natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Omvendt kunne ophør af behandling med en inducer føre til øgede plasmaniveauer af febuxostat.
Conversely, cessation of treatment of an inducer might lead to increased plasma levels of febuxostat.
4 Colchicin/ indometacin/ hydrochlorothiazid/ warfarin Febuxostat kan administreres samtidig med colchicin eller indometacin, uden at det er nødvendigt at justere dosis af hverken febuxostat eller det samtidigt administrerede aktive stof.
4 Colchicine/ indometacin/ hydrochlorothiazide/ warfarin Febuxostat can be co-administered with colchicine or indomethacin with no dose adjustment of febuxostat or the co-administered active substance being necessary.
Det er ikke nødvendigt at justere dosis af febuxostat ved administration sammen med hydrochlorothiazid.
No dose adjustment is necessary for febuxostat when administered with hydrochlorothiazide.
Efter påbegyndt febuxostat- behandling bør det overvejes at monitorere for antikoagulant aktivitet hos patienter, der får warfarin eller lignende stoffer.
After initiation of febuxostat therapy, monitoring of anticoagulant activity should be considered in patients receiving warfarin or similar agents.
Desipramin/ CYP2D6- substrater.
Desipramine/ CYP2D6 substrates.
I en undersøgelse med raske personer resulterede 120 mg ADENURIC en gang dagligt i en gennemsnitlig 22% stigning i AUC af desipramin, et CYP2D6- substrat, hvilket indikerer, at febuxostat har en potentiel, svag hæmmende virkning på CYP2D6- enzymet in vivo.
In a study in healthy subjects, 120 mg ADENURIC QD resulted in a mean 22% increase in AUC of desipramine, a CYP2D6 substrate indicating a potential weak inhibitory effect of febuxostat on the CYP2D6 enzyme in vivo.
Derfor forventes samtidig administration af febuxostat og andre CYP2D6- substrater ikke at kræve dosisjustering af disse stoffer.
Thus, co-administration of febuxostat with other CYP2D6 substrates is not expected to require any dose adjustment for those compounds.
Antacida Samtidig indtagelse af antacida, der indeholder magnesiumhydroxid og aluminiumhydroxid, har vist sig at forsinke absorptionen af febuxostat (cirka én time) og at medføre en 32% nedsættelse i Cmax, men der blev ikke observeret nogen signifikant ændring i AUC.
Antacids Concomitant ingestion of an antacid containing magnesium hydroxide and aluminium hydroxide has been shown to delay absorption of febuxostat (approximately 1 hour) and to cause a 32% decrease in Cmax, but no significant change in AUC was observed.
Graviditet Data om et meget begrænset antal eksponerede graviditeter har ikke vist bivirkninger af febuxostat ved graviditet eller for fostrets/ det nyfødte barns sundhed.
Pregnancy Data on a very limited number of exposed pregnancies have not indicated any adverse effects of febuxostat on pregnancy or on the health of the foetus/ new born child.
Amning Det vides ikke, om febuxostat udskilles i human modermælk.
Breast feeding It is unknown whether febuxostat is excreted in human breast milk.
Dyreforsøg har påvist udskillelse af det aktive stof i modermælken og en hæmmet udvikling hos diende afkom.
Animal studies have shown excretion of this active substance in breast milk and an impaired development of suckling pups.
En risiko for et diende barn kan ikke udelukkes.
A risk to a suckling infant cannot be excluded.
Febuxostat bør ikke anvendes under amning.
Febuxostat should not be used while breast-feeding.
Som med andre xanthinoxidase- hæmmere er der rapporteret bivirkninger såsom somnolens, svimmelhed og paræstesi.
As with other xanthine oxidase inhibitors adverse reactions such as somnolence, dizziness and paraesthesia have been reported.
5 4. 8 Bivirkninger
4.8 Undesirable effects
I alt 2531 forsøgspersoner modtog mindst én dosis ADENURIC (10 mg – 300 mg) i kliniske studier.
