natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det kræver for det første fuld gennemsigtighed og åbenhed ex ante samt derefter en korrekt værdiansættelse af aktiverne, før staten træder til, ligesom det forudsætter et korrekt afkast til staten på hjælpeforanstaltningen, uanset hvilken form den har, således at det sikres, at aktionærerne får tilsvarende del i ansvaret og byrderne, uanset hvilken model der konkret vælges.
This requires, firstly, full ex ante transparency and disclosure, followed by the correct valuation of assets prior to government intervention and a correct remuneration of the State for the asset relief measure, whatever its form, so as to ensure equivalent shareholder’s responsibility and burden-sharing irrespective of the exact model chosen.
Kombinationen af disse elementer bør resultere i en overordnet kohærens i byrdefordelingen ved alle de forskellige former for statsindgreb, under hensyn til de særlige karakteristika ved de forskellige former [12].
The combination of these elements should lead to overall coherence concerning burden-sharing across various forms of state support, having regard to the specific distinctive features of different types of assistance [12].
Hvis det efter en korrekt værdiansættelse af aktiverne og en korrekt identificering af tabene [13] er klart, at banken vil blive teknisk insolvent uden statens indgreb, bør banken enten sættes under administration eller afvikles i overensstemmelse med EØS-retten og national lovgivning.
Once assets have been properly evaluated and losses are correctly identified [13], and if this would lead to a situation of technical insolvency without state intervention, the bank should be put either into administration or be wound up, according to EEA and national law.
I en sådan situation kan det ud fra hensyn til finansiel stabilitet og tillid være rimeligt, at obligationsindehavere [14] ydes beskyttelse eller garantier.
In such a situation, with a view to preserving financial stability and confidence, protection or guarantees to bondholders [14] may be appropriate.
Såfremt det ud fra hensyn til den finansielle stabilitet [15] ikke forekommer tilrådeligt at sætte banken under administration eller underkaste den en velordnet afvikling, kunne der i et omfang, der er begrænset til det strengt nødvendige, ydes støtte i form af garantier eller opkøb af aktiver til banken, således at den kan fortsætte sin virksomhed i den tid, det tager at udarbejde en plan for enten omstrukturering eller velordnet afvikling af den.
Where putting a bank into administration or its orderly winding up appears unadvisable for reasons of financial stability [15], aid in the form of guarantee or asset purchase, limited to the strict minimum, could be awarded to banks so that they may continue to operate for the period necessary to allow them to devise a plan for either restructuring or orderly winding-up.
I sådanne tilfælde bør også aktionærerne være med til at bære tabene, i det mindste indtil de lovmæssige kapitalkrav ikke længere er opfyldt.
In such cases, shareholders should also be expected to bear losses at least until the regulatory limits of capital adequacy are reached.
Også nationalisering er en mulighed, der kunne overvejes.
Nationalisation options may also be considered.
Når det ikke er muligt at opnå en fuldstændig byrdefordeling ex ante, bør det kræves, at banken bidrager til dækning af tabet eller risikoen på et senere stadium, f.eks. i form af tilbagebetalingsklausuler eller — hvor der er tale om forsikringsbaserede ordninger — i form af en klausul om, at »det første tab« bæres af banken (typisk mindst 10 %), hvorefter det »resterende tab« deles på en sådan måde, at banken bærer en bestemt procentdel (typisk mindst 10 %) af alle yderligere tab [16].
Where it is not possible to achieve full burden-sharing ex ante, the bank should be requested to contribute to the loss or risk coverage at a later stage, for example in the form of claw-back clauses or, in the case of an insurance scheme, by a clause of ‘first loss’, to be borne by the bank (typically with a minimum of 10 %) and a clause of ‘residual loss sharing’, through which the bank participates with a percentage (typically with a minimum of 10 %) of any additional losses [16].
Som hovedregel gælder, at jo lavere det øjeblikkelige bidrag er, jo større må aktionærernes bidrag på et senere stadium være, enten i form af en konvertering af statens tab til bankaktier og/eller i form af yderligere kompenserende foranstaltninger til begrænsning af konkurrencefordrejninger ved vurdering af den nødvendige omstrukturering.
As a general rule, the lower the contribution upfront, the higher the need for a shareholder contribution at a later stage, either in the form of a conversion of state losses into bank shares and/or in the form of additional compensatory measures to limit the distortion of competition when assessing necessary restructuring.
