natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I Del B steg serumkaliumniveauet hos patienter, der fik placebo, betydeligt i forhold til patienter, der stadig fik patiromer (p &lt; 0,001).
In Part B, serum potassium in patients on placebo increased significantly relative to patients who remained on patiromer (p &lt; 0.001).
5,1 til &lt; 5,5 meq/l (n=90)
5.1 to &lt; 5.5 mEq/L (n=90)
I kliniske studier opstod der lave serummagnesiumniveauer &lt; 1,4 mg/dl (0,58 mmol/l) hos 9 % af de patienter, der blev behandlet med patiromer.
In clinical studies, serum magnesium values &lt; 1.4 mg/dL (0.58 mmol/L) occurred in 9% of patients treated with patiromer.
I fase 2 og 3 af de kliniske studier fik samlet set 99,4 % af patienterne RAAS-inhibitorbehandling ved baseline, 81,2 % havde CKD med eGFR &lt; 60 ml/min/1,73 m², 72,8 % havde diabetes mellitus og 48,7 % havde hjertesvigt.
Overall, in the phase 2 and 3 clinical studies, 99.4% of patients were receiving RAAS inhibitor therapy at baseline, 81.2% had CKD with eGFR &lt; 60 mL/min/1.73 m2, 72.8% had diabetes mellitus and 48.7% had heart failure.
Baseline-serum K+ &gt; 5,5 til &lt; 6,0 meq/l
Baseline Serum K+ &gt; 5.5 to &lt; 6.0 mEq/L
Der var også færre patienter i patiromer-gruppen med serumkaliumværdier &gt; 5,5 mEq/l (7,3 % vs. 24,5 %, p = 0,027) og flere patienter, der fik spironolacton 50 mg/dag (90,9 % vs 73,5 %, p = 0,022).
There were also fewer patients in the patiromer group with serum potassium values &gt; 5.5 mEq/L (7.3% vs. 24.5%; p=0.027) and more patients on spironolactone 50 mg/day (90.9% versus 73.5%, p=0.022).
Dosis blev, om nødvendigt, titreret på baggrund af niveauet af serumkalium, som blev vurderet første gang på dag 3 og derefter ved ugentlige besøg indtil slutningen af behandlingsperioden på 4 uger med det formål at opretholde serumkalium i målintervallet (3,8 meq/l til &lt; 5,1 meq/l).
The dose was titrated, as needed, based on the serum potassium level, assessed starting on Day 3 and then at weekly visits to the end of the 4 week treatment period, with the aim of maintaining serum potassium in the target range (3.8 mEq/L to &lt; 5.1 mEq/L).
Det primære effektmål, ændringen i serumkalium fra baseline til udgangen af behandlingsperioden på 28 dage, var signifikant lavere (p &lt; 0,001) i patiromer-gruppen (LS middelværdi [SEM]: −0,21 [0,07]
The primary efficacy endpoint, change from baseline in serum potassium to the end of the 28-day treatment period, was significantly lower (p &lt; 0.001) in the patiromer group (LS mean [SEM]: −0.
Figur 1: Gennemsnitlig (95 % CI) serumkalium over tid Baseline-serum K+ &gt; 5,0 til 5,5 meq/l
Figure 1: Mean (95% CI) serum potassium over time Baseline Serum K+ &gt; 5.0 to 5.5 mEq/L
Den gennemsnitlige daglige dosis af patiromer var 13 g og 21 g hos patienter med serumkalium på henholdsvis 5,1 til &lt; 5,5 meq/l og 5,5 til &lt; 6,5 meq/l.
The mean daily doses of patiromer were 13 g and 21 g in patients with serum potassium of 5.1 to &lt; 5.5 mEq/L and 5.5 to &lt; 6.5 mEq/L, respectively.
Det primære slutpunkt i Del B var ændringen i serumkalium fra baseline i Del B til det første besøg, hvor patientens serumkalium var uden for intervallet på 3,8 til &lt; 5,5 meq/l, eller til uge 4 i Del B, hvis patientens serumkalium forblev i intervallet.
