natgillin/translations-raw huggingface dataset:
En tilsvarende meddelelse blev i juni 1999 indarbejdet som kapitel 17B i Tilsynsmyndighedens retningslinjer vedrørende statsstøtte.
A similar notice was incorporated into the Authority’s State Aid Guidelines as Chapter 17B in June 1999.
Se bl.a. sag C-387/92, Banco Exterior de España SA mod Ayuntamiento de Valencia, Sml. 1994 I, s. 877.
See, among others, Case C-387/92 Banco Exterior de España SA v Ayuntamiento de Valencia [1994] ECR I-877.
[40] Afsnit 18 i meddelelsen.
Paragraph 18 of the notice.
De forenede sager T-346/99, T-347/99 og T-348/99, Territorio Histórico de Álava m.fl. mod Kommissionen, præmis 84.
Joined Cases T-346/99, T-347/99 and T-348/99 Territorio Histórico de Álava and others v Commission, paragraph 84.
Førsteinstansrettens dom af 28.11.2008 i de forenede sager T-254/00, T-270/00 og T-277/00, Hotel Cipriani mod Kommissionen (hvor der henvises til de forenede sager T-195/01 og T-207/01, Government of Gibraltar mod Kommissionen, Sml. 2002 II, s. 2309, præmis 130).
Joined Cases T-254/00, T-270/00 and T-277/00 Hôtel Cipriani v Commission, Judgment of the Court of First Instance, 28.11.2008 (citing joined Cases T-195/01 and T-207/01 Government of Gibraltar v Commission [2002] ECR II 2309, paragraph 130).
Sag C-5/89, Kommissionen mod Tyskland, Sml.1990 I, s. 3437, præmis 14, sag C-169/95, Kommissionen mod Spanien, Sml. 1997 I, s. 135, præmis 51, sag C-24/95, Land Rheinland-Pfalz mod Alcan Deutschland GmbH, Sml. 1997 I, s. 1591, præmis 25.
Case C-5/89, Commission v Germany [1990] ECR I-3437, paragraph 14; Case C-169/95, Commission v Spain [1997] ECR I-135, paragraph 51; Case C-24/95, Land Rheinland-Pfalz v Alcan Deutschland GmbH [1997] ECR I-1591, paragraph 25.
Sag C-5/89, Kommissionen mod Tyskland, Sml. 1990 I, s. 3437, præmis 14, sag C-169/95, Spanien mod Kommissionen, Sml. 1997 I, s. 135, præmis 51.
Case C-5/89 Commission v Germany [1990] ECR I-3437, paragraph 14, Case C-169/95 Spain v Commission [1997] ECR I-135, paragraph 51.
De forenede sager C-183/02 P og C-187/02, P Demesa og Territorio Histórico de Álava mod Kommissionen, Sml. 2004 I, s. 10609, præmis 51.
Joined Cases C-183/02 P and C-187/02 P Demesa and Territorio Histórico de Álava v Commission [2004] ECR I-10609, paragraph 51.
Sag T-290/97, Mehibas Dordstelaan mod Kommissionen, Sml. 2000 II, s. 15, og sag C-182/03 og C-217/03, Belgien og Forum 187 ASBL mod Kommissionen, Sml. 2006 I, s. 5479, præmis 147.
Case T-290/97, Mehibas Dordstelaan v Commission [2000] ECR II-15 and Cases C-182/03 and C-217/03, Belgium and Forum 187 ASBL v Commission [2006] ECR I-05479, paragraph 147.
Ifølge beretningen til Liechtensteins parlament vedrørende EØS-aftalen (Bericht und Antrag der Regierung an den Landtag des Fürstentums Liechtenstein betreffend das Abkommen über den Europäischen Wirtschaftsraum vom 2. Mai 1992) erkender Liechtensteins myndigheder, at skattelettelser principielt skal betragtes som statsstøtte i henhold til EØS-aftalens artikel 61, stk. 1, og at det under visse omstændigheder kan være nødvendigt at anmelde skatteforanstaltninger i Liechtenstein (s. 134).