Tilpasning af bankernes incitamenter til at deltage i ordningen til overordnede samfundsmæssige interesser
Aligning incentives for banks to participate in asset relief with public policy objectives
For ordninger rettet mod bankernes værdiforringede aktiver bør tilmeldingsfristen generelt være begrænset til seks måneder fra den dato, hvor regeringen lancerer ordningen.
As a general feature, impaired asset relief programmes should have an enrolment window limited to 6 months from the launch of the scheme by the government.
Dermed begrænses bankernes incitament til at forhale rapporteringen af de krævede oplysninger i håb om større støtte på et senere tidspunkt, ligesom det bliver lettere hurtigt at få løst banksektorens problemer, før situationen bliver yderligere forværret af en økonomisk afmatning.
This will limit incentives for banks to delay necessary disclosures in the hope of higher levels of relief at a later date, and facilitate a rapid resolution of the banking problems before the economic downturn further aggravates the situation.
I løbet af disse seks måneder vil bankerne kunne præsentere de aktiver, de ønsker dækket af ordningen, eventuelt med mulighed for forlængelse [17].
During the 6-month window, the banks would be able to present eligible assets baskets to be covered by the asset-relief measures, with the possibility of rollover [17].
Der kan være behov for at tage skridt til at sikre, at de banker, der har mest brug for hjælpeforanstaltninger også deltager i de statslige ordninger.
Appropriate mechanisms may need to be devised so as to ensure that the banks most in need of asset relief participate in the government measure.
Der kunne være tale om at gøre det obligatorisk at deltage, og det bør i hvert fald være obligatorisk at oplyse tilsynsmyndigheden om bankens værdiforringede aktiver.
Such mechanisms could include mandatory participation in the programme, and should include at least mandatory disclosure to the supervisory authorities.
Når alle banker har pligt til at oplyse om omfanget af deres problemer med værdiforringede aktiver, vil det bidrage til at skabe klarhed over behovet for hjælpeordninger og deres omfang i de enkelte EFTA-stater.
The obligation for all banks to reveal the magnitude of their asset-related problems will contribute to the clear identification of the need and necessary scope for an asset-relief scheme at the EFTA State level.
Hvis deltagelse ikke er obligatorisk, kunne ordningen indeholde egnede incitamenter (f.eks. warrants eller rettigheder til eksisterende aktionærer, der giver dem ret til at deltage i fremtidige tilvejebringelser af privat kapital på præferencevilkår), for at tilskynde bankerne til at gå med, uden at man fraviger principperne om åbenhed og gennemsigtighed, korrekt værdiansættelse og byrdefordeling.
Where participation is not mandatory, the scheme may include appropriate incentives (such as the provision of warrants or rights to existing shareholders so that they may participate in future private capital-raising at preferential terms) to facilitate take-up by the banks without derogating from the principles of transparency and disclosure, fair valuation and burden sharing.
Kun under ekstraordinære, uforudsigelige omstændigheder, som banken selv er uden skyld i [18], bør det være muligt at gå med i ordningen efter udløbet af de seks måneder, og det bør ske på strengere betingelser, f.eks. højere afkast til staten og/eller skærpede kompenseringsforanstaltninger.
Participation after the expiration of the 6 month enrolment window will be possible only in exceptional and unforeseeable circumstances for which the bank is not responsible [18], and subject to stricter conditions, such as higher remuneration to the State and/or higher compensatory measures.
Deltagelse i en af hjælpeordningerne bør altid være betinget af en række passende adfærdsmæssige krav.
Access to asset relief should always be conditional on a number of appropriate behavioural constraints.
Navnlig bør der træffes sikkerhedsforanstaltninger, der sikrer, at de banker, der er med i ordningen, bruger hjælpeordningens kapitalvirkninger til at yde lån på kommercielle vilkår og uden forskelsbehandling, således at kreditefterspørgslen bliver dækket, og ikke bruger dem til at finansiere en vækststrategi (især ved at overtage sunde banker) på bekostning af deres konkurrenter.
In particular, beneficiary banks should be subject to safeguards which ensure that the capital effects of relief are used for providing credit to appropriately meet demand according to commercial criteria and without discrimination and not for financing a growth strategy (in particular acquisitions of sound banks) to the detriment of competitors.
Restriktioner i dividendeudbetalinger og loft over ledelseslønninger bør også overvejes.
Restrictions on dividend policy and caps on executive remuneration should also be considered.
