natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I kliniske studier, hvor valsartan blev sammenlignet med en ACE-hæmmer, var incidensen af tør hoste signifikant (p &lt; 0,05) mindre hos patienter i behandling med valsartan end hos patienter i behandling med en ACE-hæmmer (henholdsvis 2,6% versus 7,9%).
In clinical trials where valsartan was compared with an ACE inhibitor, the incidence of dry cough was significantly (p &lt; 0.05) lower in patients treated with valsartan than in those treated with an ACE inhibitor (2.6 % versus 7.9 %, respectively).
• Samtidig brug af Amlodipine/Valsartan Mylan og lægemidler indeholdende aliskiren er kontraindiceret hos patienter med diabetes mellitus eller nedsat nyrefunktion (GFR &lt; 60 ml/min/1,73 m2) (se pkt.
• Concomitant use of Amlodipine/Valsartan Mylan with aliskiren-containing products in patients with diabetes mellitus or renal impairment (GFR &lt; 60 ml/min/1.73 m2) (see sections 4.5 and
I et klinisk studie med patienter, som tidligere havde haft tør hoste under behandling med en ACE-hæmmer, oplevede 19,5% af patienterne, som fik valsartan, og 19,0% af dem, som fik thiazid-diuretika, hoste.
In a clinical trial of patients with a history of dry cough during ACE inhibitor therapy, 19.5 % of trial subjects receiving valsartan and 19.0 % of those receiving a thiazide diuretic experienced coughing, compared to 68.5 % of those treated with an ACE inhibitor (p &lt; 0.05).
Et multicenter, randomiseret, dobbeltblindet, aktivt kontrolleret, parallelgruppestudie undersøgte patienter, der ikke var tilstrækkeligt kontrolleret med amlodipin 10 mg, med henblik på en normalisering af blodtrykket (defineret som middel siddende diastolisk blodtryk &lt; 90 mmHg ved slutningen af studiet).
A multicentre, randomised, double-blind, active-controlled, parallel-group trial showed normalisation of blood pressure (trough sitting diastolic blood pressure &lt; 90 mmHg at the end of the trial) in patients not adequately controlled on amlodipine 10 mg in 78 % of patients treated with amlodipine/valsartan 10 mg/160 mg, compared to 67 % of patients remaining on amlodipine 10 mg.
Aktivt kontrollerede studier med patienter, som ikke responderer på monoterapi Et multicenter, randomiseret, dobbeltblindet, aktivt kontrolleret, parallelgruppestudie undersøgte patienter, der ikke var tilstrækkeligt kontrolleret med valsartan 160 mg, med henblik på en normalisering af blodtrykket (defineret som middel siddende diastolisk blodtryk &lt; 90 mmHg ved slutningen af studiet).
Active-controlled trials in patients who were non-responders to monotherapy A multicentre, randomised, double-blind, active-controlled, parallel-group trial showed normalisation of blood pressure (trough sitting diastolic blood pressure &lt; 90 mmHg at the end of the trial) in patients not adequately controlled on valsartan 160 mg in 75 % of patients treated with amlodipine/valsartan 10 mg/160 mg and 62 % of patients treated with amlodipine/valsartan 5 mg/160 mg, compared to 53 % of patients remaining on valsartan 160 mg.
2 til &lt; 6 år
2 to &lt; 6 years
Frekvenserne er inddelt i henhold til MedDRA på følgende måde: Meget almindelig (≥ 1/10), almindelig (≥ 1/100 til &lt; 1/10), ikke almindelig (≥ 1/1.000 til &lt; 1/100), sjælden (≥ 1/10.000 til &lt; 1/1.000), meget sjælden ( &lt; 1/10.000), ikke kendt (frekvens kan ikke estimeres ud fra tilgængelige data).
The frequency groupings according to MedDRA convention are: Very common (≥ 1/10); common (≥ 1/100 to &lt; 1/10); uncommon (≥ 1/1,000 to &lt; 1/100); rare (≥ 1/10,000 to &lt; 1/1,000); very rare ( &lt; 1/10,000); not known (frequency cannot be estimated from the available data).
