natgillin/translations-raw huggingface dataset:
En ændring af støtteordningen, hvorved man potentielt øger antallet af støttemodtagere, er en ændring af et af ordningens grundlæggende karakteristika, der kan have en virkning på dens forenelighed med EF-traktaten.
Changing the aid scheme thereby potentially increasing the number of aid beneficiaries is an alteration to one of the basic features of a scheme capable of having an impact on its compatibility with EC Treaty.
Om almindelige lån udgør 70 % eller 90 % af ejendomsvurderingen, er i denne sag ikke relevant for vurderingen af, om sådanne lån kan klassificeres som public service, jf. EØS-aftalens artikel 59, stk. 2 —VEDTAGET FØLGENDE BESLUTNING:
However, in this case, whether general loans are 70 % or 90 % of the appraised value of a real estate is not significant with regard to whether such loans might be classified as public service pursuant to Article 59(2) of the EEA Agreement,HAS ADOPTED THIS DECISION:
De mulige støtteforanstaltninger i form af statsgaranti, rentestøtte, skattefritagelser og fritagelse for udbetaling af udbytte til fordel for BFF anses for at udgøre eksisterende støtte.
The possible aid measures in the form of State guarantee, interest support, tax exemptions and no dividend payments in favour of the HFF would be existing aid.
Den formelle undersøgelsesprocedure for ny støtte afsluttes derfor.
The formal investigation procedure applicable to new aid is therefore closed.
BFF’s fritagelse for anvendelsen af bestemmelserne i loven, som omtalt i punkt 14 i kapitel II i bilag IX til EØS-aftalen, udgør ikke statsstøtte.
The exemption of HFF from the application of the provisions of the Act referred to at point 14 of Chapter II of Annex IX to the EEA Agreement does not constitute State aid.
På EFTA-Tilsynsmyndighedens vegne
For the EFTA Surveillance Authority,
I det følgende benævnt »aftalen om tilsynsmyndigheden og domstolen«.
Hereinafter referred to as the Surveillance and Court Agreement (SCA).
I det følgende benævnt »protokol 3«.
Hereinafter referred to as Protocol 3.
Retningslinjer for anvendelse og fortolkning af artikel 61 og 62 i EØS-aftalen og artikel 1 i protokol nr. 3 til aftalen om tilsynsmyndigheden og domstolen, vedtaget og udstedt af EFTA-Tilsynsmyndigheden den 19. januar 1994, offentliggjort i EFT L 231 af 3.9.1994, s. 1 og EØS-tillæg 1994 nr. 32.
Guidelines on the application and interpretation of Articles 61 and 62 of the EEA Agreement and Article 1 of Protocol 3 to the Surveillance and Court Agreement, adopted and issued by the Authority on 19 January 1994, published in the Official Journal of the European Union (hereinafter referred to as OJ) L 231, 3.9.1994, p. 1, and the EEA Supplement 1994 No 32.
Retningslinjerne, der i det følgende benævnes »retningslinjer for statsstøtte«, blev senest ændret den 19. december 2007.
The Guidelines were last amended on 19 December 2007. Hereinafter referred to as the State Aid Guidelines.
Der findes en opdateret version af retningslinjerne for statsstøtte på tilsynsmyndighedens websted: http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/guidelines/
The updated version of the State Aid Guidelines is published on the Authority’s website: http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/guidelines/
Offentliggjort i EUT L 139 af 25. maj 2006, s. 37 og EØS-tillæg nr. 26.
Published in OJ L 139, 25.5.2006, p. 37, and the EEA Supplement No 26.
Dom af 7. april 2006, sag E-9/04, Den islandske bank- og værdipapirhandlerforening mod EFTA-Tilsynsmyndigheden, EFTA-domsamling 2006, s. 42.
Judgment of 7 April 2006, Case E-9/04 The Bankers’ and Securities’ Dealers Association of Iceland v EFTA Surveillance Authority [2006] EFTA Court Report, p. 42.
Beslutning nr. 185/06/KOL af 21. juni 2006 om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure, for så vidt angår den islandske boligfinansieringsfond (EUT C 314 af 21. december 2006 , s. 89, EØS-tillæg 2006 nr. 63).
