natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Jf. forenede sager T-132/96 og T-143/96, Freistaat Sachsen og Volkswagen AG mod Kommissionen, Sml. 1999 II, s.3663, præmis 167.
Cf. Joined Cases T-132/96 and T-143/96 Freistaat Sachsen and Volkswagen AG Commission [1999] ECR II-3663, p. 167.
Jf. punkt 32 og punkt 8-12 i rammebestemmelserne.
See point 32 and points 8-12 of the Rescue and Restructuring Guidelines.
Jf. punkt 33 i rammebestemmelserne.
See point 33 of the Rescue and Restructuring Guidelines.
Hurtigruten er ikke en SMV.
Hurtigruten is not an SME.
Jf. punkt 34 i rammebestemmelserne.
Point 34 of the Rescue and Restructuring Guidelines.
Sag C-17/99, Frankrig mod Kommissionen, Sml. 2001 I, s. 2481, præmis 46, og forenede sager C-278/92, C-279092 og C-280/92, Spanien mod Kommissionen, Sml. 1994 I, s. 4103, præmis 67.
Case C-17/99 France v Commission [2001], ECR I-2481, paragraph 46 and Joined Cases C-278/92, C-279092 and C-280/92 Spain v Commission [1994] ECR I-4103 paragraph 67.
St.prp. nr. 24 (2008-2009) af 14. november 2008 og Innst.
St.prp. nr. 24 (2008-2009) 14 November 2008 and Innst.
S. nr. 92 (2008 – 2009) af 4. december 2008.
S. nr. 92 (2008 – 2009) 4 December 2008.
Der er henvist hertil på side 9 i de norske myndigheders brev af 8.3.2010 (hændelse nr. 549465).
Referred to on page 9 in the Norwegian authorities’ letter of 8.3.2010 (Event No 549465).
Det fremgår klart af oplysningerne fra de norske myndigheder, at deres tilsagn i 2008 om at yde den ekstra kompensation ikke var betinget af en omstrukturering af Hurtigruten.
It is evident from the information submitted by the Norwegian authorities that their commitment in 2008 to grant the additional compensation was not made conditional upon restucturing of Hurtigruten.
Sag C-17/99, Frankrig mod Kommissionen, Sml. 2001 I, s. 2481, præmis 46.
See case C-17/99 France v Commission [2001] ECR I-2481, paragraph 46.
Jf. punkt 33 og 34 i rammebestemmelserne.
See points 33 and 34 of the Rescue and Restructuring Guidelines.
De norske myndigheder har i deres reaktion på beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure (hændelse nr. 571486) på side 28 henvist til punkt 3.2. i det andet memorandum (af 24.2.2010) fra Hurtigrutens advokat, der var vedlagt brevet fra de norske myndigheder af 8.3.2010 til Tilsynsmyndigheden (hændelse nr. 549465).
In their reply to the opening decision (Event No 571486), the Norwegian authorities have, on page 28, referred to section 3.2 of the second memorandum (dated 24.2 2010) from the legal counsel of Hurtigruten annexed to the Norwegian authorities’ letter to the Authority dated 8.3.2010 (Event No 549465).
Memorandummet nævner blot nogle få aktiver og aktiviteter, som selskabet havde afhændet for at reducere sin gæld, samt planer om at afhænde yderligere aktiver, men indeholder efter Tilsynsmyndighedens opfattelse ingen troværdig plan for indførelse af supplerende modydelser.
This memorandum merely cites a few assets and activities that the company has disposed of in order to reduce debts and plans to dispose of further assets, but does not provide any credible plan to put in place compensatory measures in the Authority’s view.
Forenede sager C-278/92, C-279/92 og C-280/92, Spanien mod Kommissionen, Sml. I, s. 4103, præmis 75.
Joined Cases C-278/92, C-279/92 and C-280/92 Spain v Commission [1994] ECR I-4103, paragraph 75.
Sag C-75/97, Belgien mod Kommissionen, Sml. 1999 I, s. 3671, præmis 64 og 65.
Case C-75/97 Belgium v Commission [1999] ECR I-3671, paras 64 and 65.
Jf. Forenede sager E-5/04, E-6/04 og E-7/04, Fesil og Finnfjord, PIL m.fl. og Norge mod EFTA-Tilsynsmyndigheden, EFTA Court Report 2005, s. 121, præmis 178-181, og sag C-301/87, Frankrig mod Kommissionen, Sml. 1990 I, s. 307, præmis 61.
