natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I sådanne tilfælde kræver forpligtelsen til at beskytte de individuelle rettigheder i henhold til artikel 1, stk. 3, i Del I i protokol 3 til tilsyns- og domstolsaftalen, at den nationale domstol træffer de foreløbige forholdsregler, den har mulighed for i henhold til de gældende nationale procedureregler, for i det mindste foreløbigt at bringe de konkurrenceskadelige virkninger af støtten til ophør (»foreløbig tilbagesøgning«) [81].
In such cases, the obligation to protect the individual rights under Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement requires the national court to use all interim measures available to it under the applicable national procedural framework to at least terminate the anti-competitive effects of the aid on a provisional basis (“interim recovery”) [81].
Anvendelsen af de nationale procedureregler i den forbindelse er underlagt kravet om ækvivalens og effektivitet [82].
The application of national procedural rules in this context is subject to the requirements of equivalence and effectiveness [82].
Når den nationale domstol på grundlag af EFTA-domstolens, EU-domstolenes og Tilsynsmyndighedens praksis er nået til den foreløbige konklusion, at den pågældende foranstaltning involverer ulovlig statsstøtte, mener Tilsynsmyndigheden, at den bedste løsning, afhængigt af den nationale retsplejelov, vil være at stille krav om, at den ulovlige statsstøtte og ulovlighedsrenterne indsættes på en spærret konto, indtil sagens substans er afklaret.
Where, based on the case law of the EFTA Court and the European Community courts and the practice of the Authority, the national judge has reached a reasonable prima facie conviction that the measure at stake involves unlawful state aid, the most expedient remedy will, in the view of the Authority and subject to national procedural law, be to order the unlawful aid and the illegality interest to be put on a blocked account until the substance of the matter is resolved.
I sin endelige afgørelse vil den nationale domstol så enten stille krav om, at midlerne på den spærrede konto tilbagebetales til den myndighed, der har bevilget statsstøtten, hvis ulovligheden bekræftes, eller at midlerne frigives til støttemodtageren.
In its final judgment, the national court would then either order the funds on the blocked account to be returned to the state aid granting authority, if the unlawfulness is confirmed, or order the funds to be released to the beneficiary.
Foreløbig tilbagesøgning kan desuden være et meget effektivt instrument i tilfælde, hvor sagen ved den nationale domstol behandles parallelt med Tilsynsmyndighedens undersøgelse [83].
Interim recovery can also be a very effective instrument in cases where national court proceedings run parallel to an investigation by the Authority [83].
Tilsynsmyndighedens igangværende undersøgelse fritager ikke den nationale ret for dens forpligtelse til at beskytte individuelle rettigheder i henhold til artikel 1, stk. 3, i Del I i protokol 3 til tilsyns- og domstolsaftalen [84].
An ongoing investigation by the Authority does not release the national court from its obligation to protect individual rights under Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement [84].
Den nationale domstol må derfor ikke bare suspendere sin egen sag, indtil Tilsynsmyndigheden har truffet afgørelse, og i mellemtiden undlade at beskytte sagsøgerens rettigheder i henhold til artikel 1, stk. 3, i Del I i protokol 3 til tilsyns- og domstolsaftalen.
The national court may therefore not simply suspend its own proceedings until the Authority has decided and leave the rights of the claimant under Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement unprotected in the meantime.
Såfremt den nationale domstol ønsker at afvente resultatet af Tilsynsmyndighedens vurdering af foreneligheden, inden den endeligt og uigenkaldeligt kræver tilbagebetaling, bør den derfor træffe passende foreløbige forholdsregler.
Where the national court wishes to await the outcome of the Authority’s compatibility assessment before adopting a final and irreversible recovery order, it should therefore adopt appropriate interim measures.
Også i denne forbindelse synes det at være en hensigtsmæssig løsning at stille krav om, at midlerne indsættes på en spærret konto.
Here again, ordering the placement of the funds on a blocked account would seem an appropriate remedy.
I tilfælde, hvor:
In cases where:
Tilsynsmyndigheden erklærer støtten uforenelig, vil den nationale domstol kræve, at midlerne på den spærrede konto tilbagebetales til den myndighed, der har bevilget statsstøtten (støtte plus ulovlighedsrenter).
the Authority declares the aid incompatible, the national court would order the funds on the blocked account to be returned to the state aid granting authority (aid plus illegality interest).
Tilsynsmyndigheden erklærer støtten forenelig, vil dette fritage den nationale domstol for dens EØS-retlige forpligtelse til at kræve fuld tilbagebetaling [85].
the Authority declares the aid compatible, this would release the national court from its EEA law obligation to order full recovery [85].
