natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Dapagliflozin som tillægsbehandling til metformin alene eller metformin plus sitagliptin, sulfonylurinstof eller insulin (med eller uden yderligere oral glucosesænkende lægemidler, herunder metformin) resulterede i statistisk signifikant reduktion af legemsvægt op til 24 uger (p &lt; 0,0001, tabel 3, 4 og 5).
Dapagliflozin as an add-on to metformin alone or metformin plus sitagliptin, sulphonylurea or insulin (with or without additional oral glucose-lowering medicinal products, including metformin) resulted in statistically significant body weight reduction up to 24 weeks (p &lt; 0.0001, Tables 3, 4 and 5).
Dapagliflozin som tillægsbehandling enten med metformin alene, metformin i kombination med sitagliptin, sulfonylurinstof eller insulin (med eller uden yderligere oral glucosesænkende medicin, herunder metformin) resulterede i statistisk signifikant gennemsnitlig reduktion i HbA1c efter 24 uger sammenlignet med forsøgspersoner, der fik placebo (p &lt; 0,0001; Tabel 3, 4 og 5).
Dapagliflozin as an add-on with either metformin alone, metformin in combination with sitagliptin, sulphonylurea or insulin (with or without additional oral glucose-lowering medicinal products, including metformin) resulted in statistically significant mean reductions in HbA1c at 24 weeks compared with subjects receiving placebo (p &lt; 0.0001; Tables 3, 4 and 5).
Bivirkninger relateret til volumendepletering (inklusive indberetninger om dehydrering, hypovolæmi eller hypotension) blev rapporteret hos 1,1 % og 0,7 % af forsøgspersoner, som fik behandling med henholdsvis dapagliflozin 10 mg og placebo.
Reactions related to volume depletion (including, reports of dehydration, hypovolaemia or hypotension) were reported in 1.1 % and 0.7 % of subjects who received dapagliflozin 10 mg and placebo, respectively; serious reactions occurred in &lt; 0.2 % of subjects balanced between dapagliflozin 10 mg and placebo (see section 4.4).
I et aktivt kontrolleret non-inferioritetsstudie resulterede dapagliflozin som tillægsbehandling til metformin i en statistisk signifikant vægtændring sammenlignet med glipizid på -4,65 kg efter 52 uger (p &lt; 0,0001, tabel 2).
As an add-on therapy to metformin in an active-controlled non-inferiority study, dapagliflozin resulted in a statistically significant body weight change compared with glipizide of -4.65 kg at 52 weeks (p &lt; 0.0001, Table 2) that was sustained at 104 and 208 weeks (-5.06 kg and -4.38 kg, respectively).
4.4 og 5.2); - akutte tilstande med potentiale til at ændre nyrefunktionen såsom: dehydrering, svær infektion, shock; akut eller kronisk sygdom som kan forårsage vævshypoksi såsom: hjerte- eller respirationssvigt, nyligt overstået myokardieinfarkt, shock; nedsat leverfunktion (se pkt.
- hypersensitivity to the active substances or to any of the excipients listed in section 6.1; - any type of acute metabolic acidosis (such as lactic acidosis, diabetic ketoacidosis); - diabetic pre-coma; - severe renal failure (GFR &lt; 30 mL/min) (see sections 4.4 and 5.2); - acute conditions with the potential to alter renal function such as: dehydration, severe infection, shock; - acute or chronic disease which may cause tissue hypoxia such as: cardiac or respiratory failure, recent myocardial infarction, shock; - hepatic impairment (see sections 4.2, 4.4 and 5.2); - acute alcohol intoxication, alcoholism (see section 4.5).
Dapagliflozin 10 mg blev evalueret i et 52-ugers aktivt kontrolleret non-inferioritets-studie (med forlængelsesperioder på 52 og 104 uger) som tillægsbehandling til metformin sammenlignet med et sulfonylurinstof (glipizid) som tillægsbehandling til metformin hos forsøgspersoner med utilstrækkelig glykæmisk kontrol (HbA1c &gt; 6,5 % og ≤ 10 %).
