natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ved fastsættelsen af netafgifter skal netoperatørerne også tage hensyn til den pågældende maksimale indtægtsgrænse, som Bundesnetzagentur har fastsat for dem (se også betragtning 43 vedrørende den tilladte maksimale indtægtsgrænse).
The simultaneity function referred to above under recital 13 is described in Paragraph 16(2) StromNEV and Annex 4 of StromNEV 2011.
I praksis medfører den maksimale indtægtsgrænse, der fastsættes ved hjælp af en benchmarking med andre netoperatører, at høje omkostninger på grund af ineffektivitet ikke kan udlignes via netafgifterne.
This function attributes to each network user a ‘simultaneity factor’ between 0 and 1.
Formålet hermed er således at øge netoperatørernes effektivitet.
The simultaneity factor expresses the probability — based on historical figures — that the electricity consumption of the individual network user in question contributes to the annual peak load of the network level concerned.
Ved en ændring af det maksimale indtægtsniveau, hvilket ville resultere i en sænkning af netafgifterne, er netoperatøren forpligtet til at tilpasse sine netafgifter (§ 17, stk. 2, i forordning om incitamentsregulering af energiforsyningssystemer (herefter »ARegV 2011«).
The simultaneous annual peak load of the network is an important cost driver of the network given that this annual peak load is important for the dimensioning of network in which electricity is flowing top-down.
Disse individuelle netafgifter bør tage hensyn til de atypiske netbrugeres købsadfærd.
The simultaneity factors of all network users of the network level considered are then introduced into a graph on the y-axis and put in correlation with the number of annual hours of full use (x-axis).
I henhold til § 19, stk. 2, tredje punktum, i elnetsbekendtgørelsen 2010 skulle den individuelle netafgift afspejle den atypiske netbrugers bidrag til en sænkning eller undgåelse af en forhøjelse af netomkostningerne.
This results into the simultaneity function.
Til dette formål har Bundesnetzagentur i 2010 offentliggjort en vejledning, hvori der gives en beskrivelse af »metoden om den fysiske vej« til bestemmelse af de omkostninger, som båndlastbrugerne forårsager, og dermed af de individuelle netafgifter, som de skal betale.
This function is linear and continuous but composed of two linear parts which intersect at a kink at 2500 annual usage hours made.
Den fysiske vej tjener til beregning af en bestemt netbrugers enkeltstående omkostninger.
The simultaneity function is then converted into a tariff per connection capacity in EUR/kW and into a tariff per unit of electricity consumed in EUR/kWh.
I den forbindelse beregnes omkostninger til en fiktiv direkte linje på allerede eksisterende ruter fra nettilslutningspunktet til et egnet referencekraftværk på basis af kapital- og driftsomkostningerne for den del af nettet, der anvendes ved tilslutningen af båndlastbrugeren til det nærmeste kraftværk, der kan dække båndlastbrugerens samlede behov.
When establishing the network charges, network operators must also take into account the maximum revenue level allowed for each one of them by the Federal Network Agency (Bundesnetzagentur, ‘BNetzA’) (on the maximum revenue level allowed, see also recital 43).
Dertil kommer omkostninger i forbindelse med båndlastbrugeres eventuelle anvendelse af systemydelser.
In practice, this maximum revenue level, which is established by benchmarking with other network operators, will have as consequence that high costs resulting from inefficiencies cannot be recovered through network charges.
Navnlig med hensyn til båndlastbrugere har Tyskland henvist til, at de netafgifter, der beregnes ved hjælp af metoden om den fysiske vej for en båndlastbruger, der er placeret i umiddelbar nærhed af et grundlastkraftværk, kan fastsættes til nul.
The methodology described in recitals 11 to 15 above implements the ‘principle of cost-causality’ when determining the network charges for the majority of network users.
De individuelle netafgifter for elkunder i henhold til § 19, stk. 2, første punktum, i elnetsbekendtgørelsen blev bibeholdt ligesom forpligtelsen til betaling af mindst 20 % af den offentliggjorte netafgift.
This first category of atypical network users is hereinafter designated as ‘non-peak consumers’.
I henhold til § 19, stk. 2, andet punktum, i elnetsbekendtgørelsen skulle slutbrugere fritages for netafgifterne, hvis deres årlige elkøb fra nettet mindst udgør 7000 brugstimer og overstiger 10 GWh.
Secondly, users with an annual electricity consumption reaching minimum 7000 hours of use and exceeding 10 gigawatt hours (GWh) (second sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV).
Denne fritagelse (herefter »den fuldstændige fritagelse«) er både genstand for åbningsafgørelsen og nærværende afgørelse.
This second category of atypical network users is hereinafter designated as ‘baseload consumers’.
Tærskelværdien på 7000 brugstimer er for så vidt karakteristisk for båndlastbrugere, idet den kun kan opnås, hvis slutbrugeren næsten kontinuerligt er tilsluttet nettet med den samme belastning.
