt på farmakokinetikken af COMT- substratet carbidopa.
No effects were seen on the pharmacokinetics of the COMT substrate carbidopa.
De observerede plasmakoncentrationer af benserazid efter samtidig indgift af tolcapon og benserazid- 25 mg/ levodopa fandtes indenfor området af værdier, som ses efter levodopa/ benserazid alene.
The plasma concentrations of benserazide observed after co-administration of tolcapone and benserazide-25 mg/ levodopa were still within the range of values observed with levodopa/ benserazide alone.
Efter samtidig indgift af tolcapon og benserazid- 50 mg/ levodopa kunne plasmakoncentrationerne af benserazid derimod øges til højere koncentrationer end efter levodopa/ benserazid alene.
On the other hand, after co-administration of tolcapone and benserazide-50 mg/ levodopa the benserazide plasma concentrations could be increased above the levels usually observed with levodopa/ benserazide alone.
Effekten af tolcapon på farmakokinetikken af andre lægemidler, som metaboliseres af COMT, som f. eks. α- methyldopa, dobutamin, apomorfin, adrenalin og isoprenalin, er ikke blevet undersøgt.
The effect of tolcapone on the pharmacokinetics of other drugs metabolised by COMT such as α -methyldopa, dobutamine, apomorphine, adrenaline and isoprenaline have not been evaluated.
Lægen bør være opmærksom på bivirkninger forårsaget af formodede øgede plasmakoncentrationer af disse lægemidler, når de anvendes sammen med Tasmar.
The prescriber should be observant of adverse effects caused by putative increased plasma levels of these drugs when combined with Tasmar.
Effekt af tolcapon på metabolismen af andre lægemidler:
Effect of tolcapone on the metabolism of other drugs:
På grund af dets affinitet til cytochrom CYP2C9 in vitro, kan tolcapon muligvis interferere med lægemidler, hvis clearance er afhængig af denne metaboliske omdannelsesvej, som f. eks. tolbutamid og warfarin.
Due to its affinity for cytochrome CYP2C9 in vitro, tolcapone may interfere with drugs whose clearance is dependent on this metabolic pathway, such as tolbutamide and warfarin.
Tolcapon ændrede ikke desipramins farmakokinetik, selvom begge lægemidler har glucuronisering som deres væsentligste omdannelsesvej.
Tolcapone did not change the pharmacokinetics of desipramine, even though both drugs share glucuronidation as their main metabolic pathway.
Lægemidler der øger catecholaminer:
Drugs that increase catecholamines:
Eftersom tolcapon interfererer med catecholaminers metabolisme, er interaktioner med andre lægemidler med effekt på catecholaminers koncentrationer teoretisk mulige.
Since tolcapone interferes with the metabolism of catecholamines, interactions with other drugs affecting catecholamine levels are theoretically possible.
Tolcapon havde ingen indflydelse på effekten af ephedrin, et indirekte sympatomimetikum, på hæmodynamiske parametre eller plasma- catecholaminkoncentrationer, hverken i hvile eller under arbejde.
Tolcapone did not influence the effect of ephedrine, an indirect sympathomimetic, on hemodynamic parameters or plasma catecholamine levels, either at rest or during exercise.
Eftersom tolcapon ikke ændrede ephedrins tolerabilitet, kan de to lægemidler anvendes sammen.
Since tolcapone did not alter the tolerability of ephedrine, these drugs can be co-administered.
Når Tasmar blev anvendt sammen med levodopa/ carbidopa og desipramin, var der ingen signifikant ændring af blodtryk, puls og plasmakoncentrationer af desipramin.
When Tasmar was given together with levodopa/ carbidopa and desipramine, there was no significant change in blood pressure, pulse rate and plasma concentrations of desipramine.