natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ved uge 16 havde en statistisk signifikant større andel af de patienter, som fik Humira opnået PGA ”clear” eller ”almost clear” for psoriasis på hænder og/eller fødder sammenlignet med patienter, som fik placebo (30,6 % versus4,3 % [P=0,014]).
At Week 16, a statistically significantly greater proportion of patients who received Humira achieved PGA of 'clear' or 'almost clear' for the hands and/or feet compared to patients who received placebo (30.6% versus 4.3%, respectively [P = 0.014]).
Ved uge 16 havde en statistisk signifikant større andel af de patienter, som fik Humira, opnået PGA ”clear” eller ”almost clear” for psoriasis på hænder og/eller fødder sammenlignet med patienter, som fik placebo (30,6 % versus 4,3 %, [P=0,014]).
At Week 16, a statistically significantly greater proportion of patients who received Humira achieved PGA of 'clear' or 'almost clear' for the hands and/or feet compared to patients who received placebo (30.6% versus 4.3%, respectively [P = 0.014]).
Ved uge 16 viste både teduglutid-kohorten og kohorten med standardbehandling et øget enteralt volumen.
At Week 16, both the teduglutide and the standard of care cohort showed an increase in enteral volume.
Ved uge 168 var hyppigheden af dødsfald i denne population af patienter med dekompenseret leversygdom 13% (6/45) i tenofovirdisoproxilfumarat-gruppen, 11% (5/45) i emtricitabin plus tenofovirdisoproxilfumarat-gruppen og 14% (3/22) i entecavir-gruppen.
At week 168, in this population of patients with decompensated liver disease, the rate of death was of 13% (6/45) in the tenofovir disoproxil fumarate group, 11% (5/45) in the emtricitabine plus tenofovir disoproxil fumarate group and 14% (3/22) in the entecavir group.
Ved uge 18 gav empagliflozin statistisk signifikant forbedring af HbA1c sammenlignet med placebo (tabel 6).
At Week 18, empagliflozin provided statistically significant improvement in HbA1c compared with placebo (Table 6).
Ved uge 18 opnåedes en statistisk signifikant forbedring af HbA1c (tabel 7).
At week 18, empagliflozin provided statistically significant improvement in HbA1c (Table 7).
Ved uge 24
At week 24 0.94
Ved uge 24 havde patienter, som ved baseline var seropositive for RF og/eller anti-CCP, en signifikant øget sandsynlighed for at opnå ACR20- og ACR50-repons sammenlignet med seronegative patienter (p=0,0312 og p=0,0096) (tabel 13).
At Week 24, patients who were seropositive to RF and/or anti-CCP at baseline had a significantly increased probability of achieving ACR20 and 50 responses compared to seronegative patients (p=0.0312 and p=0.0096) (Table 13).
Ved uge 24 i studie 3 var forbedringerne i ppFEV1 2,6 procentpoint absolut og 4,7 % relativ ændring, sammenlignet med baseline i studie 1 eller studie 2.
At Week 24 in Trial 3, improvements in ppFEV1 were 2.6 percentage points absolute and 4.7% relative change compared to baseline in Trial 1 or Trial 2.
Ved uge 24 kunne 2 patienter, som fik den anbefalede teduglutid-dosis, undvære parentral ernæring.
Two patients on the recommended teduglutide dose were weaned off parenteral nutrition by Week 24.
Ved uge 24 sås hæmning af strukturel skade med signifikant mindre radiografisk progression blandt patienter behandlet med subkutan tocilizumab sammenlignet med placebo (gennemsnitlig mTSS på 0,62 vs.
At week 24, inhibition of structural damage was shown, with significantly less radiographic progression in patients receiving tocilizumab subcutaneous compared to placebo (mean mTSS of 0.62 vs.