Hvordan disse adfærdsmæssige krav bør udformes, bør afgøres på grundlag af en proportionalitetsvurdering under hensyntagen til alle de forskellige faktorer, der kan gøre en omstrukturering nødvendig (se afsnit 6).
The specific design of behavioural constraints should be determined on the basis of a proportionality assessment taking account of the various factors that may imply the necessity of restructuring (see section 6).
Afgrænsning af aktiver
Eligibility of assets
Ved afgørelsen af, hvilke aktiver der kan omfattes af hjælpeforanstaltninger, må der foretages en afvejning mellem det øjeblikkelige mål om finansiel stabilitet og nødvendigheden af at sikre en tilbagevenden til normale markedsvilkår på mellemlang sigt.
When determining the range of eligible assets for relief, a balance needs to be found between meeting the objective of immediate financial stability and the need to ensure the return to normal market functioning over the medium turn.
Størstedelen af den usikkerhed og skepsis, der hersker om bankernes levedygtighed, ser ud til at bero på den type aktiver, der normalt betegnes som »nødlidende lån« (toxic assets, f.eks. de amerikanske mortgage backed securities og dertil knyttede hedge-transaktioner og derivater), og som har udløst finanskrisen og i vid udstrækning er blevet illikvide eller har måttet nedskrives meget kraftigt.
Assets commonly referred to as ‘toxic assets’ (e.g. US mortgage backed securities and associated hedges and derivatives), which have triggered the financial crisis and have largely become illiquid or subject to severe downward value adjustments, appear to account for the bulk of uncertainty and scepticism concerning the viability of banks.
Hvis man indskrænker hjælpeforanstaltningens rækkevidde til kun at omfatte sådanne aktiver, vil det mindske statens risiko for tab og gøre det lettere at undgå konkurrencefordrejninger [19].
Restricting the range of eligible assets to such assets would limit the State’s exposure to possible losses and contribute to the prevention of competition distortions [19].
Men risikoen ved en så kraftig indsnævring af hjælpeforanstaltningen er, at det så ikke lykkes at genoprette tilliden i banksektoren, i betragtning af de specifikke problemer i de forskellige EØS-stater og den omstændighed, at problemerne med værdiforringelse i mellemtiden har bredt sig til andre aktiver.
However, an overly narrow relief measure would risk falling short of restoring confidence in the banking sector, given the differences between the specific problems encountered in different EEA States and banks and the extent to which the problem of impairment has now spread to other assets.
Dette taler for en pragmatisk tilgang, der rummer mulighed for en vis fleksibilitet, således at også andre aktiver kan omfattes af hjælpeforanstaltningen i et passende omfang, og hvor det er berettiget.
This would plead in favour of a pragmatic approach including elements of flexibility, which would ensure that other assets also benefit from relief measures to an appropriate extent and where duly justified.
En fælles, koordineret tilgang inden for EØS til identificering af de aktiver, der kan være omfattet af en hjælpeforanstaltning, er nødvendig, både for at forebygge konkurrencefordrejninger mellem EØS-staterne og inden for EØS’s banksektor og for at mindske grænseoverskridende bankers incitament til at vælge det lands ordning, der er mest gunstig for dem (støttearbitrage).
A common and coordinated approach within the EEA to the identification of the assets eligible for relief measures is necessary to both prevent competitive distortions among EEA States and within the EEA banking sector, and limit incentives for cross-border banks to engage in arbitrage among different national relief measures.
For at sikre kohærensen i identificeringen af støtteberettigede aktiver i alle EØS-stater bør aktiverne opdeles i kategorier (»kurve«), der afspejler den aktuelle værdiforringelsesgrad.
To ensure consistency in the identification of eligible assets across EEA States, categories of assets (baskets) reflecting the extent of existing impairment should be developed.
Bilag 3 indeholder mere detaljerede retningslinjer for fastlæggelsen af disse kategorier.
More detailed guidance on the definition of these categories is provided in Annex 3.
Brugen af en sådan klassificering vil lette sammenligningen mellem banker og deres risikoprofiler i hele EØS.
The use of such categories of assets would facilitate the comparison of banks and their risk profiles across the EEA.
EFTA-staterne vil derefter skulle afgøre, hvilke kategorier af aktiver der skal omfattes af hjælpeforanstaltningen og i hvilket omfang, og Tilsynsmyndigheden vil i den forbindelse efterprøve de valgte aktivers værdiforringelsesgrad.
