natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Se eksempelvis Europa-Kommissionens beslutning af 27.12.2006, N 574/05, forlængelse af støtteordning N 335/03 - Italien (Friuli-Venezia-Giulia) - Støtte til etablering af hurtigtog (EUT C 133 af 15.6.2007, s. 6); Europa-Kommissionens beslutning af 12.10.2006, N 427/06 - Det Forenede Kongerige - Rail Environmental Benefit Procurement Scheme (REPS) (EUT C 283 af 21.11.2006, s. 10).
See, by way of illustration, European Commission Decision of 22 December 2006, N 574/05, prolongation of existing aid scheme N 335/03 – Italy (Friuli-Venezia Giulia) – Aid for the setting up of rolling-motorway services (OJ C 133, 15.6.2007, p. 6); European Commission Decision of 12 October 2006, N 427/2006 – United Kingdom – Rail Environmental Benefit Procurement Scheme (REPS) (OJ C 283, 21.11.2006, p. 10).
Bilag I til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1692/2006 af 24.10.2006 om det andet Marco Polo-program for EF-tilskud til forbedring af godstransportsystemets miljøpræstationer (Marco Polo II-programmet) og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1382/2003 (EUT L 328 af 24.11.2006, s. 1), indarbejdet i EØS-aftalen ved Det Blandede EØS-udvalgs beslutning nr. 70/07 af 29.6.2007 (EUT L 304 af 22.11.2007, s. 54 og EØS-tillæg nr. 56 af 22.11.2007, s. 8), fastsætter i bilag I, at der til trafikoverflytningsprojekter højst kan ydes et EØS-tilskud på 35 % af de samlede udgifter, som er nødvendige for at nå projektmålene, og som er foranlediget af projektet.
Annex I to Regulation (EC) No 1692/2006 of the European Parliament and of the Council of 24 October 2006 establishing the second Marco Polo programme for the granting of Community financial assistance to improve the environmental performance of the freight transport system (Marco Polo II) and repealing Regulation (EC) No 1382/2003 (OJ L 328, 24.11.2006, p. 1) incorporated into the EEA Agreement by Decision of the EEA Joint Committee No 70/07 of 29 June 2007 (OJ L 304, 22.11.2007, p. 54 and EEA Supplement No 56, 22.11.2007, p. 8) provides that EEA financial assistance for modal shift actions is limited to a maximum of 35 % of the total expenditure necessary to achieve the objectives of the action and incurred as a result of the action.
I disse retningslinjer gælder for statsstøtte til samordning af transport en grænse på 30 % af de samlede omkostninger for jernbanetransport.
In these guidelines, as regards state aid for transport coordination the criterion is 30 % of the total cost of rail transport.
Se eksempelvis Europa-Kommissionens beslutning af 22.12.2006, N 552/06 - Danmark - Videreførelse af miljøtilskudsordningen for godstransport på jernbane (EUT C 133 af 15.6.2007, s. 5) og Europa-Kommissionens beslutning af 12.10.2006, N 427/06 - Det Forenede Kongerige - Rail Environmental Benefit Procurement Scheme (REPS), citeret ovenfor.
See, by way of illustration, European Commission Decision of 22 December 2006, N 552/06 – Denmark – Prolongation of environmental aid scheme for the transport of goods by rail (OJ C 133, 15.6.2007, p. 5) and European Commission Decision of 12 October 2006, N 427/2006 – United Kingdom – Rail Environmental Benefit Procurement Scheme (REPS), op. cit.
Det kan være tilfældet for foranstaltninger, som fremmer interoperabiliteten i det transeuropæiske transportnet, som senest defineret i Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 884/2004/EF af 29.4.2004 om ændring af beslutning nr. 1692/96/EF om Fællesskabets retningslinjer for udvikling af det transeuropæiske transportnet (EUT L 167 af 30.4.2004, s. 1), indarbejdet i EØS-aftalen ved Det Blandede EØS-udvalgs beslutning nr. 62/06 af 2.6.2006 (EUT L 245 af 7.9.2006, s. 9, og EØS-tillæg nr. 44 af 7.9.2006, s. 8).