The Part B primary endpoint was the change in serum potassium from Part B baseline to the earliest visit at which the patient's serum potassium was first outside of the range of 3.8 to &lt; 5.5 mEq/L or to Part B Week 4 if the patient's serum potassium remained in the range.
Patienterne startede med 25 mg spironolacton om dagen samtidig med deres randomiserede behandling (patiromer 12,6 g BID eller placebo) og blev optitreret til 50 mg/dag efter 14 dage, hvis serumkaliumniveauet var &gt; 3,5 og ≤5,1 mEq/l.
Patients initiated spironolactone at 25 mg/day at the same time as their randomised treatment (patiromer 12.6 g BID or placebo), and were up-titrated to 50 mg/day after Day 14 if serum potassium was &gt; 3.5 and ≤5.1 mEq/L.
For det sekundære resultat i Del A havde 76 % (95 % CI: 70 %, 81 %) af patienterne et niveau af serumkalium i målintervallet på 3,8 meq/l til &lt; 5,1 meq/l ved uge 4 i Del A.
For the Part A secondary outcome, 76% (95% CI: 70%, 81%) of patients had a serum potassium in the target range of 3.8 mEq/L to &lt; 5.1 mEq/L at Part A Week 4.
5,5 til &lt; 6,5 meq/l (n=147) Serumkalium (meq/l)
5.5 to &lt; 6.5 mEq/L (n=147) Serum Potassium (mEq/L)
Der var flere patienter på placebo (91 % [95 % CI: 83 %, 99 %], der udviklede et niveau af serumkalium ≥ 5,1 meq/l på et hvilket som helst tidspunkt under Del B, end patienter på patiromer (43 % [95 % CI: 30 %, 56 %]), p &lt; 0,001.
More placebo patients (91% [95% CI: 83%, 99%]) developed a serum potassium ≥5.1 mEq/L at any time during Part B than patiromer patients (43% [95% CI: 30%, 56%]), p &lt; 0.001.
I Del B blev 107 patienter, der i Del A havde et baseline-niveau af serumkalium på 5,5 meq/l til &lt; 6,5 meq/l, og hvis niveau af serumkalium var i målintervallet (3,8 meq/l til &lt; 5,1 meq/l) ved uge 4 i Del A, og som stadig fik behandling med en RAAS-inhibitor, randomiseret til at fortsætte med patiromer eller til at modtage placebo i 8 uger for at vurdere virkningen af ophør med patiromer på niveauet af serumkalium.
In Part B, 107 patients with a Part A baseline serum potassium of 5.5 mEq/L to &lt; 6.5 mEq/L and whose serum potassium was in the target range (3.8 mEq/L to &lt; 5.1 mEq/L) at Part A Week 4 and still receiving RAAS inhibitor treatment were randomised to continue patiromer or to receive placebo for 8 weeks to evaluate the effect of withdrawing patiromer on serum potassium.
Patienter med et baselineniveau af serumkalium på 5,1 meq/l til &lt; 5,5 meq/l (mmol/l) fik en startdosis på 8,4 g patiromer pr. dag (som en opdelt dosis), og patienter med et baselineniveau af serumkalium på 5,5 meq/l til &lt; 6,5 meq/l fik en startdosis på 16,8 g patiromer pr. dag (som en opdelt dosis).
Patients with a baseline serum potassium of 5.1 mEq/L to &lt; 5.5 mEq/L (mmol/L) received a starting dose of 8.4 g patiromer per day (as a divided dose) and patients with a baseline serum potassium of 5.5 mEq/L to &lt; 6.5 mEq/L received a starting dose of 16.8 g patiromer per day (as a divided dose).
Hos patienter med baseline-serumkalium &gt; 5,0 til 5,5 meq/l, der fik en startdosis på 8,4 g patiromer pr. dag, var den gennemsnitlige daglige dosis 14 g. Hos personer med baseline-serumkalium &gt; 5,5 til &lt; 6,0 meq/l, der fik en startdosis på 16,8 g patiromer pr. dag, var den gennemsnitlige daglige dosis 20 g under hele studiet.