In a 52-week, active-controlled non-inferiority study (with 52- and 104-week extension periods), dapagliflozin 10 mg was evaluated as add-on therapy to metformin compared with a sulphonylurea
Virkningen af dapagliflozin, en bestanddel af dette lægemiddel, er afhængig af nyrefunktionen, og virkningen reduceres hos patienter, som har moderat nedsat nyrefunktion, og er sandsynligvis ikke til stede hos patienter med svær nedsat nyrefunktion.
The efficacy of dapagliflozin, a component of this medicinal product, is dependent on renal function, and efficacy is reduced in patients who have moderate renal impairment and likely absent in patients with severe renal impairment.Therefore, this medicinal product is not recommended for use in patients with moderate to severe renal impairment (patients with GFR &lt; 60 mL/min) (see section 4.2).
Hyppigheder defineres som: Meget almindelig (1/10), almindelig (1/100 til &lt; 1/10), usædvanlig (1/1.000 til 1/100), sjælden (1/10.000 til 1/1.000) og meget sjælden (1/10.000).
Frequencies are defined as: very common (≥ 1/10), common (≥ 1/100 to &lt; 1/10), uncommon (≥ 1/1,000 to &lt; 1/100), rare (≥ 1/10,000 to &lt; 1/1,000), very rare ( &lt; 1/10,000).
6.6 Regler for destruktion &lt; og anden håndtering &gt;
6.6 Special precautions for disposal
Ingen patienter havde totale bilirubinniveauer &gt; 2 x ULN.
No patients had total bilirubin levels &gt; 2 x ULN.
Informationerne i tabel 3 stammer primÃ¦rt fra in vitro-studier.
The information reported in Table 3 mostly derives from in vitro studies.
MedDRA hyppighedsklassifikationen: meget almindelig (≥ 1/10), almindelig (≥ 1/100 til &lt; 1/10), ikke almindelig (≥ 1/1.000 til &lt; 1/100), sjælden (≥ 1/10.000 til &lt; 1/1.000), meget sjælden ( &lt; 1/10.000), og ikke kendt (hyppigheden kan ikke estimeres ud fra de forhåndenværende data).
(≥ 1/1,000 to &lt; 1/100); rare (≥ 1/10,000 to &lt; 1/1,000); very rare ( &lt; 1/10,000); and not known (frequency cannot be estimated using the available data).
Fase III-studier af lumacaftor/ivacaftor omfattede 81 patienter med ppFEV1 &lt; 40 ved baseline.
The Phase 3 trials of lumacaftor/ivacaftor included 81 patients with ppFEV1 &lt; 40 at baseline.
Alvorlige respiratoriske hændelser blev hyppigere observeret hos patienter med procent forventet forceret eksspiratorisk volumen i det første sekund (ppFEV1) &lt; 40 og kan føre til seponering af lægemidlet.
Serious respiratory events were seen more frequently in patients with percent predicted FEV1 (ppFEV1) &lt; 40, and may lead to discontinuation of the medicinal product.
I tilfælde af en signifikant forhøjelse af ALAT eller ASAT med eller uden forhøjet bilirubin (enten ALAT eller ASAT &gt; 5 x den øvre normalgrænse [ULN], eller ALAT eller ASAT &gt; 3 x ULN med bilirubin &gt; 2 x ULN) bør doseringen med lumacaftor/ivacaftor seponeres, og laboratorieprøverne skal følges nøje, indtil anomalierne har fortaget sig.
In the event of significant elevation of ALT or AST, with or without elevated bilirubin (either ALT or AST &gt; 5 x the upper limit of normal [ULN], or ALT or AST &gt; 3 x ULN with bilirubin &gt; 2 x ULN), dosing with lumacaftor/ivacaftor should be discontinued and laboratory tests closely followed until the abnormalities resolve.
Klinisk erfaring hos patienter med ppFEV1 &lt; 40 er begrænset, og der anbefales yderligere overvågning af disse patienter i løbet af den indledende fase af behandlingen (se pkt.
Clinical experience in patients with ppFEV1 &lt; 40 is limited and additional monitoring of these patients is recommended during initiation of therapy (see section 4.8).
For patienter i alderen 2 til 5 år og &lt; 14 kg
For patients aged 2 to 5 years and &lt; 14 kg
I studier med gentagne doser blev der kun iagttaget virkninger ved doser, der anses for at overstige den maksimale humane eksponering i væsentlig grad ( &gt; 25, &gt; 45 og &gt; 35 gange for hhv. mus, rotter og hunde), når det administreres som Orkambi.