According to the report to the Liechtenstein Parliament regarding the EEA Agreement (Bericht und Antrag der Regierung an den Landtag des Fürstentums Liechtenstein betreffend das Abkommen über den Europäischen Wirtschaftsraum vom 2. Mai 1992) the Liechtenstein authorities acknowledge that in principle tax reductions constitute State aid within the meaning of Article 61(1) of the EEA Agreement and that a notification of tax measures in Liechtenstein may be necessary under certain circumstances (page 134).
Se desuden forklaringerne i beretningen til Liechtensteins parlament vedrørende deltagelsen i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (Bericht und Antrag der Regierung an den Landtag des Fürstentums Liechtenstein betreffend die Teilnahme am Europäischen Wirtschaftsraum (EWR) 2. Teil, Nr. 1995/1), s. 168.
See also explanations in the report to the Liechtenstein Parliament regarding the participation in the European Economic Area (Bericht und Antrag der Regierung an den Landtag des Fürstentums Liechtenstein betreffend die Teilnahme am Europäischen Wirtschaftsraum (EWR) 2. Teil, Nr. 1995/1), page 168.
(»Anlagefond«)
(Anlagefond)
Principperne gælder imidlertid kun under ekstraordinære omstændigheder, og en virksomhed kan normalt ikke have berettigede forventninger om, at støtten er lovlig, medmindre den er ydet i overensstemmelse med proceduren for anmeldelse af støtte til Tilsynsmyndigheden (eller i givet fald Europa-Kommissionen) [44].
The principles only apply, however, in exceptional circumstances and an undertaking cannot normally entertain legitimate expectations that aid is lawful unless it has been granted in accordance with the procedure for notifying the aid to the Authority (or the European Commission as the case may be [44]).
Dette princip blev for nylig stadfæstet af Domstolen: »I en situation som den i hovedsagen foreliggende kan tilstedeværelsen af en ekstraordinær omstændighed ikke gøres gældende i forhold til retssikkerhedsprincippet, idet Domstolen allerede i det væsentlige har fastslået, at så længe Kommissionen ikke har vedtaget en beslutning om godkendelse, (…) har støttemodtageren ikke vished med hensyn til lovligheden af støtten, hvorfor hverken princippet om beskyttelse af den berettigede forventning eller retssikkerhedsprincippet kan påberåbes« [45].
This is a principle recently re-affirmed by the Court of Justice as follows: ‘In a situation such as that in the main proceedings, the existence of an exceptional circumstance also cannot be upheld in the light of the principle of legal certainty, since the Court has already held, essentially, that, so long as the Commission has not taken a decision approving aid, …the recipient cannot be certain as to the lawfulness of the aid, with the result that neither the principle of the protection of legitimate expectations nor that of legal certainty can be relied upon’ [45].
Ifølge Domstolens retspraksis kan der principielt ikke bestå en berettiget forventning hos støttemodtagerne om, at den pågældende støtte er lovlig, medmindre denne støtte er ydet i overensstemmelse med proceduren i artikel 1, stk. 3, i del I i protokol 3 [46], og det er endvidere fastsat, at en påpasselig erhvervsdrivende normalt må være i stand til at forvisse sig om, at denne procedure er fulgt [47]. Ikke desto mindre har Domstolen også accepteret, at en modtager af uanmeldt og dermed ulovlig støtte under ekstraordinære omstændigheder kan påberåbe sig en berettiget forventning om, at støtten var lovlig for at modsætte sig tilbagebetaling heraf [48].
In principle, the case-law of the Court of Justice has stated that a legitimate expectation that aid is lawful cannot be invoked unless that aid has been granted in compliance with the procedure laid down in Article 1(3) in Part I of Protocol 3 [46], remarking that a diligent business man should normally be able to determine whether that procedure has been followed [47].Notwithstanding this, the Court has also accepted that in exceptional circumstances a recipient of aid which is granted unlawfully because it was not notified may rely on legitimate expectations that the aid was lawful in order to oppose its repayment [48].
Ifølge Domstolen kan enhver retsundergiven påberåbe sig princippet om beskyttelse af berettigede forventninger, som en fællesskabsinstitution har givet anledning til [49].
The Court of Justice has held that an entity may rely on the principle of the protection of legitimate expectations where a Community authority has caused it to entertain expectations which are justified [49].
Det betyder i denne sammenhæng, at en stat eller en støttemodtager skal have påberåbt sig Tilsynsmyndighedens (eller Europa-Kommissionens) tidligere foranstaltninger som f.eks. godkendelse af samme eller en lignende støtteforanstaltning.