PR-intervaller på &gt; 200 ms blev set hos 3 % af forsøgspersonerne i den aktive kontrolgruppe (moxifloxacin) og hos 5 % i placebo-armen.
PR intervals of &gt; 200 msec were seen in 3% of subjects in the active control group (moxifloxacin) and 5% in the placebo arm.
Andelen af patienter med en rapporteret forlængelse af PRintervallet &gt; 200 ms i dette studie spændte fra 3/22 (14 %) (dag 3) til 8/21 (38 %) (dag 14).
The proportion of patients with a reported PR interval prolongation &gt; 200 ms in this study ranged from 3/22 (14%) (day 3) to 8/21 (38%) (day14).
Høje doser af ketoconazol ( &gt; 200 mg/dag) anbefales ikke.
High doses of ketoconazole ( &gt; 200 mg/day) are not recommended.
Antallet af patienter, som havde en virusbelastning under 50 kopier/ml, var 9 ud af 13 i den samme periode.
The number of patients with viral load &lt; 50 copies/mL was 9 of 13 for the same period.
Median stigning i CD4 celletal ved uge 48 (celler/mm3) * For begge studier: For patienter, der ved indgang i studiet havde VL &lt; 200 kopier/ml, er VF defineret som &gt; 200 kopier/ml.
Median increase in CD4 cell count at week 48 (cells/mm3) * For both studies: For patients entering study with VL &lt; 200 copies/ml, VF defined as &gt; 200 copies/ml.
Andel med VL &lt; 50 kopier/ml ved uge 48, ITT/e#
Proportion with VL &lt; 50 copies/ml at week 48, ITT/e#
ENTYDIG IDENTIFIKATOR - 2D -STREGKODE Der er anført en 2D-stregkode, som indeholder en entydig identifikator.
UNIQUE IDENTIFIER - 2D BARCODE &lt; 2D barcode carrying the unique identifier included. &gt;
I et klinisk studie udviklede 11 ud af 17 (65 %) raske frivillige alvorlig hepatocellulær toksicitet med stigninger i transaminase på op til &gt; 20 gange den øvre normalgrænse efter 1 til 5 dages co-administration.
In a clinical study 11 of 17 (65 %) healthy volunteers developed severe hepatocellular toxicity with transaminase elevations up to &gt; 20fold the upper limit of normal after 1 to 5 days of co-administration.
Infektion: Hos nogle patienter med fremskreden hiv-infektion (aids), som tidligere har haft opportunistisk infektion, kan tegn og symptomer pÃ¥ betÃ¦ndelse fra tidligere infektioner forekomme kort efter, at anti-hiv-behandlingen er startet.
Infection: In some patients with advanced HIV infection (AIDS) and a history of opportunistic infection, signs and symptoms of inflammation from previous infections may occur soon after antiHIV treatment is started.
Andel med VL &lt; 50 kopier/ml ved uge 48, i behandling
Proportion with VL &lt; 50 copies/ml at week 48, On Treatment
MaxCmin2: enhver stigning &gt; 0,5 log ved et enkelt besøg ; &lt; 0,5 log reduktion hvis VL &gt; 200 kopier/ml ved uge 4; &lt; 1,0 log reduktion fra baseline hvis VL &gt; 200 kopier/ml ved uge 12; og VL &gt; 200 kopier/ml ved uge 24.
MaxCmin2: any rise &gt; 0.5 log at a specific visit; &lt; 0.5 log reduction if VL &gt; 200 copies/ml at week 4; &lt; 1.0 log reduction from base line if VL &gt; 200 copies/ml at week 12; and a VL &gt; 200 copies/ml at week 24.
Kun 2/21 (9 %) patienter hen over alle forsøgsdage havde en maksimal ændring fra gennemsnitlig præ-dosis baseline i QTcF intervallet ≥ 30 ms efter administration af det modificerede Invirase/ritonavir-regime i populationen med behandlingsnaive hiv1-inficerede patienter; og den maksimale ændring fra gennemsnitlig præ-dosis baseline i QTcF intervallet var &lt; 10 ms hen over alle forsøgsdagene.
