natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Patienter, som udvikler udslæt i optrapningsperioden på 14 dage med 200 mg/dag, bør ikke øge dosis af Nevirapin Teva, før udslættet er forsvundet.
Patients experiencing rash during the 14-day lead-in period of 200 mg/day should not have their Nevirapine Teva dose increased until the rash has resolved.
Patienter, som udvikler udslæt under de 14-dages lead-in periode , må ikke få initieret behandlingen med Viramune depottabletter, før udslættet er forsvundet.
Patients experiencing rash during the 14-day lead-in period of 200 mg/day should not initiate treatment with Viramune prolonged-release tablets until the rash has resolved.
Patienter, som var i gang med methotrexat behandling (stabile  2 måneder) kunne fortsætte på en fast dosis på  25 mg/uge methotrexat.
Patients currently on methotrexate therapy (stable for  2 months) could continue at a stable dose of  25 mg/week methotrexate.
Patienter, som var i gang med methotrexat-behandling (stabile  2 måneder) kunne fortsætte på en fast dosis på  25 mg/uge methotrexat.
Patients currently on methotrexate therapy (stable for  2 months) could continue at a stable dose of  25 mg/week methotrexate.
Patienter, som var randomiseret til ONIVYDE-monoterapi, fik 120 mg/m2 som intravenøs infusion over 90 minutter hver tredje uge.
Patients randomised to ONIVYDE monotherapy received 120 mg/m2 as an intravenous infusion over 90 minutes every 3 weeks.
Patienter, som var randomiseret til placebo-vedligeholdelsesgruppen og senere blev krydset over til infliximab, er inkluderet i infliximab-gruppen i ALAT- analysen.
Patients who were randomised to the placebo maintenance group and then later crossed over to infliximab are included in the infliximab group in the ALT analysis.
Patienter, som vejer mere end 100 kilogram (kg), kan starte med en dosis på 90 mg i stedet for 45 mg.
Patients who weigh more than 100 kilograms (kg) may start on a dose of 90 mg instead of 45 mg.
Patienter, som vejer mere end 100 kilogram (kg), kan starte på en dosis på 90 mg i stedet for 45 mg.
Patients who weigh more than 100 kilograms (kg) may start on a dose of 90 mg instead of 45 mg.
Patienter, specielt ældre patienter og patienter i behandling med diuretika, bør være passende hydreret forud for behandling med Aclasta.
Patients, especially elderly patients and those receiving diuretic therapy, should be appropriately hydrated prior to administration of Aclasta.
Patienter, specielt ældre patienter og patienter i behandling med diuretika, bør være passende hydreret forud for behandling med Zoledronsyre Teva Generics.
Patients, especially elderly patients and those receiving diuretic therapy, should be appropriately hydrated prior to administration of Zoledronic acid Teva Generics.
Patienter, specielt ældre patienter og patienter i behandling med diuretika, bør være passende hydreret forud for behandling med Zoledronsyre Teva Pharma.
Patients, especially elderly patients and those receiving diuretic therapy, should be appropriately hydrated prior to administration of Zoledronic acid Teva Pharma.
Patienter, specielt ældre patienter og patienter i behandling med diuretika, bør være passende hydreret forud for behandling med zoledronsyre.
Patients, especially elderly patients and those receiving diuretic therapy, should be appropriately hydrated prior to administration of zoledronic acid.
Patienter,som skal have foretaget større elektiv ortopædkirurgisk kirurgi
Patients scheduled for major elective orthopaedic surgery
Patienter/plejere skal instrueres i ikke at seponere guanfacin uden at kontakte lægen.
Patients/caregivers should be instructed not to discontinue guanfacine without consulting their physician.
Patienterne (n = 199) blev evalueret for antiterapeutisk antistofrespons på daratumumab på flere forskellige tidspunkter under behandlingen og i op til 8 uger efter afsluttet behandling.
Patients (n = 199) were evaluated for anti-therapeutic antibody responses to daratumumab at multiple time points during treatment and up to 8 weeks following the end of treatment.
Patienterne (n = 391) blev randomiseret 1:1 til at modtage enten 420 mg IMBRUVICA dagligt indtil sygdomsprogression eller uacceptabel toksicitet eller op til 12 doser ofatumumab (300/2.000 mg).
Patients (n = 391) were randomised 1:1 to receive either IMBRUVICA 420 mg daily until disease progression or unacceptable toxicity, or ofatumumab for up to 12 doses (300/2,000 mg).