Before the amendment introduced by Article 7 of the Law of 26 July 2011 and described more in detail below in section 2.2, Paragraph 19(2) of the StromNEV as amended by the Law of 3 September 2010 (‘StromNEV 2010’) stated that both non-peak and baseload consumers were to pay individual network charges as also explicitly provided under the empowerment laid down in point 3 of the first sentence of Paragraph 24 of the EnWG 2011 (see recital 7 above).
Brugstiden (i fulde brugstimer) er defineret i § 2, stk. 2, i elnetsbekendtgørelsen som forholdet mellem årligt arbejde og det årlige spidsforbrug for den pågældende netbruger
Such individual network charges were to take due account of the consumption pattern of the atypical network user.
I henhold til § 19, stk. 2, tredje punktum, i elnetsbekendtgørelsen 2011 måtte den i andet punktum forankrede fritagelse først indrømmes, hvis den kompetente regulerende myndighed (enten Bundesnetzagentur eller en regulerende delstatsmyndighed) havde kontrolleret, at de relevante retlige kriterier var opfyldt.
More precisely, the third sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2010 required that the individual network charge should reflect the contribution of the atypical network user to a reduction of the overall network charges or their contribution to avoiding an increase in network charges.
Så snart denne kontrol var afsluttet, udstedte Bundesnetzagentur eller den regulerende delstatsmyndighed en tilladelse, med hvilken båndlastbrugeren fra den 1. januar 2011 (såfremt alle kriterier var opfyldt på denne skæringsdato) på ubestemt tid (så længe alle kriterier fortsat var opfyldt) blev fuldstændig fritaget for betalingen af netafgifter.
To this end, in 2010, the BNetzA published a guidance paper outlining the so-called ‘physical path methodology’ that should be applied to determine the network costs caused by the baseload consumers and thereby their individual network charges.
Den fuldstændige fritagelse medførte et fald i netoperatørernes indtægter.
The physical path methodology aims at identifying the stand-alone costs of a particular network user.
Dette økonomiske tab blev fra 2012 udlignet af en særlig afgift (se afsnit 2.4).
It measures the costs of a virtual use of an existing direct line from the consumption site to an adequate generation installation by computing the capital and operational expenditures of the part of the network used to connect the baseload consumer to the closest power plant that can cover the entire needs of the baseload consumer and adding the costs of network services that the baseload consumer has been using, if any.
I 2011 var der imidlertid ingen særlig afgift, og det økonomiske tab i 2011 blev båret af netoperatørerne.
The second sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2010, however, required both non-peak and baseload consumers to pay a minimum contribution of at least 20 % of the published network charge, that is to say the individual network charge calculated based on the contribution of the atypical network user to a reduction of the overall network charges or their contribution to avoiding an increase in network charges could not be lower than 20 % of the published network charge.
Den fuldstændige fritagelse blev afskaffet den 1. januar 2014 ved en ændring af elnetsbekendtgørelsen.
Germany has explained that this minimum contribution aims at guaranteeing that also atypical network users pay a minimum contribution to the management of the public grid to which they are connected.
STØTTEMODTAGERE OG STØTTEBELØB
Concerning baseload consumers in particular, Germany has indicated that if they are located very close to a baseload power plant, the network charges calculated based on the physical path methodology could be close to zero.
Langt størstedelen af disse virksomheder stammede fra forskellige brancher inden for fremstillingssektoren, navnlig fra den kemiske industri (herunder også producenter af industrigasser) samt fra papir-, tekstil-, stål-, non-ferro-, mineralolie- og glasindustrien.
Those baseload consumers, however, still benefit from the public network and the secured electricity supply that it provides.
Kun i få tilfælde blev virksomheder i servicesektoren (f.eks. inden for området webhosting) indrømmet fuldstændig fritagelse.
Germany has moreover explained that the minimum contribution was taking account of the fact that the physical path methodology can only serve as a proxy to determine the individual network costs.
I forbindelse med disse virksomheder var der tale om virksomheder med store datacentre.
THE FULL EXEMPTION BETWEEN 2011 AND 2013
Ifølge de skøn, som Tyskland har fremsendt, beløber de indtægtstab, som netoperatørerne har lidt på grund af den fuldstændige fritagelse i perioden 2011-2013 i forhold til en situation, hvor båndlastbrugerne ville have betalt den normale afgift, sig til ca. 900 mio. EUR.
In the StromNEV as amended by Article 7 of the Law of 26 July 2011, which entered into force on 4 August 2011 but was retroactively applicable as of 1 January 2011 (‘StromNEV 2011’), the system of individual network charges for baseload consumers was abolished and replaced by a full exemption from the obligation to pay network charges.
FINANSIERINGSORDNING
Individual network charges for non-peak consumers remained in place as well as their obligation to pay at least 20 % of the published network charge.
DEN I § 19 I ELNETSBEKENDTGØRELSEN 2011 BESKREVNE FINANSIERINGSORDNING
According to the second sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 end users were to be exempted from network charges if their annual energy consumption reaches at least 7000 hours of full use and exceeds 10 GWh of consumption.