In patients with a baseline serum potassium of &gt; 5.0 to 5.5 mEq/L who received an initial dose of 8.4 g patiromer per day, the mean daily dose was 14 g; in those with a baseline serum potassium of &gt; 5.5 to &lt; 6.0 mEq/L who received an initial dose of 16.8 g patiromer per day, the mean daily dose was 20 g during the entire study.
Der var flere patienter på placebo (60 % [95 % CI: 47 %, 74 %]), udviklede et niveau af serumkalium ≥ 5,5 meq/l på et hvilket som helst tidspunkt under Del B, end patienter på patiromer (15 % [95 % CI: 6 %, 24 %]), p &lt; 0,001.
More placebo patients (60% [95% CI: 47%, 74%]) developed a serum potassium ≥5.5 mEq/L at any time during
Infektion af uvaccinerede fugle med vaccinevirus fra vaccinerede fugle giver ingen tegn pÃ¥ sygdom.
Infection of unvaccinated birds with the vaccine virus from vaccinated birds does not induce any sign of disease.
Hyppigheden af bivirkninger er defineret som: - Meget almindelige (flere end 1 ud af 10 behandlede dyr, der viser bivirkninger i løbet af en behandling) - Almindelige (flere end 1, men færre end 10 dyr ud af 100 behandlede dyr) - Ikke almindelige (flere end 1, men færre end 10 dyr ud af 1.000 behandlede dyr) - Sjældne (flere end 1, men færre end 10 dyr ud af 10.000 behandlede dyr) - Meget sjældne (færre end 1 dyr ud af 10.000 behandlede dyr, herunder isolerede rapporter) &gt;
− rare (more than 1 but less than 10 animals in 10,000 animals treated)
NexGard 11 mg hund 2-4 kg NexGard 28 mg hund &gt; 4-10 kg NexGard 68 mg hund &gt; 10-25 kg NexGard 136 mg hund &gt; 25-50 kg afoxolaner.
NexGard 11 mg dogs 2-4 kg NexGard 28 mg dogs &gt; 4-10 kg NexGard 68 mg dogs &gt; 10-25 kg NexGard 136 mg dogs &gt; 25-50 kg afoxolaner
INDLÆGSSEDDEL: NexGard 11 mg tyggetabletter til hund 2-4 kg NexGard 28 mg tyggetabletter til hund &gt; 4-10 kg NexGard 68 mg tyggetabletter til hund &gt; 10-25 kg NexGard 136 mg tyggetabletter til hund &gt; 25-50 kg
PACKAGE LEAFLET: NexGard 11 mg chewable tablets for dogs 2-4 kg NexGard 28 mg chewable tablets for dogs &gt; 4-10 kg NexGard 68 mg chewable tablets for dogs &gt; 10-25 kg NexGard 136 mg chewable tablets for dogs &gt; 25-50 kg
NexGard 11 mg tyggetabletter til hund 2-4 kg NexGard 28 mg tyggetabletter til hund &gt; 4-10 kg NexGard 68 mg tyggetabletter til hund &gt; 10-25 kg NexGard 136 mg tyggetabletter til hund &gt; 25-50 kg afoxolaner
NexGard 11 mg chewable tablets for dogs 2-4 kg NexGard 28 mg chewable tablets for dogs &gt; 4-10 kg NexGard 68 mg chewable tablets for dogs &gt; 10-25 kg NexGard 136 mg chewable tablets for dogs &gt; 25-50 kg afoxolaner
NexGard 11 mg tyggetabletter til hund 2-4 kg NexGard 28 mg tyggetabletter til hund &gt; 4-10 kg NexGard 68 mg tyggetabletter til hund &gt; 10-25 kg NexGard 136 mg tyggetabletter til hund &gt; 25-50 kg
NexGard 11 mg chewable tablets for dogs 2-4 kg NexGard 28 mg chewable tablets for dogs &gt; 4-10 kg NexGard 68 mg chewable tablets for dogs &gt; 10-25 kg NexGard 136 mg chewable tablets for dogs &gt; 25-50 kg
A. FREMSTILLER &lt; (E) AF DE(T) BIOLOGISK AKTIVE STOF (FER) OG FREMSTILLER &lt; (E) ANSVARLIG FOR BATCHFRIGIVELSE
ANNEX II A. MANUFACTURERS OF THE BIOLOGICAL ACTIVE SUBSTANCES AND MANUFACTURERS RESPONSIBLE FOR BATCH RELEASE B. CONDITIONS OR RESTRICTIONS REGARDING SUPPLY AND USE C. STATEMENT OF THE MRLs D. OTHER CONDITIONS AND REQUIREMENTS OF THE MARKETING AUTHORISATION
Hyppighedskategorier defineres ved hjælp af følgende konvention: meget almindelig (≥1/10), almindelig (≥1/100 til &lt; 1/10), ikke almindelig (≥1/1.000 til &lt; 1/100), sjælden (≥1/10.000 til &lt; 1/1.000) og meget sjælden ( &lt; 1/10.000), ikke kendte (kan ikke beregnes ud fra forhåndenværende data).