This means in this context that a State or beneficiary must have relied on the previous actions of the Authority (or the European Commission) in, for example, approving the same or a similar aid measure.
Hverken Tilsynsmyndigheden eller Kommissionen har truffet sådanne foranstaltninger, og i praksis burde Tilsynsmyndighedens beslutninger om ikke at tillade skattemæssige støtteforanstaltninger i Finland og Norge umiddelbart inden gennemførelsen af Liechtensteins skattelov have gjort det klart, at skatteforanstaltninger til fordel for bestemte virksomheder eller koncerner skulle anmeldes til Tilsynsmyndigheden [50].Endelig kan Tilsynsmyndigheden ikke acceptere, at argumenter vedrørende retssikkerhed kan gøres gældende i denne sag i betragtning af Domstolens retspraksis og den brede anvendelse af artikel 61 (i EØS-aftalen) og 107 (i TEUF).
Neither the Authority nor the Commission has taken such action, and indeed the decisions of the Authority in disallowing fiscal aid measures in Finland and Norway shortly before the implementation of the Liechtenstein Tax Act should have made it clear that tax measures favouring certain companies or groups of companies should be notified to the Authority [50].Finally, the Authority does not accept that any arguments relating to legal certainty can be valid in this case given the jurisprudence of the court and the wide ranging applicability of Articles 61 (of the EEA Agreement) and 107 (TFEU).
Den konklusion, at de pågældende skatteregler kunne omfatte statsstøtte, kunne klart forudses.
A conclusion that the tax measures under investigation could involve State aid was clearly foreseeable at all times.
Tilsynsmyndigheden er derfor ikke enig i, at denne afgørelse er i strid med grundlæggende EØS-retlige principper.
The Authority does not accept therefore that this Decision breaches fundamental principles of EEA law.
Dom af 11.3.2010 i sag C-1/09, Centre d'Exportation du Livre Français (CELF), Ministre de la Culture et de la Communication mod Société Internationale de Diffusion et d'Édition.
Case C-1/09 Centre d'Exportation du Livre Français (CELF), Ministre de la Culture et de la Communication v Société Internationale de Diffusion et d'Édition, judgment of 11.3.2010.
Ved brev af 26. januar 2010 videresendte Tilsynsmyndigheden disse til Liechtensteins myndigheder og opfordrede dem til at udtale sig derom, hvilket skete ved brev af 17. marts 2010.
By letter dated 26 January 2010 the Authority forwarded these to the Liechtenstein authorities, which were given the opportunity to respond. This was done by letter dated 17 March 2010.
Efter liechtensteinsk ret kan en investeringsvirksomhed oprettes i form af en kollektiv fond, en såkaldt investeringsfond (»Anlagefonds«) [5], eller i form af et investeringsselskab (»Anlagegesellschaft«) [6]. En investeringsfond forvaltes af en særskilt enhed (»fondsledelsen«) [7], mens forvaltningen af et investeringsselskab varetages af selskabet selv. I modsætning til en investeringsfond udgør investeringsselskabet derfor en enkelt enhed. I begge tilfælde gennemfører de enheder, der udfører forvaltningsfunktionerne, økonomiske aktiviteter ved at yde tjenester mod et gebyr.
Under Liechtenstein law, an investment undertaking could choose the form of a collective trust, called an investment fund (Anlagefonds) [5], or opt for the legal form of an investment company (Anlagegesellschaft) [6]. In the case of an investment fund, the management of the fund is carried out by a separate entity (referred to as the ‘fund direction’) [7]. In the case of an investment company, the management is undertaken by the investment company itself.
Uanset den organisatoriske form skal de aktiver, som forvaltes på investorernes vegne, være adskilte fra forvaltningsselskabets egne aktiver.
Unlike an investment fund, therefore, the investment company constitutes one single entity. In both cases, the entities carrying out management functions undertake economic activities by providing services for a fee.
For forvaltningen får forvaltningsselskabet et forvaltningsgebyr, som kommer til at indgå i dets egne aktiver.
Regardless of the organisational form, the assets managed on behalf of investors must be differentiated from the own assets of the management company. In return for management services, a management company is paid a management fee, which becomes part of its own assets.