Decision No 185/06/COL of 21 June 2006 to initiate the formal investigation procedure with regard to the Icelandic Housing Financing Fund (OJ C 314, 21.12.2006, p. 89, EEA Supplement No 63).
Konsolideringen skete i overensstemmelse med lov nr. 61/1993 om ændring af lov nr. 86/1988 og trådte i kraft den 12. august 1993.
The consolidation was done in accordance with Act No 61/1993, amending Act No 86/1988, and entered into force on 12 August 1993.
Kapitel VIII i lov nr. 97/1993 fastlagde regler for andelsboliger.
Chapter VIII of Act No 97/1993 laid down rules regarding housing cooperatives.
Disse andelsboligers ret til lån fra boligfinansieringsfonden, er omfattet af bestemmelserne i kapitel VIII i boligloven, jf. artikel 5, afsnit d, i lov nr. 66/2003.
As regards the entitlement of these cooperatives to loans from the Housing Financing Fund, that is governed by the provisions in Chapter VIII of the Housing Act (cf. sub-paragraph (d) of Article 5 of Act No 66/2003).
Baseret på tilsynsmyndighedens uofficielle engelske oversættelse.
The Authority’s unofficial translation.
Den originale islandske tekst findes på http://www.althingi.is/altext/122/s/0877.html
The original Icelandic text can be found at http://www.althingi.is/altext/122/s/0877.html
Den originale engelske tekst findes på http://www.althingi.is/altext/122/03/r06115030.sgml
The original Icelandic text can be found at http://www.althingi.is/altext/122/03/r06115030.sgml
Som det beskrives nedenfor, blev en af kategorierne, tillægslånene, ophævet ved lov nr. 120/2004, jf. 2.2.3.4.2.
As will outlined below, one of the categories, the additional loans was abolished by Act No 120/2004 (cf. 2.2.3.4.2).
Ved lov nr. 57/2004 ophævedes bestemmelserne om boligobligationer, idet fonden begyndte at yde kontantlån, jf. 2.2.3.4.1.
By Act No 57/2004 the provisions related to Housing Bonds were abolished as the Fund started granting loans in cash (cf. 2.2.3.4.1).
Jf. 2.2.2.4 ovenfor.
Cf. 2.2.2.4 above.
Disse tillægslån blev afskaffet ved lov nr. 120/2004, jf. afsnit 2.2.3.4.2 nedenfor.
These additional loans were abolished by Act No 120/2004 (cf. Section 2.2.3.4.2 below).
En enkeltperson måtte ikke tjene over 1620000 ISK og ikke have aktiver over 1900000 ISK.
An individual could not earn more than 1620000 ISK and have assets in excess of 1900000 ISK.
Disse tal skulle reguleres én gang om året.
These figures were to be adjusted annually.
Med hensyn til de tab, som boligfinansieringsfonden måtte blive påført i forbindelse med ydelse af disse tillægslån, var det i boliglovens artikel 43 bestemt, at kommunerne skulle eje og drive en såkaldt reservefond, der blev administreret af boligfinansieringsfonden.
With regard to the losses that the Housing Financing Fund might incur with the granting of these additional loans, Article 43 of the Housing Act provided that the municipalities should own and operate a so-called reserve fund administered by the Housing Financing Fund.
I henhold til artikel 44 kompenserer reservefonden boligfinansieringsfonden for de tab, den måtte lide på tillægslån.
According to Article 44 the reserve fund compensates the Housing Financing Fund losses it incurs on additional loans.
I henhold til artikel 45 skulle kommunerne i første omgang indbetale et bidrag på 5 % af hvert tillægslån, der blev ydet i kommunen.
Article 45 provided that the municipalities should initially pay a contribution of 5 % of each additional loan granted in the municipality.
Baseret på tilsynsmyndighedens uofficielle engelske oversættelse.
The Authority’s unofficial translation.’
Den originale islandske tekst findes på: http://www.althingi.is/altext/131/s/0223.html
The original Icelandic text can be found at: http://www.althingi.is/altext/131/s/0223.html
Se betænkning nr. 540/2006, senest ændret ved betænkning 587/2007.
See Regulation No 540/2006, as last amended by Regulation No 587/2007.