A total of 2531 subjects received at least one dose of ADENURIC (10 mg – 300 mg) in clinical studies.
Randomiserede, kontrollerede fase III- studier I randomiserede, kontrollerede kliniske fase III- studier er > 1. 000 patienter blevet behandlet med den anbefalede dosis på 80 mg eller 120 mg (536 forsøgspersoner blev rekrutteret i et 28 ugers studie, og 507 forsøgspersoner blev rekrutteret i et 52 ugers studie).
Phase 3 randomised controlled studies 5 In randomised controlled phase 3 clinical studies, > ,1000 patients have been treated with the recommended doses of 80 mg or 120 mg (536 subjects enrolled in a 28 week study and 507 subjects enrolled in a 52 weeks study).
Behandlingsrelaterede bivirkninger (ADR’ er) var for det meste milde eller moderate i sværhedsgrad.
The treatment-related events (ADRs) were mostly mild or moderate in severity.
De hyppigst rapporteret ADR’ er (efter investigators vurdering) er uregelmæssigheder i leverfunktion (3, 5%), diare (2, 7%), hovedpine (1, 8%), kvalme (1, 7%) og udslæt (1, 5%).
The most commonly reported ADRs (investigator assessment) are liver function abnormalities (3.5%), diarrhoea (2.7%), headache (1.8%), nausea (1.7%), rash (1.5%).
0, 7 hændelser pr.
A numerically greater incidence of investigator-reported cardiovascular events was observed in the febuxostat total group compared to the allopurinol group in the pivotal Phase III (1.3 vs 0.3 events per 100 PYs) and long-term extension studies (1.4 vs 0.7 events per 100 PYs), although no statistically significant differences were found and no causal relationship with febuxostat was established.
Der blev dog ikke observeret statistisk signifikante forskelle, og der blev ikke fastslået nogen kausal sammenhæng med febuxostat.
Identified risk factors among these patients were a medical history of atherosclerotic disease and/ or myocardial infarction, or of congestive heart failure.
Almindelige (≥ 1/ 100 til < 1/ 10), ikke almindelige (≥ 1/ 1. 000 til < 1/ 100) og sjældne (≥ 1/ 10. 000 til < 1/ 1. 000) bivirkninger, som var mistænkte for (efter investigators vurdering) at være lægemiddelrelaterede, og som optrådte hos 80 mg/ 120 mg- behandlingsgrupperne og blev rapporteret mere end én gang i den totale febuxostat- behandlingsgruppe, er opstillet nedenfor.
Common (≥ 1/ 100 to < 1/ 10), uncommon (≥ 1/ 1,000 to < 1/ 100) and rare (≥ 1/ 10,000 to < 1/ 1000) adverse reactions suspected (investigator assessment) to be drug related occurring in the 80 mg/ 120 mg treatment groups and reported more than once in the total febuxostat treatment group are listed below.