Only 2/21 (9%) patients across all study days had maximum QTcF change from dense predose baseline ≥ 30 ms following administration of the modified Invirase/ritonavir regimen in the treatment-naïve HIV-1 infected patient population; and the maximum mean change from dense predose baseline in QTcF was &lt; 10 ms across all study days.
I den ”Ældre aldersgruppe” var antallet af patienter, der ved uge 48 havde en virusbelastning under 400 kopier/ml, 11 ud af 13.
In the “High Age Group”, the number of patients with a viral load &lt; 400 copies/mL at week 48 was 11 of 13.
MaxCmin1: For patienter der indgik i studiet med VL &gt; 200 kopier/ml, er VF defineret som enhver stigning &gt; 0,5 logs og/eller VL &gt; 50.000 kopies/ml ved uge 4, &gt; 5.000 kopier/ml ved uge 12, eller &gt; 200 kopier/ml ved uge 24 eller derefter.
MaxCmin1: For those entering with VL &gt; 200 copies/ml, VF defined as any increase &gt; 0.5 logs and/or VL &gt; 50,000 copies/ml at week 4, &gt; 5,000 copies/ml at week 12, or &gt; 200 copies/ml at week 24 or thereafter.
Patienter, som er stabile i behandling med ritonavirboostet Invirase, og samtidigt behøver behandling med lægemidler, som potentielt øger eksponeringen af saquinavir, eller patienter, der får medicin, som potentielt øger eksponeringen af saquinavir, og samtidig behøver behandling med ritonavir-boostet Invirase, hvor ingen alternativ behandling er tilgængelig, og fordelene opvejer risiciene: - Et ekg skal tages før start af samtidig behandling: Patienter med et QT- interval &gt; 450 ms bør ikke starte den samtidige behandling (se pkt.
Patients stable on ritonavir-boosted Invirase and requiring concomitant medication with potential to increase the exposure of saquinavir or patients on medication with potential to increase the exposure of saquinavir and requiring concomitant ritonavir-boosted Invirase where no alternative therapy is available and the benefits outweigh the risks: - An ECG should be performed prior to initiation of the concomitant therapy: patients with a QT interval &gt; 450 msec should not initiate the concomitant therapy (see section 4.5).
På dag 3 var det øvre ensidede 95 % konfidensinterval for den maksimale ændring fra gennemsnitlig præ-dosis baseline-korrigeret QTcS (studiespecifik hjertefrekvens-korrigeret QT) mellem den aktive lægemiddelarm og placeboarmen &gt; 10 ms for de to ritonavirboostede Invirase-behandlingsgrupper (se resultater i tabel 3).
On Day 3, the upper 1-sided 95% confidence interval of the maximum mean difference in pre-dose baseline-corrected QTcS (study specific heart rate corrected QT) between the active drug and placebo arms was &gt; 10 msec for the two ritonavir-boosted Invirase treatment groups (see results in Table 3).
For patienter, der efterfølgende viser forlængelse af QTintervallet til &gt; 480 ms eller en forlængelse på &gt; 20 ms efter start af samtidig behandling, må lægen efter bedste kliniske dømmekraft afgøre, om enten behandlingen med ritonavirboostet Invirase eller det andet lægemiddel skal ophøre eller om begge skal ophøre.
For patients demonstrating a subsequent increase in QT-interval to &gt; 480 msec or increase by &gt; 20 msec after commencing concomitant therapy, the physician should use best clinical judgment to discontinue either ritonavir-boosted Invirase or the concomitant therapy or both.
- Patienter, der efterfølgende viser forlængelse af QT- intervallet til &gt; 480 ms eller en forlængelse i forhold til før behandling på &gt; 20 ms, skal stoppe behandlingen med ritonavirboostet Invirase.
- Patients demonstrating a subsequent increase in QT-interval to &gt; 480 msec or prolongation over pre-treatment by &gt; 20 msec should discontinue ritonavir-boosted Invirase.
