natgillin/translations-raw huggingface dataset:
InductOs er beregnet til anvendelse hos patienter med følgende: • tilstrækkelig frakturreduktion og stabilisering til at sikre mekanisk stabilitet • tilstrækkelig neurovaskulær status (d. v. s. fravær af kompartment syndrom, lav risiko for amputation) • tilstrækkelig hæmostase (for at få et relativt tørt implantationssted) • fravær af store segmentdefekter i lange knogler, som medfører risiko for kompression af blødt væv
InductOs is intended for use in patients with the following: • adequate fracture reduction and stabilization to ensure mechanical stability • adequate neurovascular status (e. g. absence of compartment syndrome, low risk of amputation) • adequate hemostasis (providing a relatively dry implantation site)
Implantatet må kun anvendes på frakturstedet under passende visuel kontrol og med stor forsigtighed (se afsnit 4. 2).
absence of large segmental defect repair of long bones, in which significant soft tissue compression can occur
7 Information om effekt er kun til rådighed fra kliniske undersøgelser, hvor åbne tibiale frakturer blev behandlet med intramedullær sømfiksering (se afsnit 5. 1).
Efficacy information in tibia fracture is available only from controlled clinical trials in which open tibial fractures were treated using intramedullary nail fixation (see section 5.1).
4. 8).
In a clinical study in which the intramedullary canal was reamed to cortical chatter, an increased rate of infection was observed in the InductOs-treated group versus the standard of care control group (see section 4.8).
InductOs giver ikke mekanisk stabilitet og bør ikke bruges til udfyldning ved tilstedeværelse af kompressionskræfter.
InductOs does not provide mechanical stability and should not be used to fill space in the presence of compressive forces.
Information fra kliniske undersøgelser af akutte tibiafrakturer indikerer at brug af InductOs hos patienter behandlet med glukokortikoider, ikke var forbundet med nogen åbenbar negativ virkning.
Information from clinical studies in acute tibia fractures, indicated that the use of InductOs in patients receiving glucocorticoids was not associated with any apparent adverse effect.
I prækliniske forsøg med samtidig administration af glukokortikoider blev knogleopbygningen nedsat (målt som en% ændring fra kontrolgruppen), men effekten af InductOs blev ikke ændret.
In preclinical studies, concurrent administration of glucocorticoids depressed bone repair (measured as a% change from control), but the effects of InductOs were not altered.
I kliniske akut tibiafraktur studier oplevede flere InductOs patienter, som samtidig tog NSAID i 14 sammenhængende dage, milde eller moderate bivirkninger i forbindelse med sårheling (f. eks. sårdræn) end InductOs patienter, der ikke tog NSAID.
In acute tibia fracture clinical trials, more InductOs patients receiving concomitant NSAIDs for 14 consecutive days experienced mild or moderate adverse events related to wound healing (e.g. wound drainage) than InductOs patients not taking NSAIDs.
Selvom patientresultatet ikke blev påvirket, kan en interaktion mellem NSAID og InductOs ikke udelukkes.
Although patient outcome was not affected, an interaction between NSAIDs and InductOs cannot be excluded.
Graviditet Der er ikke tilstrækkelige data om brug af dibotermin alfa til gravide kvinder.
Pregnancy There are no adequate data from the use of dibotermin alfa in pregnant women.
Dyreforsøg har vist reproduktiv toksicitet (se afsnit 5. 3).
Studies in animals have shown reproductive toxicity (see section 5.3).
Der er udført dyreforsøg, som ikke kan udelukke, at anti- dibotermin alfa antistoffer påvirker den embryo- føtale udvikling (se afsnit 5. 3).
Animal studies have been conducted that cannot rule out effects of anti-dibotermin alfa antibodies on embryo-foetal development (see section 5.3).
På grund af den ukendte risiko for fosteret i forbindelse med potentiel udvikling af neutraliserende antistoffer mod dibotermin alfa bør InductOs ikke anvendes under graviditet, med mindre det er absolut nødvendigt (se afsnit 4. 4).