6 Tabel 1:
6 Table 1:
Behandlingsrelaterede bivirkninger i randomiserede, kontrollerede, fase III- studier Undersøgelser
Treatment related adverse reactions in phase 3 randomized controlled studies Investigations
Ikke almindelig Forhøjet blodamylase, nedsat blodpladetal, forhøjet blodkreatinin, nedsat hæmoglobin, forhøjet blodurea, forhøjet LDH, forhøjede triglycerider
Uncommon Blood amylase increase, platelet count decrease, blood creatinine increase, haemoglobin decrease, blood urea increase, LDH increase, triglycerides increase
Sjælden Palpitationer
Rare Palpitations
Almindelig Hovedpine Ikke almindelig Svimmelhed, paræstesi, somnolens, smagsforstyrrelser
Common Headache Uncommon Dizziness, paraesthesia, somnolence, altered taste
Almindelig Diare *, kvalme * Ikke almindelig Mavesmerte, gastroøsofageal reflukssygdom, opkastning *, mundtørhed, dyspepsi, forstoppelse, hyppig afføring, flatulens, mave- tarmubehag
Abdominal pain, gastro-oesophageal reflux disease, vomiting*, dry mouth, dyspepsia, constipation, frequent stools, flatulence, gastrointestinal discomfort,
Ikke almindelig Nefrolitiasis, hæmaturi, pollakiuri Sjælden Nyreinsufficiens
Uncommon Nephrolithiasis, haematuria, pollakiuria Rare Renal insufficiency
Almindelig Udslæt ** Ikke almindelig Dermatitis, urticaria, pruritus
Common Rash** Uncommon Dermatitis, urticaria, pruritus
Metabolisme og ernæring
Uncommon Arthralgia, arthritis, myalgia, muscle cramp, musculoskeletal pain
Ikke almindelig Vægtøgning, øget appetit
Metabolism and nutrition disorders Vascular disorders
Ikke almindelig Hypertension, rødme, hedeture
Uncommon Weight increase, increased appetite Uncommon Hypertension, flushing, hot flush,
Ikke almindelig Udmattelse, ødem, influenzalignende symptomer Sjælden Asteni, tørst
Uncommon Fatigue, oedema, influenza like symptoms Rare Asthenia, thirst
Almindelig Abnormiteter i leverfunktionsundersøgelser
Common LFT abnormalities
Ikke almindelig Nedsat libido Sjælden Nervøsitet, insomni
Uncommon Libido decreased Rare Nervousness, Insomnia
7 * Diare, kvalme og opkastning er hyppigere hos patienter, der samtidig bliver behandlet med colchicin. ** Der blev ikke observeret alvorlige udslæt eller svære overfølsomhedsreaktioner i de kliniske studier.
7 * Diarrhoea, nausea and vomiting are more frequent in patients concomitantly treated with colchicine ** No serious rashes or severe hypersensitivity reactions were noted in the clinical studies.
Langvarige, åbne, forlængede studier I langvarige, åbne, forlængede studier med patienter, der blev behandlet med febuxostat 80 mg/ 120 mg, blev 906 patienter behandlet i op til 1 år, 322 blev behandlet i op til 2 år, 57 blev behandlet i op til 3 år, og 53 patienter blev behandlet i op til 4 år.
Long-term open label extension studies In the long-term open label extension studies, the number of patients treated with febuxostat 80 mg/ 120 mg up to 1 year was 906, up to 2 years was 322, up to 3 years was 57, and up 4 years was 53.
De behandlingsrelaterede bivirkninger, der blev rapporteret i løbet af de langvarige, forlængede studier, lignede dem, der blev rapporteret i fase III- studierne (se tabel 1).
The treatment-related events reported during the long-term extension studies were similar to those reported in the Phase 3 studies (see Table 1).
De hyppigst rapporteret behandlingsrelaterede bivirkninger (investigators vurdering) er: abnormiteter i leverfunktion, diare, hovedpine, udslæt og hypertension.
The most commonly reported treatment-related events (investigator assessment) are: liver function abnormalities, diarrhoea, headache, rash, hypertension.
Følgende behandlingsrelaterede bivirkninger blev rapporteret mere end én gang i den totale febuxostat- behandlingsgruppe og blev rapporteret som ikke almindelig hos forsøgspersoner, der tog febuxostat 80 mg/ 120 mg i de langvarige, forlængede studier (op til 4 år > 1900 patient- års eksponering).
The following treatment-related events were reported more than once in the total febuxostat treatment group and were reported as uncommon in subjects taking febuxostat 80 mg/ 120 mg in long-term extension studies (up to 4 years, > 1,900 Patient-years of exposure).
Disse behandlingsrelaterede bivirkninger blev enten ikke rapporteret, eller de blev rapporteret ved lavere hyppighed for disse doser i de pivotale fase III- studier:
These treatment-related events were either not reported or reported at a lower frequency for these doses, in the pivotal Phase 3 studies:
Diabetes, hyperlipidæmi, insomni, hypoæstesi, unormal EKG, hoste, dyspnø, misfarvning af huden, hudlæsion, bursitis, proteinuri, nyreinsufficiens, erektil dysfunktion, forhøjet kalium i blodet, forhøjet TSH, nedsat lymfocyttal, fald i antallet af hvide blodlegemer.