Betænkningen fastlægger ligeledes et nominelt låneloft, der i øjeblikket er på 18 mio. ISK.
The Regulation also lays down a nominal lending cap which is currently 18 million ISK.
Den originale islandske tekst findes på: http://www.althingi.is/altext/122/s/0099.html
The original Icelandic text can be found at: http://www.althingi.is/altext/122/s/0099.html
Den islandske regerings brev af 3. januar 2007, s. 10.
The Icelandic Government’s letter of 3 January 2007, p. 10.
Det er noget andet, hvis staten ejer selskaber, der er oprettet som selskaber med begrænset ansvar og er omfattet af privatretten.
This is different when the State owns companies that are organised as limited liability companies and are governed by private law.
For en anvendelse af dette princip se f.eks. den islandske højesterets dom af 5. november 1998 i sag nr. 50/1998.
For an application of this principle, see e.g. judgment of the Icelandic Supreme Court of 5 November 1998 in case No 50/1998.
Denne oversættelse er tilvejebragt af den islandske regering
This translation has been provided by the Icelandic Government.
Sag C-44/93, Namur-Les Assurances du Credit SA, Sml. 1994 I, s. 3829.
Case C-44/93 Namur-Les Assurances du Crédit [1994] ECR I-3829.
Sag T-351/02, Deutsche Bahn AG, Sml. 2006 II, s. 1047, præmis 100-103.
Case T-351/02 Deutsche Bahn v Commission [2006] ECR II-1047, paragraphs 100-103.
Sag C-400/99, Italien mod Kommissionen, Sml. 2005 I, s. 3657, præmis 47, 54-55.
Case C-400/99 Italy v Commission [2005] ECR I-3657, paragraphs 47, 54-55.
Sag T-190/00, Regione Siciliana mod Kommissionen, Sml. 2003 II, s. 5015, præmis 48.
Case T-190/00 Regione Siciliana v Commission [2003] ECR II-5015, paragraph 48.
Sag C-312/90, Spanien mod Kommissionen, Sml. 1992 I, s. 4117, præmis 14-17, sag C-47/91 Italien mod Kommissionen, Sml. 1992 I, s. 4145, præmis 22-25, forenede sager T-195/01 og T-207/01 Government of Gibraltar, Sml. 2002 II, s. 2309, samt forenede sager T-297/01 og T-298/01, SIC II, Sml. 2004 II, s. 743.
Case C-312/90 Spain v Commission [1992] ECR I-4117, paragraphs 14-17, Case C-47/91 Italy v Commission [1992] ECR I-4145, paragraphs 22-25, Joined Cases T-195/01 and T-207/01 Government of Gibraltar v Commission [2002] ECR II-2309, and Joined Cases T-297/01 and T-298/01 SIC II [2004] ECR II-743.
Sag, Namur-Les Assurances du Credit SA, citeret ovenfor, præmis 28-29 (tilsynsmyndighedens fremhævelse).
Case cited above, Namur-Les Assurances du Crédit [1994] ECR I-3829, paragraphs 28-29 (underlined by the Authority).
Se ligeledes dommens præmis 23, hvor domstolen omtalte tilpasninger, der »ikke berørte indholdet af disse privilegier«.
See also paragraph 23 of the judgment where the Court referred to changes ‘not affecting the substance of those advantages’.
Sag C-44/93, Namur-Les Assurances du Credit SA, citeret ovenfor, præmis 32-33.
Case cited above, Namur-Les Assurances du Crédit, paragraphs 32-33.
Sag, Government of Gibraltar mod Kommissionen, præmis 111.
Joined cases cited above, Government of Gibraltar v Commission [2002], paragraph 111.
Se tilsvarende forslag til afgørelse fra generaladvokat Fennelly i forenede sager C-15/98 og C-105/98, Italien og Sardegna Lines, Servizi Marittimi della Sardegna SpA mod Kommissionen, Sml. 2000 I, s. 8855, præmis 64.
See similarly Opinion of AG Fennelly in Joined Cases C-15/98 and C-105/98 Italy and Sardegna Lines, Servizi Marittimi della Sardegna v Commission [2000] ECR I-8855, paragraph 64.