This could be the case with interoperability measures on the trans-European transport network as last defined by Decision No 884/2004/EC of the European Parliament and of the Council of 29 April 2004 amending Decision No 1692/96/EC on Community guidelines for the development of the trans-European transport network (OJ L 167, 30.4.2004, p. 1) incorporated into the EEA Agreement by Decision of the EEA Joint Committee No 62/06 of 2 June 2006 (OJ L 245, 7.9.2006, p. 9 and EEA Supplement No 44, 7.9.2006, p. 8).
Ved foranstaltninger, der er omfattet af artikel 15, stk. 1, litra e), i direktiv 2003/96/EF, kan det anses for givet, at der er en indvirkning på transportprisen, medmindre det modsatte påvises.
With regard to measures falling under Article 15(1)(e) of Directive 2003/96/EC, an impact on the price of transport may be taken for granted, unless there is proof to the contrary.
Se navnlig Europa-Kommissionens beslutning af 2.4.2008, NN 46/B/2006 - Slovakiet - punktafgiftsfritagelser eller -lempelser ifølge Rådets direktiv 2003/96/EF (transportsektoren), endnu ikke offentliggjort.
See in particular the European Commission decision of 2 April 2008, NN 46/B/2006 - Slovakia - Excise duty exemptions and reductions provided for by Council Directive 2003/96/EC (transport sector), not yet published.
Europa-Kommissionens beslutning af 30.5.2007, N 780/06, Nederlandene, Onderzoek en ontwikkeling composiet scheepsconstructie en multi-purpose laadruim; »CompoCaNord«-projektet ( EUT C 227 af 27.9.2007, s. 5); Europa-Kommissionens beslutning af 19.7.2006, N 556/05 - Nederlandene - Miljøbeskyttelse og innovation i den offentlige transport i Gelderland (EUT C 207 af 30.8.2006); Europa-Kommissionens beslutning af 20.7.2005, N 63/2005 - Tjekkiet - Program for energibesparelser og brug af alternative brændstoffer i transportsektoren, EUT C 83 af 6.4.2006.
European Commission Decision of 30 May 2007, N 780/06 – The Netherlands – Onderzoek en ontwikkeling composiet scheepsconstructie en multi-purpose laadruim; het ‘CompoCaNord’-project ( OJ C 227, 27.9.2007, p. 5); European Commission Decision of 19 July 2006, N 556/2005 – The Netherlands – Environmental protection and innovation in public transport in the province of Gelderland (OJ C 207, 30.8.2006); European Commission Decision of 20 July 2005, N 63/2005 – Czech Republic – Programme for energy economics and use of alternative fuels in the transport sector (OJ C 83, 6.4.2006).
EFTA-Tilsynsmyndigheden vedtog retningslinjer for statsstøtte til forskning og udvikling og innovation ved beslutning 14/07/KOL af 7.2.2007 (EUT L 305 af 19.11.2009, s. 1, og EØS-tillæg nr. 60 af 19.11.2009, s. 1).
The EFTA Surveillance Authority adopted Guidelines for state aid for research and development and innovation by Decision 14/07/COL of 7 February 2007 (OJ L 305, 19.11.2009, p. 1 and EEA Supplement No. 60, 19.11.2009, p. 1.
Ajourførte retningslinjer findes imidlertid på EFTA-Tilsynsmyndighedens websted http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/).
Updated Guidelines are available on the EFTA Surveillance Authority web page at: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/).
Se Fællesskabets tilsvarende rammebestemmelser (EUT C 323 af 30.12.2006, s. 1).
See corresponding Community guidelines (OJ C 323, 30.12.2006, p. 1).
Ibidem, punkt 2.1.
Ibidem, point 2.1.
Europa-Kommissionens beslutning 2005/145/EF af 16.12.2003 om Frankrigs statsstøtte til EDF og elektricitets- og gassektoren (EUT L 49 af 22.2.2005, s. 9); Europa-Kommissionens beslutning af 24.4.2007, E 12/2005 Polen, Ubegrænset garanti til Poczta Polska (EUT C 284 af 27.11.2007, s. 2); Europa-Kommissionens beslutning af 27.3.2002, sag E 10/2000 - Tyskland - Statsgaranti til offentlige kreditinstitutter, EFT C 150 af 22.6.2002, s. 7; EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning af 15.7.2005, 177/05/KOL, statsgaranti til Lichtensteinische Landesbank (EUT C 310 af 8.12.2005, s. 17, og EØS-tillæg nr. 62 af 8.12.2005, s. 1).