Ved uge 24 uge var andelen af patienter, som opnåede hiv-1-RNA < 50 kopier/ml, lavere hos de pædiatriske patienter, som fik lopinavir/ritonavir tabletter én gang daglig (88,2%), end hos de patienter, som fik dosering to gange daglig (96,6 %, p = 0,040), hovedsagligt på grund af lavere komplians i en-gang-daglig gruppen.
The percentage of patients achieving HIV-1 RNA <50 copies/ml at Week 24 was lower in the paediatric patients receiving lopinavir/ritonavir tablets once daily (88.2%) than in patients receiving the twice-daily dosing (96.6%, p = 0.040), mainly due to lower adherence in the once-daily group.
Ved uge 24 var den gennemsnitlige behandlingsforskel i procentvis ændring i LDL-C fra baseline i forhold til ezetimibe -29,8 % (95 % CI: -34,4 %, -25,3 %; p-værdi:
At week 24, the mean treatment difference from ezetimibe in LDL-C percent change from baseline was -29.8% (95% CI: -34.4%, -25.3%; p-value: ˂0.0001).
Ved uge 24 var den gennemsnitlige behandlingsforskel i procentvis ændring i LDL-C fra baseline i forhold til ezetimibe -30,4 % (95 % CI: -36,6 %, -24,2 %; p-værdi: ˂0,0001).
At week 24, the mean treatment difference from ezetimibe in LDL-C percent change from baseline was -30.4% (95% CI: -36.6%, -24.2%; p- value: ˂0.0001).
Ved uge 24 var den tidsvægtede gennemsnitsændring fra baseline i log10 plasmakoncentrationer af hiv 1-rna-niveauer (DAVG24) -0,03 log10 kopier/ml og -0,61 log10 kopier/ml for placebogruppen og 245 mg tenofovirdisoproxil (som fumarat) gruppen (p < 0,0001).
At week 24 the time-weighted average change from baseline in log10 plasma HIV-1 RNA levels (DAVG24) was -0.03 log10 copies/ml and -0.61 log10 copies/ml for the placebo and tenofovir disoproxil 245 mg (as fumarate) recipients (p < 0.0001).
Ved uge 24 var der observeret signifikant reduktion i DAS28 fra baseline på 3,1 observeret i den subkutane arm og 1,7 i placebo armen og for DAS28<2,6 blev der observeret en reduktion på 3,2% i den subkutane arm og en reduktion på 4,0% i placebo armen.
At week 24, a significant reduction in DAS28 from baseline of 3.1 was observed on subcutaneous and 1.7 on placebo arm, and for DAS28 < 2.6, 32.0% was observed on subcutaneous and 4.0% on placebo arm.
Ved uge 24 var det overordnede resultat, at 66% (35/53) af patienterne behandlet med tenofovirdisoproxilfumarat havde HBV-dna < 400 kopier/ml (< 69 IE/ml) versus 69% (36/52) af patienterne behandlet med emtricitabin plus tenofovirdisoproxilfumarat (p = 0,672).
Overall at week 24, treatment with tenofovir disoproxil fumarate resulted in 66% (35/53) of patients with HBV DNA < 400 copies/ml (< 69 IU/ml) versus 69% (36/52) of patients treated with emtricitabine plus tenofovir disoproxil fumarate (p = 0.672).
Ved uge 24 var dette 87,4% (n = 90) i Eylea-gruppen og 58,6% (n =
At week 24, this was 87.4% (n = 90) in the Eylea group and 58.6% (n =
Ved uge 24 var dette 91,8% (n=89) i Eylea-gruppen og 85,5% (n=47) i sham- gruppen.
At week 24, this was 91.8% (n=89) in the Eylea group and 85.5% (n=47) in the sham group.
Ved uge 24 var disse andele henholdsvis 80% og 67%.
At week 24 these proportions were 80% and 67%, respectively.
Ved uge 24 var gennemsnitlig behandlingsforskel i procentvis ændring i LDL-C fra baseline i forhold til placebo -55,8 % (95 % CI: - 60,0 %, -51,6 %; p-værdi: ˂ 0,0001).