See Joined Cases E-5/04, E-6/04 and E-7/04 Fesil and Finnfjord, PIL and others and Norway v EFTA Surveillance Authority [2005] EFTA Ct.
Jf. også kapitel 2.2.1 i Tilsynsmyndighedens retningslinjer for tilbagesøgning af ulovlig og uforenelig støtte, se EUT L 105 af 21.4.2011, s. 32, EØS-tillæg nr. 23 af 21.4.2011, s. 1, samt: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/
See also Chapter 2.2.1 of the Authority’s Guidelines on the recovery of unlawful and incompatible aid, see OJ L 105, 21.4.2011, p. 32, EEA Supplement No. 23, 21.4.2011, p. 1, available online at: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/.
Driften af ruten for perioden 1. januar 2005 – 31. december 2012 var genstand for en udbudsprocedure, der blev indledt i juni 2004.
The operation of the service for the period 1 January 2005 to 31 December 2012 was the subject of a tender procedure initiated in June 2004.
Den 30. juni 2010 indledte de norske myndigheder en udbudsprocedure vedrørende ruten mellem Bergen og Kirkenes for en periode på otte år senest fra den 1. januar 2013.
On 30 June 2010, the Norwegian authorities initiated a tender procedure on the route between Bergen and Kirkenes for the period of eight years as of 1 January 2013 at the latest.
De norske myndigheder underrettede Tilsynsmyndigheden om, at der den 13. april 2011 blev indgået en ny kontrakt om ydelsen af tjenesten fra den 1. januar 2012 til den 31. december 2019.
The Norwegian authorities informed the Authority that a new contract for the provision of the service from 1 January 2012 to 31 December 2019 was signed on 13 April 2011 with Hurtigruten.
Denne kontrakt vurderes ikke i denne beslutning.
This contract is not assessed in the current decision.
De norske myndigheder har underrettet Tilsynsmyndigheden om, at der med hensyn til refusionen af NOx-afgiften og bidragene til NOx-fonden ikke blev udbetalt et beløb på 7,2 mio. NOK for andet halvår 2008 som følge af en administrativ fejl.
The Norwegian authorities have informed the Authority that, with respect to the NOx tax/NOx Fund reimbursements, a NOK 7,2 million payment for the second half of 2008 was, due to an administrative error, not paid out.
Endvidere er betalingerne for andet halvår 2009 og de første tre kvartaler af 2010 ikke blevet udbetalt som følge af Tilsynsmyndighedens beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure.
Furthermore the payments for the second half of 2009 and the three first quarters of 2010 have not been paid out as a consequence of the Authority’s decision to open the formal investigation procedure.
På grund af dette simuleres der en efterfølgende omkostnings- og indtægtsfordeling.Disse tre rapporter indeholder følgende:
Due to this, an ex post cost and income allocation is simulated. These three reports contain the following:
Den første rapport fra BDO Noraudit af 23. marts 2009 (i det følgende benævnt »den første BDO-rapport«) giver en forklaring på, hvorfor de tre foranstaltninger [20] ikke indebar nogen overkompensation, da de blev undersøgt i lyset af de kombinerede øgede omkostninger for hele Hurtigruten-flåden som følge af i) indførelsen af NOx-afgiften (for 2007 og første halvår 2008), og ii) de øgede priser på bunkerfuel i 2008.
The first BDO Noraudit Report of 23 March 2009 (‘the first BDO Report’) provides an explanation of how the three measures [20] did not entail any over-compensation when examined in light of the combined increased costs for the whole Hurtigruten fleet related to (i) the introduction of the NOx tax (for 2007 and the first half of 2008), and (ii) the increased fuel prices in 2008.
I rapporten anfører BDO Noraudit, at omkostningerne og fordelene ved Hurtigrutens afdækning af omkostningerne til bunkerfuel ikke bør tages i betragtning ved beregningen af omkostningerne til bunkerfuel.
In the report, BDO Noraudit argues that the costs and benefits related to Hurtigruten’s hedging of fuel costs should not be taken into account when calculating the fuel costs.