European Commission Decision 2005/145/EC of 16 December 2003 on the state aid granted by France to EDF and the electricity and gas industries (OJ L 49, 22.2.2005, p. 9); European Commission Decision of 24 April 2007, E 12/2005 – Poland – Unlimited guarantee for the Polish post office (Poczta Polska) (OJ C 284, 27.11.2007, p. 2); European Commission Decision of 27 March 2002, E 10/2000 – Germany – State guarantees for public credit institutions in Germany (OJ C 150, 22.6.2002, p. 7); EFTA Surveillance Authority Decision of 15 July 2005, 177/05/COL State guarantee in favour of Liechtensteinische Landesbank (OJ C 310, 8.12.2005, p. 17 and EEA Supplement No 62, 8.12.2005, p. 1).
TILBAGESØGNING AF ULOVLIG OG UFORENELIG STATSSTØTTE [1]1.
RECOVERY OF UNLAWFUL AND INCOMPATIBLE STATE AID [1]1.
EFTA-Tilsynsmyndigheden (herefter kaldet »Tilsynsmyndigheden«) er indstillet på at gribe håndfast ind over for ulovlig støtte.
The EFTA Surveillance Authority (hereinafter referred to as ‘the Authority’) is prepared to take a strong stance against unlawful aid.
Ifølge protokol 3 til aftalen mellem EFTA-staterne om oprettelse af en tilsynsmyndighed og en domstol (herefter kaldet »protokol 3«) [2] har Tilsynsmyndigheden systematisk pålagt EFTA-staterne at tilbagesøge enhver ulovlig støtte erklæret uforenelig med aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (herefter kaldet »EØS-aftalen«), medmindre den anlagde det synspunkt, at dette ville være i strid med et generelt princip i EØS-retten.
Under Protocol 3 to the Agreement between the EFTA States on the Establishment of a Surveillance Authority and a Court of Justice (hereinafter referred to as ‘Protocol 3’) [2] the Authority has systematically ordered the EFTA States to recover any unlawful aid found to be incompatible with the functioning of the Agreement on the European Economic Area (hereinafter referred to as ‘the EEA Agreement’), unless it has considered that this would be contrary to a general principle of EEA law.
Tilsynsmyndigheden har således vedtaget 6 beslutninger om tilbagesøgning.
The Authority has adopted 6 such recovery decisions.
Det er af afgørende betydning for statsstøttepolitikkens troværdighed, at de beslutninger, hvor EFTA-staterne pålægges at tilbagesøge ulovlig statsstøtte (i det følgende benævnt »tilbagesøgningsbeslutninger«), fuldbyrdes effektivt og øjeblikkeligt.
It is essential for the integrity of the State aid regime that these decisions ordering EFTA States to recover unlawful state aid (hereinafter referred to as ‘recovery decisions’) are enforced in an effective and immediate manner.
De oplysninger, som Tilsynsmyndigheden har indsamlet i de senere år, viser, at der er grund til reel bekymring i den henseende.
The experience of the Authority in recent years indicates that there is cause for real concern in this respect.
Resultattavlen vedrørende statsstøtte for EFTA-staterne, der blev fremlagt i efteråret 2008 [3], viser også, at ud af de 6 tilbagesøgningsbeslutninger, som Tilsynsmyndigheden vedtog, er kun én fuldt gennemført af den pågældende EFTA-stat [4].
The State Aid Scoreboard for the EFTA States presented in autumn 2008 [3] also shows that out of 6 recovery decisions adopted by the Authority, only one has been fully implemented by the EFTA State concerned [4].
Europa-Kommissionen (herefter kaldet »Kommissionen«) bestilte i 2004 en sammenlignende undersøgelse af håndhævelsen af EU's statsstøttepolitik i de forskellige medlemsstater (i det følgende benævnt »håndhævelsesundersøgelsen«) [5].
In 2004, the European Commission (hereinafter referred to as ‘the Commission’) ordered a comparative study on the enforcement of EU State aid policy in different Member States (hereinafter referred to as the ‘Enforcement Study’) [5].
