natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I en separat undersøgelse, påvirkede samtidig indgift af en enkelt 75 mg dosis imipramin og en enkelt 5 mg dosis af asenapin ikke plasmakoncentrationen af metabolitten desipramin (et CYP2D6-substrat).
In a separate study, co-administration of a single 75 mg dose of imipramine with a single 5 mg dose of asenapine did not affect the plasma concentrations of the metabolite desipramine (a CYP2D6 substrate).
I en sikkerhedsgennemgang af 26 tilfælde af træthed blev der indberettet tidsmæssig tæt tilknytning og positiv dechallenge og rechallenge, hvilket understøtter en årsagssammenhæng mellem Ganfort og træthed.
In a safety review of 26 cases of Fatigue, a close temporal relationship and positive dechallenge and rechallenge experience was reported which support a causal relationship between Ganfort and Fatigue.
I en sjette undersøgelse af 508 voksne patienter så man på antallet af patienter, hvis symptomer forbedredes, og som ikke havde brug for yderligere behandling med corticosteroider (andre lægemidler til behandling af Crohns sygdom).
A sixth study in 508 adult patients looked at the number of patients whose symptoms improved and who did not need additional treatment with corticosteroids (other medicines used in Crohn’s disease).
I en stor undersøgelse (n=1050) ved større ortopædiske/almen kirurgiske indgreb fik patienterne en initialdosis af parecoxib på 40 mg i.v., efterfulgt af 20 mg i.v. hver 12. time i mindst 3 dage, og derefter oral valdecoxib (20 mg hver 12. time) (n=525) i resten af den 10 dages behandlingsperiode, eller placebo i.v. efterfulgt af oral placebo (n=525).
In a large (N=1050) major orthopedic/general surgery trial, patients received an initial dose of parecoxib 40 mg IV, then 20 mg IV Q12H for a minimum of 3 days followed by valdecoxib PO (20 mg Q12H) (n=525) for the remainder of a 10 day treatment period, or placebo IV followed by placebo PO (n=525).
I en stor undersøgelse med 1445 voksne med autosomal dominant polycystisk nyresygdom, som led af hastigt fremadskridende sygdom, men normal eller let reduceret nyrefunktion, blev Jinarc vist at være effektivt til at bremse dannelsen af cyster.
Jinarc was shown to be effective at slowing down cyst formation in a main study involving 1,445 adults with autosomal dominant polycystic kidney disease who had rapidly progressing disease but normal or moderately reduced kidney function.
I en stor undersøgelse, blev 1.071 patienter inkluderet efter behandling i en tidligere ikke pegyleret interferon alfa-2b eller ikke pegyleret interferon alfa-2b/ribavirin undersøgelse for at evaluere varigheden af vedvarende virologisk respons og bestemme virkningen af fortsat viral negativitet på kliniske resultater.
In a large study, 1,071 patients were enrolled after treatment in a prior non-pegylated interferon alfa- 2b or non-pegylated interferon alfa-2b/ribavirin study to evaluate the durability of sustained virologic response and assess the impact of continued viral negativity on clinical outcomes.
I en studie af patienter i behandling med lithium eller valproat i minimum 2 uger medførte samtidig behandling med olanzapin 10 mg (kombinationsterapi med lithium eller valproat) en større reduktion af symptomerne p å mani efter 6 uger end ved lithium- eller valproat-monoterapi.
In a co-therapy study of patients treated with lithium or valproate for a minimum of 2 weeks, the addition of olanzapine 10 mg (co-therapy with lithium or valproate) resulted in a greater reduction in symptoms of mania than lithium or valproate monotherapy after 6 weeks.
I en studie af raske, ammende kvinder blev olanzapin udskilt i mælken.
In a study in breast- feeding, healthy women, olanzapine was excreted in breast milk.
I en studiestudie af patienter i behandling med lithium eller valproat i minimum 2 uger medførte samtidig behandling med olanzapin 10 mg (kombinationsterapi med lithium eller valproat) en større reduktion af symptomerne p å mani efter 6 uger end ved lithium- eller valproat-monoterapi.