Den EFTA-stat, der yder støtten, skal »på det tidspunkt, hvor støtten blev ydet, råde over en omstruktureringsplan, der opfylder kravene [i rammebestemmelserne]« [93].Hvis de norske myndigheder havde bevilget de tre foranstaltninger som omstruktureringsstøtte, skulle de i overensstemmelse med rammebestemmelserne have rådet over en omstruktureringsplan for Hurtigruten, senest da de foretog betalingen på 125 mio. NOK i december.
The EFTA State granting the aid has to possess ‘when the disputed aid was granted, a restructuring plan meeting the requirements [of the Rescue and Restructuring Guidelines]’ [93].In line with the Rescue and Restructuring Guidelines, had the three measures been granted as restructuring aid, the Norwegian authorities should have had a restructuring plan for Hurtigruten at the latest when they made the payment of 125 million NOK in December 2008.
Oplysningerne fra de norske myndigheder viser ikke, at de norske myndigheder var i stand til at kontrollere, om en omstruktureringsplan var levedygtig, eller om den var baseret på realistiske antagelser, sådan som det kræves i rammebestemmelserne.
The information provided by the Norwegian authorities does not show that the Norwegian authorities were in the position to verify whether a restructuring plan was viable or whether it was based on realistic assumptions, as required under the Rescue and Restructuring Guidelines.
Det forklares på side 13 i en rapport fra BDO Noraudit af 23.3.2009, som er blevet fremlagt af de norske myndigheder, at transportydelserne på Geirangerfjorden beløb sig til 2 % af det samlede bunkerfuelforbrug i 2007.
On page 13 of a report from BDO Noraudit dated 23.3.2009 submitted by the Norwegian authorities, it is explained that the Geirangerfjord operation amounted to 2 % of the total fuel consumption in 2007.
Ved beregningen af tallet på 90 % blev bunkerfuelforbruget for transportydelserne på Geirangerfjorden fratrukket på forhånd, hvilket indebar, at 88,2 % af NOx-afgiften blev refunderet.
When calculating the 90 % figure the fuel consumption of the Geirangerfjord operation was deducted in advance which implied that 88,2 % of the NOx tax was reimbursed.
De ekstra betalinger i medfør af de tre foranstaltninger, som blev aftalt i tillægsaftalen, beløber sig til 75 mio. NOK for 2008.
The additional payments under the three measures agreed in the Supplementary Agreement amount to NOK 75 million for 2008.
Den samlede kompensation for 2008 resulterede således i 363 mio. NOK eller en stigning på 26 % ud over den pristilpasning, der er fastsat i Hurtigruten-aftalen.
Thus the total compensation for 2008 resulted in NOK 363 million, or 26 % increase on top of the price adjustment foreseen under the Hurtigruten Agreement.
Bl.a. Seabourn Cruise Line Limited og Silversea Cruises Ltd.
I.a. Seabourn Cruise Line Limited and Silversea Cruises Ltd.
Sag T-459/93, Siemens SA mod Kommissionen, Sml. 1995 II, s 1675, præmis.
Case T-459/93 Siemens SA v Commission [1995] ECR II-1675, paras.
Kommissionens beslutning i sag C-47/1996, Crédit Lyonnais (EFT L 221, 8.8.1998, s. 28, præmis 10.1), Kommissionens beslutning i sag C 28/02, Bankgesellshaft Berlin (EUT L 116, 4.5.2005, s. 1, præmis 153 ff.), og Kommissionens beslutning i sag C 50/06, BAWAG (præmis 166).
Followed in Commission Decision in case C 47/1996 Crédit Lyonnais (OJ L 221, 8.8.1998, p. 28, point 10.1), Commission Decision in case C 28/02 Bankgesellshaft Berlin (OJ L 116, 4.5.2005, p. 1, points 153 et seq), and Commission Decision in Case C 50/06 BAWAG (point 166).
Jf. Kommissionens beslutning af 5. december 2007 i sag NN 70/07, Northern Rock (EUT C 43, 16.2.2008, s. 1), Kommissionens beslutning af 30 april 2008 i sag NN 25/08, Redningsstøtte til WestLB (EUT C 189, 26.7.2008, s. 3), Kommissionens beslutning af 4. juni 2008 i sag C 9/08, SachsenLB (EUT C 71, 18.3.2008, s. 14).