I dette studie blev der også observeret PR-interval på &gt; 200 ms hos 40 % og 47 % af forsøgspersonerne, som på dag 3 fik Invirase/ritonavir henholdsvis 1.000/100 mg 2 gange daglig og 1.500/100 mg 2 gange daglig.
In this study, PR interval of &gt; 200 msec was also observed in 40% and 47% of subjects receiving Invirase/ritonavir 1000/100 mg twice daily and 1500/100 mg twice daily, respectively, on Day 3.
4.5) - For patienter med baseline QT-interval &lt; 450 ms bør der tages et opfølgende ekg under behandlingen.
- For patients with a baseline QT interval &lt; 450 msec, an on-treatment ECG should be performed.
RESIST 1 &amp; 2 SQV Naiv/Tidligere behandlet population
SQV Naive/Experienced Population
Patienter, som starter behandling med ritonavirboostet Invirase: - Før opstart af behandling skal der tages et ekg på alle patienter: Patienter med et QTinterval &gt; 450 ms bør ikke behandles med ritonavirboostet Invirase.For patienter med et QT-interval &lt; 450 ms anbefales det at tage et opfølgende ekg, når behandlingen er påbegyndt.
Patients initiating therapy with ritonavir-boosted Invirase: - An ECG should be performed on all patients prior to initiation of treatment: patients with a QT interval &gt; 450 msec should not use ritonavir-boosted Invirase.
Begrænsede sikkerhedsdata er tilgængelige fra et pædiatrisk studie (NV20911, n=18), der undersøgte sikkerheden af saquinavir hårde kapsler (50 mg/kg 2 gange daglig, dog højst 1.000 mg 2 gange daglig) i kombination med lavdosis ritonavir oral opløsning (3 mg/kg 2 gange daglig ved legemsvægt fra 5 kg til &lt; 15 kg, 2,5 mg/kg 2 gange daglig ved legemsvægt fra 15 kg til 40 kg og 100 mg 2 gange daglig ved en legemsvægt &gt; 40 kg) hos pædiatriske patienter i alderen 4 måneder til 6 år.
Limited safety data are available from a paediatric study (NV20911, n=18) in which the safety of saquinavir hard capsules (50 mg/kg bid, not to exceed 1000 mg bid) used in combination with low dose ritonavir oral solution (3 mg/kg bid for body weight from 5 to &lt; 15 kg, 2.5 mg/kg bid for body weight from 15 to 40 kg and 100 mg bid for body weight &gt; 40 kg) has been studied in paediatric patients aged 4 months to 6 years old.
I den terapeutiske og den supraterapeutiske arm havde henholdsvis 11 % og 18 % af forsøgspersonerne en QTcS mellem 450 og 480 ms. Der var ingen QT-forlængelse &gt; 500 ms og ingen torsades de pointes-takykardi i studiet (se også pkt.
In the therapeutic and the supra-therapeutic arm 11% and 18% of subjects, respectively, had a QTcS between 450 and 480 msec.
- For behandlingsnaive patienter med et baseline-QT-interval &lt; 450 ms, der påbegynder behandling med Invirase/ritonavir 500 mg/100 mg 2 gange daglig i de første 7 dage, efterfulgt af Invirase/ritonavir 1.000 mg/100 mg 2 gange daglig, anbefales det at tage et opfølgende ekg efter ca. 10 dages behandling.
- For treatment-naïve patients initiating treatment with Invirase/ritonavir 500/100 mg two times daily for the first 7 days of treatment followed by Invirase 1000 mg two times daily with ritonavir 100 mg two times daily after 7 days and with a baseline QT interval &lt; 450 msec, an on-treatment ECG is suggested after approximately 10 days of therapy.
De fik 50 mg/kg saquinavir to gange daglig (højst 1.000 mg to gange daglig) boostet med ritonavir 3 mg/kg for patienter med legemsvægt i intervallet 5 kg til &lt; 15 kg og 2,5 mg/kg for patienter med legemsvægt i intervallet 15 kg til 40 kg (højst 100 mg to gange daglig).