Frequency categories are defined using the following convention: very common (≥1/10), common (≥ 1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥ 1/1,000 to &lt; 1/100), rare (≥ 1/10,000 to &lt; 1/1,000), very rare ( &lt; 1/10,000), not known (cannot be estimated from the available data).
Patienter med svært nedsat nyrefunktion (kreatinclearance &lt; 30 ml/min), som fik 10 mg peroral ibandronsyre dagligt i 21 dage, havde 2-3 gange højere plasmakoncentrationer end personer med normal nyrefunktion (kreatinclearance &gt; 80 ml/min).
Subjects with severe renal impairment (CLcr  30 mL/min) receiving oral administration of 10 mg ibandronic acid daily for 21 days, had 2-3 fold higher plasma concentrations than subjects with normal renal function (CLcr ≥80 mL/min).
Informer din lÃ¦ge, hvis du er i gang med en tandbehandling eller vil fÃ¥ foretaget en tandoperation (f.eks. tandudtrÃ¦kning), og fortÃ¦l ligeledes din tandlÃ¦ge, at du er i behandling med Ibandronsyre Sandoz.
If you are under dental treatment or will undergo dental surgery (e.g. tooth extractions), inform your doctor about your dental treatment and tell your dentist that you are being treated with Ibandronic acid Sandoz.
Bivirkningerne er opstillet efter systemorganklasse og hyppighed: meget almindelig (≥ 1/10), almindelig (≥ 1/100 til &lt; 1/10), ikke almindelig (≥ 1/1.000 til &lt; 1/100), sjælden (≥ 1/10.000 til &lt; 1/1.000), meget sjælden ( &lt; 1/10.000) og ikke kendt (kan ikke estimeres ud fra forhåndenværende data).
All ADRs are listed by system organ class and frequency; very common (≥ 1/10), common (≥ 1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥ 1/1,000 to &lt; 1/100), rare (≥ 1/10,000 to &lt; 1/1,000), very rare ( &lt; 1/10,000) and not known (cannot be estimated from the available data).
I de samlede forsøg var incidensen af lav serumprolaktin hos piger ( &lt; 3 ng/ml) og drenge ( &lt; 2 ng/ml) hos aripiprazolbehandlede patienter henholdsvis 27/46 (58,7 %) og 258/298 (86,6 %).
In the pooled trials, the incidence of low serum prolactin levels in females ( &lt; 3 ng/ml) and males ( &lt; 2 ng/ml) in aripiprazole-treated patients was 27/46 (58.7%) and 258/298 (86.6%), respectively.
Sikkerhedsprofilen i et længerevarende, dobbeltblindet, placebokontrolleret forsøg var også den samme, når der ses bort fra følgende reaktioner, som blev indberettet oftere end hos pædiatriske patienter, der fik placebo: Vægttab, øget blodinsulin, arytmi og leukopeni blev rapporteret med hyppigheden almindelig (≥ 1/100 til &lt; 1/10).