See Commission Decision of 5 December 2007 in Case NN 70/07, Northern Rock (OJ C 43, 16.2.2008, p. 1), Commission Decision 30 April 2008 in Case NN 25/08, Rescue aid to WestLB (OJ C 189, 26.7.2008, p. 3), Commission Decision of 4 June 2008 in Case C 9/08 SachsenLB (OJ C 71, 18.3.2008, p. 14).
Ofotens og Vesteraalens Dampskipsselskap ASA og Troms Fylkes Dampskipsselskap (i det følgende benævnt »Hurtigruten-selskaberne«) [5] var de eneste tilbudsgivere og indgik en kontrakt med de norske myndigheder den 17. december 2005 (i det følgende benævnt »Hurtigruten-aftalen«). De to selskaber fusionerede i marts 2006 og kom til at udgøre den enhed, der nu driver færgeruten, nemlig Hurtigruten ASA (i det følgende benævnt »Hurtigruten«). Hurtigruten-aftalen, der blev indgået i 2004, blev ikke anmeldt til Tilsynsmyndigheden og er ikke som sådan blevet vurderet af Tilsynsmyndigheden i medfør af EØS-aftalens statsstøtteregler.
Ofotens og Vesteraalens Dampskipsselskap ASA and Troms Fylkes Dampskipsselskap (‘the Hurtigruten companies’) [5] were the only bidders and signed a contract with the Norwegian authorities on 17 December 2004 (‘the Hurtigruten Agreement’). The two companies merged in March 2006 to form the entity now operating the service, Hurtigruten ASA (‘Hurtigruten’). The Hurtigruten Agreement signed in 2004 was not notified to the Authority and has not, as such, been subject to any assessment under the state aid rules of the EEA Agreement by the Authority.
Reduktion af ydelser, 10 skibe i stedet for 11 i vinterhalvåret
Reduction of services; 10 vessels instead of 11 during the winter season
(nov. — marts)
(Nov – March)
PWC-rapporten af 14. oktober 2008 med dens baggrundsmateriale (i det følgende benævnt »PWC-rapporten« [18] opstiller tre forskellige metoder til at anskueliggøre, i hvilket omfang Hurtigruten har været underkompenseret for leveringen af public service-ydelsen.De første to metoder, der er anvendt, er produktionsomkostningsmodeller, hvor der gøres et forsøg på at adskille omkostninger og indtægter i forbindelse med såvel public service-aktiviteter som kommercielle aktiviteter. Den første metode indebærer anvendelse af omkostningerne og indtægterne for ét skib, nemlig »MS Narvik«, for 2006 til at anskueliggøre, hvordan Hurtigruten er blevet underkompenseret for leveringen af public service-ydelsen.
The PWC Report of 14 October 2008 with its underlying material (‘the PWC Report’) [18] provides three alternative methods for demonstrating the extent to which Hurtigruten has been undercompensated for the provision of the public service.The first two methods used are production cost models where an attempt is made at separating the costs and revenues connected with both the public service activities and the commercial activities. The first method involves using the costs and revenues of one ship ‘MS Narvik’ for the year 2006 to demonstrate how Hurtigruten has been undercompensated for the provision of the public service.
Tilsynsmyndigheden bemærker for det første, at PWC-rapporten og DBO-rapporten beregner omkostningerne i forbindelse med public service-ydelsen på grundlag af omkostningerne og indtægterne i forbindelse med driften af en hypotetisk minimumsflåde [83].De norske myndigheder synes at begrunde den manglende henføring af fælles omkostninger til aktiviteter uden for public service-opgaven ved at understrege, at beregningerne ikke er baseret på de faktiske omkostninger og indtægter ved driften af hele Hurtigrutens flåde, men snarere på omkostningerne og indtægterne i forbindelse med driften af MS Narvik eller MS Vesterålen.
The Authority notes, firstly, that the PWC Report and the second BDO Report calculate the cost of the public service on the basis of the costs and revenues related to the operation of a hypothetical minimum fleet [83]. The Norwegian authorities appear to justify the lack of allocation of common cost to the activities outside the public service remit by emphasising that the calculations are not based on the actual costs and revenues of operating the entire Hurtigruten fleet, but rather on the costs and profits of MS Narvik or MS Vesterålen.