In this study, 5 patients were &lt; 2 years and 13 between 2 to &lt; 6 years and received 50 mg/kg saquinavir bid (not to exceed 1000 mg bid) boosted with ritonavir at 3 mg/kg for patients with body weight ranging from 5 to &lt; 15 kg or 2.5 mg/kg for patients with body weight ranging from 15 to 40 kg (not to exceed 100 mg bid).
Frekvensenskategorierne er defineret i henhold til den følgende konvention: Meget almindelig (≥1/10), almindelig (≥1/100 til &lt; 1/10), ikke almindelig (≥1/1.000 til &lt; 1/100), sjælden (≥1/10.000 til &lt; 1/1.000), meget sjælden ( &lt; 1/10.000), ikke kendt (kan ikke estimeres ud fra tilgængelige data).
Frequency categories are defined according to the following convention: Very common (≥ 1/10); common (≥ 1/100 to &lt; 1/10); uncommon (≥ 1/1,000 to &lt; 1/100);
2 - 4,5 kg Meget lille hund &gt; 4,5 - 11 kg Lille hund &gt; 11 - 22 kg Mellemstor hund &gt; 22 - 50 kg Stor hund Større end 50 kg
2 - 4.5 kg Very small dog 4.5 - 11 kg Small dog 11 - 22 kg Medium dog 22 - 50 kg Large dog Greater than 50 kg
DYREARTER Hund ( &gt; 11-22 kg)
TARGET SPECIES Dog ( &gt; 11-22 kg)
DYREARTER Hund ( &gt; 4,5-11 kg)
TARGET SPECIES Dog ( &gt; 4.5-11 kg)
DYREARTER Hund ( &gt; 22-50 kg)
TARGET SPECIES Dog ( &gt; 22-50 kg)
{DD måned ÅÅÅÅ} &gt;
{DD month YYYY}
1/10 000 til &lt; 1/1 000), meget sjælden ( &lt; 1/10 000) eller ikke kendt (kan ikke beregnes af forhåndenværende data).
very rare ( &lt; 1/10,000) and not known (cannot be estimated from the available data).
Dato for første markedsføringstilladelse: {DD måned ÅÅÅÅ} &gt;
Date of first authorisation: {DD month YYYY}
Forsøgspersonen modtog ibalizumab-behandling i yderligere 1,5 år, før denne frivilligt ophørte med en ikke-påviselig virusmængde( &lt; 50 kopier/ml).
The subject received ibalizumab therapy for an additional 1.5 years before discontinuing voluntarily with an undetectable viral load ( &lt; 50 copies/mL).
Forsøgspersoner med basis-CD4-tal &lt; 50 celler/mm3 var mindre tilbøjelige til at opnå et hiv-1 RNA på &lt; 200 kopier/ml (eller &lt; 50 kopier/ml) end forsøgspersoner med &gt; 50 celler/mm3.
Subjects with baseline CD4 counts &lt; 50 cells/mm3 were less likely to achieve a HIV-1 RNA of &lt; 200 copies/mL (or &lt; 50 copies/mL) than subjects with &gt; 50 cells/mm3.
** p &lt; 0,0001 baseret på McNemars test, hvor man sammenlignede andelen af forsøgspersoner, der opnår et ≥ 0,5 log10-fald i virusmængde ved afslutningen af kontrolperioder og funktionelle monoterapiperioder.
** p &lt; 0.0001 based on McNemar's test comparing the proportion of subjects achieving ≥ 0.5 log10 decrease in viral load at the end of the control and functional monotherapy periods.
I uge 2 var den gennemsnitlige øgning i virusmængde 0,87 log10 kopier/ml i arm A, 1,15 log10 kopier/ml i arm B og 0,38 log10 kopier/ml i placebo-armen (p = 0,003 vs arm A, p &lt; 0,001 mod arm B).
At Week 2, the mean viral load decrease was 0.87 log10 copies/mL in Arm A, 1.15 log10 copies/mL in Arm B and 0.38 log10 copies/mL in the Placebo arm (p=0.003 vs Arm A, p &lt; 0.001 vs Arm B).