At week 24, the mean treatment difference from placebo in LDL-C percent change from baseline was -55.8% (95% CI: -60.0%, -51.6%; p-value: ˂ 0.0001).
Ved uge 24 var skift til FTC/RPV/TDF non-inferiørt vedrørende opretholdelse af hiv 1-rna
At Week 24, switching to FTC/RPV/TDF was non-inferior in maintaining HIV-1 RNA
Ved uge 24 var virkning og sikkerhed af dosering to gange daglig (n=87) hos den pædiatriske population, som fik lopinavir/ritonavir100 mg/25 mg tabletter, sammenlignelig med resultater for virkning og sikkerhed i tidligere studier af lopinavir/ritonavir hos voksen og børn, doseret to gange daglig.
At week 24, the efficacy and safety with twice-daily dosing (n=87) in the paediatric population given lopinavir/ritonavir 100 mg/25 mg tablets was consistent with the efficacy and safety findings in previous adult and paediatric studies using lopinavir/ritonavir twice daily.
Ved uge 24 var virkning og sikkerhed ved dosering to gange dagligt (n=87) hos den pædiatriske population, som fik lopinavir/ritonavir 100 mg/25 mg tabletter, sammenlignelig med resultaterne for virkning og sikkerhed i tidligere studier af lopinavir/ritonavir givet to gange dagligt hos voksen og børn.
At week 24, the efficacy and safety with twice-daily dosing (n=87) in the paediatric population given lopinavir/ritonavir 100 mg/25 mg tablets was consistent with the efficacy and safety findings in previous adult and paediatric studies using lopinavir/ritonavir twice daily.
Ved uge 240 var behandlingsdifferencen (ISENTRESS – efavirenz) 9,5% med associeret 95% konfidensinterval (1,7; 17,3).
At Week 240, the treatment difference (ISENTRESS – efavirenz) was 9.5 % with an associated 95 % CI of (1.7, 17.3).
Ved uge 240 var behandlingsdifferencen (raltegravir – efavirenz) 9,5% med associeret 95% konfidensinterval (1,7; 17,3).
At Week 240, the treatment difference (raltegravir – efavirenz) was 9.5 % with an associated 95 % CI of (1.7, 17.3).
Ved uge 26 medførte Ultibro Breezhaler statistisk signifikant forbedring af peak FEV1 sammenlignet med placebo i de første 4 timer post dosis (330 ml) (p<0,001).
At week 26, Ultibro Breezhaler produced statistically significant improvement in peak FEV1 compared to placebo in the first 4 hours post dose (330 ml) (p<0.001).
Ved uge 26 medførte Ulunar Breezhaler statistisk signifikant forbedring af peak FEV1 sammenlignet med placebo i de første 4 timer post dosis (330 ml) (p<0,001).
At week 26, Ulunar Breezhaler produced statistically significant improvement in peak FEV1 compared to placebo in the first 4 hours post dose (330 ml) (p<0.001).
Ved uge 26 medførte Xoterna Breezhaler statistisk signifikant forbedring af peak FEV1 sammenlignet med placebo i de første 4 timer post dosis (330 ml) (p<0,001).
At week 26, Xoterna Breezhaler produced statistically significant improvement in peak FEV1 compared to placebo in the first 4 hours post dose (330 ml) (p<0.001).
Ved uge 4 blev patienterne på basis af deres legemsvægt på det tidspunkt randomiseret 1:1 til enten lav-dosis- eller standard-dosis-vedligeholdelsesregime som vist i tabel 13.
At Week 4, subjects were randomised 1:1 based on their body weight at the time to either the Low Dose or Standard Dose maintenance regimens as shown in Table 13.
Ved uge 4 blev patienterne på basis af deres legemsvægt på det tidspunkt randomiseret 1:1 til enten lav-dosis- eller standard-dosis-vedligeholdelsesregime som vist i tabel 18.