The safety profile of a long-term, double-blind placebo controlled trial was also similar except for the following reactions that were reported more frequently than paediatric patients taking placebo: weight decreased, blood insulin increased, arrhythmia, and leukopenia were reported commonly
I et korterevarende, placebo-kontrolleret klinisk forsøg, der involverede 302 unge (13 - 17 år) med skizofreni, var bivirkningsfrekvensen og -typen lig den for voksne undtagen for følgende bivirkninger, der blev rapporteret hyppigere hos unge, der fik aripiprazol end hos voksne, der fik aripiprazol (og hyppigere end med placebo): Døsighed/sedation og ekstrapyramidale forstyrrelser blev meget almindeligt rapporteret (≥ 1/10) og tør mund, øget appetit og ortostatisk hypotension blev almindeligt rapporteret (≥ 1/100 til &lt; 1/10).
Schizophrenia in adolescents aged 15 years and older In a short-term placebo-controlled clinical trial involving 302 adolescents (13 - 17 years) with schizophrenia, the frequency and type of adverse reactions were similar to those in adults except for the following reactions that were reported more frequently in adolescents receiving aripiprazole than in adults receiving aripiprazole (and more frequently than placebo): Somnolence/sedation and extrapyramidal disorder were reported very commonly (≥ 1/10), and dry mouth, increased appetite, and orthostatic hypotension were reported commonly (≥ 1/100, &lt; 1/10).
Maniske episoder ved bipolær lidelse type I hos unge i alderen 13 år og ældre Hyppigheden og typen af bivirkninger hos unge med bipolær lidelse type I var de samme som hos voksne med undtagelse af følgende bivirkninger: meget almindelig (≥ 1/10) døsighed (23,0 %), ekstrapyramidale symptomer (18,4 %), akatisi (16,0 %) og træthed (11,8 %); og almindelig (≥ 1/100 til &lt; 1/10) øvre abdominalsmerter, øget hjertefrekvens, vægtstigning, øget appetit, muskeltrækninger og dyskinesi.
Manic episodes in Bipolar I Disorder in adolescents aged 13 years and older The frequency and type of adverse reactions in adolescents with Bipolar I Disorder were similar to those in adults except for the following reactions: very commonly (≥ 1/10) somnolence (23.0%), extrapyramidal disorder (18.4%), akathisia (16.0%), and fatigue (11.8%); and commonly (≥ 1/100,
I den poolede population af unge med skizofreni (13 - 17 år) med en eksponering i op til 2 år var incidensen af lave serum prolaktinniveauer for kvinder ( &lt; 3 ng/ml) og mænd ( &lt; 2 ng/ml) henholdsvis 29,5 % og 48,3 %.
In the pooled adolescent schizophrenia population (13 - 17 years) with exposure up to 2 years, incidence of low serum prolactin levels in females ( &lt; 3 ng/ml) and males ( &lt; 2 ng/ml) was 29.5% and 48.3%, respectively.
Hos den unge population (13 - 17 år) med skizofreni, der blev eksponeret for 5 til 30 mg aripiprazol i op til 72 måneder, var incidensen af lavt serumprolaktin hos pigerne ( &lt; 3 ng/ml) og drengene ( &lt; 2 ng/ml) henholdsvis 25,6 % og 45,0 %.
In the adolescent (13 - 17 years) schizophrenia population with aripiprazole exposure of 5 to 30 mg up to 72 months, incidence of low serum prolactin levels in females ( &lt; 3 ng/ml) and males ( &lt; 2 ng/ml) was 25.6% and 45.0%, respectively.
I to længerevarende forsøg med unge patienter i alderen 13 - 17 år med skizofreni og bipolær lidelse, der blev behandlet med aripiprazol, var forekomsten af lavt serumprolaktin hos piger ( &lt; 3 ng/ml) og drenge ( &lt; 2 ng/ml) henholdsvis 37,0 % og 59,4 %.
In two long term trials with adolescent (13 - 17 years) schizophrenia and bipolar patients treated with aripiprazole, incidence of low serum prolactin levels in females ( &lt; 3 ng/ml) and males ( &lt; 2 ng/ml) was 37.0 % and 59.4 %, respectively.
I den pædiatriske population (10 - 17 år) med bipolær lidelse, som fik behandling i op til 30 uger, var incidensen af lav serum-prolaktin hos piger ( &lt; 3 ng/ml) og drenge ( &lt; 2 ng/ml) henholdsvis 28,0 % og
In the paediatric bipolar population (10 - 17 years) with exposure up to 30 weeks, incidence of low serum prolactin levels in females ( &lt; 3 ng/ml) and males ( &lt; 2 ng/ml) was 28.0% and 53.3%, respectively.