Den nationale domstol kan derfor, på grundlag af national ret [86], kræve, at det faktiske støttebeløb frigives til støttemodtageren.
The court may therefore, subject to national law [86], order the actual aid amount to be released to the beneficiary.
Som beskrevet i afsnit 1.2.3 i dette kapitel, er den nationale domstol imidlertid fortsat omfattet af en EØS-retlig forpligtelse til at kræve betaling af ulovlighedsrenter i henhold til artikel 1, stk. 3, i Del I i protokol 3 til tilsyns- og domstolsaftalen [87].
However, as described in section 1.2.3 of this Chapter, the national court remains under the obligation to give effect to Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement by ordering the recovery of illegality interest [87].
Disse ulovlighedsrenter vil derfor skulle betales til den myndighed, der har bevilget statsstøtten.
This illegality interest will therefore have to be paid to the state aid granting authority.
De nationale domstoles rolle ved gennemførelsen af EFTA-Tilsynsmyndighedens negative beslutninger om tilbagesøgning
Role of national courts in the implementation of negative decisions by the EFTA Surveillance Authority ordering recovery
De nationale domstole kan også blive stillet over for statsstøttespørgsmål i tilfælde, hvor Tilsynsmyndigheden allerede har stillet krav om tilbagesøgning.
National courts can also face state aid issues in cases where the Authority has already ordered recovery.
Selv om de fleste tilfælde vil være sager med påstand om annullation af et nationalt tilbagebetalingskrav, kan tredjeparter også kræve erstatning fra de nationale myndigheder for ikke at gennemføre en tilbagesøgningsbeslutning vedtaget af Tilsynsmyndigheden.
Although most cases will be actions for the annulment of a national recovery order, third parties can also claim damages from national authorities for failure to implement a recovery decision by the Authority.
Anfægtelse af gyldigheden af et nationalt tilbagebetalingskrav
Challenging the validity of a national recovery order
I henhold til artikel 14, stk. 3, i Del II i protokol 3 til tilsyns- og domstolsaftalen skal EFTA-staterne omgående gennemføre tilbagesøgningsbeslutninger.
According to Article 14(3) in Part II of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement, EFTA States have to implement recovery decisions without delay.
Tilbagesøgningen sker i overensstemmelse med gældende procedurer i national ret, forudsat at disse giver mulighed for omgående og effektiv gennemførelse af beslutningen om tilbagesøgning.
Recovery takes place according to the procedures available under national law, provided they allow for immediate and effective execution of the recovery decision.
Såfremt en national procedureregel forhindrer omgående og/eller effektiv tilbagesøgning, skal den nationale domstol undlade at anvende denne bestemmelse [88].
Where a national procedural rule prevents immediate and/or effective recovery, the national court must leave this provision unapplied [88].
Gyldigheden af tilbagebetalingskrav udstedt af nationale myndigheder med henblik på gennemførelse af en tilbagesøgningsbeslutning vedtaget af Tilsynsmyndigheden kan anfægtes ved en national domstol.
The validity of recovery orders issued by national authorities to implement a recovery decision by the Authority may be challenged before a national court.
Reglerne for sådanne søgsmål er anført udførligt i kapitlet om tilbagesøgning af ulovlig og uforenelig statsstøtte i EFTA-Tilsynsmyndighedens statsstøtteretningslinjer [89], hvis grundprincipper opsummeres nedenfor.
The rules governing such actions are set out in detail in the Chapter of the EFTA Surveillance Authority State Aid Guidelines on recovery of unlawful and incompatible state aid [89], the main principles of which are summarised below.
I særdeleshed kan nationale domstole ikke anfægte gyldigheden af Tilsynsmyndighedens tilgrundliggende beslutninger, såfremt sagsøgeren kunne have anfægtet denne beslutning direkte ved EFTA-Domstolen [90].
In particular, national court actions cannot challenge the validity of the underlying decision of the Authority where the claimant could have challenged this decision directly before the EFTA Court [90].
Dette indebærer også, at når en anfægtelse i henhold til artikel 36 i tilsyns- og domstolsaftalen havde været mulig, kan den nationale domstol ikke udsætte gennemførelsen af tilbagesøgningsbeslutningen med henvisning til forhold vedrørende gyldigheden af Tilsynsmyndighedens beslutning [91].