At Week 4, subjects were randomised 1:1 based on their body weight at the time to either the Low Dose or Standard Dose maintenance regimens as shown in Table 18.
Ved uge 4 blev patienterne på basis af deres legemsvægt på det tidspunkt randomiseret 1:1 til enten lav-dosis- eller standard-dosis-vedligeholdelsesregime som vist i tabel 20.
At Week 4, subjects were randomised 1:1 based on their body weight at the time to either the Low Dose or Standard Dose maintenance regimens as shown in Table 20.
Ved uge 4 blev patienterne randomiseret 1:1 til vedligeholdelsesbehandlingsgrupper: enten standard-dosis (40/20 mg hver anden uge) eller lav-dosis (20/10 mg hver anden uge) baseret på deres legemsvægt.
At Week 4, patients were randomised 1:1 to either the Standard Dose (40/20 mg eow) or Low Dose (20/10 mg eow) maintenance treatment groups based on their body weight.
Ved uge 4 blev patienterne randomiseret til 40 mg hver anden uge 40 mg hver uge, eller placebo gennem hele studieforløbet på 56 uger.
At week 4 patients were randomised to 40 mg every other week, 40 mg every week, or placebo with a total study duration of 56 weeks.
Ved uge 4 blev patienterne randomiseret til 40 mg hver anden uge, 40 mg hver uge eller placebo gennem hele studieforløbet på 56 uger.
At Week 4 patients were randomised to 40 mg every other Week, 40 mg every Week, or placebo with a total study duration of 56 Weeks.
Ved uge 4 blev patienterne randomiseret til 40 mg hver anden uge, 40 mg hver uge eller placebo gennem hele studiesforløbet på 56 uger.
At Week 4 patients were randomised to 40 mg every other week, 40 mg every week, or placebo with a total study duration of 56 weeks.
Ved uge 4*** (n=950)
By Week 4*** (n= 950)
Ved uge 4*** (n=950)
By week 4*** (n=950)
Ved uge 48 blev der ikke observeret nogen statistisk signifikant forskel mellem placebo-armen og adefovirdipivoxil-armen hos børn i alderen 2 til 11 år blandt de patienter, som nåede det primære endepunkt, som var serum-HBV-dna < 1.000 kopier/ml og normalt ALAT- niveau.
At week 48, in children aged 2 to 11 years old, no statistically significant difference was observed in the proportions of patients that achieved the primary endpoint of serum HBV DNA < 1,000 copies/ml and normal ALT levels between the placebo arm and the adefovir dipivoxil arm.
Ved uge 48 havde 12 ud af 30 (40 %) patienter hiv 1-RNA < 50 kopier/ml (ITT-E, Snapshot algoritme).
At week 48, 12/30 (40%) subjects had HIV-1 RNA <50 copies/mL (ITT-E, Snapshot algorithm).
Ved uge 48 havde 83% af patienterne i behandlingsgruppen med tenofovirdisoproxilfumarat og 92% af patienterne i behandlingsgruppen med stavudin eller zidovudin hiv-1 RNA-koncentrationer på < 400 kopier/ml.
At week 48, 83% of patients in the tenofovir disoproxil fumarate treatment group and 92% of patients in the stavudine or zidovudine treatment group had HIV-1 RNA concentrations < 400 copies/ml.
Ved uge 48 havde 89% (283/317) af patienterne, som blev randomiseret til skift til Eviplera ved baseline (Eviplera), hiv 1-rna < 50 kopier/ml, 3% (8/317) blev anset som havende virologiske svigt (hiv-rna ≥ 50 kopier/ml), og 8% (26/317) havde ikke tilgængelige data i uge 48-perioden.
