natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I tilbageblik har inflationen i Spanien , opgjort ved hjælp af det nationale forbrugerprisindeks , været faldende siden begyndelsen af 1990'erne , hvor den var 6,7 pct . ( se figur 1 ) .
Looking back , consumer price inflation in Spain , as measured on the basis of the CPI , has followed a downward trend since the early 1990s , when inflation stood at 6.7% ( see Chart 1 ) .
Den aftagende inflation afspejler vigtige beslutninger i den økonomiske politik , herunder især en ændring i tilrettelæggelsen af pengepolitikken i retning mod at sikre prisstabilitet på det mellemlange sigt inden for rammerne af ERM .
This experience of disinflation reflects a number of important policy choices , most notably the shift in the orientation of monetary policy towards the achievement of price stability in the medium term within the framework of the ERM .
Siden 1995 har denne målsætning været afspejlet i eksplicitte inflationsmål , der i øjeblikket sigter mod opretholdelse af en inflation på 2 pct .
Since 1995 this objective has been enshrined in explicit inflation targets , which currently seek to maintain inflation at 2 %.
Stabiliseringen af prisudviklingen er blevet understøttet af nylige finanspolitiske tilpasninger , arbejdsmarkedsreformer og forsøg på at øge konkurrencen på produktmarkederne .
The stabilisation of price developments has been supported by recent adjustments in fiscal policy , labour market reforms and reforms designed to enhance product market competition .
Særligt aftog den reale BNP vækst mærkbart i begyndelsen af 1990'erne , og økonomien trådte ind i en lavkonjunktur i 1993 med fald i produktionen på over 1 pct . ( se tabel 2 ) .
In particular , real GDP growth decelerated markedly in the early 1990s and the economy entered a recession in 1993 , with output declining by over 1 % ( see Table 2 ) .
Som følge heraf fremkom et negativt produktionsgab .
As a result , a negative output gap emerged .
Siden 1994 er den økonomiske vækst atter taget til , men produktionsgabet er fortsat betydeligt .
Since 1994 economic activity has recovered significantly , but the output gap has remained sizable .
Med baggrund heri har væksten i lønninger og arbejdsgiverbidrag pr. ansat været begrænset , og væksten i enhedslønomkostningerne er faldet betydeligt siden begyndelsen af 1990'erne .
Against this background , growth in compensation per employee has been restrained and growth in unit labour costs has come down markedly since the early 1990s .
Væksten i importpriserne har svinget meget i 1990'erne , delvist på grund af valutakursbevægelser .
Import price increases varied considerably in the 1990s , partly as a result of exchange rate movements .
Siden 1993 er væksten i importpriserne aftaget gradvist indtil den øgedes igen i 1997 .
Since 1993 growth rates of import prices have declined gradually before picking up again in 1997 .
De seneste tendenser og prognoser tyder på , at forbrugerprisinflationen ( målt som den procentvise ændring i forhold til samme måned året før ) ligger stabilt på 2 pct . og der er , jævnfør indikatorerne vist i tabel 3a , et lille tegn på opadgående pres i den nærmeste fremtid .
Looking at recent trends and forecasts , current outturns for consumer price inflation ( measured as a percentage change over the corresponding month a year earlier ) have been stable at 2 % and there is little sign of immediate upward pressure on the basis of the measures shown in Table 3a .
Prognoser tyder på en inflation på noget over 2 pct . i 1998 og 1999 ( se tabel 3b ) .
Forecasts of inflation suggest rates of somewhat above 2 % for 1998 and 1999 ( see Table 3b ) .
I denne periode er truslerne mod prisstabilitet knyttet til lønudviklingen i takt med at den økonomiske aktivitet styrkes . På lidt længere sigt er bl .
Risks for price stability over this period are associated with the development of wages in the light of a strengthening of economic activity .
a. tilrettelæggelsen af den mellemlange - og langsigtede finanspolitik vigtig for opretholdelsen af prisstabilitet i Spanien .
Looking further ahead , maintaining an environment conducive to price stability relates in Spain to , inter alia , the conduct of fiscal policies over the medium to long term ;
Det vil være ligeså vigtigt at styrke økonomisk-politiske tiltag , der sigter mod at øge konkurrencen på produktmarkederne og forbedre arbejdsmarkedets funktionsmåde i den nuværende situation med høj , om end aftagende , ledighed i Spanien .
it will be equally important to strengthen national policies aimed at enhancing competition in product markets and improving the functioning of labour markets against the background of the current very high , albeit declining , rate of unemployment in Spain .
Udviklingen i de offentlige finanser I referenceåret 1997 var underskuddet på de offentlige budgetter på 2,6 pct . af BNP , dvs .