This also means that, where a challenge under Article 36 of the Surveillance and Court Agreement would have been possible, the national court may not suspend the execution of the recovery decision on grounds linked to the validity of the decision of the Authority [91].
Såfremt det ikke er klart, at sagsøgeren kan indbringe et annullationssøgsmål i henhold til artikel 36 i tilsyns- og domstolsaftalen (f.eks. fordi foranstaltningen var en støtteordning med et bredt anvendelsesområde, som sagsøgeren måske ikke kunne bevise, at han var individuelt berørt af), skal den nationale domstol principielt yde retslig beskyttelse.
Where it is not clear that the claimant can bring an annulment action under Article 36 of the Surveillance and Court Agreement (e.g. because the measure was an aid scheme with a wide coverage for which the claimant may not be able to demonstrate an individual concern), the national court must in principle offer legal protection.
I de tilfælde, hvor sagen vedrører gyldigheden og lovligheden af Tilsynsmyndighedens beslutning, skal den nationale domstol følge den procedure, der er fastlagt i artikel 34 i tilsyns- og domstolsaftalen.
In those circumstances where the legal action concerns the validity and lawfulness of the Authority’s decision, the national judge should rely on the procedure laid down in Article 34 of the Surveillance and Court Agreement.
For at der kan træffes foreløbige forholdsregler under sådanne omstændigheder, skal de meget strenge retlige krav, som EF-domstolen opstillede i »Zuckerfabrik«-sagen [92] og »Atlanta«-sagen [93], være opfyldt: En national domstol kan kun udsætte tilbagesøgningskrav på følgende betingelser: i) den nærer alvorlig tvivl med hensyn til den anfægtede retsakts gyldighed.
Granting interim relief in such circumstances is subject to the very strict legal requirements defined by the European Court of Justice in the “Zuckerfabrik” [92] and “Atlanta” [93] case law: a national court may only suspend recovery orders under the following conditions (i) the court has serious doubts as regards the validity of the act.
Hvis spørgsmålet om den anfægtede retsakts gyldighed ikke allerede er blevet forelagt EFTA-Domstolen, skal den følge den procedure, der er fastlagt i artikel 34 i tilsyns- og domstolsaftalen, ii) der skal foreligge uopsættelighed i den forstand, at de foreløbige forholdsregler er nødvendige for at forhindre, at den part, der begærer dem, lider et alvorligt og uopretteligt tab, og iii) domstolen skal tage behørigt hensyn til EØS’ interesse.
If the validity of the contested act is not already in issue before the EFTA Court, it should rely on the procedure laid down in Article 34 of the Surveillance and Court Agreement; (ii) there must be urgency in the sense that the interim relief is necessary to avoid serious and irreparable damage to the party seeking relief; and (iii) the court has to take due account of the EEA interest.
Den nationale domstol skal ved sin vurdering af, hvorvidt disse betingelser er opfyldt, respektere enhver afgørelse fra EFTA-Domstolen om lovligheden af Tilsynsmyndighedens beslutning eller om en begæring om foreløbige forholdsregler på EØS-plan [94].
In its assessment of all those conditions, the national court must respect any ruling of the EFTA Court on the lawfulness of the decision of the Authority or on an application for interim relief at EEA level [94].
Erstatning for manglende gennemførelse af en tilbagesøgningsbeslutning
Damages for failure to implement a recovery decision
Ligesom overtrædelser af standstill-klausulen kan den omstændighed, at myndighederne i EFTA-staterne ikke efterkommer en tilbagesøgningsbeslutning vedtaget af Tilsynsmyndigheden i henhold til artikel 14 i Del II i protokol 3 til tilsyns- og domstolsaftalen, efter Tilsynsmyndighedens opfattelse give anledning til erstatningskrav i henhold til EFTA-domstolens retspraksis [95].
Like violations of the standstill obligation, failure by the EFTA State authorities to comply with a recovery decision of the Authority under Article 14 in Part II of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement can, in the view of the Authority, give rise to damages claims under the EFTA Court’s case law [95].
Behandlingen af sådanne erstatningskrav afspejler efter Tilsynsmyndighedens opfattelse principperne med hensyn til overtrædelser af standstill-klausulen [96].
In the Authority’s view, the treatment of such damages claims mirrors the principles set out above as regards violations of the standstill obligation [96].
Grunden hertil er, i) at EFTA-statens tilbagesøgnings forpligtelse tager sigte på at beskytte de samme individuelle rettigheder som standstill-klausulen, og ii) at Tilsynsmyndighedens tilbagesøgningsbeslutninger ikke overlader noget skøn til de nationale myndigheder; en tilsidesættelse af tilbagesøgningsforpligtelsen skal således principielt betragtes som tilstrækkelig kvalificeret.