In a co-therapy study of patients treated with lithium or valproate for a minimum of 2 weeks, the addition of olanzapine 10 mg (co-therapy with lithium or valproate) resulted in a greater reduction in symptoms of mania than lithium or valproate monotherapy after 6 weeks.
I en subgruppe med 6 regimen-kompliante børn i aldersgruppen 3 - 5 år, var det gennemsnitlige AUC 147 M·t, hvilket var 23% lavere end forventet.
In the subset of 6 children aged 3 – 5 who were compliant with their drug regimen, the mean AUC was 147 M·h, which was 23 % lower than expected.
I en supplerende analyse blev Silgards effekt mod HPV 16/18-relateret CIN 3 og AIS evalueret.
In a supplemental analysis, the efficacy of Silgard was evaluated against HPV 16/18-related CIN 3 and AIS.
I en supplerende undersøgelse blev Cimzia givet alene sammenlignet med placebo hos 218 patienter, der havde responderet utilstrækkeligt på andre lægemidler såsom methotrexat.
An additional study compared Cimzia given alone with placebo in 218 patients whose response to other medicines such as methotrexate had been inadequate.
I en syvende undersøgelse blev patienter med skrumpelever men stabil leverfunktion (kompenseret cirrose), og som var smittet med genotype 1b, behandlet med Exviera og Viekirax uden ribavirin, og 100% af patienterne (60 ud af 60 patienter) fik elimineret virus fra blodet.
In a seventh study, patients with liver scarring but stable liver function (compensated cirrhosis) who had genotype 1b infection were treated with Exviera and Viekirax without ribavirin and 100% of patients (60 out of 60 patients) had their blood cleared of the virus.
I en særlig interaktions- undersøgelse, hvor sildenafil (100 mg) blev givet sammen med amlodipin til hypertensive patienter, sås en ekstra reduktion i systolisk blodtryk i liggende stilling på 8 mmHg.
In a specific interaction study, where sildenafil (100 mg) was co-administered with amlodipine in hypertensive patients, there was an additional reduction on supine systolic blood pressure of 8 mmHg.
I en to-dages undersøgelse med raske forsøgspersoner øgede sitagliptin alene den aktive GLP-1- koncentration, hvorimod metformin alene øgede den aktive og totale GLP-1-koncentration i tilsvarende grad.
In a two-day study in healthy subjects, sitagliptin alone increased active GLP-1 concentrations, whereas metformin alone increased active and total GLP-1 concentrations to similar extents.
I en toksicitetsundersøgelse med gentagne doser i rotter var der et fald i antallet af corpora lutea i æggestokkene på rotter, som fik vandetanib i 1 måned.
In a repeat-dose toxicity study in rats, there was a decrease in the number of corpora lutea in the ovaries of rats given vandetanib for 1 month.
I en tredje hovedundersøgelse blev Brinavess sammenlignet med placebo hos 161 voksne, som havde haft atrieflimren efter en hjerteoperation.
A third main study compared Brinavess with placebo in 161 adults who had had atrial fibrillation following heart surgery.
I en tredje undersøgelse af 776 børn sammenlignede man virkningen af M-M-RVAXPRO givet som injektion i en muskel og givet som en injektion under huden.
A third study in 776 children compared the effects of M-M-RVAXPRO when given as injected into the muscle and when injected under the skin.
I en tredje undersøgelse blev 254 svin, der var inficeret med Trichuris suis, enten behandlet med Panacur AquaSol eller slet ikke behandlet.
In a third study, 254 pigs infected with Trichuris suis were treated either with Panacur AquaSol or received no treatment.
I en tredje undersøgelse blev anvendelsen af Privigen som immunmodulerende middel undersøgt hos 28 patienter med CIDP, som fik Privigen hver tredje uge i løbet af en periode på 24 uger.
A third study examined the use of Privigen for immunomodulation in 28 patients with CIDP who were given Privigen every three weeks over a period of 24 weeks.
I en tredje undersøgelse blev Edistride sammenlignet med et sulfonylurinstof (glipizid), idet hvert stof blev anvendt i kombination med metformin hos 814 patienter.
A third study compared Edistride with a sulphonylurea (glipizide), both taken in combination with metformin in 814 patients.