Skattelovens artikel 73-81 i del 4, afsnit A, »Selskabsskatter« (»Die Gesellschaftssteuern«) omfatter to former for selskabsskat [9]: Indkomstskat (»Ertragssteuer«), der efter skattelovens artikel 77 pålignes indtægter minus fradragsberettigede udgifter (inklusive afskrivninger). Indkomstskattesatsen afhænger af forholdet mellem nettoindkomsten og den skattepligtige kapital og ligger på mellem 7,5 % og 15 % [10]. Denne sats kan forhøjes med mellem 1 og 5 procentpoint afhængigt af forholdet mellem udbytte og skattepligtig kapital. Den maksimale indkomstskat udgør derfor 20 %.
Sections 73 to 81 in Part 4, heading A, ‘Company Taxes’ (Die Gesellschaftssteuern) of the Tax Act provide for two forms of corporate taxation [9]:A business income tax (Ertragssteuer), which according to Section 77 of the Tax Act is assessed on revenues less eligible expenditure (including write-offs). The income tax rate depends on the ratio of net income to taxable capital and ranges between 7,5 % and 15 % [10]. This rate may be increased by between 1 and 5 percentage points depending on the ratio between dividends and taxable capital. The maximum income tax is therefore 20 %.
Investeringsselskaber er juridiske personer, som er indregistreret efter liechtensteinsk ret som anparts- og aktieselskaber, og er som sådanne underlagt de generelle bestemmelser om indkomst-, kapital- og kuponskat i Liechtensteins skattelov.
Investment companies are legal entities incorporated under Liechtenstein law in the form of companies limited by shares. As such, they are subject to the generally applicable tax provisions of the Liechtenstein Tax Act concerning income, capital and coupon tax.
Med hensyn til ikrafttrædelsen henvises til lov af 3.5.1996 om ændring af skatteloven (»Gesetz über die Abänderung des Steuergesetzes«) LGBl. nr. 88 af 10.7.1996.
Regarding the entry into force, see Gesetz vom3.5.1996über die Abänderung des Steuergesetzes, LGBl. Nr. 88 of 10.7.1996.
Afgørelse truffet af EFTA-staternes Stående udvalg
Decision of the Standing Committee of the EFTA States
nr. 1/2010/SU
No 1/2010/SC
om oprettelse af et interimsudvalg for EØS's finansieringsmekanisme for 2009-2014
establishing an EEA Financial Mechanism Interim Committee 2009-2014
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, som ændret ved protokollen om tilpasning af aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, i det følgende benævnt »EØS-aftalen«
Having regard to the Agreement on the European Economic Area, as adjusted by the Protocol Adjusting the Agreement on the European Economic Area, hereinafter referred to as the EEA Agreement,
under henvisning til den aftale, der skal indgås om iværksættelse af en ny EØS-finansieringsmekanisme for 2009-2014
Having regard to the agreement to be concluded establishing a new EEA Financial Mechanism for the period 2009-2014,
under henvisning til aftalen mellem Kongeriget Norge og Det Europæiske Fællesskab om oprettelse af en norsk finansieringsmekanisme for 2009-2014 —
Considering the agreement between the Kingdom of Norway and the European Community to establish a Norwegian Financial Mechanism for the period 2009-2014,
Der nedsættes et interimsudalg for EØS's finansieringsmekanisme for 2009-2014, i det følgende benævnt »interimsudvalget«, der snarest muligt skal indlede sit arbejde.
An EEA Financial Mechanism Interim Committee 2009-2014, hereinafter referred to as the Interim Committee, which should be operative as soon as possible, is hereby established.
Interimsudvalget skal bistå EFTA-staterne ved forberedelsen af iværksættelsen af EØS's finansieringsmekanisme for 2009-2014.
The Interim Committee shall assist the EFTA States in preparing for the implementation of the EEA Financial Mechanism for 2009-2014.
Interimsudvalget aflægger rapport til Det Stående Udvalg.
The Interim Committee shall report to the Standing Committee.
Interimsudvalget kan bistås af EØS-EFTA-staternes missioner ved EU.
The Interim Committee may be assisted by the Missions of the EEA EFTA States to the EU.
Når retsakten om iværksættelse af EØS's finansieringsmekanisme for 2009-2014 træder i kraft eller finder foreløbig anvendelse, afløses interimsudvalget af et udvalg for EØS's finansieringsmekanisme for 2009-2014.