Kommissionens beslutning af 24. april 2007 i sag E 10/2005 (ex C 60/1999), nr. 33, Kommissionens beslutning af 4. april 2007 i sag E 7/2005 vedrørende finske garantiordninger, nr. 16, Kommissionens beslutning af 20. april 2005 i sag E 8/2005 til fordel for spansk national offentlig radio- og tv-selskab RTVE, punkt 2.2, samt Kommissionens beslutning i sag E 22/2004 — Skattelettelser til eksportrelaterede investeringer, nr. 34-35.
Commission Decision of 24 April 2007 in case E 10/2005 (ex C 60/1999), paragraph 33, Commission Decision of 4 April 2007 in case E 7/2005 regarding Finnish guarantee schemes, paragraph 16, Commission decision of 20 April 2005 in case E 8/2005 in favour of Spanish Broadcaster RTVE, point 2.2, and Commission Decision in case E 22/2004 — Direct tax incentives in favour of export related activities, paragraphs 34-35.
Kommissionens beslutning af 24. april 2007 i sag E 3/2005 — Finansiering af offentlige radiofonier i Tyskland, nr. 200-214, Kommissionens beslutning E-14/2005 — Portugal, kompensationsbetalinger til public service radio- og tv-selskab RTP, nr. 61-80.
Commission Decision of 24 April 2007 in Case aid E 3/2005 — Financing of public service broadcasters in Germany, paragraphs 200-214, Commission Decision E-14/2005 — Portugal, compensation payments to public service broadcaster RTP, paragraphs 61-80.
Kommissionens beslutning af 24. april 2007 i statsstøttesag E 3/2005 — Finansiering af offentlige radiofonier i Tyskland, nr. 215.
Commission Decision of 24 April 2007 in Case aid E 3/2005 — Financing of public service broadcasters in Germany, paragraph 215.
De tyske offentlige banker havde i deres egenskab af offentligt ejede selskaber traditionelt været omfattet af en indirekte statsgaranti, den såkaldte Anstaltslast.
As a result of being publicly owned institutions, German public banks had traditionally benefited from an implicit State guarantee, the so-called Anstaltslast.
I sag E-10/2000 vedrørende de tyske Landesbanken konkluderede Kommissionen, at Anstaltslast var et retsprincip, der var ældre end EF-traktaten.
In case E-10/2000 regarding the German Landesbanken, the Commission concluded that Anstaltlast was an institute predating the EC Treaty.
Støtten til bankerne, som er et resultat af denne garanti, var derfor eksisterende, og det samme var tilfældet, hvor Anstaltslast ikke blot var udledt af et generelt retsprincip, men senere var blevet indført udtrykkeligt i skriftlige lovbestemmelser, jf. brev fra Kommissionen til Tyskland den 8. maj 2000 med forslag til passende foranstaltninger i sag E 10/2000, punkt 7, første stykke.
The aid to the banks flowing from this guarantee was therefore existing, and that applied also where Anstaltslast did not merely follow from a general principle of law, but later had been introduced explicitly in written legal provisions (cf. Letter from the Commission to Germany of 8 May 2000 proposing appropriate measures in case E 10/2000, point 7, first paragraph.
Så vidt tilsynsmyndigheden er informeret, er de tyske banker, der modtager Anstaltslast, normalt oprettet ved særlov, der regulerer oprettelsen og driften af den individuelle bank.
To the Authority’s knowledge, the German banks benefiting from Anstaltslast are normally established by a separate law regulating the establishment and operation of the individual bank.
Adskillige af disse banker synes at være blevet oprettet efter EF-traktatens ikrafttræden.
Several of these banks seem to have been established after the entry into force of the EC Treaty.
Lovgivningsændringer, der regulerer driften af offentlige banker, har ofte fundet sted.
Changes in the legislation regulating the operation of the public banks have frequently taken place.
Oprettelse af nye banker ved lov, sammenlægning eller opsplitning af offentlige banker kan helt klart påvirke virksomhedens aktivitet og kan have en indvirkning på fællesmarkedets funktion, på konkurrencevilkårene, eller blot på det faktiske støttebeløb, der er til rådighed for virksomhederne.
Establishing new banks by law, merging and splitting up public banks and other changes in the legislation governing the public banks may certainly affect the activity of the undertaking and may have an impact on the functioning of the common market, on competition or simply on the actual amount of aid which is available to the undertakings.