Diabetes, hyperlipidaemia, insomnia, hypoaesthesia, ECG abnormal, cough, dyspnoea, skin discolouration, skin lesion, bursitis, proteinuria, renal insufficiency, erectile dysfunction, blood potassium increase, blood TSH increase, lymphocyte count decreased, WBC decrease.
I tilfælde af overdosering bør patienten modtage symptomatisk og støttende behandling.
Patients with an overdose should be managed by symptomatic and supportive care.
Præparater der hæmmer urinsyreproduktionen, ATC- kode:
Preparations inhibiting uric acid production, ATC code:
Virkningsmekanisme Urinsyre er slutproduktet af purinmetabolismen hos mennesker, og den genereres i følgende trin: hypoxanthin → xanthin → urinsyre.
Mechanism of action Uric acid is the end product of purine metabolism in humans and is generated in the cascade of hypoxanthine → xanthine → uric acid.
Febuxostat er et 2- arylthiazole- derivat, der opnår terapeutiske effekt i form af nedsættelse af serumurinsyren ved selektivt at hæmme XO.
Febuxostat is a 2-arylthiazole derivative that achieves its therapeutic effect of decreasing serum uric acid by selectively inhibiting XO.
Febuxostat er en potent, ikke- purin selektiv XO- hæmmer (non- purine selective inhibitor of XO (NP- SIXO)) med en Ki værdi for in vitro- inhibering, der er mindre end én nanomolær.
Febuxostat is a potent, non-purine selective inhibitor of XO (NP-SIXO) with an in vitro inhibition Ki value less than one nanomolar.
Ved terapeutiske koncentrationer hæmmer febuxostat ikke andre enzymer, der medvirker i purin - eller pyrimidin- metabolismen, dvs. guanin- deaminase, hypoxanthin- guanin - fosforibosyltransferase, orotat- fosforibosyltransferase, orotidin monofosfat- decarboxylase eller purin nukleosid fosforylase.
At therapeutic concentrations febuxostat does not inhibit other enzymes involved in purine or pyrimidine metabolism, namely, guanine deaminase, hypoxanthine guanine phosphoribosyltransferase, orotate phosphoribosyltransferase, orotidine monophosphate decarboxylase or purine nucleoside phosphorylase.
Virkningen af ADENURIC blev påvist i to pivotale fase III- studier (APEX- studiet og FACT - studiet, beskrevet nedenfor), der blev gennemført med 1832 patienter med hyperurikæmi og arthritis urica.
Clinical studies results The efficacy of ADENURIC was demonstrated in two Phase 3 pivotal studies (APEX study and FACT study described below) that were conducted in 1832 patients with hyperuricemia and gout.
I hvert pivotale fase III- studie påviste ADENURIC superior evne til at sænke og vedligeholde serumurinsyreniveauer sammenlignet med allopurinol.
The primary efficacy endpoint
Det primære effektendepunkt i hvert studie var den andel af patienterne, hvis sidste tre månedlige serumurinsyreniveauer var < 357 µmol/ L (6, 0 mg/ dL).
8 in each study was the proportion of patients whose last 3 monthly serum uric acid levels were < 6.0 mg/ dl (357 µmol/ l).
4. 2).
No patients with organ transplant have been included in these studies (see section 4.2).
APEX- studiet:
APEX Study:
APEX- studiet (Allopurinol and Placebo- Controlled Efficacy Study of Febuxostat) var et fase III, randomiseret, dobbeltblind, multicenterstudie over 28 uger.
The Allopurinol and Placebo-Controlled Efficacy Study of Febuxostat (APEX) was a Phase 3, randomized, double-blind, multicenter, 28-week study.