The Interim Committee shall on the day of entering into force or on the day of provisional application of the legal act establishing the EEA Financial Mechanism 2009-2014 be replaced by an EEA Financial Mechanism Committee 2009-2014.
Interimsudvalget skal drøfte og vurdere mulighederne for at samordne EØS's finansieringsmekanisme og Norges finansieringsmekanisme.
The Interim Committee shall discuss and assess possible coordination between the EEA Financial Mechanism and the Norwegian Financial Mechanism.
Interimsudvalget udpeger selv sin formand, der skal bekræftes af Det Stående Udvalg.
The Interim Committee shall agree upon a Chairman who shall be confirmed by the Standing Committee.
For Det Stående Udvalg
For the Standing Committee
Formand Kåre Bryn
The Secretary-General
Prinz Nikolaus von Liechtenstein
The Chairman H.S.H Prinz Nikolaus von Liechtenstein
nr. 3/2010/SC
No 3/2010/SC
om intern omkostningsdeling
on internal cost sharing
EFTA-STATERNES STÅENDE UDVALG
THE STANDING COMMITTEE OF THE EFTA STATES,
HAR VEDTAGET FØLGENDE AFGØRELSE:
HAS DECIDED AS FOLLOWS:
Bidragene fra Island, Liechtenstein og Norge (i det følgende benævnt »EFTA-staterne«) til EØS-finansieringsmekanismen for perioden 2009-2014 skal opdeles i fem årlige trancher og fastsættes efter artikel 2.
The contributions of Iceland, Liechtenstein and Norway (hereinafter referred to as the EFTA States) to the EEA Financial Mechanism for the period 2009-2014 are to be divided into five annual tranches and determined on the basis of Article 2.
EFTA-staternes bidrag til EØS-finansieringsmekanismen for perioden 2009-2014 er baseret på deres bruttonationalprodukter (BNP).
The contributions of the EFTA States to the EEA Financial Mechanism for the period 2009-2014 are based on their Gross Domestic Products (GDP).
For enhver EFTA-stat skal bidraget for et bestemt regnskabsår t baseres på de foreliggende BNP-oplysninger for år t-2 og svare til den stats BNP (t-2)-andel af EFTA-staternes samlede BNP (t-2).
For any EFTA State, the contribution for a specific financial year t is to be based on the available GDP data for the year t-2 and corresponds to that States’ share of GDP (t-2) in the overall GDP (t-2) of the EFTA States.
For Island kan bidraget til hver af de fem årlige trancher ikke overstige 6,795 mio. EUR.
For Iceland, the contribution to each of the five annual tranches may not exceed the amount of EUR 6,795 million.
Hvis Islands bidrag for et bestemt regnskabsår t, som er beregnet ud fra Islands BNP (t-2)-andel af EFTA-staternes samlede BNP (t-2), overstiger 6,795 mio. EUR, skal Liechtenstein og Norge dække det overskydende beløb under hensyn til deres respektive BNP (t-2)-andele.
If Iceland’s contribution for a specific financial year t, calculated on Iceland’s share of GDP (t-2) in the overall GDP (t-2) of the EFTA States, should exceed the amount of EUR 6,795 million, Liechtenstein and Norway shall be obliged to cover the excessive sum in proportion to their respective shares of GDP (t-2).
De respektive BNP-oplysninger, som bidragene for et specifikt år t skal baseres på, indsendes årligt og senest 1. marts af EFTA-staterne.
The respective GDP data on which the contributions for a specific year t are to be based shall be delivered annually by each EFTA States by 1 March.
De skal vedrøre år t-2.
They shall relate to the year t-2.
Bidragene angives i euro.
Contributions shall be expressed in euros.
En EFTA-stats tiltrædelse af EU berører ikke dens forpligtelse til at bidrage til EØS-finansieringsmekanismen for perioden 2009-2014 i henhold til denne afgørelse.
The accession of an EFTA State to the EU shall not affect its obligation to contribute to the EEA Financial Mechanism for the period 2009-2014 in accordance with this Decision.
Denne afgørelse får virkning på den dag retsakten om iværksættelse af EØS-finansieringsmekanismen for perioden 2009-2014 træder i kraft eller tages foreløbigt i anvendelse.