Fiscal developments In the reference year 1997 the general government deficit ratio was 2.6% , i.e. below the 3 % reference value , and the debt ratio was 68.8% , i.e. above the 60 % reference value .
over referenceværdien på 60 pct . Sammenlignet med året før blev budgetunderskuddet formindsket med 2,0 procentpoint , og gælden faldt med 1,3 procentpoint .
Compared with the previous year , the deficit ratio has been reduced by 2.0 percentage points and the debt ratio by 1.3 percentage points .
I 1998 ventes budgetunderskuddet at aftage til 2,2 pct . af BNP , mens gælden forventes at falde til 67,4 pct .
In 1998 the deficit ratio is forecast to decrease to 2.2% of GDP , while the debt ratio is projected to decline to 67.4% .
I 1996 oversteg budgetunderskuddet de offentlige investeringer , mens det var mindre end de offentlige investeringer i 1997 ( se tabel 4 ) . 107
In 1996 the 107 deficit ratio exceeded the ratio of public investment but it fell below it in 1997 ( see Table 4 ) .
I tilbageblik steg den spanske gældskvotient med 24,0 procentpoint fra 1990 til 1997 . I begyndelsen steg gældskvotienten gradvist fra 44,8 pct .
Looking back over the years 1990 to 1997 , the Spanish debt-to-GDP ratio increased by 24.0 percentage points ;
i 1990 til 48,0 pct . i 1992 , hvorefter den pludselig steg til 60,0 pct .
initially the ratio tended to rise gradually , from 44.8% in 1990 to 48.0% in 1992 , whereas there was a steep increase in 1993 to 60.0% of GDP .
i 1996 , før end den aftog til 68,8 pct . i 1997 ( se figur 2a ) , dvs .
In subsequent years the ratio climbed to 70.1% in 1996 , before declining to 68.8% in 1997 ( see Chart 2a ) , i.e. a decline of 1.3 percentage points in one year .
der var tale om et fald på 1,3 procentpoint på et år . Som det fremgår mere detaljeret af figur 2b , bidrog de primære budgetunderskud generelt til væksten i gælden ligesom de gældsforøgende effekter fra den negative vækst-renteforskel .
As is shown in greater detail in Chart 2b , until 1995 primary deficits in general contributed to debt growth , adding to a negative growth / interest rate differential which also had a debt-increasing effect .
Herudover bidrog særligt « stock-flowjusteringer » til den hurtige vækst i gælden .
In addition , an important factor underlying the steep rise in the debt ratio has been the impact of stock-flow adjustments .
Specielt i 1993 fandt en betydelig overbudgettering af budgetunderskuddet sted , for at det spanske finansministerium kunne foretage indlån i Banco de España , som skulle bruges som stødpude ved uforudsete likviditetsbehov . Svækkelsen samme år af den spanske peseta , som øgede peseta-værdien af den del af gælden , der var denomineret i udenlandsk valuta , havde kun en mindre betydning .
In particular , in 1993 a sizable overfunding of the deficit took place in order to build up a deposit of the Treasury at the Banco de Espaæa as a buffer stock to cover unforeseen liquidity needs , and in the same year the depreciation of the Spanish peseta , which increased the peseta value of debt denominated in foreign currency , had a minor impact .
Mønstret fra begyndelsen af 1990'erne indikerer de risici , der kan opstå for de offentlige finanser , når de makroøkonomiske forhold forværres , samtidig med at særlige faktorer øger gældskvotienten , specielt i en situation , hvor det primære budgetoverskud er utilstrækkeligt til at modvirke disse effekter .
The patterns observed thus far during the 1990s may be seen as indicative of the risks to public finances which can arise when macroeconomic conditions deteriorate while special factors drive up the debt ratio , particularly in an environment where the primary surplus is insufficient to counterbalance these effects .
I denne forbindelse bemærkes det , at andelen af gæld med kort restløbetid har været faldende fra et højt niveau i begyndelsen af 1990'erne , og parallelt med dette er den gennemsnitlige restløbetid steget ( se tabel 5 ) .
In this context , it may be noted that the share of debt with a short-term residual maturity has been decreasing from the high levels of the early 1990s , and in parallel the average maturity has increased ( see Table 5 ) .
Med hensyn til 1997 er andelen af gæld med kort restløbetid stadig høj , og i lyset af det nuværende niveau for gældskvotienten er de offentlige finanser følsomme overfor renteændringer .
With regard to 1997 , the proportion of debt with a short-term residual maturity is still high , and , taking into account the current level of the debt ratio , fiscal balances are sensitive to changes in interest rates .