EFTA States would then need to decide which category of assets could be covered and to what extent, subject to the Authority’s review of the degree of impairment of the assets chosen.
Det er nødvendigt at åbne mulighed for, at en EFTA-stat, hvis banksektor tillige er ramt af andre faktorer i et sådant omfang, at de udgør en alvorlig trussel for den finansielle stabilitet (f.eks. hvis boblen er bristet på ejendomsmarkedet), med særlig begrundelse, men uden kvantitative begrænsninger kan udvide sin støtteordning til også at omfatte andre, veldefinerede kategorier af aktiver af særlig relevans for denne systemiske trussel.
A proportionate approach would need to be developed to allow an EFTA State whose banking sector is additionally affected by other factors of such magnitude as to jeopardise financial stability (such as the burst of a bubble in their own real estate market) to extend eligibility to well-defined categories of assets corresponding to this systemic threat upon due justification without quantitative restrictions.
I betragtning af forskellene i de enkelte EFTA-staters og deres bankers situation kunne man desuden overveje at indføre et yderligere spillerum, der åbner mulighed for at frigøre bankerne for andre værdiforringede aktiver end dem, der ovenfor er udpeget som værende støtteberettigede, uden at det er nødvendigt at give nogen særlig begrundelse, når der er tale om højst 10-20 % af den pågældende banks samlede aktivbeholdning.
Additional flexibility could further be envisaged by allowing for the possibility for banks to be relieved of impaired assets outside the scope of eligibility set out above without the necessity of a specific justification for a maximum of 10-20 % of the overall assets of a given bank covered by a relief mechanism in view of the diversity of circumstances of different EFTA States and banks.
Men en hjælpeforanstaltning bør ikke omfatte aktiver, der ikke aktuelt kan betragtes som værdiforringede.
However, assets that cannot presently be considered impaired should not be covered by a relief programme.
Hjælpeforanstaltninger bør ikke fungere som en tidsubegrænset forsikring mod recessionens fremtidige konsekvenser.
Asset relief should not provide an open-ended insurance against future consequences of recession.
Som hovedregel gælder, at jo bredere kriterierne for støtteberettigelse er defineret og jo større en andel af bankens aktivbeholdning disse aktiver udgør, desto mere gennemgribende må omstruktureringen og de kompenserende foranstaltninger, der træffes for at imødegå urimelige konkurrencefordrejninger, være.
As a general principle, the wider the eligibility criteria, and the greater proportion which the assets concerned represent in the portfolio of the bank, the more thorough the restructuring and the remedies to avoid undue distortions of competition will have to be.
Tilsynsmyndigheden vil under alle omstændigheder ikke anse aktiver for at være støtteberettigede, hvis de er blevet opført på bankens balance efter en bestemt skæringsdato forud for annonceringen af hjælpeordningen [20].
In any case, the Authority will not consider assets eligible for relief measures where they have entered the balance sheet of the beneficiary bank after a specified cut-off date prior to the announcement of the relief programme [20].
I modsat fald vil bankerne kunne udnytte ordningen til egen fordel, og det kunne resultere i en uacceptabel risiko for letsindig adfærd ved at give bankerne incitament til at undlade at foretage en ordentlig risikoevaluering ved fremtidig långivning og andre investeringer og dermed gentage de fejl, der har skabt den aktuelle krise [21].
To do otherwise could result in asset arbitrage and would give rise to inadmissible moral hazard by providing incentives for banks to abstain from properly assessing risks in future lending and other investments and thus repeat the very mistakes that have brought about the current crisis [21].
Værdiansættelse og prissætning af aktiver, som kan omfattes af hjælpeforanstaltninger
Valuation of assets eligible for relief and pricing
En korrekt og kohærent fremgangsmåde ved værdiansættelsen af aktiverne, herunder også de mere komplekse og mindre likvide aktiver, er af afgørende betydning, når det drejer sig om at forhindre uforholdsmæssige konkurrencefordrejninger og støttekapløb mellem EØS-staterne.
A correct and consistent approach to the valuation of assets, including assets that are more complex and less liquid, is of key importance to prevent undue distortions of competition and to avoid subsidy races between EEA States.
Værdiansættelsen bør foretages på grundlag af en generel metodologi fastlagt på EØS-plan og bør nøje forhåndskoordineres af Tilsynsmyndigheden for alle EFTA-staterne, således at man sikrer, at de hjælpeforanstaltninger, der indføres, får maksimal effekt, og mindsker risikoen for konkurrencefordrejninger og skadelig støttearbitrage, specielt i relation til grænseoverskridende banker.