This is because, (i) the EFTA State’s recovery obligation is aimed at protecting the same individual rights as the standstill obligation, and (ii) the Authority’s recovery decisions do not leave national authorities any discretion; breaches of the recovery obligation are thus in principle to be regarded as sufficiently serious.
Om et erstatningskrav for manglende gennemførelse af en tilbagesøgningsbeslutning vedtaget af Tilsynsmyndigheden kan imødekommes, vil også i denne forbindelse afhænge af, om sagsøgeren kan godtgøre, at vedkommende har lidt tab direkte som følge af den forsinkede tilbagesøgning [97].
Consequently, the success of a damages claim for non-implementation of the Authority’s recovery decision will again depend on whether the claimant can demonstrate that he suffered loss directly as a result of the delayed recovery [97].
Procedureregler og søgsmålskompetence ved de nationale domstole
Procedural rules and legal standing before national courts
Nationale domstole er forpligtet til at håndhæve standstill-klausulen og beskytte borgernes rettigheder i forbindelse med ulovlig statsstøtte.
National courts are obliged to give effect to the standstill obligation and protect the rights of individuals against unlawful state aid.
Nationale procedureregler finder principielt anvendelse på sådanne søgsmål [98].
In principle, national procedural rules apply to such proceedings [98].
Anvendelsen af national ret er dog under disse omstændigheder underlagt to væsentlige betingelser:
However the application of national law in these circumstances is subject to two essential conditions:
nationale procedureregler, der finder anvendelse på søgsmål i henhold til artikel 1, stk. 3, i Del I i protokol 3 til tilsyns- og domstolsaftalen, må ikke være mindre gunstige end dem, der gælder for søgsmål i henhold til national ret (ækvivalensprincippet) [99], og
national procedural rules applying to claims under Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement may not be less favourable than those governing claims under domestic law (principle of equivalence) [99]; and
nationale procedureregler må ikke gøre det uforholdsmæssigt vanskeligt eller praktisk umuligt at udøve de rettigheder, der tillægges i henhold til EØS-retten (effektivitetsprincippet) [100].
national procedural rules may not render excessively difficult or practically impossible the exercise of the rights conferred by EEA law (principle of effectiveness) [100].
Mere generelt skal de nationale domstole undlade at anvende nationale procedureregler, hvis en anvendelse heraf vil være i strid med de principper, der er anført i punkt 67.
More generally, national courts must leave national procedural rules unapplied if doing otherwise would violate the principles set out in paragraph 67.
Søgsmålskompetence
Legal standing
Effektivitetsprincippet har direkte indvirkning på mulige sagsøgeres søgsmålskompetence ved nationale domstole i henhold til artikel 1, stk. 3, i Del I i protokol 3 til tilsyns- og domstolsaftalen.
The principle of effectiveness has a direct impact on the standing of possible claimants before national courts under Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.
I denne henseende kræver EØS-retten, at nationale regler om søgsmålskompetence ikke gør indgreb i retten til en effektiv domstolsbeskyttelse [101].
In this respect, EEA law requires that national rules on legal standing do not undermine the right to effective judicial protection [101].
Nationale regler kan derfor ikke begrænse søgsmålskompetencen til kun at omfatte støttemodtagerens konkurrenter [102].
National rules cannot therefore limit legal standing only to the competitors of the beneficiary [102].
Tredjeparter, som ikke er berørt af den konkurrencefordrejning, der følger af støtteforanstaltningen, kan også have en tilstrækkelig søgsmålsinteresse ved en national domstol af andre grunde (som det er blevet fastslået i afgiftssager) [103].
Third parties who are not affected by the distortion of competition resulting from the aid measure can also have a sufficient legal interest of a different character (as has been recognised in tax cases) in bringing proceedings before a national court [103].
Spørgsmål om søgsmålskompetence i afgiftssager
Standing issues in tax cases
Den ovennævnte retspraksis er navnlig relevant for statsstøtte, der er ydet i form af fritagelser for afgifter og andre finansielle forpligtelser.
The case law cited above is particularly relevant for state aid granted in the form of exemptions from taxes and other financial liabilities.
I sådanne tilfælde er det ikke ualmindeligt, at personer, der ikke er omfattet af samme fritagelse, anfægter deres egen afgiftsbyrde på grundlag af artikel 1, stk. 3, i Del I i protokol 3 til tilsyns- og domstolsaftalen [104].