Ifølge afsnit 3.2.3, punkt 55, i rammebestemmelserne skal Tilsynsmyndigheden tage hensyn til behovet for regionaludvikling ved vurderingen af omstruktureringsstøtte i støtteberettigede områder ved at anvende mindre strenge betingelser med hensyn til modydelser og størrelsen af den støttemodtagende virksomheds eget bidrag til omstruktureringen Da den omstruktureringsplan, som Hurtigruten har fremlagt, ikke omfatter sådanne modydelser [95], og de norske myndigheder ikke er fremkommet med nogen argumentation for, hvordan denne bestemmelse i rammebestemmelserne kunne begrunde et mindre egetbidrag til omstruktureringen i det foreliggende tilfælde, afviser Tilsynsmyndigheden dette argument.4.
Section 3.2.3, point 55, of the Rescue and Restructuring Guidelines foresees that the Authority takes the need of regional development into account when assessing restructuring aid in assisted areas in applying less stringent conditions as regards the implementation of compensatory measures and the size of the beneficiary’s contribution. As the restructuring plan presented by Hurtigruten does not include such compensatory measures [95] and the Norwegian authorities have not put forward any argumentation as to how this provision of the Guidelines might justify less own contribution to the restructuring in the case at hand, the Authority rejects this argument.4.
I tillægsaftalen hedder det således: »Offentlige pålegg som medfører betydelige kostnadsendringer samt radikale endringer av priser på innsatsfaktorer som partene ikke med rimelighet kunne forutse, gir hver av partene rett til a kreve forhandlinger om ekstraordinære reguleringer av statens godtgjørelse, endring av produksjonen eller andre tiltak.
In the Hurtigruten Agreement: ’Offentlige pålegg som medfører betydelige kostnadsendringer samt radikale endringer av priser på innsatsfaktorer som partene ikke med rimelighet kunne forutse, gir hver av partene rett til a kreve forhandlinger om ekstraordinære reguleringer av statens godtgjørelse, endring av produksjonen eller andre tiltak.
Motparten har i slike forhandlinger krav på all nødvendig dokumentasjon«.
Motparten har i slike forhandlinger krav på all nødvendig dokumentasjon’.
Sag E-5/07, Private Barnehagers Landsforbund, [2008] EFTA Court Report, s. 62, præmis 78.
Case E-5/07 Private Barnehagers Landsforbund [2008] EFTA Ct. Rep. p. 62 at paragraph 78.
Denne sag drejer sig om, at det offentligretlige organ, der skulle forvalte, tilpasse og privatisere den tidligere Tyske Demokratiske Republiks virksomheder (i det følgende benævnt »THA«), solgte Leuna Werke AG (en virksomhed i Leuna, der er forgængeren for Leuna-Werke GmbH, i det følgende benævnt »LWG«)) til UCB Chemie GmbH (i det følgende benævnt »UCB«). Kontrakten vedrørende dette salg var ledsaget af en række accessoriske kontrakter, herunder en kontrakt, hvorved THA og LWG forpligtede sig til at levere en bestemt mængde kulilte (CO) til UCB til markedspris i en periode på ti år, der kunne forlænges på ubestemt tid. LWG kunne kun opsige kontrakten, hvis UCB indgik en leveringsaftale med en anden producent på »tilsvarende vilkår«, eller hvis UCB opførte sit eget anlæg til fremstilling af kulilte. I sidstnævnte tilfælde ville THA udbetale et »investeringstilskud« til UCB på 5 mio. tyske mark (DEM). LWG og THA led meget store tab som følge af opfyldelsen af kontrakten. Da UCB ikke ønskede at opføre sit eget anlæg, og der ikke var andre kulilteproducenter i området, kunne de tyske myndigheder ikke opsige kontrakten. De betalte i sidste ende Linde AG 9 mio. DEM for at opføre og drive et kulilteproduktionsanlæg og langfristet sikre UCB's forsyning, se T-98/00, Linde, Sml. 2002 II, s. 3961, præmis 2-6.