Patienterne (n = 578) blev randomiseret 1:1 til at få enten 420 mg IMBRUVICA dagligt + BR eller placebo + BR indtil sygdomsprogression eller uacceptabel toksicitet.
Patients (n = 578) were randomised 1:1 to receive either IMBRUVICA 420 mg daily or placebo in combination with BR until disease progression, or unacceptable toxicity.
Patienterne (N = 723) med fremskreden RCC, hvis sygdom havde progredieret under eller efter én tidligere systemisk behandling, herunder sunitinib-, bevacizumab-, temsirolimus-, eller cytokin- holdige behandlingsregimer, blev randomiseret (1:1) til behandling med axitinib (N = 361) eller sorafenib (N = 362).
Patients (N = 723) with advanced RCC whose disease had progressed on or after treatment with one prior systemic therapy, including sunitinib-, bevacizumab-, temsirolimus-, or cytokine-containing regimens were randomised (1:1) to receive axitinib (N = 361) or sorafenib (N = 362).
Patienterne (≥ 18 år) blev randomiseret i forholdet 2:1 til at modtage en initialdosis af romiplostim på 1 µg/kg eller placebo.
Patients (≥ 18 years) were randomised in a 2:1 ratio to receive a starting dose of romiplostim 1 µg/kg or placebo.
patienterne anbefales.
An interaction is possible.
Patienterne behøvede ligeledes mindre erythropoietin/darbopoietin (10,4 % mod 18,1 %, p>0,001), G-CSF/GM-CSF (3,1 % mod 6,1 %; p=0,004) og midler med jern (4,3 5 mod 7,0 %; p=0,021).
Patients also required lower administration of erythropoietin/darbopoietin (10.4 % versus 18.1 %, p < 0.001), G-CSF/GM-CSF (3.1 % versus 6.1 %, p = 0.004), and iron preparations (4.3 % versus 7.0 %, p = 0.021).
Patienterne behøvede ligeledes mindre erythropoietin/darbopoietin (10,4 % mod 18,1 %, p>0,001), G-CSF/GM-CSF (3,1 % mod 6,1 %; p=0,004) og midler med jern (4,3 5 mod 7,0 %; p=0,021).
Patients also required lower administration of erythropoietin/darbopoietin (10.4% versus 18.1%, p<0.001), G-CSF/GM-CSF (3.1% versus 6.1%, p=0.004), and iron preparations (4.3% versus 7.0%, p=0.021).
Patienterne behøver ikke at få taget en ny vævsbiopsi med henblik på at bestemme deres RET-status, før de optages i studiet.
Patients will not be required to have a fresh tissue biopsy to determine RET status before enrolment.
Patienterne blev anset for at have responderet på behandlingen, hvis deres ganghastighed i mindst tre ud af fire tilfælde var hurtigere end deres højeste hastighed før behandlingen.
Patients were considered to have responded to treatment if, on at least three out of four occasions, their walking speed was faster than their highest speed before treatment.
Patienterne blev behandlet i gennemsnitligt tre år, og behandlingens virkning blev hovedsageligt bedømt på antallet af patienter, som oplevede en ‘hændelse’ såsom hjerteanfald, iskæmisk slagtilfælde eller dødsfald.
The patients were treated for an average of three years, and the main measure of effectiveness was the number of patients who experienced an ‘event’ such as a heart attack, ischaemic stroke or death.
Patienterne blev behandlet i seks måneder med Remicade, et andet lægemiddel kaldet azathioprin eller en kombination af Remicade og azathioprin.
The patients were treated for six months with Remicade, another medicine azathioprine, or the combination of Remicade and azathioprine.
Patienterne blev behandlet i ét til tre år, og det primære mål for virkningen var baseret på antallet af patienter, som havde haft et slagtilfælde eller en blodprop i blodkar i andre dele af kroppen.
The patients were treated for one to three years and the main measure of effectiveness was based on the proportion of patients who had a stroke or a blood clot blocking blood vessels in other parts of the body each year.
Patienterne blev behandlet med en daglig oral dose på 150 mg Erivedge.
Patients were treated with oral daily dosing of Erivedge at 150mg.
Patienterne blev behandlet med en daglig, oral dosis Erivedge på 150 mg.
Patients were treated with oral daily dosing of Erivedge at 150 mg.
Patienterne blev behandlet med en kombination af hiv-lægemidler, der enten omfattede Tivicay eller raltegravir.
Patients were treated with a combination of HIV medicines that included either Tivicay or raltegravir.