In such cases, persons who do not benefit from the same exemption may challenge their own tax burden based on Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement [104].
Hvis der er indrømmet fritagelser for almindelige afgifter, er disse kriterier normalt ikke opfyldt.
If exemptions have been granted from general taxes, the above criteria are usually not met.
En virksomhed, der er pligtig at betale sådanne afgifter, kan derfor generelt ikke påberåbe sig, at en anden virksomheds afgiftsfritagelse er ulovlig, i henhold til artikel 1, stk. 3, i Del I i protokol 3 til tilsyns- og domstolsaftalen [107].
An undertaking liable to pay such taxes therefore cannot generally claim that someone else’s tax exemption is unlawful under Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement [107].
Det følger også af EF-Domstolens faste retspraksis, at en udvidelse af en ulovlig afgiftsfritagelse til at omfatte sagsøgeren ikke er noget hensigtsmæssigt middel i forbindelse med en tilsidesættelse af artikel 1, stk. 3, i Del I i protokol 3 til tilsyns- og domstolsaftalen.
It also results from settled case law of the European Court of Justice that extending an illegal tax exemption to the claimant is no appropriate remedy for breaches of Article 1(3) in Part I of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement.
En sådan foranstaltning vil ikke ophæve de konkurrenceskadelige virkninger af ulovlig støtte, men tværtimod forstærke dem [108].
Such a measure would not eliminate the anticompetitive effects of unlawful aid, but on the contrary, strengthen them [108].
Indsamling af beviser
Gathering evidence
Effektivitetsprincippet kan også indvirke på indsamlingen af beviser.
The principle of effectiveness can also influence the process of gathering evidence.
Hvis f.eks. bevisbyrden med hensyn til et bestemt krav gør det umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt for en sagsøger at bevise sit krav (f.eks. fordi vedkommende ikke råder over den nødvendige dokumentation), er den nationale domstol forpligtet til at anvende alle de til rådighed værende midler efter den nationale retsplejelov for at give sagsøgeren adgang til sådanne beviser.
For example, where the burden of proof as regards a particular claim makes it impossible or excessively difficult for a claimant to substantiate its claim (e.g. because the necessary documentary evidence is not in its possession), the national court is required to use all means available under national procedural law to give the claimant access to this evidence.
Dette kan, såfremt det er fastsat i national ret, omfatte forpligtelsen for den nationale domstol til at pålægge den sagsøgte eller en tredjemand at stille de nødvendige dokumenter til rådighed for sagsøgeren [109].
This can include, where provided for under national law, the obligation for the national court to order the defendant or a third party to make the necessary documents available to the claimant [109].
BISTAND FRA EFTA-TILSYNSMYNDIGHEDEN TIL DE NATIONALE DOMSTOLE
THE EFTA SURVEILLANCE AUTHORITY’S SUPPORT FOR NATIONAL COURTS
I henhold til EØS-aftalens artikel 3, der bygger på EF-traktatens artikel 10, har de kontraherende parter pligt at træffe alle foranstaltninger for at sikre, at de forpligtelser, EØF-aftalen afføder, overholdes, og til at fremme samarbejdet inden for aftalens rammer [110].
Article 3 of the EEA Agreement, which is modelled on Article 10 of the EC Treaty, places an obligation on the Contracting Parties to take all appropriate measures to ensure fulfilment of the obligations arising out of the EEA Agreement and to facilitate co-operation within its framework [110].
Ifølge EF-Domstolens retspraksis indebærer EF-traktatens artikel 10, at Europa-Kommissionen skal bistå de nationale domstole, når de anvender fællesskabsretten [111].
Based on case law of the European Court of Justice, Article 10 of the EC Treaty implies that the European Commission must assist national courts when they apply Community law [111].
Omvendt kan de nationale domstole forpligtes til at bistå Europa-Kommissionen, når den udfører sine opgaver [112].
Conversely, national courts may be obliged to assist the European Commission in the fulfilment of its tasks [112].
Tilsynsmyndigheden mener, at den er pålagt en tilsvarende forpligtelse til et loyalt samarbejde med de nationale domstole i EFTA-staterne i henhold til EØS-aftalens tilsvarende artikel 3 og tilsyns- og domstolsaftalens artikel 2.
The Authority considers that it is under similar obligations of sincere cooperation vis-à-vis national courts of the EFTA States, by virtue of the corresponding Article 3 of the EEA Agreement and Article 2 of the Surveillance and Court Agreement.