Der var større hyppighed af Grad 4-neutropeni (ANC &lt; 0,5 x 10
There were higher rates of Grade 4 neutropenia (ANC &lt; 0.5 x 10
En fuldstændig blodtælling skal foretages på dag 22 (21 dage efter den første dosis) eller inden for 48 timer herefter, og ugentligt indtil ANC &gt; 1,5 x 10
A complete blood count should be obtained on Day 22 (21 days after the first dose) or within 48 hours of that day, and weekly until ANC &gt; 1.5 x 10
9/l), 12 % vs. 5 %, og thrombocytopeni ( &lt; 20 x
9/l), 12 % vs 5 %, and thrombocytopenia ( &lt; 20 x 10
Data for tiden til forværring af neurologisk status var bedre for TMZ end for procarbazin, ligesom data for tiden til forværring af performance (reduktion til en KPS på &lt; 70 eller en reduktion på mindst 30 points).
Data on time to worsening of neurological status favoured TMZ over procarbazine as did data on time to worsening of performance status (decrease to a KPS of &lt; 70 or a decrease by at least 30 points).
Hvis ANC falder til &lt; 1,0 x 10
ANC falls to &lt; 1.0 x 10
Risiko forholdene (HR) for den totale overlevelse var 1,59 (95 % CI for HR=1,33 - 1,91) med en logrank p &lt; 0,0001 til fordel for TMZ-gruppen.
The hazard ratio (HR) for overall survival was 1.59 (95 % CI for HR=1.33 -1.91) with a log-rank p &lt; 0.0001 in favour of the TMZ arm.
Median-tiden til progression af disse endpoints varierede fra at være 0,7 til 2,1 måneder længere for TMZ end for procarbazin (log rank p = &lt; 0,01 til 0,03).
The median times to progression in these endpoints ranged from 0.7 to 2.1 months longer for TMZ than for procarbazine (log rank p = &lt; 0.01 to 0.03).
 10 og &lt; 100 x 10
 10 and &lt; 100 x 10
 0,5 og &lt; 1,5 x 10
 0.5 and &lt; 1.5 x 10
Hyppigheden er defineret i henhold til følgende konvention: Meget almindelig (≥ 1/10); almindelig (≥ 1/100 til &lt; 1/10); ikke almindelig (≥ 1/1.000 til &lt; 1/100); sjælden (≥ 1/10.000 til &lt; 1/1.000); meget sjælden ( &lt; 1/10.000); ikke kendt (kan ikke estimeres ud fra forhåndenværende data).
Frequency groupings are defined according to the following convention: Very common (≥ 1/10); Common (≥ 1/100 to &lt; 1/10); Uncommon (≥ 1/1,000 to &lt; 1/100); Rare (≥1/10,000 to &lt; 1/1,000); Very rare ( &lt; 1/10,000); Not known (cannot be estimated from the available data).
9/l, eller trombocyttallet er &lt; 50 x 10
9/l or the platelet count is &lt; 50 x 10
På baggrund af en analyse af populationsfarmakokinetikken for patienter mellem 19-78 år er TMZ clearance ikke afhængig af alder. Ældre patienter ( &gt; 70 år) ser dog ud til at have øget risiko for udviklingen af neutropeni og trombocytopeni (se pkt.
Based on a population pharmacokinetic analysis in patients 19-78 years of age, clearance of TMZ is not affected by age.
: 800 00 673 (+357 22866700) cyprus_info@merck.com
Merck Sharp &amp; Dohme Cyprus Limited Τηλ: 800 00 673 (+357 22866700) cyprus_info@merck.com
9/l og trombocyttallet &gt; 100 x 10 9/l.
9/l and platelet count &gt; 100 x 10
På baggrund af en analyse af populationsfarmakokinetikken for patienter mellem 19-78 år er TMZclearance ikke afhængig af alder. Ældre patienter ( &gt; 70 år) ser dog ud til at have øget risiko for udviklingen af neutropeni og trombocytopeni (se pkt.