Et af formålene med undersøgelsen var at vurdere effektiviteten af en række medlemsstaters tilbagesøgningsprocedurer og -praksis.
One of the objectives of the study was to assess the effectiveness of recovery procedures and practices in a number of Member States.
Undersøgelsens forfattere fandt, at overdrevent lange tilbagesøgningsprocedurer er et tilbagevendende tema i samtlige landerapporter.
The authors of the Study found that the excessive length of recovery proceedings is a recurring theme in all country reports.
Med udgangspunkt i egne erfaringer bemærkede Tilsynsmyndigheden, at inddrivelse af ulovlig og uforenelig støtte også støder på en række hindringer i EFTA-staterne.
Based on its own experience, the Authority has noticed that the recovery of unlawful and incompatible aid also faces a number of obstacles in the EFTA States.
De tilbagesøgningsprocedurer, som reguleres af national lovgivning, er særdeles langsommelige, og i praksis er der ikke sket tilbagesøgning inden for den frist, der var fastsat i nogen af Tilsynsmyndighedens tilbagesøgningsbeslutninger.
Recovery proceedings, to which national law provisions are applicable, are particularly lengthy, and, in practice, recovery has not been completed within the deadline set out in any of the recovery decisions of the Authority.
Tilsynsmyndigheden ønsker derfor at understrege, at der er behov en effektiv håndhævelse af tilbagesøgningsbeslutninger.
Therefore, the Authority wishes to stress the need for an effective enforcement of recovery decisions.
Det er klart, at Tilsynsmyndigheden og EFTA-staterne deler ansvaret for gennemførelsen af beslutningerne, og at det kræver en betydelig indsats fra begge parter, hvis det skal lykkes.
It is clear that the implementation of such decisions is a shared responsibility between the Authority and the EFTA States, and will require considerable efforts by both in order to be successful.
Formålet med dette kapitel er at forklare Tilsynsmyndighedens strategi med henblik på gennemførelse af tilbagesøgningsbeslutninger.
The purpose of the present Chapter is to explain the Authority’s policy towards the implementation of recovery decisions.
I kapitlet undersøges det ikke, hvilke konsekvenser de nationale domstole kan drage af manglende overholdelse af anmeldelsespligten eller standstill-klausulen i artikel 1, stk. 3, i del I i protokol 3.
It shall not examine the consequences that national courts may draw from the non respect of the notification and standstill obligation of Article 1(3) in Part I of Protocol 3.
Tilsynsmyndigheden mener, at der er behov for at klarlægge de foranstaltninger, den agter at træffe for at forenkle fuldbyrdelsen af tilbagesøgningsbeslutninger, og opstille tiltag, EFTA-staterne kunne gennemføre for at sikre, at de fuldt ud efterkommer de regler og principper, der er fastlagt i EØS-retten, navnlig i De Europæiske Fællesskabers domstole og EFTA-Domstolen.
The Authority considers that there is a need to clarify the measures it intends to take to facilitate the execution of recovery decisions and to set out actions EFTA States could take to ensure that they reach full compliance with the rules and principles as established by the body of EEA law, and, in particular, the case law of the Courts of the European Communities and of the EFTA Court.
I den henseende vil dette kapitel først opridse formålet med tilbagesøgning og de grundprincipper, der ligger til grund for gennemførelsen af tilbagesøgningsbeslutninger.
To this end, the present Chapter will first recall the purpose of recovery and the basic principles underlying the implementation of recovery decisions.
Dernæst fremlægges de praktiske følger af grundprincipperne for de enkelte aktører i tilbagesøgningsprocessen.
It will then present the practical implications of these basic principles for each of the actors involved in the recovery process.
PRINCIPPERNE I TILBAGESØGNINGSPOLITIKKEN
THE PRINCIPLES OF RECOVERY POLICY
Tilbagesøgningspolitikken hidtil
A short history of recovery policy
Det er i artikel 1, stk. 3, i del I i protokol 3 fastlagt, at »EFTA-Tilsynsmyndigheden skal underrettes så betids om enhver påtænkt indførelse eller ændring af støtteforanstaltninger, at den kan fremsætte sine bemærkninger hertil.