Effects in repeated dose studies were observed only at exposures considered sufficiently in excess ( &gt; 25-, &gt; 45-, and &gt; 35-fold for mice, rats, and dogs, respectively) of the maximum human exposure of ivacaftor when administered as Orkambi, indicating little relevance to clinical use.
Procentdelen af patienter med en puls på &lt; 50 bpm under behandlingen var 11 % for patienter, der fik lumacaftor/ivacaftor, sammenlignet med 4,9 % for patienter, der fik placebo.
The percentage of patients with heart rate values &lt; 50 bpm on treatment was 11% for patients who received lumacaftor/ivacaftor, compared to 4.9% for patients who received placebo.
Andelen af patienter, der oplevede et systolisk blodtryk &gt; 140 mmHg eller et diastolisk blodtryk &gt; 90 mmHg ved mindst to målinger, var hhv. 3,4 % og 1,5 % hos patienter i behandling med lumacaftor/ivacaftor, sammenlignet med 1,6 % og 0,5 % hos patienter, der fik placebo (se pkt.
The proportion of patients who experienced a systolic blood pressure value &gt; 140 mmHg or a diastolic blood pressure &gt; 90 mmHg on at least two occasions was 3.4% and 1.5% in patients treated with lumacaftor/ivacaftor, respectively, compared with 1.6% and 0.5% in patients who received placebo (see section 4.4).
Desuden var den gennemsnitlige absolutte ændring i chloridindholdet i sved fra uge 24 ved uge 26 efter den 2-ugers udvaskningsperiode (for at evaluere responset uden lægemiddel) en stigning på 33,0 mmol/l (95 % CI: 28,9; 37,1; nominel P &lt; 0,0001), hvilket repræsenterer en tilbagevenden til baseline efter udvaskning af behandlingen.
In addition, the mean absolute change in sweat chloride from Week 24 at Week 26 following the 2-week washout period (to evaluate off-drug response) was an increase of 33.0 mmol/L (95% CI: 28.9, 37.1; nominal P &lt; 0.0001), representing a return to baseline after treatment washout.
I løbet af studie 1 og 2 var forekomsten af maksimale transaminaseniveauer (ALAT eller ASAT) &gt; 8, &gt; 5 og &gt; 3 x ULN 0,8 %, 2,0 % og 5,2 % samt 0,5 %, 1,9 % og 5,1 % hos hhv. lumacaftor/ivacaftorog placebobehandlede patienter.
During Trials 1 and 2, the incidence of maximum transaminase (ALT or AST) levels &gt; 8, &gt; 5, and &gt; 3 x ULN was 0.8%, 2.0%, and 5.2%; and 0.5%, 1.9%, and 5.1% in lumacaftor/ivacaftor- and placebo-treated patients, respectively.
I den samlede analyse var forholdet mellem hyppigheden (rate ratio) af forværringer til og med uge 24 hos personer i behandling med lumacaftor/ivacaftor (lumacaftor 400 mg/ivacaftor 250 mg hver 12. time, n = 369) 0,61 (P &lt; 0,0001), hvilket udgør en reduktion på 39 % i forhold til placebo.
In the pooled analysis, the rate ratio of exacerbations through week 24 in subjects treated with lumacaftor/ivacaftor (lumacaftor 400 mg/ivacaftor 250 mg q12h; n = 369) was 0.61 (P &lt; 0.0001), representing a reduction of 39% relative to placebo.
&lt; 100 µg/g ved baseline opnåede et niveau på ≥ 200 µg/g ved uge 24.
Three of the 48 patients who had faecal elastase-1 values &lt; 100 µg/g at baseline achieved a level of ≥ 200 µg/g at Week 24.
Infektioner og parasitÃ¦re sygdomme meget almindelig
Reproductive system and breast disorders common
Behandlingsforskellen (LS gennemsnit) i chloridindholdet i sved for den gennemsnitlige absolutte ændring ved dag 15 og ved uge 4 sammenlignet med placebo var -20,8 mmol/l (95 % CI: -23,4,-18,2; nominel P &lt; 0,0001).
The treatment difference (LS mean) in sweat chloride for the average absolute change at Day 15 and at Week 4 as compared to placebo was -20.8 mmol/L (95% CI: -23.4, -18.2; nominal P &lt; 0.0001).