I uge 16, dvs. før den mulige omskiftning af patienter i Placebo-armen til 15 mg/kg dosis ibalizumab hver 2. uge og/eller til ændring i OBR for alle patienter, var det gennemsnitlige fald i virusmængde 1,07 log10 kopier/ml i Arm A, 1,33 log10 kopier/ml i arm B og 0,26 log10 kopier/ml i placebo-armen (p = 0,002 mod arm A, p &lt; 0,001 mod arm B).
By Week 16, i.e. prior to the possible switching of patients in the Placebo arm to the 15 mg/kg dose of ibalizumab every 2 weeks and/or to change in OBR for all patients, mean viral load decrease was 1.07 log10 copies/mL in Arm A, 1.33 log10 copies/mL in Arm B and 0.26 log10 copies/mL in the Placebo arm (p=0.002 vs Arm A, p &lt; 0.001 vs Arm B).
En liste i tabelform over bivirkninger er opstillet i Tabel 1 Hyppigheden defineres som meget almindelig (≥ 1/10), almindelig (≥ 1/100 til &lt; 1/10), ikke almindelig (≥ 1/1 000 til &lt; 1/100), sjælden (≥
(≥1/10); common (≥1/100 to &lt; 1/10); uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100); rare (≥1/10,000 to &lt; 1/1,000);
Antal af forsøgspersoner, der opnåede &lt; 200 hiv-1 RNA kopier/ml (n/N)
No. of subjects achieving &lt; 200 HIV-1 RNA copies/mL (n/N)
Antal af forsøgspersoner der opnåede &lt; 50 hiv-1 RNA kopier/ml (n/N)
No. of subjects achieving &lt; 50 HIV-1 RNA copies/mL (n/N)
Estimeret hyppighed: Meget almindelig (1/10), almindelig (1/100 til 1/10), ikke almindelig (1/1.000 til 1/100), sjælden (1/10.000 til 1/1.000), meget sjælden ( &lt; 1/10.000).
Frequency estimate: Very common (≥1/10), common (≥1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100), rare (≥1/10,000 to &lt; 1/1,000), very rare ( &lt; 1/10,000).
I løbet af den 52 uger lange placebokontrollerede dobbeltblinde behandlingsperiode oplevede 14,4 % af de duloxetinbehandlede patienter og 33,1 % af de placebo-behandlede patienter en tilbagevenden af deres depressive symptomer (p &lt; 0,001).
During the 52-week placebo-controlled double blind treatment phase 14.4% of the duloxetine-treated patients and 33.1% of the placebo-treated patients experience a return of their depressive symptoms (p &lt; 0.001).
Tilfælde af leverskade herunder svært forhøjede leverenzymer ( &gt; 10 gange den normale øvre grænse), hepatitis og gulsot er rapporteret for duloxetin (se pkt.
Cases of liver injury, including severe elevations of liver enzymes ( &gt; 10 times upper limit of normal), hepatitis and jaundice have been reported with duloxetine (see section 4.8).
Effekten af duloxetin 30-120 mg (fleksibel dosering) en gang dagligt hos ældre patienter ( &gt; 65 år) med generaliseret angst blev evalueret i et studie, som viste statistisk signifikant forbedring i HAM-Atotalscoren hos duloxetinbehandlede patienter sammenlignet med placebobehandlede patienter.
The efficacy of duloxetine 30-120 mg (flexible dosing) once a day in elderly patients ( &gt; 65 years) with generalised anxiety disorder was evaluated in a study that demonstrated statistically significant improvement in the HAM-A total score for duloxetine treated patients compared to placebo treated patients.
Duloxetin 60 mg til 120 mg en gang dagligt viste statistisk signifikant fordel sammenlignet med placebo (p &lt; 0.0001) ved forebyggelse af tilbagefald målt som tid til tilbagefald.
Duloxetine 60 mg to 120 mg once daily demonstrated statistically significant superiority compared to placebo (p &lt; 0.001) on the prevention of relapse, as measured by time to relapse.
I løbet af 52 ugers placebokontrolleret dobbeltblind behandling, havde duloxetinbehandlede patienter med tilbagevendende moderat til svær depression, en signifikant længere symptomfri periode (p &lt; 0,001) sammenlignet med placeborandomiserede patienter.