Article 1(3) in Part I of Protocol 3 states that ‘[t]he EFTA Surveillance Authority shall be informed, in sufficient time to enable it to submit its comments, of any plans to grant or alter aid.
[…] Den pågældende stat må ikke gennemføre de påtænkte foranstaltninger, før den nævnte fremgangsmåde har ført til en endelig beslutning.«
[…] The State concerned shall not put its proposed measures into effect until this procedure has resulted in a final decision.’
Når en EFTA-stat ikke anmelder en påtænkt indførelse eller ændring af støtteforanstaltninger til Tilsynsmyndigheden, før støtten træder i kraft, er støtten ulovlig i henhold til EØS-retten fra det tidspunkt, hvor støtten tildeles.
In cases where an EFTA State does not notify the Authority of its plans to grant or alter aid prior to such aid being put into effect, the aid is unlawful in relation to EEA law from the time that it is granted.
I den såkaldte Kohlegesetz-dom [6] fra 1973 bekræftede De Europæiske Fællesskabers Domstol (herefter kaldet »EF-Domstolen«) for første gang, at Kommissionen har beføjelse til at påbyde tilbagesøgning af ulovlig og uforenelig statsstøtte.
In its Kohlegesetz judgment [6] of 1973, the European Court of Justice (hereinafter referred to as the ECJ) confirmed for the first time that the Commission had the power to order the recovery of unlawful and incompatible State aid.
Domstolen fandt, at Kommissionen var kompetent til at beslutte, at en medlemsstat skal ændre eller ophæve støtte, der er uforenelig med fællesmarkedet.
The Court held that the Commission was competent to decide that a Member State must alter or abolish a state aid that was incompatible with the common market.
Kommissionen skulle således også være berettiget til at kræve støtten tilbagebetalt [7].
It should therefore also be entitled to require repayment of this aid [7].
I 2001 blev protokol 3 ændret ved f.eks. at indsætte del II, der bl.a. indeholdt grundregler for tilbagesøgning [8].
In 2001, Protocol 3 was amended by inter alia inserting Part II which amongst others included basic rules on recovery [8].
Yderligere gennemførelsesbestemmelser om tilbagesøgning blev indføjet i beslutning nr. 195/04/KOL af 14. juli 2004 som ændret [9].
Further implementing provisions on recovery were included in Decision No 195/04/COL of 14 July 2004, as amended [9].
Artikel 14, stk. 1, i del II i protokol 3 bekræfter EF-Domstolens faste retspraksis [10] og fastlægger en forpligtelse for Tilsynsmyndigheden til at kræve tilbagebetaling af ulovlig og uforenelig støtte, medmindre dette vil være i modstrid med et generelt retsprincip.
Article 14(1) in Part II of Protocol 3 confirms the constant case law of the ECJ [10] and establishes an obligation on the Authority to order recovery of unlawful and incompatible aid unless this would be contrary to a general principle of law.
Samme artikel bestemmer også, at den pågældende EFTA-stat skal træffe alle nødvendige foranstaltninger til at kræve ulovlig støtte, der erklæres uforenelig, tilbagebetalt.
This article also provides that the EFTA State concerned shall take all necessary measures to recover unlawful aid that is found to be incompatible.
Artikel 14, stk. 2, fastlægger, at støtten skal tilbagebetales med renter fra det tidspunkt, hvor den ulovlige støtte var til støttemodtagerens rådighed, og indtil den tilbagebetales.
Article 14(2) establishes that the aid is to be recovered, including interest from the date on which the unlawful aid was at the disposal of the beneficiary until the date of its effective recovery.
Beslutning nr. 195/04/KOL opstiller den nærmere metode til fastsættelse af rentesatsen for tilbagebetaling.
Decision No 195/04/COL elaborates on the methods to be used for the calculation of recovery interest.
Endelig fremgår det af artikel 14, stk. 3, at »tilbagebetalingen skal ske omgående og i overensstemmelse med gældende procedurer i den pågældende EFTA-stats nationale ret, forudsat at disse giver mulighed for omgående og effektiv gennemførelse af EFTA-Tilsynsmyndighedens beslutning.
Finally, Article 14(3) states that ‘[…] recovery shall be effected without delay and in accordance with the procedures under the national law of the EFTA State concerned, provided that they allow the immediate and effective execution of the EFTA Surveillance Authority’s decision.