Due to the unknown risks to the fetus associated with the potential development of neutralising antibodies to dibotermin alfa, InductOs should not be used during pregnancy unless clearly necessary (see section 4.4).
Kvinder i den fødedygtige alder bør rådes til at bruge effektiv prævention i mindst 12 måneder efter behandlingen.
Women of childbearing potential should be advised to use effective contraception up to at least 12 months after treatment.
Amning Det vides ikke, om dibotermin alfa udskilles i modermælken.
It is unknown whether dibotermin alfa is excreted in human breast milk.
Udskillelse af dibotermin alfa er ikke undersøgt hos dyr.
The excretion of dibotermin alfa has not been studied in animals.
Amning kan ikke anbefales under behandling med InductOs.
Lactation is not recommended during treatment with InductOs.
Der er ikke foretaget undersøgelser af virkningen på evnen til at føre motorkøretøjer eller betjene maskiner, men da InductOs ikke har systemisk virkning, vil produktet sandsynligvis ikke påvirke evnen til at føre motorkøretøj eller betjene maskiner.
No studies on the effects on the ability to drive and use machines have been performed, but since InductOs has no systemic effect, it is not likely to interfere with the ability to drive or use machinery.
Over 1490 patienter har deltaget i kliniske undersøgelser, hvoraf flere end 955 fik InductOs behandling.
Over 1490 patients have been evaluated in clinical studies, of which more than 955 received InductOs treatment.
I studier med fraktur af lange knogler fik mere end 418 patienter InductOs.
In the long bone fracture studies, over 418 patients received InductOs.
I anterior columna lumbalis fusion studier fik flere end 288 patienter InductOs.
In the anterior lumber spine fusion studies, over 288 patients received InductOs.
8 Efter markedsføring er der rapporteret om lokalt ødem hos patienter ved operation af den cervikale del af rygsøjlen i forbindelse med anvendelse af InductOs.
There have been post-marketing reports of localised oedema in patients undergoing cervical spine surgery associated with the use of InductOs.
Ødemet opstod sent, og var i nogle tilfælde alvorligt nok til at være luftvejskompromitterende (se afsnit 4. 4).
The oedema was delayed in onset and, in some cases, severe enough to result in airway compromise (see section 4.4).
Efter markedsføring har der været rapporter om dannelse af væskeansamlinger (pseudocyster, lokalt ødem, implantat ekssudat), nogle gange indkapslede, i visse tilfælde med nervekompression og smerter hos patienter, der er opereret i rygsøjlen med brug af InductOs (se afsnit 4. 4).
There have been post-marketing reports of formation of fluid collections (pseudocysts, localised oedema, implant site effusion), sometimes encapsulated, in some cases resulting in nerve compression and pain in patients undergoing spine surgery with Inductos (see section 4.4).
Der er rapporteret om nervekompression i forbindelse med ektopisk knogledannelse hos patienter opereret i rygsøjlen med InductOs (se afsnit 4. 4).
Nerve compression associated with ectopic bone formation has been reported in patients undergoing spine surgery with InductOs (see section 4.4).
Anbringelse af InductOs kan medføre begyndende resorption af trabekulær knogle (se afsnit 4. 4 og afsnit 5. 1).
Placement of InductOs can cause initial resorption of trabecular bone (see section 4.4 and section 5.1).
De uønskede virkninger, som blev observeret hos patienter efter anterior columna lumbalis fusion, var generelt repræsentative for morbiditeten associeret med columna fusion med autogent knogletransplantat fra hoftebenskammen.
Undesirable effects specific to use in anterior lumbar spine fusion The undesirable effects observed in anterior lumbar spine fusion patients were generally representative of the morbidity associated with spine fusion using autogenous bone graft taken from the iliac crest.
Meget almindelige (≥ 1/ 10) bivirkninger: tilfældig tilskadekomst, neuralgi, rygsmerter eller knoglesygdom, var ens for både kontrol - og den InductOs behandlede gruppe.