Patienterne blev behandlet med imatinib (340 mg/m²/dag) i kombination med intensiv kemoterapi efter induktionsbehandling. imatinib blev administreret periodisk i kohorte 1-5 med stigende varighed og tidligere start med imatinib fra kohorte til kohorte; kohorte 1 fik den mindst intensive imatinibbehandling og kohorte 5 den mest intensive (længste varighed i dage med kontinuerlig, daglig imatinibdosering i de første kemobehandlingsforløb).
1-5, with increasing duration and earlier start of imatinib from cohort to cohort; cohort 1 receiving the lowest intensitiy and cohort 5 receiving the highest intensity of imatinib (longest duration in days with continuous daily imatinib dosing during the first chemotherapy treatment courses).
Patienterne blev behandlet med imatinib-doser på 260 mg/m2/dag (n=5), 340 mg/m2/dag (n=9), 440 mg/m2/dag (n=7) og 570 mg/m2/dag (n=5).
Patients were treated at doses of imatinib of 260 mg/m2/day (n=5), 340 mg/ m2/day (n=9), 440 mg/ m2/day (n=7) and 570 mg/ m2/day (n=5).
Patienterne blev behandlet med imatinib-doser på 260 mg/m²/dag (n = 5), 340 mg/m²/dag (n = 9), 440 mg/m²/dag (n = 7) og 570 mg/m²/dag (n = 5).
Patients were treated at doses of imatinib of 260 mg/m2/day (n = 5), 340 mg/m2/day (n = 9), 440 mg/m2/day (n = 7) and 570 mg/m2/day (n = 5).
Patienterne blev behandlet med LEMTRADA 12 mg/dag (N = 108) eller 24 mg/dag (N = 108), givet én gang dagligt i 5 dage i Måned 0 og i 3 dage ved Måned 12, eller med IFNβ-1a 44 µg s.c. (N = 107) administreret 3 gange om ugen i 3 år.
Patients were treated with LEMTRADA 12 mg/day (N=108) or 24 mg/day (N=108) administered once per day for 5 days at Month 0 and for 3 days at Month 12 or subcutaneous IFNB-1a 44 µg (N=107) administered 3 times per week for 3 years.
Patienterne blev behandlet med MabThera i monoterapi (som induktionsbehandling eller vedligeholdelsesbehandling efter induktionsbehandling) eller i kombination med kemoterapi.
These patients were treated either with MabThera monotherapy (as induction treatment or maintenance treatment following induction treatment) or in combination with chemotherapy.
Patienterne blev behandlet med posaconazol eller fluconazol oral suspension (både posaconazol og fluconazol blev givet som følger: 100 mg to gange dagligt i
Patients were treated with posaconazole or fluconazole oral suspension (both posaconazole and fluconazole were given as follows: 100 mg twice a day for 1 day followed by
Patienterne blev behandlet med ranibizumab 0,5 mg pro re nata (p.n.) i det samme øje, som i kernestudiet (D2301 RESTORE).
Patients were treated with ranibizumab 0.5 mg pro re nata (PRN) in the same eye as the core study (D2301 RESTORE).
Patienterne blev behandlet med Signifor i en dosering på enten 0,6 mg to gange dagligt eller 0,9 mg to gange dagligt.
Patients were treated with Signifor at either 0.6 mg twice a day or 0.9 mg twice a day.
Patienterne blev behandlet med Yervoy (3 mg per kg kropsvægt), et eksperimentelt lægemiddel ved navn "gp100" eller en kombination af Yervoy og gp100.
The patients received treatment with Yervoy (3 mg per kg bodyweight), treatment with an experimental medicine called ‘gp100’, or treatment with a combination of Yervoy and gp100.
Patienterne blev behandlet på hospital indtil klinisk stabilisering, revaskularisering eller udskrivning.
Patients were treated in hospital until clinical stabilisation, revascularisation or discharge.
Patienterne blev behandlet, indtil sygdommen blev værre, eller bivirkningerne ved behandlingen ikke længere kunne håndteres.
The patients were treated until their disease got worse or the side effects of treatment became unmanageable.
Patienterne blev delt i tre grupper afhængig af legemsvægt og fik administreret bosentan i en dosis på cirka 2 mg/kg to gange dagligt i 12 uger.
Patients were divided into three body-weight groups and dosed with bosentan at approximately 2 mg/kg twice daily for 12 weeks.