Der blev randomiseret et tusind og tooghalvfjerds (1072) patienter: placebo (n=134), ADENURIC 80 mg en gang dagligt (n=267), ADENURIC 120 mg en gang dagligt (n=269), ADENURIC 240 mg en gang dagligt (n=134) eller allopurinol (300 mg en gang dagligt [n=258] for patienter med baseline- serumkreatinin ≤90 µmol/ L (1, 5 mg/ dL) eller 100 mg en gang dagligt [n=10] for patienter med baseline- serumkreatinin > 90 µmol/ L (1, 5 mg/ dL) og ≤119µmol/ L (2, 0 mg/ dL)).
One thousand and seventy-two (1072) patients were randomized: placebo (n=134), ADENURIC 80 mg QD (n=267), ADENURIC 120 mg QD (n=269), ADENURIC 240 mg QD (n=134) or allopurinol (300 mg QD [n=258] for patients with a baseline serum creatinine ≤ 1.5 mg/ dl or 100 mg QD [n=10] for patients with a baseline serum creatinine > 1.5 mg/ dl and ≤ 2.0 mg/ dl).
Der blev anvendt en dosis på to hundrede og fyrre (240) mg febuxostat (to gange den højeste anbefalede dosis) til evaluering af sikkerheden.
Two hundred and forty mg febuxostat (2 times the recommended highest dose) was used as a safety evaluation dose.
APEX- studiet viste statistisk signifikant superioritet for både behandlingsgrenen ADENURIC 80 mg en gang dagligt og ADENURIC 120 mg en gang dagligt versus behandlingsgrenen med den konventionelle brug af allopurinoldoser på 300 mg (n = 258) / 100 mg (n = 10) til at reducere serumurinsyren til under 357 µmol/ L (6 mg/ dL) (se tabel 2 og figur 1).
The APEX study showed statistically significant superiority of both the ADENURIC 80 mg QD and the ADENURIC 120 mg QD treatment arms versus the conventionnally used doses of allopurinol 300mg (n = 258) / 100mg (n = 10) treatment arm in reducing the sUA below 6 mg/ dl (357 µmol/ l) (see Table 2 and Figure 1).
FACT- studiet:
FACT Study:
FACT- studiet (Febuxostat Allopurinol Controlled Trial) var et fase III, randomiseret, dobbeltblind, multicenterstudie over 52 uger.
The Febuxostat Allopurinol Controlled Trial (FACT) Study was a Phase 3, randomized, double-blind, multicenter, 52-week study.
Der blev randomiseret syvhundrede og tres (760) patienter:
Seven hundred sixty (760) patients were randomized:
ADENURIC 80 mg en gang dagligt (n=256), ADENURIC 120 mg en gang dagligt (n=251) eller allopurinol 300 mg en gang dagligt (n=253).
ADENURIC 80 mg QD (n=256), ADENURIC 120 mg QD (n=251), or allopurinol 300 mg QD (n=253).
FACT- studiet viste statistisk signifikant superioritet for både behandlingsgrenen ADENURIC 80 mg og ADENURIC 120 mg en gang dagligt versus behandlingsgrenen med den konventionelle brug af allopurinoldoser på 300 mg til at reducere og vedligeholde serumurinsyren under 357 µmol/ L (6 mg/ dL).
The FACT study showed the statistically significant superiority of both ADENURIC 80 mg and ADENURIC 120 mg QD treatment arms versus the conventionally used dose of allopurinol 300 mg treatment arm in reducing and maintaining sUA below 6 mg/ dl (357 µmol/ l).