I løbet af et 24-ugers, åbent, fase IIIb klinisk studie (studie 5) hos 46 patienter i alderen 12 år og ældre med fremskreden lungesygdom (ppFEV1 &lt; 40) [gennemsnitlig ppFEV1 29,1 ved baseline (interval: 18,3 til 42,0)] var forekomsten af respiratoriske hændelser 65,2 %.
During a 24-week, open label, Phase 3b clinical study (Trial 5) in 46 patients aged 12 years and older with advanced lung disease (ppFEV1 &lt; 40) [mean ppFEV1 29.1 at baseline (range: 18.3 to 42.0)], the incidence of respiratory events was 65.2%.
I løbet af det 24-ugers, placebokontrollede fase III kliniske studie hos 204 patienter i alderen 6 til 11 år (studie 7), var forekomsten maksimale transaminaseniveauer (ALAT eller ASAT) &gt; 8, &gt; 5 og &gt; 3 x ULN 1,0 %, 4,9 % og 12,6 % hos patienter, der fik lumacaftor/ivacaftor, og 2,0 %, 3,0 % og 7,9 % hos placebobehandlede patienter.
During the 24-week, placebo-controlled Phase 3 clinical study in 204 patients aged 6 to 11 years (Trial 7), the incidence of maximum transaminase (ALT or AST) levels &gt; 8, &gt; 5, and &gt; 3 x ULN was 1.0%, 4.9%, and 12.6% in the lumacaftor/ivacaftor patients, and 2.0%, 3.0%, and 7.9% in the placebo-treated patients.
Absolut ændring fra baseline i vægt-for-alder z-score n = 57 95 % CI: 0,15; 0,38; P &lt; 0,0001
Absolute change from baseline in weight-for-age z-score n = 57 95% CI: 0.15, 0.38; P &lt; 0.0001
For patienter i alderen 2 til 5 år og &lt; 14 kg lumacaftor 200 mg + ivacaftor 250 mg
For patients aged 2 to 5 years and &lt; 14 kg lumacaftor 200 mg + ivacaftor 250 mg
I løbet af det 24-ugers, åbne, fase III kliniske studie hos 60 patienter i alderen 2 til og med 5 år (studie 8) var forekomsten af maksimale transaminaseniveauer (ALAT eller ASAT) &gt; 8, &gt; 5 og &gt; 3 x ULN hhv. 8,3 % (5/60), 11,7 % (7/60) og 15,0 % (9/60).
During the 24-week, open-label Phase 3 clinical study in 60 patients aged 2 through 5 years (Trial 8), the incidence of maximum transaminase (ALT or AST) levels &gt; 8, &gt; 5, and &gt; 3 x ULN was 8.3% (5/60), 11.7% (7/60), and 15.0% (9/60).
&gt; 5 gange ULN eller totalt bilirubin &gt; 2 gange ULN, blev ekskluderet.
GGT ≥ 3 times the ULN or total bilirubin ≥ 2 times the ULN) were excluded.
Ved dag 15 var behandlingsforskellen mellem lumacaftor 400 mg/ivacaftor 250 mg hver 12. time og placebo for den gennemsnitlige absolutte ændring (95 % CI) i ppFEV1 fra baseline 2,51 procentpoint i de samlede studier 1 og 2 (P &lt; 0,0001).
At Day 15, the treatment difference between lumacaftor 400 mg/ivacaftor 250 mg q12h and placebo for the mean absolute change (95% CI) in ppFEV1 from baseline was 2.51 percentage points in the pooled Trials 1 and 2 (P &lt; 0.0001).
I løbet af det 24-ugers, åbne, fase III kliniske studie hos 58 patienter i alderen 6 til 11 år (studie 6) var forekomsten af maksimale transaminaseniveauer (ALAT eller ASAT) &gt; 8, &gt; 5 og &gt; 3 x ULN 5,3 %, 8,8 % og 19,3 %.
During the 24-week, open-label Phase 3 clinical study in 58 patients aged 6 to 11 years (Trial 6), the incidence of maximum transaminase (ALT or AST) levels &gt; 8, &gt; 5, and &gt; 3 x ULN was 5.3%, 8.8%, and 19.3%.