Patienterne blev ekskluderet fra at deltage i fase 2- og 3-studier med IMBRUVICA, hvis behandling med warfarin eller andre K-vitamin-antagonister var påkrævet.
Patients were excluded from participation in IMBRUVICA phase 2 and 3 studies if they required warfarin or other vitamin K antagonists.
Patienterne blev enten randomiseret til 1.250 mg Tyverb én gang dagligt (kontinuerligt) plus capecitabin (2.000 mg/m2/dag på dag 1-14 hver 21. dag) eller trastuzumab (infusion med startdosis på 8 mg/kg efterfulgt af infusion af 6 mg/kg hver 3. uge) plus capecitabin (2.500 mg/m2/dag på dag 1-14 hver 21. dag).
Patients were randomised to either Tyverb 1250 mg once daily (continuously) plus capecitabine (2000 mg/m2/day on days 1-14 every 21 days), or trastuzumab (loading dose of 8mg/kg followed by 6mg/kg q3 weekly infusions) plus capecitabine (2500mg/m2/day, days 1-14, every 21 days).
Patienterne blev fordelt tilfældigt i forholdet 3:1 til at få enten 2 mg Eylea intravitrealt eller sham- injektioner administreret én gang ved studiestart og yderligere injektioner månedligt i tilfælde af vedvarende sygdom eller sygdomstilbagefald indtil uge 24, hvor det primære endepunkt blev vurderet.
Patients were randomly assigned in a 3:1 ratio to receive either 2 mg Eylea intravitreally or sham injections administered once at study start with additional injections given monthly in case of disease persistence or recurrence until week 24, when the primary endpoint was assessed.
Patienterne blev fulgt gennem tre år og kunne få gentaget behandlingen, hvis det fandtes hensigtsmæssigt.
Patients were studied for 3 years, and could be given repeat treatment if considered appropriate.
Patienterne blev inden for 24 timer efter CABG-operation rando- miseret til: parecoxib initialdosis på 40 mg i.v., efterfulgt af 20 mg i.v. hver 12. time i mindst 3 dage, og derefter oral valdecoxib (20 mg hver 12. time) (n=544) i resten af den 10 dages behandlings- periode; placebo i.v. blev efterfulgt af oral valdecoxib (n=544): eller placebo i.v. blev efterfulgt af oral placebo (n=548).
Patients were randomized within 24-hours post-CABG surgery to: parecoxib initial dose of 40 mg IV, then 20 mg IV Q12H for a minimum of 3 days followed by valdecoxib PO (20 mg Q12H) (n=544) for the remainder of a 10 day treatment period; placebo IV followed by valdecoxib PO (n=544); or placebo IV followed by placebo PO (n=548).
Patienterne blev inden for 24 timer efter CABG-operation rando- miseret til: parecoxib initialdosis på 40 mg i.v., efterfulgt af 20 mg i.v. hver 12. time i mindst 3 dage, og derefter oral valdecoxib (20 mg hver 12. time) (n=544) i resten af den 10 dages behandlingsperi- ode; placebo i.v. blev efterfulgt af oral valdecoxib (n=544): eller placebo i.v. blev efterfulgt af oral placebo (n=548).
Patients were randomized within 24-hours post-CABG surgery to: parecoxib initial dose of 40 mg IV, then 20 mg IV Q12H for a minimum of 3 days followed by valdecoxib PO (20 mg Q12H) (n=544) for the remainder of a 10 day treatment period; placebo IV followed by valdecoxib PO (n=544); or placebo IV followed by placebo PO (n=548).
Patienterne blev indrulleret til førstelinjebehandling (N= 61) eller andenlinjebehandling (N= 68) (dvs. efter svigt af 1 tidligere kemoterapiregime).
Patients were enrolled in the first-line (N=61) or second-line setting (N=68) (i.e. after failure of 1 prior chemotherapy regimen).
Patienterne blev inkluderet uden hensyntagen til deres PD-L1-tumorstatus.
Patients were enrolled regardless of their tumour PD-L1 status.
Patienterne blev observeret uden behandling for at se forekomsten af rebound (PASI  150 % i forhold til baseline) og se tiden til relapse (defineret som tab af mindst halvdelen af forbedringen opnået mellem baseline og uge 24).
Patients were observed off treatment for the occurrence of rebound (PASI 150% of baseline) and for the time to relapse (defined as a loss of at least half of the improvement achieved between baseline and week 24).
Patienterne blev præmedicineret med en obligatorisk profylakse til cerebrospinalvæsken bestående af et intratekalt regimen i henhold til institutionens eller de nationale retningslinjer inden for 1 uge, inden behandling med BLINCYTO starter.