At week 48, 89% (283/317) of patients randomised to switch to Eviplera at baseline (Eviplera) had HIV-1 RNA < 50 copies/mL, 3% (8/317) were considered virologic failures (HIV RNA ≥ 50 copies/mL), and 8% (26/317) did not have data available in the week 48 window.
Ved uge 48 havde seks unge i tenofovirdisoproxilfumaratgruppen og én ung i placebogruppen signifikant tab i BMD i columna lumbalis (defineret som > 4% tab).
At week 48, six adolescents in the tenofovir disoproxil fumarate group and one adolescent in the placebo group had significant lumbar spine BMD loss (defined as > 4% loss).
Ved uge 48 og 96 var der tendens til, at de gennemsnitlige ændringer i forhold til baseline i vægt- og BMI-Z-scorer faldt hos patienter, som blev behandlet med adefovirdipivoxil.
At week 48 and 96, mean changes from baseline in weight and BMI Z scores tended to decrease in adefovir dipivoxil-treated patients.
Ved uge 48 var 94% (46/49) af patienterne supprimerede, og hos 4% (2/49) var der virologisk svigt (hiv 1-rna ≥ 50 kopier/ml).
At week 48, 94% (46/49) of patients remained suppressed, and 4% (2/49) were considered virologic failures (HIV-1 RNA ≥ 50 copies/mL).
Ved uge 48 var den gennemsnitlige stigning i CD4+ celletal fra baseline 56 celler/mm3 hos Stribild-behandlede patienter og 58 celler/mm3 hos NNRTI+FTC/TDF/TDF-behandlede patienter.
The mean increase from baseline in CD4+ cell count at Week 48 was 56 cells/mm3 in the Stribild-treated patients and 58 cells/mm3 in the NNRTI+FTC/TDF-treated patients.
Ved uge 48 var det 2-3 gange mere sandsynligt for seropositive patienter at opnå ACR- respons sammenlignet med seronegative patienter.
At week 48 seropositive patients were 2-3 times more likely to achieve ACR responses compared to seronegative patients.
Ved uge 48 var det 2-3 gange mere sandsynligt for seropositive patienter at opnå ACR- respons sammenlignet med seronegative patienter.
week 48 seropositive patients were 2-3 times more likely to achieve ACR responses compared to seronegative patients.
Ved uge 48 var dolutegravir non-inferior til raltegravir i SPRING-2-studiet og i SINGLE-studiet var dolutegravir + ABC/3TC superior til efavirenz/TDF/FTC (p = 0,003), se tabel 3 ovenfor.
At week 48, dolutegravir was non-inferior to raltegravir in the SPRING-2 study, and in the SINGLE study dolutegravir + ABC/3TC was superior to efavirenz/TDF/FTC (p=0.003), table 3 above.
Ved uge 52 og uge 104 var de co- primære endepunkter forebyggelse af ledskader og forbedring af den fysiske funktionsevne.
At week 52 and week 104 the co-primary endpoints were prevention of joint damage and improvement in physical function.
Ved uge 52 påbegyndte patienterne en åben langtids-opfølgningsperiode.
Patients entered an open label long-term extension at week 52.
Ved uge 52 påbegyndte patienterne en åben langtidsopfølgningsperiode.
Patients in clinical response at week 6a
Ved uge 52 var behandlingsforskellen i HbA1c mellem Eperzan og insulin glargin 0,1 % (-0,04, 0,27) i forhold til baseline, og opfyldte den prædefinerede non- inferioritetsmargin (0,3 %).
The between-treatment difference in HbA1c of 0.1% (-0.04, 0.27) from baseline at 52 weeks for Eperzan and insulin glargine met the pre- specified noninferiority margin (0.3%).
Ved uge 64 viste Ulunar Breezhaler numerisk forbedring i forhold til glycopyrronium (1,95 %; p=0,175) og statistisk forbedring i forhold til tiotropium (4,96 %; p=0,001).