Very common (≥1/10) undesirable effects: accidental injury, neuralgia, back pain and bone disorder, were similar in both control and InductOs treatment groups.
Bivirkninger specielt for brugen ved akutte tibiafrakturer:
Undesirable effects specific to use in acute tibia fractures
De uønskede virkninger, som blev observeret hos patienter med frakturer i lange knogler, var generelt repræsentative for morbiditeten associeret med enten ortopædisk traume eller operative indgreb.
The undesirable effects observed in long bone fracture patients were generally representative of the morbidity associated with either orthopaedic trauma or the surgical procedure.
I et klinisk forsøg med opboring af den intramedullære kanal til det punkt, hvor der blev opnået kontakt med den kortikale siden af knoglen, forekom lokal infektion i det brækkede ben hos > 1/ 10 patienter.
Localised infection specific to the fractured limb occurred in > 1/10 patients in a clinical study in which the intramedullary canal was reamed to cortical chatter.
Ved brug med ikke- opborede søm var de estimerede infektionsrater ens mellem behandlingsgrupperne i en undersøgelse (henholdsvis 21% mod 23%).
An increased rate of infection was observed in the InductOs-treated group versus the standard of care control group (19% versus 9%, respectively; see section 4.4) For use with unreamed nails, estimated rates of infection were similar between treatment groups in a study (21% versus 23% respectively).
Almindelige bivirkninger (≥ 1/ 100 og < 1/ 10) blev observeret med samme hyppighed i kontrolgruppen og gruppen behandlet med InductOs med følgende fire undtagelser, som blev signifikant mere hyppigt observeret i den InductOs behandlede gruppe end i kontrolgruppen: • forhøjet blodamylase (uden åbenlyse tegn på pankreatitis hos InductOs behandlede patienter • takykardi • hypomagnesemi • hovedpine
Common (≥1/100 to < 1/10) undesirable effects were observed with equal incidence in control and InductOs treatment groups, with the following four exceptions which were observed significantly more frequently in the InductOs treatment group than in the control group: • blood amylase increased (without overt signs of pancreatitis in InductOs treated patients), • tachycardia, • hypomagnesemia, • headache.
Brug af InductOs til patienter, der skal opereres i den cervikale del af rygsøjlen, i koncentrationer eller mængder større end anbefalet i afsnit 4. 2 til godkendte indikationer er blevet forbundet med rapporter om lokalt ødem (se afsnit 4. 4).
Use of InductOs in patients undergoing cervical spine surgery in concentrations or amounts greater than those recommended in section 4.2 for the approved indications has been associated with reports of localised oedema (see section 4.4).
I tilfælde, hvor patienter får højere koncentrationer eller større mængder end de anbefalede, bør behandlingen være støttende.
In the case of patients receiving concentrations or amounts greater than those recommended, treatment should be supportive.
FARMAKOLOGISKE EGENSKABER
9 5 PHARMACOLOGICAL PROPERTIES
Knogle Morphogenetiske Proteiner, ATC- kode:
Bone Morphogenetic Proteins, ATC code:
9 Dibotermin alfa er et osteoinduktivt protein, der medfører induktion af nyt knoglevæv på implantationsstedet.
Dibotermin alfa is an osteoinductive protein that results in the induction of new bone tissue at the site of implantation.
Dibotermin alfa binder til receptorer på overfladen af mesenchymale celler og får cellerne til at dele sig i brusk - og knogledannende celler.
Dibotermin alfa binds to receptors on the surface of mesenchymal cells and causes cells to differentiate into cartilage- and bone-forming cells.
De differentierede celler danner trabekulær knogle efterhånden som matrix nedbrydes, således at vaskulær invasion samtidig er tydelig.
The differentiated cells form trabecular bone as the matrix is degraded, with vascular invasion evident at the same time.
Den knogledannende proces udvikler sig fra implantatets yderside og ind mod centrum, til hele InductOs implantatet er erstattet af trabekulær knogle.
The bone formation process develops from the outside of the implant towards the center until the entire InductOs implant is replaced by trabecular bone.