På den anden side er andelen af gæld denomineret i udenlandsk valuta lille , hvorfor de offentlige finanser er relativt ufølsomme over for valutakursændringer ( se nedenfor ) .
On the other hand , the proportion of foreign currency debt is low and fiscal balances are relatively 108
I 1990'erne har man kunnet iagttage varierende mønstre i udviklingen i budgetunderskuddet som andel af BNP . Budgetunderskuddet forværredes fra omkring
insensitive to changes in exchange rates . During the 1990s diverse patterns can be observed in the deficit-to-GDP ratio .
af BNP i 1993 og nåede et maksimum på 7,3 pct . af BNP i 1995 .
Starting from a ratio of around 4 % of GDP in 199092 , fiscal imbalances reached 6.9% of GDP in 1993 and peaked at 7.3% in 1995 ;
Siden da er budgetunderskuddet faldet til 2,6 pct . af BNP i 1997 ( se figur 3a ) .
since then , the deficit ratio has been declining , to stand at 2.6% in 1997 ( see Chart 3a ) .
Som det fremgår mere detaljeret af figur 3b , der fokuserer på ændringerne i budgetunderskuddet , bidrog konjunkturafhængige faktorer i betydelig grad til væksten i underskuddet i 1993 , men har ikke spillet nogen væsentlig rolle siden da .
As is shown in greater detail in Chart 3b , which focuses on changes in deficits , cyclical factors contributed substantially to the increase in the deficit ratio in 1993 , but did not play a major role thereafter .
De strukturuafhængige forbedringer kunne afspejle en „strukturel » udvikling mod mere balancerede offentlige finanser og / eller en række tiltag med midlertidig virkning .
The non-cyclical improvements could reflect a lasting , structural move towards more balanced fiscal policies and / or a variety of measures with temporary effects .
Imidlertid viser de foreliggende oplysninger , at tiltag med en midlertidig effekt højest bidrog til at forbedre budgetoverskuddet i 1997 med 0,1 pct .
However , evidence available suggests that measures with a temporary effect did not improve the fiscal balance in 1997 by more than 0.1% of GDP .
For så vidt angår udviklingen i andre finanspolitiske indikatorer , fremgår det af figur 4 , at de samlede offentlige udgifter som andel af BNP steg kraftigt mellem 1990 og 1993 .
Moving on to examine trends in other fiscal indicators , it can be seen from Chart 4 that the general government total expenditure ratio rose steeply between 1990 and 1993 .
I en situation med høj og voksende arbejdsløshed , øgedes de løbende overførsler til husholdningerne kraftigt , mens en opgang i gælden førte til øgede rentebetalinger .
Against the background of high and rising unemployment , current transfers to households increased sharply , while the surge in debt led to higher interest payments .
Samtidig øgedes også andelen af det offentlige forbrug som andel af BNP ( se tabel 6 ) .
Meanwhile , public consumption also increased relative to GDP ( see Table 6 ) .
I årene efter 1993 faldt de samlede offentlige udgifter som andel af BNP , hovedsageligt på grund af en reduktion i overførsler til husholdningerne og en reduktion af det offentlige forbrug og investeringer .
In the years following 1993 the ratio of total expenditure to GDP was on a declining path , mainly reflecting a reduction in transfers to households and cuts in public consumption and investment .
I 1997 var de samlede offentlige udgifter som andel af BNP stort set tilbage på niveauet fra 1990 , hvorved poster som løbende overførsler , rentebetalinger og offentligt forbrug nu er relativt højere ( selvom rentebetalingerne er mindsket i de seneste år ) , og offentlige investeringer samt øvrige kapitaludgifter er relativt mindre .
On balance , the expenditure ratio has returned to the level observed in 1990 , whereby categories like current transfers , interest payments and public consumption are now higher as a percentage of GDP ( although interest payments have eased in recent years ) , and public investment and other capital expenditures are lower .
På baggrund af den stadige reduktion i de offentlige investeringer og andre kapitaludgifter som andel af BNP , vil en fortsættelse af faldet i de samlede offentlige udgifter som andel af BNP kræve ekstra tilpasninger i de øvrige udgiftsposter .
Given the successive reduction in public investment and other capital expenditure as a percentage of GDP during the 1990s , a
I modsætning til de svingende udgifter , har de offentlige indtægter , som andel af BNP , været
continuation of the downward trend of total expenditure to GDP would appear to require greater adjustments in other expenditure items .
i størstedelen af perioden .
In contrast to the swings in expenditure , government revenue in relation to GDP has tended to fluctuate around 40 % over most of the period considered .