At week 64, Ulunar Breezhaler showed numerical improvement over glycopyrronium (1.95%; p=0.175) and statistical improvement over tiotropium (4.96%; p=0.001).
ved uge 8
At week 8
Ved uge 96 forekom seponering på grund af bivirkninger hyppigere i efavirenz-gruppen end i rilpivirin-gruppen.
Discontinuations due to adverse events were higher in the efavirenz arm at week 96 than the rilpivirine arm.
Ved uge 96 havde 88,4 % (214/242 patienter) stadig hiv 1-rna
At Week 96, 88.4% (214/242 patients) maintained HIV-1 RNA
Ved uge 96 havde 88,4 % (214/242 patienter) stadig hiv 1-rna < 50 kopier/ml, efter de var skiftet til E/C/F/TAF fastdosis kombinationstablet.
At Week 96, 88.4% (214/242 patients) maintained HIV-1 RNA < 50 copies/mL after switching to E/C/F/TAF FDC tablet.
Ved uge 96 havde 88,4 % (214/242 patienter) stadig hiv 1-rna < 50 kopier/ml, efter de var skiftet til Genvoya.
At Week 96, 88.4% (214/242 patients) maintained HIV-1 RNA < 50 copies/mL after switching to Genvoya.
Ved uge 96, 144, 192, 240, 288 og 384 blev viral suppression og biokemisk og serologisk respons opretholdt ved fortsat tenofovirdisoproxilfumarat-behandling (se tabel 4 og 5 nedenfor).
At weeks 96, 144, 192, 240, 288 and 384, viral suppression, biochemical and serological responses were maintained with continued tenofovir disoproxil fumarate treatment (see Tables 4 and 5 below).
Ved uge 96, 144, 192, 240, 288 og 384 blev viral suppression og biokemisk og serologisk respons opretholdt ved fortsat tenofovirdisoproxilfumarat-behandling (se tabel 5 og 6 nedenfor).
At weeks 96, 144, 192, 240, 288 and 384, viral suppression, biochemical and serological responses were maintained with continued tenofovir disoproxil fumarate treatment (see Tables 5 and 6 below).
Ved ulcerøs kolitis og Crohns sygdom er disse celler medvirkende til inflammation i tarmen.
In ulcerative colitis and Crohn’s disease these cells are involved in causing inflammation in the gut.
Ved undersøgelse af de mindre kar forbedrede SonoVue scanningskvaliteten med henblik på vurdering af blodgennemstrømningen i forandrede områder i brystet og leveren.
For the smaller vessels, SonoVue led to better quality scans when looking at the blood flow in breast and liver lesions.
Ved undersøgelsen, der varede i ni måneder, måltes højden ved undersøgelsens begyndelse og slutning samt væksthastigheden under undersøgelsen.
The study lasted nine months, and measured the height at the beginning and the end of the study, and the speed of growth during the study.
Ved undersøgelsens afslutning var der ingen forskel mellem det samlede antal indlæggelser på grund af hjerteinsufficiens eller mortalitet hos bosentan- og placebobehandlede patienter.
At the end of this study, there was no difference in overall hospitalisations for heart failure nor in mortality between bosentan- and placebo- treated patients.
Ved undersøgelser af Purevax RCP FeLV i marken blev der set på den basale vaccinationsplan (2 injektioner med 3-4 ugers mellemrum) og på boosteren (kun én injektion).
In the field the studies of Purevax RCP FeLV looked at the basic vaccination schedule (2 injections 3-4 weeks apart) and at the booster vaccination (only one injection).
Ved undersøgelser af Purevax RCPCh FeLV i marken blev der set på den basale vaccinationsplan (2 injektioner med 3-4 ugers mellemrum) og boosteren (kun én injektion).
In the field, the studies of Purevax RCPCh FeLV looked at the basic vaccination schedule (2 injections 3-4 weeks apart) and the booster vaccination (only one injection).
Ved undersøgelsernes start lå patienternes HbA1c-niveauer på omkring 8,4 %.