Formningen af den omgivende trabekulære knogle sker på en måde, der er i overensstemmelse med de biomekaniske kræfter, den udsættes for.
Remodeling of the surrounding trabecular bone occurs in a manner that is consistent with the biomechanical forces placed on it.
Radiografisk, biomekanisk og histologisk vurdering af det fremkaldte knoglevæv indikerer, at det biologisk og biomekanisk fungerer som patientens eget knoglevæv.
Radiographic, biomechanical, and histologic evaluation of the induced bone indicates that it functions biologically and biomechanically as native bone.
Yderligere har prækliniske undersøgelser indikeret, at hvis der opstår fraktur på en InductOs- induceret knogle reparerer dette sig selv på en måde, som ikke er til at skelne fra patientens eget knoglevæv.
Furthermore, preclinical studies have indicated that the bone induced by InductOs, if fractured, can repair itself in a manner indistinguishable from native bone.
Prækliniske undersøgelser har antydet, at knogledannelse, der fremkaldes af InductOs, er en selvbegrænsende proces, der danner en veldefineret mængde knogle.
Preclinical studies have suggested that bone formation initiated by InductOs is a self-limiting process, forming a well-defined volume of bone.
Denne selvbegrænsning skyldes sandsynligvis tabet af dibotermin alfa fra implantationsstedet samt tilstedeværelsen af BMP- hæmmere i det omgivende væv.
This self-limitation is likely due to the loss of dibotermin alfa from the implant site, as well as the presence of BMP inhibitors in the surrounding tissues.
Desuden indikerer flere prækliniske undersøgelser, at der er en negativ feedback mekanisme på molekylærniveau, der begrænser BMP' ers knogleinduktion Kliniske farmakologiundersøgelser påviser, at matrix alene ikke er osteoinduktiv og ikke længere er til stede i biopsier, der tages allerede 16 uger efter implantationen.
Clinical pharmacology studies demonstrate that the matrix alone is not osteoinductive and is no longer present in biopsies taken as early as 16 weeks post-implantation.
Farmakodynamiske oplysninger specielt fra studier af anterior columna lumbalis fusion:
Pharmacodynamic information specific to anterior lumbar spine fusion studies
Effekt og sikkerhed ved InductOs behandling blev påvist i et randomiseret, kontrolleret, multicenter, ikke- interventionsstudie med 279 patienter i alderen 19- 78 år behandlet med åben anterior columna lumbalis fusion.
The efficacy and safety of InductOs were demonstrated in a randomised, controlled, multicenter, non- inferiority study of 279 patients aged 19 – 78 years undergoing an open anterior lumbar interbody fusion procedure.
Patienterne fik mindst seks måneders ikke- operativ behandling forud for behandlingen med InductOs og spinalfusion.
Patients had received at least six months of non-operative treatment prior to treatment with InductOs for anterior lumbar spine fusion.
Patienterne blev randomiseret til LT- CAGE (konisk lumbalt fusionsinstrument) fyldt med enten InductOs eller autogent knogletransplantat fra hoftebenskammen.
Patients were randomised to receive the LT-CAGE Lumbar Tapered Fusion Device filled with either InductOs or autogenous bone graft taken from the iliac crest.
24 måneder efter operationen påvistes det, at InductOs statistisk set ikke var ringere end autogent knogletransplantat.
At 24 months post-operation, InductOs was demonstrated to be statistically non-inferior to autogenous bone graft.
Positivt udfald ved røntgenologisk bestemt fusion var 94, 4% for InductOs mod 88, 9% (95% to- sidet konfidensinterval for forskellen: - 1, 53, 12, 46) for autogent knogletransplantat.
The success rate for radiologically determined fusion was 94.4% for InductOs versus 88.9% (95% two-sided CI of the difference: -1.53, 12.46) for autogenous bone graft.
For smerte og handicap (Oswestry score) var positivt udfald 72, 9% versus 72, 5% (95% to- sidet konfidensinterval for forskellen: - 11, 2, 12, 0).