This Decision shall take effect on the day of entering into force or on the day of provisional application of the legal act establishing the EEA Financial Mechanism for the period 2009-2014.
Det Stående Udvalg vedtager, at der inden afslutning af eventuelle forhandlinger om finansielle bidrag efter 2014 til begrænsning af de økonomiske og sociale skævheder i EØS gennemføres en revision af omkostningsdelingsmekanismen med henblik på at ændre beregningsgrundlaget fra BNP til BNI.
The Standing Committee agrees that, before finalising possible negotiations regarding post 2014 financial contributions to reduce the economic and social disparities in the EEA, a review of the cost sharing mechanism in view of a change from GDP to GNI as the basis for the calculation shall take place.
nr. 5/2010/SU
No 5/2010/SC
om ændring af afgørelse truffet af EFTA-staternes Stående Udvalg nr. 4/2004/SU om oprettelse af et finansieringsmekanismeudvalg
amending Decision of the Standing Committee No 4/2004/SC establishing a Financial Mechanism Committee
under henvisning til aftalen mellem Den Europæiske Union, Island, Fyrstendømmet Liechtenstein og Kongeriget Norge om en EØS-finansieringsmekanisme for 2009-2014,
Having regard to the Agreement between the European Union, Iceland, the Principality of Liechtenstein and the Kingdom of Norway on an EEA Financial Mechanism 2009-2014,
under henvisning til protokol 38b om EØS' finansielle mekanisme, der er indsat i EØS-aftalen ved ovennævnte aftale mellem Den Europæiske Union, Island, Fyrstendømmet Liechtenstein og Kongeriget Norge om en EØS-finansieringsmekanisme for 2009-2014,
Having regard to Protocol 38b on the EEA Financial Mechanism inserted into the EEA Agreement by the aforementioned Agreement between the European Union, Iceland, the Principality of Liechtenstein and the Kingdom of Norway on an EEA Financial Mechanism 2009-2014,
under henvisning til aftalen mellem Kongeriget Norge og Den Europæiske Union om en norsk finansieringsmekanisme for perioden 2009-2014,
Having regard to the Agreement between the Kingdom of Norway and the European Union on a Norwegian Financial Mechanism for the period 2009-2014,
under henvisning til afgørelse truffet af EFTA-staternes Stående Udvalg nr. 4/2004/SU af 3. juni 2004 om nedsættelse af et Udvalg for Finansieringsmekanismen [1], og
Having regard to the Decision of the Standing Committee of the EFTA States No 4/2004/SC of 3 June 2004 establishing a Financial Mechanism Committee [1],
under henvisning til afgørelse truffet af EFTA-staternes Stående Udvalg nr. 1/2010/SU af 28. januar om oprettelse af et interimsudvalg for EØS' Finansieringsmekanisme 2009-2014 [2] —
Having regard to the Decision of the Standing Committee of the EFTA States No 1/2010/SC of 28 January 2010 establishing an EEA Financial Mechanism Interim Committee 2009-2014 [2],
I afgørelse nr. 4/2004/SU affattes artikel 1, stk. 1, andet punktum, således:
In Article 1 of Decision No 4/2004/SC the second sentence of paragraph 1 shall be replaced by the following wording:
»Udvalget forvalter EØS-finansieringsmekanismen for 2004-2009 og EØS-finansieringsmekanismen for 2009-2014.«
‘The Committee shall manage the EEA Financial Mechanism 2004-2009 and the EEA Financial Mechanism 2009-2014.’
Denne afgørelse får virkning på den dag, retsakten om EØS-finansieringsmekanisme for perioden 2009-2014 træder i kraft eller anvendes midlertidigt.
This Decision shall take effect on the day of entering into force or on the day of provisional application of the legal act establishing the EEA Financial Mechanism for the period 2009-2014.
EUT L 52 af 23.2.2006, s. 54.
OJ L 52, 23.2.2006, p. 54.
EUT L 53 af 4.3.2010, s. 19.
OJ L 53, 4.3.2010, p. 19.
nr. 6/2010/SU
No 6/2010/SC
om udvidelse af opgaverne for kontoret for EØS' finansieringsmekanisme og den norske finansieringsmekanisme
extending the tasks of the Office for the EEA Financial Mechanism and the Norwegian Financial Mechanism