Patients were premedicated with a mandatory cerebrospinal fluid prophylaxis consisting of an intrathecal regimen according to institutional or national guidelines within 1 week prior to start of BLINCYTO treatment.
Patienterne blev randomiserede i forholdet 1:1 til behandling med Tarceva 150 mg eller placebo oralt én gang dagligt indtil sygdomsprogression.
Patients were randomized 1:1 to receive Tarceva 150 mg or placebo orally once daily until disease progression.
Patienterne blev randomiseret (1:1) til at få nintedanib 200 mg oralt to gange daglig i kombination med 75 mg/m2 docetaxel intravenøst hver 21. dag (n = 655) eller placebo oralt to gange daglig i kombination med 75 mg/m2 docetaxel hver 21. dag (n = 659).
Patients were randomized (1:1) to receive nintedanib 200 mg orally twice daily in combination with 75 mg/m2 of intravenous docetaxel every 21 days (n = 655) or placebo orally twice daily in combination with 75 mg/m2 of docetaxel every 21 days (n = 659).
Patienterne blev randomiseret 1:1 til at få enten bendamustin alene (n=202) eller Gazyvaro i kombination med bendamustin (n=194) i seks behandlingsserier, hver af 28 dages varighed.
Patients were randomized 1:1 to receive either bendamustine (B) alone (n = 202) or Gazyvaro in combination with bendamustine (G+B) (n = 194) for 6 cycles, each of 28 days duration.
Patienterne blev randomiseret 1:1 til at få Tarceva 150 mg daglig eller op til 4 cyklusser med platinbaseret dublet-kemoterapi.
Patients were randomized 1:1 to receive Tarceva 150 mg daily or up to 4 cycles of platinum based doublet chemotherapy.
Patienterne blev randomiseret i en 1:1 fordeling til at få enten Kaletra 800/200 mg en gang daglig (n = 333) eller Kaletra 400/100 mg to gange daglig (n = 331).
Patients were randomised in a 1:1 ratio to receive either Kaletra 800/200 mg once daily (n = 333) or Kaletra 400/100 mg twice daily (n = 331).
Patienterne blev randomiseret i et 2:1- forhold til enten at skifte til FTC/RPV/TDF ved baseline (n = 317) eller SBR i 24 uger (n = 159) før skift til FTC/RPV/TDF i yderligere 24 uger (armen med forsinket skift, n = 152).
Patients were randomised in a 2:1 ratio to either switch to FTC/RPV/TDF at baseline (n = 317), or SBR for 24 weeks (n = 159) before switching to FTC/RPV/TDF for an additional 24 weeks (Delayed Switch arm, n = 152).
Patienterne blev randomiseret i et forhold på 1:1 til at få enten rilpivirinhydrochlorid 25 mg (n = 686) én gang dagligt eller efavirenz 600 mg (n = 682) én gang dagligt i tillæg til BR.
Patients were randomised in a 1:1 ratio to receive either rilpivirine hydrochloride 25 mg (n = 686) once daily or efavirenz 600 mg (n = 682) once daily in addition to a BR.
Patienterne blev randomiseret i forholdet (1:1:1) til 1 ud af 3 behandlingsarme.
Patients were randomized (1:1:1) to 1 of 3 treatment arms.
Patienterne blev randomiseret i forholdet (1:1:1) til at få pembrolizumab 10 mg/kg hver 2. (n=279) eller 3. uge (n=277) eller ipilimumab 3 mg/kg hver 3. uge (n=278).
Patients were randomised (1:1:1) to receive pembrolizumab 10 mg/kg every 2 (n=279) or 3 weeks (n=277) or ipilimumab 3 mg/kg every 3 weeks (n=278).
Patienterne blev randomiseret i forholdet (1:1:1) til at få pembrolizumab i en dosis på 2 mg/kg (n=344) eller 10 mg/kg (n=346) hver 3. uge eller docetaxel i en dosis på 75 mg/m2 hver 3. uge (n=343) indtil sygdomsprogression eller uacceptabel toksicitet.
Patients were randomised (1:1:1) to receive pembrolizumab at a dose of 2 (n=344) or 10 mg/kg (n=346) every 3 weeks or docetaxel at a dose of 75 mg/m2 every 3 weeks (n=343) until disease progression or unacceptable toxicity.