Tabel 2 giver en oversigt over resultaterne for de primære effektendepunkter:
Table 2 summarises the primary efficacy endpoint results:
9 Tabel 2 Andel af patienter med serumurinsyreniveauer < 357 µmol/ L (6, 0 mg/ dL) Sidste tre månedlige besøg
Table 2 Proportion of Patients with Serum Uric Acid Levels < 6.0 mg/ dl (357µmol/ l) Last Three Monthly Visits
Allopurinol
Allopurinol
Studie
Study APEX
80 mg en gang
ADENURIC 80 mg QD 48% *
120 mg en
ADENURIC 120 mg QD 65% *, #
300 / 100 mg en
100
resultater
(28 weeks) FACT (52 weeks) Combined Results
80 mg
results from subjects receiving either 100 mg QD (n=10: patients with serum creatinine > 1.5 and ≤ 2.0 mg/ dl) or 300 mg QD (n=509) were pooled for analyses. * p < 0.001 vs allopurinol, # p < 0.001 vs 80 mg
Reduktionen i serumurinsyreniveauerne til < 357 µmol/ L (6, 0 mg/ dL) blev observeret ved uge 2- besøget og blev vedligeholdt gennem hele behandlingen.
Reduction in serum uric acid level to < 6.0 mg/ dl (357 µmol/ l) was noted by the Week 2 visit and was maintained throughout treatment.
De gennemsnitlige niveauer for serumurinsyre over tid for hver behandlingsgruppe fra de pivotale fase III- studier er vist i figur 1.
The mean serum uric acid levels over time for each treatment group from the Phase 3 pivotal studies are shown in Figure 1.
Figur 1 Gennemsnitlige niveauer for serumurinsyre fra kombinerede fase III- studier
9 Figure 1 Mean Serum Uric Acid Levels Combined Phase 3 Studies
10 Middel (±SEM) serumurinsyreniveau (mg/ dL)
10
6 ADENURIC 80 mg
6 ADENURIC 80 mg
12 16 20 24 28 32 36 40 44 48 52 Uge
28 32 36 40 44 48 52 Week
BL=baseline
BL=baseline
SEM=standard error of the mean
SEM=standard error of the mean
509 patienter fik allopurinol 300 mg en gang dagligt; 10 patienter med serumkreatinin > 90 µmol/ L (1, 5 mg/ dL) og < 119 µmol/ L (2, 0 mg/ dL) blev doseret med 100 mg en gang dagligt.
509 patients received allopurinol 300 mg QD; 10 patients with serum creatinine > 1.5 and < 2.0 mg/ dl were dosed with 100 mg QD.
(10 patienter ud af 268 i APEX- studiet).
(10 patients out of 268 in APEX study).
10 Primære endepunkt i undergruppen af patienter med nedsat nyrefunktion APEX- studiet evaluerede effekten hos 40 patienter med nedsat nyrefunktion (dvs. baseline - serumkreatinin > 90 µmol/ L (1, 5 mg/ dL) og < =119 µmol/ L (2, 0 mg/ dL)).
Primary endpoint in the sub-group of patients with renal impairment The APEX Study evaluated efficacy in 40 patients with renal impairment (i. e., baseline serum creatinine > 1.5 mg/ dl and < =2.0 mg/ dl).
For forsøgspersoner med nedsat nyrefunktion, som var randomiseret til allopurinol, blev der lagt loft over dosen ved 100 mg en gang dagligt.
For renally impaired subjects who were randomized to allopurinol, the dose was capped at 100mg QD.
Med ADENURIC blev det primære effektendepunkt opnået hos 44% (80 mg en gang dagligt), 45% (120 mg en gang dagligt), og hos 60% (240 mg en gang dagligt) af patienterne sammenlignet med hos 0% af patienterne i de grupper, der fik henholdsvis 100 mg allopurinol en gang dagligt og placebo.
ADENURIC achieved the primary efficacy endpoint in 44% (80 mgQD), 45% (120 mg QD), and 60% (240 mg QD) of patients compared to 0% in the allopurinol 100 mg QD and placebo groups.
Primært endepunkt i undergruppen af patienter med serumurinsyre ≥ 595 µmol/ L (10 mg/ dL) Cirka 40% af patienterne (kombineret APEX og FACT) havde et serumurinsyreniveau ved baseline på ≥ 595 µmol/ L (10 mg/ dL).