Ikke desto mindre har Kommissionen hverken undersøgt, hvornår de forskellige banker, der var omfattet af garantien, blev oprettet, eller analyseret ændringer i bankernes drift eller andre foranstaltninger, der vedrørte individuelle banker, før den konkluderede, at fordelen ved Anstaltslast udgjorde eksisterende støtte.
Nevertheless, the Commission neither examined when the different banks benefiting from the guarantee were established nor did it analyse changes in the operations of the banks or other measures relating to individual banks before it concluded that the advantage flowing from the Anstaltslast was existing aid.
Se ligeledes Kommissionens beslutning af 16. oktober 2002 i sag C 68/2002 — France, Electricité de France (EDF), nr. 68, hvor en af støtteforanstaltningerne til EDF, en statsgaranti, fulgte et generelt princip i fransk ret, som var ældre end EF-traktaten.
See similarly, Commission decision of 16 October 2002 in Case C 68/02 — France, Electricité de France (EDF), paragraph 68, where one of the aid measures to EDF, a State guarantee, followed from a general principle in French law predating the EC Treaty.
Driften af EDF havde ændret sig betydeligt i årenes løb, og selskabet havde også ekspanderet til nye markeder.
The operation of EDF had changed significantly over the years and the company had also expanded into new markets.
Desuagtet så Kommissionen ikke noget behov for at undersøge disse faktiske ændringer, ej heller kiggede den nærmere på ændringer i EDF forud for EF-traktatens ikrafttræden, da den bestemte, om foranstaltningen udgjorde ny eller eksisterende støtte, jf. også Kommissionens beslutning af 16. december 2003 om statsstøtte ydet til EDF samt til elektricitets- og gassektoren, EUT L 49 af 22.2.2005, s. 9, nr. 59, samt Kommissionens opfordring til at fremsætte bemærkninger i medfør af EF-traktatens artikel 88, stk. 2, i sag E 3/2002, EDF, EUT C 164 af 15.7.2003, s. 7, nr. 53-55.
That notwithstanding, the Commission saw no need to examine these factual changes, nor did it look into any changes to the legislation pertaining to EDF, subsequent to the entry into force of the EC Treaty, when establishing whether that aid measure constituted new or existing aid (cf. also similarly Commission Decision of 16 December 2003 on the State aid granted to EDF and the electricity and gas industries (OJ L 49, 22.2.2005, p. 9, paragraph 59), and the Commission’s invitation to submit comments pursuant to Article 88(2) EC in Case E 3/2002, EDF (OJ C 164, 15.7.2003, p. 7, paragraphs 53-55).
Kommissionens beslutning af 24. april 2007 i sag E 3/2005 — Finansiering af offentlige radiofonier i Tyskland, nr. 192-216, Kommissionens beslutning af 20. april 2005 i sag E 8/2005 — Statsstøtte til fordel for det spanske nationale offentlige radio- og tv-selskab RTVE, punkt 2.2, samt Kommissionens beslutning af 20. april 2005 i sag E 9/2005 — Italien, RAI, nr. 25-48.
Commission Decision of 24 April 2007 in case E 3/2005 — Financing of public service broadcasters in Germany, paragraphs 192-216, Commission Decision of 20 April 2005 in Case E 8/2005 — State aid in favour of the Spanish national public broadcaster RTVE, point 2.2, and Commission Decision of 20 April 2005 in case E 9/2005 — Italy, RAI, paragraphs 25-48.
I denne henseende er situationen parallel med beslutningerne fra Kommissionen om radiofonier i Tyskland, Poczta Polska, La Poste, EDF osv. I disse beslutninger skulle Kommissionen vurdere, om statsgarantier til offentligretlige virksomheder skulle betragtes som ny eller eksisterende støtte.
In this respect, the situation is parallel to the following decisions of the Commission, German Broadcasters, Poczta Polska, La Poste, EDF etc. In those decisions, the Commission had to asses whether State guarantees to public undertakings qualified as new or existing aid.
I samtlige disse beslutninger havde Kommissionen konkluderet, at selve garantien enten ikke havde ændret sig, eller at den i det væsentlige var forblevet uændret.