At the start of the studies, the patients’ HbA1c levels were around 8.4%.
Ved urinstofcyklus-defekter er kroppen ikke i stand til at producere nok leverenzymer til at fjerne det ekstra kvælstof.
In urea cycle disorders, the body is not able to produce enough liver enzymes to remove the extra nitrogen.
Ved urinstofcyklus-defekter kan kroppen ikke fjerne kvælstof fra de proteiner, vi spiser.
In urea cycle disorders, the body cannot remove the nitrogen from the protein that we eat.
Ved uspecifikke symptomer som f.eks. muskelkramper, fordøjelsesforstyrrelser som abdominalsmerter og svær asteni skal det overvejes, om der kan være tale om laktacidose.
The risk of lactic acidosis must be considered in the event of non-specific signs such as muscle cramps, digestive disorders as abdominal pain and severe asthenia.
Ved uspecifikke symptomer som f.eks. muskelkramper, fordøjelsesforstyrrelser som abdominalsmerter og svær asteni skal det overvejes, om der kan være tale om laktatacidose.
The risk of lactic acidosis must be considered in the event of non-specific signs such as muscle cramps, digestive disorders as abdominal pain and severe asthenia.
Ved utilsigtet indtagelse skal der straks søges lægehjælp, og indlægssedlen eller etiketten skal vises til lægen.
If the medicine is accidentally ingested, medical advice should be sought immediately and the package leaflet or label shown to the doctor.
Ved utilsigtet indtagelse skal der øjeblikkeligt søges lægelig bistand, og indlægssedlen eller etiketten bør vises til lægen.
In case of accidental ingestion, seek medical advice immediately and show the package leaflet or the label to the physician.
Ved utilsigtet indtagelse skal der øjeblikkeligt søges lægelig bistand, og indlægssedlen eller etiketten bør vises til lægen.
In case of accidental ingestion, seek medical advice immediately and show this package leaflet or the label to the physician.
Ved utilsigtet indtagelse søges omgående lægehjælp (vis lægen indlægssedlen eller etiketten).
In case of accidental ingestion, seek medical advice immediately and show the package leaflet or the label to the physician.
Ved utilsigtet kontakt med hud eller øjne skal man følge anvisningerne i indlægssedlen.
In case of accidental contact with the skin or eyes, or for more information, the package leaflet should be consulted.
Ved utilsigtet kontakt med huden anbefales det at skylle grundigt efter med vand.
Special precautions to be taken by the person administering the veterinary medicinal product to animals: In case of accidental skin contact, it is recommended to wash thoroughly with water.
Ved utilsigtet kontakt med huden eller øjnene skal man skylle grundigt med rigelige mængder vand.
Accidental contact with the skin or eyes should be treated immediately and thoroughly with copious amounts of water
Ved utilsigtet kontakt med øjnene skylles øjnene med vand, og ved utilsigtet kontakt med huden vaskes huden med vand og sæbe.
If accidental exposure to the eyes occurs, the eyes should be rinsed with water and in case of accidental exposure to the skin the skin should be washed with soap and water.
Ved utilsigtet kontakt med øjnene skylles øjnene med vand, og ved utilsigtet kontakt med huden vaskes huden med vand og sæbe.
If accidental exposure to the eyes occurs, the eyes should be rinsed with water and in case of accidental exposure to the skin, the skin should be washed with soap and water.
Ved utilsigtet selv-injektion skal der øjeblikkeligt søges lægelig bistand, og indlægssedlen eller etiketten bør vises til lægen.
In case of accidental self-injection, seek medical advice immediately and show the package leaflet or the label to the physician.
Ved utilsigtet selv-injektion skal der øjeblikkeligt søges lægelig bistand, og indlægssedlen eller etiketten bør vises til lægen.
In case of accidental self-injection, seek medical advice immediately and show this package leaflet or the label to the physician.