Primary endpoint in the sub group of patients with sUA ≥ 10 mg/ dl Approximately 40% of patients (combined APEX and FACT) had a baseline sUA of ≥ 10 mg/ dl.
I denne undergruppe blev det primære effektendepunkt med ADENURIC opnået hos 41% (80 mg en gang dagligt), 48% (120 mg en gang dagligt) og hos 66% (240 mg en gang dagligt) af patienterne sammenlignet med 9% af patienterne i grupperne, der fik allopurinol 300 mg/ 100 mg en gang dagligt og 0% af patienterne i placebo- grupperne.
In this subgroup ADENURIC achieved the primary efficacy endpoint in 41% (80 mg QD), 48% (120 mg QD), and 66% (240 mg QD) of patients compared to 9% in the allopurinol 300 mg/ 100 mg QD and 0% in the placebo groups.
Kliniske resultater: andelen af patienter der krævede behandling for et udbrud af arthritis urica og ændring af tophi- størrelse Andelen af forsøgspersoner, der krævede behandling for et udbrud af arthritis urica (APEX - studiet og FACT- studiet), var numerisk lavere i de grupper, der opnåede et gennemsnitligt serumuratniveau efter baseline på < 357 µmol/ L (6, 0 mg/ dL), < 298 µmol/ L (5, 0 mg/ dL) eller < 238 µmol/ L (4, 0 mg/ dL) sammenlignet med den gruppe, der opnåede et gennemsnitligt serumuratniveau efter baseline på ≥ 357 µmol/ L (6, 0 mg/ dL) i løbet af de sidste 32 uger af behandlingsperioden (intervaller fra uge 20 - 24 til uge 48 - 52).
Clinical Outcomes: proportion of patients requiring treatment for a gout flare and tophi size change The proportion of subjects requiring treatment for a gout flare (APEX and FACT Study) was numerically lower in the groups that achieved an average post-baseline serum urate level < 6.0 mg/ dl, < 5.0 mg/ dl, or < 4.0 mg/ dl compared to the group that achieved an average post- baseline serum urate level ≥ 6.0 mg/ dl during the last 32 weeks of the treatment period (Week 20-Week 24 to Week 48 - 52 intervals).
To års data fra åbne, forlængede fase III- studier viste, at vedligeholdelsen af serumuratniveauer < 357 µmol/ L (< 6 mg/ dL) resulterede i et fald i forekomsten af udbrud af arthritis urica, hvor mindre end 3% af forsøgspersonerne krævede behandling for et udbrud (dvs. mere end 97% af patienterne behøvede ikke behandling for et udbrud) ved måned 16 - 24.
10 Two years of data from the Phase 3 Open Label Extension study showed that the maintenance of serum urate levels < 6 mg/ dl (< 357 µmol/ l) resulted in a decrease in the incidence of gout flares with less than 3% of subjects requiring treatment for a flare (i. e. more than 97% of patients did not require treatment for a flare) at Month 16-24.
Dette blev associeret med en reduktion i størrelsen af tophi, hvilket førte til en fuldstændig opløsning hos 54% af forsøgspersonerne ved måned 24.
This was associated with a reduction of tophus size leading to complete resolution in 54% of subjects at Month 24.
I kliniske fase III- studier blev der observeret lettere abnormaliteter i resultaterne af leverfunktionsundersøgelser hos patienter, der blev behandlet med febuxostat (3, 5%).
During the phase 3 clinical studies, mild liver function test abnormalities were observed in patients treated with febuxostat (3.5%).
Disse hyppigheder lignede de hyppigheder, der blev rapporteret i forbindelse med allopurinol (3, 6%) (se pkt.
These rates were similar to the rates reported on allopurinol (3.6%) (see section 4.4).
4. 4).
Increased TSH values (> 5.5 µIU/ ml) were observed in patients on long-term treatment with febuxostat (5.0%) and patients with allopurinol (5.8%) in the long term open label extension studies (see section 4.4).