Ifølge den spanske finanspolitiske strategi for det mellemlange sigt , som præsenteret i konvergensprogrammet for 1997-2000 , opdateret i april 1997 , ventes både underskudskvotienten og gældskvotienten at falde i 1998 .
According to the Spanish medium-term fiscal policy strategy , as presented in the Convergence Programme for 1997-2000 updated in April 1997 , a declining trend in deficit and debt ratios is targeted for 1998 .
Ifølge budgettet for 1998 ventes budgetunderskuddet at blive reduceret til 2,4 pct . af BNP , hvilket er lidt mere ambitiøst , end hvad der ventes i programmet .
The budget for 1998 foresees a reduction in the general government deficit to 2.4% of GDP , which is slightly more ambitious than the figure specified in the programme , and Commission forecasts suggest a deficit ratio of 2.2% .
Reduktionen i budgetunderskuddet ventes at ske som følge af reduktioner i de offentlige udgifter ; primært begrænsninger på personaleudgifter , en moderat reduktion i arbejdsløshedsunderstøttelsen og et fald i rentebetalingerne .
The improvement in the budget is planned to result from a decline in the share of public expenditure in GDP as a result , in particular , of restraint in personnel spending , a moderate reduction in unemployment benefits and a drop in interest payments .
I år 2000 ventes budgetoverskuddet at falde til 1,6 pct . af BNP , og gældskvotienten ventes at blive på 65,3 pct .
In the year 2000 deficits are projected to decline to 1.6% of GDP and the debt ratio to stand at 65.3% .
Budgetunderskuddet for 1997 er bedre end forventet , men forbedringen i gældskvotienten er lidt mindre end tidligere forudset .
The 1997 deficit is better than expected , but the improvement in the debt ratio was somewhat less favourable than envisaged earlier .
Sammenlignet med fremskrivningerne af den offentlige budgetsaldo i konvergensprogrammet for 1999-2000 , er der et behov for yderligere betydelig konsolidering for at opfylde den mellemfristede målsætning i stabilitets - og vækstpagten , som træder i kraft fra 1999 , om en budgetsaldo , der er tæt på balance eller i overskud .
Compared with fiscal balances projected in the Convergence Programme for 1999-2000 , further substantial fiscal consolidation is required in order to comply with the medium-term objective of the Stability and Growth Pact , effective from 1999 onwards , of having a budgetary position that is close to balance or in surplus .
, men mindre end 80 pct . , præsenterer EMI beregninger , som vist i figur 5 , med hensyn til fremtidige muligheder for at reducere gældskvotienten til referenceværdien på 60 pct .
With regard to the future horizon for reducing the debt ratio to the 60 % reference value for countries with a debt ratio clearly above 60 % but below 80 % of GDP , the EMI presents calculations as detailed in Chart 5 .
Antages det , at de offentlige finanser og gælden i 1998 udvikler sig , som skønnet af Kommissionen , vil opnåelse af budgetbalance fra 1999 og frembringe gælden under 60 pct . af BNP så tidligt som i 2001 .
On the assumption that overall fiscal positions and debt ratios as projected by the European Commission for 1998 are achieved , realising a balanced budget from 1999 onwards would reduce the debt ratio to below 60 % of GDP as early as 2001 .
af BNP , i de følgende år medføre en langsommere reduktion af gælden og vil bringe gældskvotienten under 60 pct . i henholdsvis 2007 og 2004 .
Instead , maintaining the 1998 overall and primary balance ratios of - 2.2% and 2.1% constant in subsequent years would imply a slower path of debt reduction and would generate a debt ratio of below 60 % of GDP in 2007 and 2004 respectively .
Sådanne beregninger er baseret på en normativ antagelse om en konstant nominel rente på 6 pct . ( gennemsnitlig real omkostning på udestående offentlig gæld på 4 pct .
Such calculations are based on the normative assumption of a constant nominal rate of interest of 6 % ( average real cost of public debt outstanding of 4 % and 2 % inflation ) and the assumption of a constant real GDP growth rate of 2.9% , as estimated by the Commission for real trend GDP growth in 1998 .
Mens sådanne beregninger udelukkende er illustrative og på ingen måde kan betragtes som prognoser , viser beregningerne - som indikerer , at et konstant underskud på 1998niveauet vil resultere i overholdelse af 60 pct . - kriteriet tidligst i år 2007 - alligevel behovet for yderligere betydelige fremskridt i konsolideringen .
While they are purely illustrative , and can by no means be regarded as forecasts , the calculations , which indicate that maintaining 1998 levels for overall deficits would imply attainment of the 60 % reference value not before 2007 , provide an illustration of the need for further substantial progress in consolidation .