EF-Domstolen har i en række nylige domme yderligere klarlagt rækkevidden og fortolkningen af artikel 14, stk. 3, i Rådets forordning nr. 659/1999 (som svarer til artikel 14, stk. 3, i del II i protokol 3) og således understreget behovet for en omgående og effektiv gennemførelse af tilbagesøgningsbeslutninger [11].
In a number of recent judgments, the ECJ further clarified the scope and interpretation of Article 14(3) of Council Regulation No 659/1999 (which corresponds to Article 14(3) in Part II of Protocol 3) thereby emphasising the need for an immediate and effective execution of recovery decisions [11].
Hertil kommer, at Tilsynsmyndigheden nu også anvender retspraksis fra Deggendorf-sagen [12] mere systematisk.
In addition, the Authority has also started to apply the Deggendorf case law [12] in a systematic manner.
Denne retspraksis sætter Tilsynsmyndigheden i stand til under visse omstændigheder at pålægge EFTA-stater at stille udbetalingen af ny forenelig støtte til en virksomhed i bero, indtil virksomheden har tilbagebetalt tidligere ulovlig støtte, der er genstand for en tilbagesøgningsbeslutning.
This case law enables the Authority, if certain conditions have been satisfied, to order EFTA States to suspend the payment of a new compatible aid to a company until that company has reimbursed old unlawful and incompatible aid that is subject to a recovery decision.
Tilbagesøgningspolitikkens formål og principperne bag
Purpose and principles of recovery policy
Formålet med tilbagesøgning
Purpose of recovery
EF-Domstolen har ved flere lejligheder fundet, at formålet med tilbagesøgningen er at genskabe den situation, der fandtes på markedet forud for støttens tildeling.
The ECJ has held on several occasions that the purpose of recovery is to re-establish the situation that existed on the market prior to the granting of the aid.
Det er nødvendigt for til stadighed at sikre en ensartet behandling i det indre marked.
This is necessary to ensure that the level-playing field in the internal market is maintained.
EF-Domstolen har i denne henseende understreget, at tilbagesøgning af ulovlig og uforenelig støtte ikke er en sanktion [13], men den logiske følge af, at støtten er fundet ulovlig [14].
In this context, the ECJ underlined that the recovery of unlawful and incompatible aid is not a penalty [13], but the logical consequence of the finding that it is unlawful [14].
Den kan derfor ikke betragtes som en foranstaltning, der ikke står i rimeligt forhold til formålene med EF-traktatens bestemmelser om statsstøtte [15].
It can therefore not be regarded as disproportionate to the objectives of the EC Treaty as regards state aid [15].
I henhold til EF-Domstolen »genoprettes den oprindelige situation, når den ulovlige og uforenelige støtte er tilbagebetalt, da støttemodtageren herved jo mister den fordel, der var opnået på markedet i forhold til konkurrenterne, og situationen fra tiden før ydelsen af støtte er genoprettet« [16].
According to the ECJ, the ‘re-establishment of the previously existing situation is obtained once the unlawful and incompatible aid is repaid by the recipient who thereby forfeits the advantage which he enjoyed over his competitors in the market, and the situation as it existed prior to the granting of the aid is restored’ [16].
For at fjerne enhver økonomisk fordel, der kan tilskrives ulovlig støtte, skal der betales renter af de ulovligt tildelte beløb.
In order to eliminate any financial advantages incidental to unlawful aid, interest is to be recovered on the sums unlawfully granted.
Sådanne renter skal svare til den økonomiske fordel ved, at midlerne har været stillet til rådighed, rentefrit, over et givet tidsrum [17].
Such interest must be equivalent to the financial advantage arising from the availability of the funds in question, free of charge, over a given period [17].
EF-Domstolen har i øvrigt insisteret på det forhold, at for at en tilbagesøgningsbeslutning kan gennemføres fuldstændigt, skal de foranstaltninger, som medlemsstaterne træffer, have konkret virkning for tilbagebetalingen [18], og tilbagebetalingen skal ske omgående [19].
Furthermore, the ECJ has insisted that in order for a recovery decision to be fully executed, the actions undertaken by a Member State must produce concrete effects as regards recovery [18] and that recovery must be immediate [19].