Patienterne blev randomiseret i forholdet 1:1 til
Subjects were randomised 1:1 to receive 8 cycles of rituximab (first cycle at
Patienterne blev randomiseret i forholdet 1:1 til at modtage enten atazanavir 300 mg + cobicistat 150 mg én gang dagligt eller atazanavir 300 mg + ritonavir 100 mg én gang dagligt, begge administreret med en fastdosis-behandlingsplan, der indeholdt tenofovirdisoproxilfumarat 300 mg og emtricitabin 200 mg administreret som en fastdosis-kombinationstablet.
Patients were randomised in a 1:1 ratio to receive either atazanavir 300 mg with cobicistat 150 mg once daily or atazanavir 300 mg with ritonavir 100 mg once daily, each administered with a fixed background regimen containing tenofovir disoproxil fumarate 300 mg and emtricitabine 200 mg administered as a fixed-dose combination tablet.
Patienterne blev randomiseret i forholdet 1:1 til behandling med enten bosutinib 500 mg én gang dagligt eller imatinib 400 mg én gang dagligt.
Patients were randomized in a 1:1 fashion to treatment with either bosutinib 500 mg once daily or imatinib 400 mg once daily.
Patienterne blev randomiseret i forholdet 1:1 til placebo + trastuzumab + docetaxel eller Perjeta + trastuzumab + docetaxel.
Patients were randomized 1:1 to receive placebo + trastuzumab + docetaxel or Perjeta + trastuzumab + docetaxel.
Patienterne blev randomiseret i forholdet 2:1 til lenalidomid eller kontrol.
Patients were randomized 2:1 to the lenalidomide or the control arm.
Patienterne blev randomiseret til 1 ud af 4 behandlingsgrupper:
Patients were randomised to 1 of 4 treatment groups:
Patienterne blev randomiseret til at få enten SPRYCEL 100 mg en gang dagligt eller imatinib 400 mg en gang dagligt.
Patients were randomised to receive either SPRYCEL 100 mg once daily or imatinib 400 mg once daily.
Patienterne blev randomiseret til at få placebo + MTX, Simponi 50 mg + MTX, Simponi 100 mg + MTX eller Simponi 100 mg + placebo.
Patients were randomised to receive placebo + MTX, Simponi 50 mg + MTX, Simponi 100 mg + MTX or Simponi 100 mg + placebo.
Patienterne blev randomiseret til at få Simponi 50 mg, Simponi 100 mg eller placebo subkutant hver 4. uge.
Patients were randomly assigned to placebo or Simponi 50 mg administered subcutaneously every 4 weeks.
Patienterne blev randomiseret til at modtage en dosis på 500 μg Aranesp én gang hver tredje uge eller 2,25 μg/kg én gang om ugen.
Patients were randomised to receive Aranesp at 500 μg once every three weeks or 2.25 μg/kg once weekly.
Patienterne blev randomiseret til carbamazepin CR 400-1.200 mg/dag eller levetiracetam 1.000-3.000 mg/dag, varigheden af behandlingen var op til 121 uger afhængigt af respons.
The patients were randomized to carbamazepine CR 400 – 1200 mg /day or levetiracetam 1000 - 3000 mg /day, the duration of the treatment was up to 121 weeks depending on the response.
Patienterne blev randomiseret til carbamazepin CR 400-1.200 mg/dag eller levetiracetam 1.000-3.000 mg/dag, varigheden af behandlingen var op til 121 uger afhængigt af respons.
The patients were randomized to carbamazepine CR 400 – 1200 mg/day or levetiracetam 1000 – 3000 mg/day, the duration of the treatment was up to 121 weeks depending on the response.
Patienterne blev randomiseret til clopidogrel (300 mg initial mætningsdosis efterfulgt af 75 mg/dag, N=6.259) eller placebo (N=6.303), begge i kombination med ASA (75-325 mg en gang daglig) samt anden standard- behandling.
Patients were randomised to clopidogrel (300 mg loading dose followed by 75 mg/day, N=6,259) or placebo (N=6,303), both given in combination with ASA (75-325 mg once daily) and other standard therapies.
Patienterne blev randomiseret til clopidogrel (300 mg initial stabiliseringsdosis efterfulgt af 75 mg/dag, N=6.259) eller placebo (N=6.303), begge i kombination med ASA (75-325 mg en gang daglig) samt anden standard- behandling.
Patients were randomised to clopidogrel (300 mg loading dose followed by 75 mg/day, N=6,259) or placebo (N=6,303), both given in combination with ASA (75-325 mg once daily) and other standard therapies.