However, elderly patients ( &gt; 70 years of age) appear to be at increased risk of neutropenia and thrombocytopenia (see section 4.4).
Frekvensen er defineret som: meget almindelig (≥ 1/10), almindelig (≥ 1/100 til &lt; 1/10), ikke almindelig (≥ 1/1.000 til &lt; 1/100), sjælden (≥ 1/10.000 til &lt; 1/1.000), meget sjælden ( &lt; 1/10.000).
Frequencies are defined as: very common (≥ 1/10), common (≥ 1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥ 1/1,000 to &lt; 1/100), rare (≥ 1/10,000 to &lt; 1/1,000), very rare ( &lt; 1/10,000), not known (cannot be estimated from the available data).
Infanrix Penta er ogsÃ¥ blevet undersÃ¸gt i ni undersÃ¸gelser af boostervaccination med deltagelse af over 4 000 bÃ¸rn, hvoraf 714 fik Infanrix Penta som booster.
Infanrix Penta has also been studied in nine studies of booster vaccination involving over 4,000 infants, 714 of whom received Infanrix Penta as a booster.
Infanrix Penta er blevet undersÃ¸gt i 16 undersÃ¸gelser af det primÃ¦re vaccinationsforlÃ¸b.
Infanrix Penta has been studied in 16 studies looking at the first course of vaccination.
Infanrix Penta kan gives til bÃ¸rn, der har fÃ¥et en hepatitis B-vaccine ved fÃ¸dslen.
Infanrix Penta can be given to infants who received a hepatitis B vaccine at birth.
Infanrix Penta mÃ¥ ikke gives til bÃ¸rn, som tidligere har haft encephalopati (en hjernesygdom) som fÃ¸lge af en ukendt Ã¥rsag inden for syv dage efter at have modtaget en vaccine indeholdende pertussiskomponenter.
Infanrix Penta must not be used in infants who have had encephalopathy (brain disease) of unknown cause within seven days of receiving a vaccine containing pertussis components in the past.
Infanrix Penta bÃ¸r ikke gives til bÃ¸rn, der kan vÃ¦re overfÃ¸lsomme (allergiske) over for nogle af de aktive stoffer, over for nogle af de Ã¸vrige indholdsstoffer i vaccinen eller over for neomycin og polymyxin (antibiotika).
Infanrix Penta should not be used in infants who may be hypersensitive (allergic) to any of the active substances, to any of the other ingredients of the vaccine, or to neomycin and polymyxin (antibiotics).
Infanrix Penta er en kombination af komponenter, der har vÃ¦ret tilgÃ¦ngelige i Den EuropÃ¦iske Union (EU) i andre vacciner: difteri, tetanus, pertussis og hepatitis B indgik i Infanrix HepB fra 1997 til 2005, og difteri, tetanus, pertussis og poliovira indgÃ¥r i andre vacciner.
Infanrix Penta is a combination of components that have been available in the European Union (EU) in other vaccines: diphtheria, tetanus, pertussis and hepatitis B were available in Infanrix HepB from 1997 until 2005, and diphtheria, tetanus, pertussis and polioviruses are available in other vaccines.
Infanrix Penta anvendes til at beskytte bÃ¸rn under tre Ã¥r mod difteri, tetanus (stivkrampe), pertussis (kighoste), hepatitis B og poliomyelitis (polio).
Infanrix Penta is used to protect infants under three years of age against diphtheria, tetanus, pertussis (whooping cough), hepatitis B and poliomyelitis (polio).
Infanrix Penta indeholder smÃ¥ mÃ¦ngder
Infanrix Penta contains small amounts of:
*fra følgende studier: INTEREST, ISEL, INTACT 1 &amp; 2, IDEAL 1 &amp; 2, INVITE
*from the following studies: INTEREST, ISEL, INTACT 1 &amp; 2, IDEAL 1 &amp; 2, INVITE
&lt; 0,0001 4,4 gange højere hos dem med adenokarcinom end hos dem, der ikke har adenokarcinom
4.4 times higher in adenocarcinoma than in non-adenocarcinoma