For pain and disability (Oswestry score), the success rate was 72.9% versus 72.5% (95% two-sided CI of the difference: -11.2, 12.0).
Et enkelt multi- komponent slutpunkt, kendt som samlet positivt udfald, var undersøgelsens primære variabel.
A single, multi-component endpoint, known as overall success was the primary variable of the study.
Samlet positivt udfald består af følgende primære effekt - og sikkerhedsfaktorer:
Overall success consists of the following primary efficacy and safety considerations:
Røntgenologisk påvist fusion 2.
Radiographically demonstrated fusion 2.
Oswestry smerte/ handicap forbedring 3.
Oswestry pain/disability improvement 3.
Opretholdelse eller forbedring af neorologisk status 4.
Maintenance or improvement in neurological status
Ingen 3. eller 4. grads bivirkninger klassificeret som havende forbindelse med implantatet eller implantat/ operationsmetode 5.
No Grade 3 or 4 adverse event classified as implant-associated or implant-/surgical procedure associated 5.
Ingen yderligere udført operation klassificeret som ” uheldigt udfald ”
No additional surgical procedure performed that was classified as a “failure”
24 måneder efter operationen var samlet positivt udfald 57, 5% for InductOs mod 55, 8% (95% to- sidet konfidensinterval for forskellen: - 10, 72, 14, 01) for autogent knogletransplantat.
At 24 months post-operation, the overall success rate was 57.5% for InductOs versus 55.8% (95% two-sided CI of the difference: -10.72, 14.01) for autogenous bone graft.
En yderligere, ikke sammenlignende undersøgelse med 134 patienter, behandlet med anterior columna lumbalis fusion via laparoskopisk kirurgisk teknik, gav tilsvarende resultater på 92, 9% for fusion, 85, 6% for smerte og handicap og 90, 3% for neurologisk status.
An additional, non-comparative study of 134 patients who received anterior lumbar interbody fusion procedures via a laparoscopic surgical technique yielded similar success rates of 92.9% for fusion, 85.6% for pain and disability and 90.3% for neurological status.
Undersøgelsen bekræftede anvendeligheden af anterior columna lumbalis fusion med InductOs via laparoskopisk kirurgisk implantationsteknik.
The study confirmed the applicability of anterior lumbar spine fusion using InductOs via laparoscopic surgical implantation techniques.
10 Farmakodynamiske oplysninger specielt fra studier af akut tibiafraktur:
Pharmacodynamic information specific to acute tibia fracture studies
InductOs virkning blev påvist i en multinational, randomiseret, kontrolleret, enkeltblindet undersøgelse af 450 patienter (aldersinterval 18 til 87 år; 81% mænd) med åben tibial benpibe frakturer, der krævede kirurgisk indgreb.
The efficacy of InductOs was demonstrated in a multinational, randomized, controlled, single-blind study of 450 patients (age range 18 to 87 years; 81% male) with open tibial shaft fractures requiring surgical management.
Patienterne modtog (i forholdet 1: 1: 1) standardbehandling (kontrolgruppe) omfattende intramedullær (IM) sømfiksering og rutinemæssig behandling af bløddele, standardbehandling plus InductOs 0, 75 mg/ ml, eller standardbehandling plus InductOs 1, 5 mg/ ml.
Patients received (in a 1:1:1 ratio) standard care (control group) consisting of intramedullary (IM) nail fixation and routine soft tissue management, standard care plus InductOs 0.75 mg/ml, or standard care plus InductOs 1.5 mg/ml.
Patienterne blev fulgt i 12 måneder efter lukning af bløddele.
Patients were followed for 12 months after soft- tissue closure.
I den centrale undersøgelse af akut tibiafraktur øgede InductOs sandsynligheden for frakturheling; patienter som blev behandlet med InductOs 1, 5 mg/ ml havde en 44% reduktion af risiko for mislykket behandling (sekundær intervention for at fremme frakturhelingen) sammenlignet med patienterne i gruppen med standardbehandling (RR=0, 56; 95% CI=0, 40 til 0, 78).