Ved uge 24 var behandlingsforskellen mellem lumacaftor 400 mg/ivacaftor 250 mg hver 12. time og placebo for den gennemsnitlige absolutte ændring (95 % CI) i ppFEV1 fra baseline i de samlede studier 1 og 2 3,39 procentpoint (P = 0,0382) for patienter med ppFEV1 &lt; 40 og 2,47 procentpoint (P &lt; 0,0001) for patienter med ppFEV1 ≥40.
At Week 24, the treatment difference between lumacaftor 400 mg/ivacaftor 250 mg q12h and placebo for the mean absolute change (95% CI) in ppFEV1 from baseline in the pooled Trials 1 and 2 were 3.39 percentage points (P = 0.0382) for patients with ppFEV1 &lt; 40 and 2.47 percentage points (P &lt; 0.0001) for patients with ppFEV1 ≥ 40.
Patienter, der havde 2 eller flere unormale leverfunktionsprøver (ALAT, ASAT, AP, GGT ≥3 gange ULN) eller ALAT eller ASAT
Patients who had 2 or more abnormal liver function tests (ALT, AST, AP, GGT ≥ 3 times the ULN), or ALT or AST &gt; 5 times ULN, or total bilirubin &gt; 2 times ULN were excluded.
48 uger 0,17 for lumacaftor/ivacaftor og 0,45 for placebo) og reducerede forværringer, der krævede behandling med intravenøst antibiotika med 56 % (rate ratio = 0,44, P &lt; 0,0001, hyppigheden af hændelser pr. 48 uger 0,25 for lumacaftor/ivacaftor og 0,58 for placebo).
Treatment with lumacaftor/ivacaftor significantly decreased the risk for exacerbations requiring hospitalisation versus placebo by 61% (rate ratio = 0.39, P &lt; 0.0001; event rate per 48 weeks 0.17 for lumacaftor/ivacaftor and 0.45 for placebo) and reduced exacerbations requiring treatment with intravenous antibiotics by 56% (rate ratio = 0.44, P &lt; 0.0001; event rate per 48 weeks 0.25 for lumacaftor/ivacaftor and 0.58 for placebo).
For patienter i alderen 2 til 5 år og ≥ 14 kg lumacaftor 150 mg + ivacaftor 188 mg
For patients aged 2 to 5 years and &lt; 14 kg lumacaftor 100 mg + ivacaftor 125 mg For patients aged 2 to5 years and ≥ 14 kg lumacaftor 150 mg + ivacaftor 188 mg
For patienter i alderen 2 til 5 år og &lt; 14 kg lumacaftor 100 mg + ivacaftor 125 mg
Patients aged 2 to 5 years and weighing and less than 14 kg lumacaftor 100 mg/ivacaftor 125 mg sachet every 12 hours
CI) i ppFEV1 fra baseline i de samlede studier 1 og 2 3,39 procentpoint (P = 0,0382) for patienter med ppFEV1 &lt; 40 og 2,47 procentpoint (P &lt; 0,0001) for patienter med ppFEV1 ≥ 40.
At Week-24, the treatment difference between lumacaftor 400 mg/ivacaftor 250 mg q12h and placebo for the mean absolute change (95% CI) in ppFEV1 from baseline in the pooled Trials 1 and 2 were 3.39 percentage points (P = 0.0382) for patients with ppFEV1 &lt; 40 and 2.47 percentage points (P &lt; 0.0001) for patients with ppFEV1 ≥ 40.
I studie 7 (se Klinisk virkning og sikkerhed) hos patienter (homozygote med hensyn til F508del-CFTR-mutationen) i alderen 6 til 11 år var behandlingsforskellen (mindste kvadraters (least square, LS) gennemsnit) i chloridindholdet i sved for den absolutte ændring ved uge 24 sammenlignet med placebo -24,9 mmol/l (nominel P &lt; 0,0001).