I en tredje undersøgelse med 578 patienter, der ikke havde reageret på den foregående behandling eller hvis sygdom var kommet igen, sammenlignedes tilføjelsen af Imbruvica eller placebo (en virkningsløs behandling) til de to kræftlægemidler, bendamustin og rituximab.
A third study, in 578 patients whose disease had not responded or had come back after previous treatment, compared adding Imbruvica or placebo (a dummy treatment) to the cancer medicines bendamustine and rituximab.
I en udslagsgivende klinisk undersøgelse, der omfattede evaluering af 288 patienter med Lewy- legeme-demens (DLB) (144 patienter), Alzheimers sygdom (124 patienter), vaskulær demens (9 patienter) eller andre (11 patienter), blev resultaterne af en uafhængig, blindet visuel vurdering af DaTSCAN-billeder sammenholdt med den kliniske diagnose, som var blevet stillet af læger med erfaring i behandling og diagnostik af demenstilstande.
In a pivotal clinical trial including evaluation of 288 subjects with dementia with Lewy bodies (DLB) (144 subjects), Alzheimer’s disease (124 subjects), vascular dementia (9 subjects) or other (11 subjects), the results of an independent, blinded visual assessment of the DaTSCAN images were compared to the clinical diagnosis as determined by physicians experienced in the management and diagnosis of dementias.
I en uge efter sidste dosis.
For one week following final dose.
I en undergruppe af forsøgspersoner i alderen 11-18 år, der var seronegative ved baseline (hSBA < 1:4), var ratio af forsøgspersoner, der opnåede hSBA ≥ 1:8 efter en dosis Menveo, som følger: Serogruppe A: 75 % (780/1.039), serogruppe C: 80 % (735/923), serogruppe W135: 94 % (570/609) og serogruppe Y: 81 % (510/630).
In the subset of subjects aged 11-18 years who were seronegative at baseline (hSBA < 1:4), the proportion of subjects who achieved a hSBA ≥ 1:8 after a dose of Menveo were as follows: serogroup A 75% (780/1039); serogroup C 80% (735/923); serogroup W135 94% (570/609); serogroup Y 81% (510/630).
I en undergruppe af patienter med drænede fistler ved baseline (8,8 %; n = 26) opnåede 12/15 (80 %) af de patienter, som fik ustekinumab, fistelrespons i løbet af 44 uger (defineret som ≥ 50 % reduktion i antallet af drænede fistler fra baseline i induktionsstudiet) i forhold til 5/11 (45,5 %) i placebo- gruppen.
In a subgroup of patients with draining fistulas at baseline (8.8%; n = 26), 12/15 (80%) of ustekinumab-treated patients achieved a fistula response over 44 weeks (defined as ≥ 50% reduction from baseline of the induction study in the number of draining fistulas) compared to 5/11 (45.5%) exposed to placebo.
I en undergruppe af patienter med drænede fistler ved baseline (8,8 %; n = 26), opnåede 12/15 (80 %) af de patienter, som fik ustekinumab, fistelrespons i løbet af 44 uger (defineret som ≥ 50 % reduktion i antallet af drænede fistler fra baseline i induktionsstudiet) i forhold til 5/11 (45,5 %) i placebo- gruppen.
In a subgroup of patients with draining fistulas at baseline (8.8%; n = 26), 12/15 (80%) of ustekinumab-treated patients achieved a fistula response over 44 weeks (defined as ≥ 50% reduction from baseline of the induction study in the number of draining fistulas) compared to 5/11 (45.5%) exposed to placebo.
I en undergruppe af studiepopulationen, designet til at undersøge endometriehistologi (1080 patienter) ved en TVU efter 3 år, blev der fundet histologisk benigne endometriepolypper hos 20 af 366 (5,5 %) Fablyn- behandlede kvinder og hos 12 af 360 (3,3 %) placebobehandlede kvinder.
In a subset of the study population designed to look at endometrial histology (1,080 patients) with a TVU at 3 years, histologically benign endometrial polyps were reported in 20 of 366 (5.5%) FABLYN-treated women and 12 of 360 (3.3%) placebo-treated women.