In that case the public-law body responsible for the administration, restructuring and privatisation of undertakings of the former German Democratic Republic (‘the THA’) sold the business activities of Leuna Werke AG (the legal predecessor to Leuna-Werke GmbH ( ‘LWG’)) to UCB Chemie GmbH ( ‘UCB’). The contract of that sale was supplemented by a number of ancillary contracts which included an agreement in which the THA and LWG undertook to supply specific quantities of carbon monoxide (CO) to UCB at market price for a period of 10 years renewable for an indefinite period. The LWG was only entitled to terminate the agreement if UCB concluded another supply agreement with a third party on ‘terms not less favourable’ than those contained in that agreement or if UCB built its own CO production facility. In the latter case, the THA would pay UCB an ‘investment subsidy’ of DEM 5 million. The THA and LWG incurred substantial losses under the agreement. As UCB did not want to build its own facility and no other producer was active in the area, the German authorities were not entitled to terminate the agreement. They eventually paid the undertaking Linde AG DEM 9 million to build and operate a CO production facility and to ensure, in their place, the long-term supply of CO to UCB, see T-98/00 Linde [2002] ECR II-3961, paragraphs 2-6.
Jf. Forenede sager E-5/04, E-6/04 og E-7/04, Fesil og Finnfjord, PIL m.fl. og Norge mod EFTA-Tilsynsmyndigheden, EFTA Court Report 2005, s. 121, præmis 178, og sag C-310/99, Italien mod Kommissionen, Sml. 2002 I, s. 2289, præmis 98.
See Joined Cases E-5/04, E-6/04 and E-7/04 Fesil and Finnfjord, PIL and others and Norway v EFTA Surveillance Authority [2005] EFTA Ct. Rep. 121 at paragraph 178 and C-310/99 Italy v Commission [2002] ECR I-2289 at paragraph 98.
nr. 206/11/KOL
No 206/11/COL
om realkreditlånsordningen (Island)
on the Mortgage Loan Scheme (Iceland)
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 61 og protokol 26 hertil,
Having regard to the Agreement on the European Economic Area, and in particular Articles 61 and Protocol 26 thereof,
under henvisning til aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol, særlig artikel 24,
Having regard to the Agreement between the EFTA States on the Establishment of a Surveillance Authority and a Court of Justice, and in particular Article 24 thereof,
under henvisning til artikel 1 i del I og artikel 7, stk. 5, i del II i protokol 3 til aftalen om Tilsynsmyndigheden og Domstolen (i det følgende benævnt »protokol 3«),
Having regard to Article 1 of Part I and Article 7(5) of Part II of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement (‘Protocol 3’),
under henvisning til Tilsynsmyndighedens beslutning af 14. juli 2004 om de gennemførelsesbestemmelser, der er omhandlet i artikel 27 i del II i protokol 3 [1],
Having regard to the Authority’s Decision of 14 July 2004 on the implementing provisions referred to under Article 27 of Part II of Protocol 3 [1],
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte bemærkninger i henhold til artikel 6, stk. 1, i del II i protokol 3 [2], og under hensyntagen til deres bemærkninger, og
Having called on interested parties to submit their comments pursuant to Article 6(1) of Part II of Protocol 3 [2] and having regard to their comments,
Den 27. maj 2009 anmeldte de islandske myndigheder realkreditlånsordningen til Tilsynsmyndigheden (hændelse nr. 519720).
On 27 May 2009, the Icelandic authorities notified the Mortgage Loan Scheme to the Authority (Event No 519720).
Ved brev af 25. juni 2009 (hændelse nr. 520515) og e-mail af 29. juni 2009 (hændelse nr. 523605) anmodede Tilsynsmyndigheden de islandske myndigheder om supplerende oplysninger.
By letter dated 25 June 2009 (Event No 520515) and e-mail dated 29 June 2009 (Event No 523605), the Authority requested the Icelandic authorities to provide additional information.
De islandske myndigheder svarede ved brev af 27. juli 2009 (hændelse nr. 525671) og 28. august 2009 (hændelse nr. 528493).
The Icelandic authorities replied by letter on 27 July 2009 (Event No 525671) and on 28 August 2009 (Event No 528493).
Sagen blev også drøftet på en telekonference mellem Tilsynsmyndigheden og de islandske myndigheder den 1. juli 2009 og igen den 4. november 2009 i forbindelse med mødet i Island om statsstøttepakken.
The case was also discussed during a conference call between the Authority and the Icelandic authorities on 1 July 2009, and again on 4 November 2009 in the context of the State Aid Package Meeting in Iceland.
Ved brev af 16. november 2009 (hændelse nr. 536644) anmodede Tilsynsmyndigheden om oplysninger med henblik på opfølgning af drøftelserne.
By letter dated 16 November 2009 (Event No 536644), the Authority requested information to follow up on the discussions.