In Trial 7 (see Clinical efficacy and safety) in patients homozygous for the F508del-CFTR mutation aged 6 to 11 years, the treatment difference (LS mean) in sweat chloride for the absolute change at
Hyppighed er angivet efter følgende regler: meget almindelig (≥1/10); almindelig (≥1/100 til &lt; 1/10); ikke almindelig (≥1/1.000 til &lt; 1/100); sjælden (≥1/10.000 til &lt; 1/1.000); meget sjælden ( &lt; 1/10.000);
(≥1/10); common (≥1/100 to &lt; 1/10); uncommon (≥1/1,000 to &lt; 1/100); rare (≥1/10,000 to &lt; 1/1,000);
CIBIC-Plus: forbedring PDS: mindst 10 % forbedring Mindst 4-pointsforbedring af ADAS-Cog med ingen forværring af CIBIC-Plus og PDS *p &lt; 0,05, **p &lt; 0,01, ***p &lt; 0,001
At least 4 points improvement on ADAS-Cog with no worsening on CIBIC-Plus and PDS *p &lt; 0.05, **p &lt; 0.01, ***p &lt; 0.001
Efter indgift af 14C-rivastigmin var renal udskillelse hurtig og nærmest fuldstændig
Following administration of 14C-rivastigmine, renal elimination was rapid and essentially complete ( &gt; 90%) within 24 hours.
Infektioner og parasitÃ¦re sygdomme
Table 1 Infections and infestations
Grad 3 &amp; 4
Grades 3 &amp; 4
↑ Indikerer stigning, ↓ indikerer fald, ↔ indikerer minimal ændring ( &lt; 10 %)
↑ Indicates increase, ↓ indicates decrease, ↔ indicates minimal change ( &lt; 10 %)
(Meget almindelige (≥ 10 %); almindelige (≥ 1 % og &lt; 10 %)) Organklasser
(Very common (≥ 10 %); common (≥ 1 % and &lt; 10 %) Body System
Behandlingsfremkaldt NRTI resistens var signifikant mindre hyppigt med fosamprenavir/ritonavir sammenlignet med nelfinavir (13 % mod 57 %; p &lt; 0,001).
Treatment emergent NRTI resistance was significantly less frequent with fosamprenavir/ritonavir compared to nelfinavir (13 % versus 57 %; p &lt; 0.001).
Data fra produkter, der forlænger QT intervallet indikerer dog, at en blokering af hERGkaliumkanaler med mere end 20 % kan være klinisk relevant.
However, based on data from products known to prolong the QT-interval, a block of hERG potassium channels of &gt; 20 % may be clinically relevant.
Der blev opdaget en eller flere virale proteasemutationer ved aminosyrepositionerne 30, 35, 36, 46, 71, 77 og 88 hos &gt; 10 % af patienterne med vurderbare isolater.
One or more viral protease mutations at amino acid positions 30, 35, 36, 46, 71, 77 and 88 were detected in &gt; 10 % of patients with assessable isolates.
Gennemsnitsreduktion i plasma-hiv-RNA ved anvendelse af PCR assay ( &lt; 400 kopier/ml) ved 24 uger var 2,33 log10 i patienter, der fik kombinationsterapi med nelfinavir 750 mg tre gange daglig sammenlignet med 1,34 log10 hos patienter, der alene fik zidovudin og lamivudin.
The mean decrease in plasma HIV RNA using a PCR assay ( &lt; 400 copies/ml) at 24 weeks was 2.33 log10 in patients receiving combination therapy with nelfinavir 750 mg TID, compared to 1.34 log10 in patients receiving zidovudine and lamivudine alone.
Efter 48 uger vistes non-inferiority, idet 68 % af patienterne i nelfinavirgruppen og 69 % af patienterne behandlet med fosamprenavir/ritonavir havde &lt; 400 kopier/ml plasma hiv-1-RNA, mens 53 % af nelfinavir- og 55 % af fosamprenavir/ritonavirpatienterne havde &lt; 50 kopier/ml hiv-1-RNA (intent-to-treat, rebound/seponering = svigt).
At week 48, non-inferiority was shown with 68 % of patients in the group treated with nelfinavir and 69 % patients treated with fosamprenavir/ritonavir having plasma HIV-1 RNA &lt; 400 copies/ml whereas 53 % in the nelfinavir and 55 % in the fosamprenavir/ritonavir patients had HIV-1 RNA &lt; 50 copies/ml (intent-to-treat, rebound/discontinuation = failure).
Efter 48 ugers behandling havde en statistisk signifikant større del af patienterne i lopinavir/ritonavir-armen &lt; 50 kopier/ml hiv-1-RNA sammenlignet med nelfinavirarmen.