I en undergruppe med de forsøgspatienter med en baseline-GFR på over 40 ml/min. og normal udskil- lelse af urinprotein er den beregnede GFR højere efter 1 og 2 år hos de patienter, som er skiftet til Rapamune, end hos den tilsvarende patientundergruppe, hvor behandlingen med calcineurinhæmmere fortsatte.
In a subset of the study patients with a baseline GFR above 40 mL/min and normal urinary protein excretion, calculated GFR was higher at 1 and 2 years in patients converted to Rapamune than for the corresponding subset of calcineurin inhibitor continuation patients.
I en undergruppe på 549 patienter gav kombinationen af aliskiren/amlodipin yderligere reduktioner i systolisk/diastolisk blodtryk på i gennemsnit 4,0/2,2 mmHg og 7,6/4,7 mmHg for henholdsvis 150/10 mg og 300/10 mg styrkerne sammenlignet med amlodipin 10 mg (undergruppen udgøres af patienter uden afvigende målinger defineret som forskel i systolisk blodtryk ≥ 10 mg før behandlingsstart (baseline) eller ved endepunkt).
In a subset of 549 patients, the combination of aliskiren/amlodipine produced additional systolic/diastolic mean blood pressure reductions of 4.0/2.2 mmHg and 7.6/4.7 mmHg for the 150/10 mg and 300/10 mg strengths respectively compared to amlodipine 10 mg (the subset constitutes patients without aberrant readings, defined as difference in SBP ≥10 mmHg at baseline or endpoint).
I en undergruppe på 584 patienter gav kombinationen af aliskiren og amlodipin en yderligere gennemsnitlig reduktion i systolisk/diastolisk blodtryk på henholdsvis 7,9/4,8 mmHg og 11,7/7,7 mmHg for styrkerne 300/5 mg og 300/10 mg sammenlignet med aliskiren 300 mg (undergruppen består af patienter uden afvigende målinger defineret som forskel i systolisk blodtryk ≥ 10 mmHg før behandlingsstart (baseline) eller ved endepunkt).
In a subset of 584 patients, the combination of aliskiren/amlodipine produced additional systolic/diastolic mean blood pressure reductions of 7.9/4.8 mmHg and 11.7/7.7 mmHg for the 300/5 mg and 300/10 mg strengths respectively compared to aliskiren 300 mg (the subset constitutes patients without aberrant readings, defined as difference in systolic blood pressure (SBP) ≥10 mmHg at baseline or endpoint).
I en understøttende undersøgelse af ReFacto AF blev der set 1 de novo og 2 tilbagevendende inhibitorer (alle lavtitrede, central laboratoriefastlæggelse) hos 110 patienter; medianeksponering på 58 ED (interval 5-140) og 98 patienter havde mindst 50 ED med ReFacto AF.
In a supporting study of ReFacto AF, 1 de novo and 2 recurrent inhibitors (all low-titre, central laboratory determination) were observed in 110 patients; median exposure of 58 ED (range 5-140) and 98 patients had at least 50 ED to ReFacto AF.
I en undersøgelse af 152 patients med en særlig undertype af ikke-småcellet lungekræft med aktiverende mutationer i EGFR-genet sammenlignedes Avastin plus erlotinib med erlotinib alene.
In patients with a certain subtype of non-small cell lung cancer with activating mutations in the EGFR gene, a study in 152 patients compared Avastin plus erlotinib with erlotinib alone.
I en undersøgelse af 18 raske, unge, mandlige, frivillige forsøgspersoner var den absolutte biotilgængelighed af mannitolpulver til inhalation sammenlignet med mannitol administreret intravenøst 0,59 % ± 0,15.
In a study of 18 healthy male adult volunteers, the absolute bioavailability of mannitol powder for inhalation by comparison to mannitol administered intravenously was 0.59% ± 0.15.
I en undersøgelse af 198 patienter med GPA eller MPA opnåede 64 % af de patienter, der blev behandlet med MabThera, fuldstændig remission efter seks måneder sammenlignet med 55 % hos de, der modtog cyclofosfamid, et sammenligningspræparat.
In a study of 198 patients with GPA or MPA, 64% of patients given MabThera were in complete remission after six months, compared with 55% given cyclophosphamide, a comparator medicine.