En understregning af behovet for en væsentlig forbedring af gældskvotienten og opretholdelse af konsolidering gennem en længere periode er helt bestemt berettiget i Spaniens tilfælde , eftersom et yderligere råderum er nødvendigt for at imødese udfordringerne til de fremtidige budgetter .
Stressing the need for considerable improvement in the deficit ratio and to sustain consolidation over time is indeed warranted in the case of Spain , since additional room for manoeuvre is necessary in order to be able to address future budgetary challenges .
Som påvist i tabel 8 , kan der fra omkring 2010 ventes en mærkbar aldring af befolkningen , og på baggrund af et ufinansieret pensionssystem forventes de offentlige pensionsudgifter at stige som andel af BNP , specielt hvis de nuværende normer for ydelser fortsætter uændret .
As is highlighted in Table 7 , from around 2010 onwards a marked ageing of the population is expected , and , in the context of an unfunded pension system , public pension expenditure is projected to increase in relation to GDP , particularly if policies regarding benefits continue unchanged .
Den samlede byrde , som befolkningens aldring udgør , vil blive mere håndterlig jo bedre de offentlige finanser er , når den demografiske situation ændres .
The overall burden of population ageing will become more manageable the better the state of public finances when the demographic situation worsens .
Valutakursudviklingen Den spanske pesetas har deltaget i ERM siden 19 . juni 1989 , dvs .
Exchange rate developments The Spanish peseta has been participating in the ERM since 19 June 1989 , i.e. for considerably longer than two years prior to the examination ( see Table 8a ) .
Som tidligere nævnt , har den spanske pengepolitik været rettet mod opretholdelsen af prisstabilitet på mellemlangt sigt inden for rammerne af ERM .
As mentioned above , Spanish monetary policy has focused on the achievement of price stability over the medium term within the context of the ERM .
har valutaen haft fordel af betydelige korte rentespænd over for de fleste medlemsvalutaer , og har normalt været handlet tæt på centralkurserne over for andre ERM-valutaer ( se figur 6 og tabel 9a ) . Den spanske pesetas har i enkelte tilfælde været handlet uden for et snævert interval omkring centralkurserne over for forskellige medlemsvalutaer .
Focusing on the reference period from March 1996 to February 1998 , the currency , benefiting from sizable short-term interest rate differentials vis - - vis most partner currencies , has normally traded close to its central rates against other ERM currencies ( see Chart 6 and Table 8a ) .
De maksimale op - og nedadgående afvigelser fra centralkursen , beregnet på basis af glidende gennemsnit over 10 bankdage , var henholdsvis 3,5 pct . og - 2,1 pct .
On occasion the Spanish peseta traded outside a range close to its central rates vis - - vis various partner currencies .
, når der ses bort fra den uafhængigt opadgående trend for det irske pund ( se tabel 8a ) .
The maximum upward and downward deviations from central rates , on the basis of 10 business day moving averages , were 3.5% and - 2.1% respectively , abstracting from the autonomous upward trend of the Irish pound ( see Table 8a ) .
Episoderne med afvigelser var midlertidige , volatiliteten i valutakursen over for D-mark faldt til et lavt niveau ( se tabel 8b ) , og de korte rentespænd over for de EUlande , der har de laveste korte renter , indsnævredes betydeligt i referenceperioden .
The episodes in which such deviations occurred were temporary , the degree of exchange rate volatility vis - - vis the Deutsche Mark decreased steadily to a low level ( see Table 8b ) and short-term interest rate differentials against those EU countries with the lowest short-term interest rates narrowed significantly over the reference period .
I referenceperioden har Spanien ikke devalueret sin valutas bilaterale centralkurs over for noget andet medlemslands valuta .
During the reference period Spain has not devalued its currency s bilateral central rate against any other Member State s currency .
I en mere langsigtet sammenhæng viser mål for den reale effektive kurs for den spanske pesetas over for de øvrige ERM-valutaer , jf . tabel 9 , at det nuværende niveau er tæt på de historiske værdier .
In a longer-term context , measures of the real effective exchange rate of the Spanish peseta vis - - vis the currencies of ERM participating Member States depicted in Table 9 suggest that current levels are close to historical values .
Med hensyn til andre eksterne forhold opnåede Spanien overskud på betalingsbalancens løbende poster i løbet af 1990'erne .
As regards other external developments , over the 1990s , current account deficits turned into surpluses .
Dette skift i betalingsbalancen afspejles i en tendens til reduktion af nettoforpligtelserne over for udlandet ( se tabel 10 ) .
This turnaround in the balance of payments has been reflected in a tendency towards reductions in the net 110 external liability position ( see Table 10 ) .