Valuation should follow a general methodology established at the EEA level and should be closely coordinated ex ante by the Authority across the EFTA States in order to ensure maximum effectiveness of the asset-relief measure and reduce the risk of distortions and damaging arbitrage, notably for cross-border banks.
Der kan være behov for at benytte alternative metoder for at tage højde for særlige omstændigheder, bl.a. hvor de fornødne oplysninger ikke foreligger i rette tid, men der må være sikkerhed for en ækvivalent gennemsigtighed.
Alternative methodologies may need to be employed to take account of specific circumstances relative to, e.g. timely availability of relevant data, provided they attain equivalent transparency.
De banker, der er med i hjælpeordningen, bør under alle omstændigheder dagligt evaluere deres aktivbeholdning og løbende og hyppigt rapportere til de nationale myndigheder og tilsynsmyndigheder.
In any case, eligible banks should value their portfolios on a daily basis and make regular and frequent disclosures to the national authorities and to their supervisory authorities.
I de situationer, hvor det er særligt kompliceret at værdiansætte aktiverne, kunne der overvejes alternative fremgangsmåder, f.eks. oprettelse af en good bank, hvor staten opkøber de gode frem for de nødlidende aktiver.
Where the valuation of assets appears particularly complex, alternative approaches may be considered such as the creation of a ‘good bank’ whereby the State would purchase the good rather than the impaired assets.
Statsligt ejerskab af en bank (herunder nationalisering) kunne være et alternativ, som åbner mulighed for at foretage værdiansættelsen, efterhånden som en omstrukturering eller velordnet afvikling skrider frem, således at enhver usikkerhed om de pågældende aktivers egentlige værdi fjernes [22].
Public ownership of a bank (including nationalisation) may be an alternative option, with a view to carrying out the valuation over time in a restructuring or orderly winding-up context, thus eliminating any uncertainty about the proper value of the assets concerned [22].
I første omgang bør aktiverne overalt, hvor det er muligt, værdiansættes efter deres aktuelle markedsværdi.
As a first stage, assets should be valued on the basis of their current market value, whenever possible.
Generelt vil enhver overførsel af aktiver inden for rammerne af en ordning til en værdi, der overstiger markedsprisen, udgøre statsstøtte.
In general, any transfer of assets covered by a scheme at a valuation in excess of the market price will constitute State aid.
Aktivernes aktuelle markedsværdi vil dog kunne afvige en hel del fra den værdi, hvortil de under de nuværende omstændigheder er bogført, eller der er måske ikke nogen markedspris, fordi der ikke findes et marked (for nogle aktiver kan værdien rent faktisk være lig nul).
The current market value may, however, be quite distant from the book value of those assets in the current circumstances, or non-existent in the absence of a market (for some assets the value may effectively be as low as zero).
I anden omgang må den værdi, de værdiforringede aktiver sættes til inden for rammerne af hjælpeordningen (»overførselsværdien«), nødvendigvis ligge over den aktuelle markedspris, for opnå den ønskede virkning.
As a second stage, the value attributed to impaired assets in the context of an asset-relief program (the ‘transfer value’) will inevitably be above current market prices in order to achieve the relief effect.
For at sikre sammenhæng i vurderingen af statsstøttens forenelighed med fællesmarkedet betragter Tilsynsmyndigheden en overførselsværdi, der afspejler den bagvedliggende langsigtede økonomiske værdi (»den reelle økonomiske værdi«) af aktiverne baseret på underliggende cashflows og bredere tidshorisonter, som et acceptabelt benchmark for, at støtten kan anses for kun at udgøre det tilladte minimum.
To ensure consistency in the assessment of the compatibility of aid, the Authority would consider a transfer value reflecting the underlying long-term economic value (the ‘real economic value’) of the assets, on the basis of underlying cash flows and broader time horizons, an acceptable benchmark indicating the compatibility of the aid amount as the minimum necessary.
For bestemte aktivkategorier kan der blive behov for ensartede trimninger for at komme så tæt på den reelle økonomiske værdi som muligt, når der er tale om aktiver, der er så komplekse, at det vil være umuligt at forudse udviklingen i den overskuelige fremtid med rimelig sikkerhed.
Uniform hair cuts applicable to certain asset categories will have to be considered to approximate the real economic value of assets that are so complex that a reliable forecast of developments in the foreseeable future would appear impracticable.