I en undersøgelse af 517 patienter med reumatoid artritis var MabThera også mere effektiv end placebo: 51 % af de patienter, der blev behandlet med MabThera, udviste en forbedring i symptomerne sammenlignet med 18 % af de patienter, der fik placebo.
In a study of 517 patients with rheumatoid arthritis, MabThera was more effective than placebo: 51% of the patients receiving MabThera had an improvement in symptoms, compared with 18% of the patients receiving placebo.
I en undersøgelse af 7.705 postmenopausale kvinder med en gennemsnitlig alder på 66 år og med osteoporose eller osteoporose med en eksisterende fraktur, reducerede 3 års behandling med Optruma forekomsten af vertebrale frakturer med henholdsvis 47 % (relativ risiko 0,53, konfidensinterval 0,35-0,79; p < 0,001) og 31 % (relativ risiko 0,69, konfidensinterval 0,56-0,86; p < 0,001).
In a study of 7,705 postmenopausal women with a mean age of 66 years and with osteoporosis or osteoporosis with an existing fracture, Optruma treatment for 3 years reduced the incidence of vertebral fractures by 47 % (RR 0.53, CI 0.35, 0.79; p < 0.001) and 31 % (RR 0.69, CI 0.56, 0.86; p < 0.001) respectively.
I en undersøgelse af 87 unge (i alderen 12-18 år) så man nærmere på virkningen af at tilføje Viread til en eksisterende behandling.
One study carried out in 87 adolescents (12 to 18 years of age) investigated the effects of adding Viread to existing treatment.
I en undersøgelse af 97 børn (i alderen 2-12 år), som blev behandlet med stavudin eller zidovudin, blev virkningen af at skifte til behandling med Viread sammenlignet med at fortsætte den tidligere behandling.
A study in 97 children (aged two to twelve years) being treated with stavudine or zidovudine, compared the effects of switching their treatment to Viread with continuing previous treatment.
I en undersøgelse af den embryo-føtale udviklingstoksicitet, der blev gennemført på mus, krydsede det murine surrogat- molekyle placenta og inducerede ikke embryotoksicitet eller teratogenicitet (se pkt.
In an embryo-foetal developmental toxicity study conducted in mice, the murine surrogate molecule crossed the placenta and did not induce embryotoxicity, or teratogenicity (see section 5.3).
I en undersøgelse af effekt og sikkerhed af tillægsbehandling med sitagliptin 100 mg en gang dagligt eller glipizid (et sulfonylurinstof)til patienter med utilstrækkelig glykæmisk kontrol på metforminmonoterapi, var sitagliptin sammenlignelig med glipizid mht. reduktion af HbA1c.
In a study comparing the efficacy and safety of the addition of sitagliptin 100 mg once daily or glipizide (a sulphonylurea) in patients with inadequate glycaemic control on metformin monotherapy, sitagliptin was similar to glipizide in reducing HbA1c.
I en undersøgelse af en ammende mor med Parkinsons sygdom rapporteredes udskillelsen af levodopa i modermælk.
In a study of one breastfeeding mother with Parkinson’s disease, excretion of levodopa in human milk was reported.
I en undersøgelse af fertilitet og reproduktion udført på hunrotter forårsagede orale doser på 4,5 mg/kg/dag misdannelser (inkl. anophthalmi, agnathi og hydrocephalus) hos det første generationsafkom ved fravær af maternel toksicitet.
In a female fertility and reproduction study conducted in rats, oral doses of 4.5 mg/kg/day caused malformations (including anophthalmia, agnathia, and hydrocephaly) in the first generation offspring in the absence of maternal toxicity.
I en undersøgelse af fertiliteten hos hunrotter var der en tendens til øget uregelmæssighed af østrogencyklus, en let reduktion i incidensen af drægtighedssincidensen, og forøgelse af implantationstab.
In a female fertility study, there was a trend towards increased oestrus cycle irregularity, a slight reduction in pregnancy incidence and increase in implantation loss.
I en undersøgelse af fertiliteten i hunrotter var der en tendens til øget uregelmæssighed af østrogencyklus, en let reduktion i incidensen af drægtighedssincidensen, og en forøgelse af implantationstab.