During 52 weeks of placebo-controlled double blind treatment, duloxetine-treated patients with recurrent MDD had a significantly longer symptom free period (p &lt; 0.001) compared with patients randomised to placebo.
Duloxetine Mylan må ikke bruges til patienter med svært nedsat nyrefunktion (kreatininclearance &lt; 30 ml/min, se pkt.
Duloxetine Mylan must not be used in patients with severe renal impairment (creatinine clearance &lt; 30 ml/min; see section 4.3).
Infektioner og parasitÃ¦re sygdomme Laryngitis
Renal and urinary disorders Dysuria
Meget almindelig (≥ 1/10), almindelig (≥ 1/100 til 1/10), ikke almindelig (≥ 1/1.000 til &lt; 1/100), sjælden (≥ 1/10.000 til &lt; 1/1.000), meget sjælden ( &lt; 1/10.000), ikke kendt (kan ikke estimeres ud fra forhåndenværende data).
The frequency terms listed are defined as follows: Very common (≥ 1/10), common (≥ 1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥ 1/1,000 to &lt; 1/100), rare (≥ 1/10,000 to &lt; 1/1,000), very rare ( &lt; 1/10,000), not known (cannot be estimated from the available data).
I prækliniske undersøgelser udviste olanzapin affinitet (Ki &lt; 100 nM) til serotonin 5-HT2A/2C, 5-HT3, 5-HT6, dopamin D1, D2, D3, D4, D5, kolinerge muskarine receptorer M1-M5, α1-adrenerge og histamin H1-receptorer.
In preclinical studies, olanzapine exhibited a range of receptor affinities (Ki &lt; 100 nM) for serotonin 5 HT2A/2C, 5 HT3, 5 HT6; dopamine D1, D2, D3, D4, D5; cholinergic muscarinic receptors M1-M5; α1 adrenergic; and histamine H1 receptors.
Meget almindelige symptomer på overdosering (forekomst &gt; 10 %) inkluderer takykardi, agitation/aggressivitet, dysartri, forskellige ekstrapyramidale symptomer og nedsat bevidsthedsniveau, varierende fra sedation til koma.
Very common symptoms in overdose ( &gt; 10% incidence) include tachycardia, agitation/aggressiveness, dysarthria, various extrapyramidal symptoms, and reduced level of consciousness ranging from sedation to coma.
Andre medicinsk signifikante sequelae efter overdosering inkluderer delirium, kramper, koma, muligt malignt neuroleptikasyndrom, respirationsbesvær, aspiration, hypertension eller hypotension, hjertearytmi ( &lt; 2 % af overdoseringstilfældene) og kardiopulmonært ophør.
Other medically significant sequelae of overdose include delirium, convulsion, coma, possible neuroleptic malignant syndrome, respiratory depression, aspiration, hypertension or hypotension, cardiac arrhythmias ( &lt; 2% of overdose cases) and cardiopulmonary arrest.
14 Observerede normalniveauer ved faste ved baseline ( &lt; 1,016 mmol/l, som steg til (≥ 1,467 mmol/l) og ændringer i triglycerider ved faste fra grænser ved baseline (≥ 1,016 mmol/l- &lt; 1,467 mmol/l) op til (≥ 1,467 mmol/l).
Observed for fasting normal levels at baseline ( &lt; 1.016 mmol/l) which increased to high (≥ 1.467 mmol/l) and changes in fasting triglycerides from borderline at baseline (≥ 1.016 mmol/l &lt; 1.467 mmol/l) to high (≥ 1.467 mmol/l).
Hos patienter med nedsat nyrefunktion (kreatininclearance &lt; 10 ml/min) versus raske forsøgspersoner fandtes ingen signifikant forskel i den gennemsnitlige eliminationshalveringstid (37,7 versus 32,4 timer) eller clearance (21,2 versus 25,0 l/time).
In renally impaired patients (creatinine clearance &lt; 10 ml/min) versus healthy subjects, there was no significant difference in mean elimination half-life (37.7 versus 32.4 hrs) or clearance (21.2 versus 25.0 l/hr).