In all decisions the Commission made the finding that the guarantee itself had either not changed or had remained substantially unchanged.
Kommissionen begav sig ikke i sin vurdering af støtten, der udsprang af garantien, ud i en vurdering af, om den konkrete virksomhed havde ændret sine aktiviteter, idet dette spørgsmål ikke vedrørte støtteforanstaltningen som sådan, men vurderede derimod støttemodtagerne ud fra en abstrakt defineret støtteordning.
The Commission did not, in its assessment of the aid following from the guarantee, venture into an assessment as to whether the particular undertaking at hand had changed its operations as this question did not relate to the aid measure as such, but as to one of the beneficiaries of an abstractive defined aid scheme.
Kommissionens beslutning af 29. november 2007, C (2007) 5778, statsstøttesag C 56/2007 — Frankrig, Ubegrænset statsgaranti til fordel for La Poste, nr. 93-97, Kommissionens beslutning E 14/2005/Portugal, kompensationsbetalinger til public service radio- og tv-selskabet RTP, nr. 78-80, Kommissionens beslutning af 20. april 2005 i statsstøttesag E 10/2005 (ex C 60/1999) — Redevance radiodiffusion TF1, nr. 33, samt brev fra Kommissionen til Tyskland af 8. maj 2001 med forslag om passende foranstaltninger i sag E 10/2000, Landesbank, punkt 7, første led.
Commission Decision of 29 November 2007, C(2007) 5778, State aid C 56/07 — France, Garantie illimitée de l’Etat en faveur de La Poste, paragraphs 93-97, Commission Decision E-14/2005 — Portugal, compensation payments to public service broadcaster RTP, paragraphs 78-80, Commission Decision of 20 April 2005 in State aid case E 10/2005 (ex C 60/99) — Redevance radiodiffusion TF1, paragraph 33, and Letter from the Commission to Germany of 8 May 2000 proposing appropriate measures in case E 10/2000, Landesbank, point 7, first paragraph.
Med hensyn til BFF’s fritagelse for betaling af et garantigebyr i medfør af lov nr. 121/1997 om statsgarantier er tilsynsmyndighedens foreløbige vurdering den, at der er tale om ny støtte, og at foranstaltningen behandles særskilt; jf. tilsynsmyndighedens beslutning 406/08/KOL af 27. juni 2008.
As regards the exemption the HFF enjoys from paying a guarantee fee pursuant to Act No 121/1997 on State Guarantees, the Authority’s preliminary assessment is that it constitutes new aid and that measure is being dealt with separately (cf. the Authority’s Decision No 406/08/COL of 27 June 2008).
I henhold til artikel 35 i lov nr. 1/1997, lov om statsansattes pensionsfond, kan et medlem af fonden vælge at få sin pension forhøjet svarende til den lønstigning, der var gældende for den stilling, medlemmet senest beklædte.
According to Article 35 of Act No 1/1997, the Government Employees Pension Fund Act, a fund member may opt for having his pension increased corresponding to the increase in salary for the post they last occupied.
Direktøren for statens boligstyrelse fandt, at hans stilling kunne sammenlignes med BFF-direktørens stilling, hvilket efter pensionsfondens opfattelse ikke forholdt sig således.
The Director of the State Housing Agency considered that his post was comparable to that of the Director of the HFF, which was not considered the case by the Pension Fund.
I en dom af 22. januar 2004 i sag nr. 344/2003 gav Islands højesteret direktøren medhold.
In a judgment of 22 January 2004 in case No 344/2003 the Supreme Court of Iceland decided the case in favour of the Director.
I dommen blev det bl.a. statueret, at statens boligfinansieringsfond stort set var tildelt samme rolle som statens boligstyrelse og fungerede som realkreditinstitut for borgerne i Island.
In the judgment it was, inter alia, stated that the Housing Financing Fund was for the main part charged with the same role as the State Housing Agency, acting as a mortgage lending institution for Icelanders.
Domstolen fandt, at posten som direktør for instituttet kunne sammenlignes med direktøren for fonden, for så vidt angik arten af deres pligter og ansvarsområde.
The Court considered that the post of Director of the Agency was comparable to the Director of the Fund with regard to nature of the duties, their scope and responsibility.