In a female fertility study, there was a trend towards increased oestrus cycle irregularity, a slight reduction in pregnancy incidence and increase in implantation loss.
I en undersøgelse af raske, ammende kvinder blev olanzapin udskilt i modermælken.
In a study in breast.feeding, healthy women, olanzapine was excreted in breast milk.
I en undersøgelse blev ritonavir-boostet Prezista 800 mg én gang dagligt sammenlignet med ritonavir- boostet lopinavir (en anden proteasehæmmer) hos 691 voksne, som ikke tidligere var blevet behandlet for hiv.
One study compared ritonavir-boosted Prezista 800 mg once a day with ritonavir-boosted lopinavir (another protease inhibitor) in 691 adults who had not been treated for HIV before.
I en undersøgelse designet til at vurdere seponeringssymptomer ved hjælp af Discontinuation Emergent Signs and Symptoms (DESS-) tjeklisten hos patienter med remitteret depression inducerede Thymanax ikke seponeringssyndrom efter brat behandlingsstop.
In a trial designed to assess discontinuation symptoms by the Discontinuation Emergent Signs and Symptoms (DESS) check-list in patients with remitted depression, Thymanax did not induce discontinuation syndrome after abrupt treatment cessation.
I en undersøgelse designet til at vurdere seponeringssymptomer ved hjælp af Discontinuation Emergent Signs and Symptoms (DESS-) tjeklisten hos patienter med remitteret depression inducerede Valdoxan ikke seponeringssyndrom efter brat behandlingsstop.
In a trial designed to assess discontinuation symptoms by the Discontinuation Emergent Signs and Symptoms (DESS) check-list in patients with remitted depression, Valdoxan did not induce discontinuation syndrome after abrupt treatment cessation.
I en undersøgelse hos 118 børn med nydiagnosticeret ALL var 75 % af dem, der blev behandlet med Oncaspar (i kombination med andre lægemidler) fri for kræft efter 7 år uden tilbagefald eller ny kræft.
In a study in 118 children newly diagnosed with ALL, 75% of those treated with Oncaspar (in combination with other medicines) were free of the cancer after 7 years without having relapse or a new cancer.
I en undersøgelse hos 322 patienter med follikulært lymfom levede patienter, der blev behandlet med MabThera i kombination med kemoterapi, i gennemsnit 25,9 måneder, uden at sygdommen vendte tilbage, sammenlignet med 6,7 måneder for de patienter, der kun blev behandlet med kemoterapi.
In a follicular lymphoma study involving 322 patients, patients receiving MabThera in addition to chemotherapy lived for an average of 25.9 months without the disease coming back, compared with 6.7 months in those receiving chemotherapy alone.
I en undersøgelse hos 399 patienter med diffuse, store B-cellelymfomer levede patienter, der blev behandlet med MabThera i kombination med kemoterapi, i gennemsnit 35 måneder, uden at sygdommen blev værre, eller de fik behov for en anden behandling, sammenlignet med 13 måneder for de patienter, der kun blev behandlet med kemoterapi.
In a study of 399 patients with diffuse large B-cell lymphoma, patients adding MabThera to chemotherapy lived for an average of 35 months without the disease getting worse or the need for a change in treatment, compared with 13 months in those receiving chemotherapy alone.
I en undersøgelse hos 69 børn var Elocta lige så effektivt: Der indtrådte i gennemsnit 2 blødningsepisoder årligt, og 81 % af blødningsepisoderne svandt med kun én indsprøjtning.
In a study in 69 children, Elocta was similarly effective: 2 bleeding episodes occurred per year on average and 81% of bleeding episodes resolved with only one injection.
I en undersøgelse hos 817 patienter med CLL levede patienter, der ikke tidligere havde været behandlet, i gennemsnit 39,8 måneder, uden at sygdommen blev værre, når de blev behandlet med MabThera i kombination med kemoterapi, sammenlignet med 32,2 måneder for de patienter, der kun blev behandlet med kemoterapi.
In a study of 817 patients with CLL, patients who had not been treated before lived for an average of 39.8 months without their disease getting worse when they received MabThera in addition to chemotherapy, compared with 32.2 months in patients receiving chemotherapy alone.