In the acute tibia fracture pivotal trial, InductOs increased the probability of fracture healing; patients treated with InductOs 1.5 mg/ml had a 44% reduced risk for treatment failure (secondary intervention to promote fracture healing) compared with patients in the standard-care group (RR = 0.56; 95% CI = 0.40 to 0.78).
Disse resultater blev bekræftiget af et uafhængigt udvalg af af radiologer, som var blindet for behandlingen.
These results were independently corroborated by a radiology panel blinded to treatment.
Antallet af efterfølgende og senere interventioner var signifikant reduceret for de patienter som blev behandlet med InductOs, især for de mere invasive interventioner som knogletransplantation og udskiftning af søm (P=0, 0326).
The number of secondary and subsequent interventions was significantly reduced for the InductOs patients, particularly with regard to more invasive interventions such as bone graft and exchange nailing (P=0.0326).
Andelen af patienter som helede efter behandling med InductOs 1, 5 mg/ ml var signifikant bedre ved alle besøg fra 10 uger til 12 måneder efter operationen, hvilket tyder på en accelereret frakturheling.
The proportion of patients healed after treatment with InductOs 1.5 mg/ ml was significantly higher at all visits from 10 weeks to 12 months post-operative, suggesting accelerated fracture healing.
Behandling med InductOs 1, 5 mg/ ml var signifikant mere effektiv (sammenlignet med standardbehandling) for alle patienter, uanset om de var/ havde været rygere eller ej.
InductOs 1.5 mg/ml was significantly effective (compared to standard care) in patients both with or without a history of smoking.
Frakturens sværhedsgrad:
Severity of fractures:
Behandling med InductOs 1, 5 mg/ ml var signifikant mere effektiv i alle frakturklasser, inklusive alvorlige Gustilo IIIB frakturer (52% reduceret risiko for sekundære interventioner sammenlignet med patienter, der modtog standardbehandling).
Treatment with InductOs 1.5 mg/ml was significantly effective in all fracture classes, including severe Gustilo IIIB fractures (52% reduced risk of secondary interventions as compared to standard-care patients).
Andelen af patienter med helede sår i bløddelene var signifikant højere ved besøget 6 uger efter behandlingen i den gruppe, der modtog InductOs 1, 5 mg/ ml, sammenlignet med den gruppe, der modtog standardbehandling (83% vs.
The proportion of patients with healed soft-tissue wounds was significantly higher at the 6-week post- treatment visit in the InductOs 1.5 mg/ml group compared with the standard-care group (83% vs.
65%; P=0, 0010).
65%; P=0.0010).
Andelen af patienter med materialefejl (låseskruer bøjet eller knækket) var signifikant lavere i InductOs 1, 5 mg/ ml gruppen sammenlignet med den gruppe, der modtog standardbehandling (11% vs.
The proportion of patients with hardware failure (locking screws bent or broken) was significantly lower in the InductOs 1.5 mg/ml group as compared to standard-care group (11% vs.
22%; P=0, 0174).
22%; P=0.0174).
I to eksplorative undersøgelser blev præ - og postoperative serumprøver indsamlet fra nogle få patienter med fraktur i lange knogler.
In two exploratory studies, pre- and post-surgery serum samples were collected from a few long-bone fracture patients.
I dyreforsøg (rotte) med radiomærket dibotermin alfa i InductOs, var middel- residualtiden på implantationsstedet 4- 8 dage.
In animal studies (rats) using InductOs containing radiolabelled dibotermin alfa, the mean residence time at the site of implantation was 4-8 days.
Den største mængde cirkulerende dibotermin alfa (0, 1% af den implanterede dosis) blev observeret inden for 6 timer efter implantationen.
11 implanted dose) were observed within 6 hours following implantation.
Ved intravenøs injektion var sluthalveringstiden for dibotermin alfa 16 minutter hos rotte og 6, 7 minutter hos cynomolgus abe.
When injected intravenously, the terminal half-life of dibotermin alfa was 16 minutes in rats and 6.7 minutes in cynomolgus monkeys.