Through 48 weeks of therapy, a statistically significantly higher proportion of patients in the lopinavir/ritonavir arm had HIV-1 RNA &lt; 50 copies/ml compared to the nelfinavir arm.
Efter 48 uger havde 63 % af nelfinavirpatienterne og 75 % af lopinavir/ritonavirpatienterne &lt; 400 kopier/ml hiv-1-RNA, hvorimod 52 % af nelfinavirpatienterne og 67 % af lopinavir/ritonavirpatienterne havde &lt; 50 kopier/ml hiv-1RNA (intent-to-treat, manglende = svigt).
At week 48, 63 % nelfinavir and 75 % lopinavir/ritonavir patients had HIV-1 RNA &lt; 400 copies/ml, whereas 52 % nelfinavir and 67 % lopinavir/ritonavir patients had HIV-1 RNA &lt; 50 copies/ml (intent-to-treat, missing = failure).
Efter 24 uger var der 81 % og 8 % af patienterne, hvis plasma-hiv-RNA var faldet til under prøvens detektionsgrænse ( &lt; 400 kopier/ml) i hhv. gruppen, der fik 750 mg nelfinavir 3 gange daglig sammen med zidovudin og lamivudin, og gruppen der fik zidovudin og lamivudin.
At 24 weeks, the percentage of patients whose plasma HIV RNA levels had decreased to below the limit of detection of the assay ( &lt; 400 copies/ml) were 81 % and 8 % for the groups treated with nelfinavir 750 mg TID plus zidovudine and lamivudine or zidovudine and lamivudine, respectively.
Efter 48 uger var 75 % af patienterne, som fik 750 mg nelfinavir tre gange daglig sammen med zidovudin og lamivudin stadig under prøvens detektionsgrænse ( &lt; 400 kopier/ml).
At 48 weeks, approximately 75 % of the patients treated with nelfinavir 750 mg TID plus zidovudine and lamivudine remained below the level of detection of the assay ( &lt; 400 copies/ml); mean increase in CD4 cell counts was 198 cells/mm3 at 48 weeks in this group.
Analgetika Methadon 80 mg + 21 mg 1 gang
Methadone 80 mg + 21 mg qd &gt; 1 month (Nelfinavir 1250mg bid x 8 days
Hos hunde er plasmaproteinbindingen &gt; 98%.
In dogs, the plasma protein binding is &gt; 98%.
2,5 til 4 &gt; 4 til 6 &gt; 6 til 8
2.5 to 4 &gt; 4 to 6 &gt; 6 to 8
Det diuretiske respons på torasemid kan øges over tid, ved gentagne doseringer især ved doser &gt; 0,2 mg/kg/dag; derfor bør hyppigere monitorering overvejes.
The diuretic response to torasemide may increase over time upon repeated dosing, particularly at doses greater than 0.2 mg/kg/day; therefore more frequent monitoring should be considered.
&gt; 40 til 60
&gt; 40 to 60
&gt; 8 til 11,5
&gt; 8 to 11.5
&gt; 15 til 23
&gt; 15 to 23
&gt; 23 til 30
&gt; 23 to 30
&gt; 11,5 til 15
&gt; 11.5 to 15
&gt; 30 til 40
&gt; 30 to 40
Isemid 1 mg tyggetabletter til hunde (2,5-11,5 kg) Isemid 2 mg tyggetabletter til hunde ( &gt; 11,5-23 kg) Isemid 4 mg tyggetabletter til hunde ( &gt; 23-60 kg)
Isemid 1 mg chewable tablets for dogs (2.5-11.5 kg) Isemid 2 mg chewable tablets for dogs ( &gt; 11.5-23 kg) Isemid 4 mg chewable tablets for dogs ( &gt; 23-60 kg)
Isemid 1 mg tyggetabletter til hunde (2,5-11,5 kg) Isemid 2 mg tyggetabletter til hunde ( &gt; 11,5-23 kg) Isemid 4 mg tyggetabletter til hunde ( &gt; 23-60 kg) torasemid
Isemid 1 mg chewable tablets for dogs (2.5-11.5 kg) Isemid 2 mg chewable tablets for dogs ( &gt; 11.5-23 kg) Isemid 4 mg chewable tablets for dogs ( &gt; 23-60 kg) torasemide