Desuden skulle TSO'erne i henhold til § 19, stk. 2, syvende punktum, i elnetsbekendtgørelsen 2011 udligne summen af deres betalinger til DSO'erne og deres egne indtægtstab mellem hinanden via en økonomisk modregning.
That exemption (‘the full exemption’) constitutes the subject-matter of both the Opening Decision and this Decision.
Med hensyn til de præcise regler om modregningsmetoden henviste § 19, stk. 2, i elnetsbekendtgørelsen 2011 til § 9 i den på daværende tidspunkt gældende Kraft-Wärme-Kopplungsgesetz (lov om fremme af kraftvarmeproduktion, herefter »KWKG«), som tilsvarende skulle finde anvendelse.
The threshold of 7000 hours of full use is what characterizes a baseload consumer in the sense that this threshold can only be reached if the end user concerned remains almost constantly connected to the network with the same load.
Formålet med modregningen var at fordele den økonomiske byrde på de enkelte TSO'ere, således at den enkelte DSO målt på den elmængde, som denne (direkte eller indirekte) leverer til slutbrugere, der er tilsluttet dennes netområde, bar den samme økonomiske byrde.
Hours of (full) use are defined under Paragraph 2(2) of the StromNEV as the quotient of the annual power output and the annual peak load of the respective network user.
I § 9 i KWKG, som § 19, stk. 2, syvende punktum, i elnetsbekendtgørelsen 2011 henviste til, var den ordning fastlagt, i henhold til hvilken TSO'erne via det såkaldte kraftvarmetillæg modtog en kompensation for de yderligere omkostninger, som skyldtes deres i KWKG-forankrede forpligtelser.
Pursuant to the third sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011, the exemption provided for in the second sentence of the same paragraph was to be granted only once the competent regulatory authority (either the BNetzA or one of the regional regulators, ‘Landesregulierungsbehörde’) had verified that the legal conditions were fulfilled.
I henhold hertil skal TSO'erne betale operatører af kraftvarmeanlæg, der er tilsluttet deres net, et tillæg og kompensere DSO'erne for de omkostninger, som opstod for dem i forbindelse med betalingen af tillæg til operatører af kraftvarmeanlæg, der er tilsluttet deres net.
Once that verification was completed, the BNetzA or the Landesregulierungsbehörde delivered an authorisation that entitled the baseload consumer to the full exemption as of 1 January 2011 (provided all conditions were met at that date) and for an indefinite period (provided that the requirements continued to be met).
Som følge af den analoge anvendelse af § 9 i KWKG måtte netoperatørerne indføre en afgift for at få kompensation for deres indtægtstab i forbindelse med den fuldstændige fritagelse; indtægterne fra denne afgift skal overføres fra DSO'erne til TSO'erne.
The full exemption resulted in a reduction of revenues for network operators.
Derudover hed det i § 19, stk. 2, i elnetsbekendtgørelsen 2011, at § 20 i elnetsbekendtgørelsen 2011 finder tilsvarende anvendelse.
This financial loss has been compensated through a special surcharge as of 2012 (see section 2.4 below).
Siden ikrafttrædelsen af ARegV, hvorved der blev etableret et reguleringssystem, som skal give netoperatører incitamenter til en mere effektiv netforvaltning, er det ikke længere nødvendigt med en tilladelse fra Bundesnetzagentur i forbindelse med netafgifterne (§ 23a i EnWG).
The full exemption was abolished by an amendment to the StromNEV as of 1 January 2014.
I stedet herfor hedder det i § 32, stk. 1, nummer 1, i ARegV 2011, at Bundesnetzagentur fastsætter den maksimumsindtægt, som en netoperatør må have fra netafgifterne.
BENEFICIARIES AND AID AMOUNT
I henhold til § 17 i ARegV 2011 skal der tages hensyn til disse maksimale indtægter ved fastsættelsen af netafgifterne.
Germany has provided a provisional list of undertakings entitled to an exemption under the second sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011.
Netoperatørerne er imidlertid fortsat forpligtet, inden de offentliggør deres elnetafgifter, til at påvise, at indtægterne fra afgifterne rækker til at dække de forventede omkostninger (og samtidig ikke overskrider det maksimale indtægtsniveau).
Based on this information, more than 200 undertakings were exempted from network charges under the second sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 in the period 2011 to 2013.
Imidlertid blev bestemmelserne i § 19, stk. 2., sjette og syvende punktum, i elnetsbekendtgørelsen 2011 ikke gennemført i 2011, hvorfor den enkelte netoperatør måtte bære sine egne omkostninger (se afsnit 2.4.3).
Only occasionally have undertakings involved in the service sector (for instance web hosting) obtained a full exemption.
FINANSIERING VIA »§ 19-TILLÆGSAFGIFTEN« FRA OG MED 2012
Those undertakings were undertakings with large data centres.
Det vil sige, at TSO'erne på den ene side skulle fastsætte de forventede indtægtstab som følge af fritagelsen i forhold til de fulde netafgifter, og på den anden side det forventede forbrug med henblik på at kunne beregne § 19-tillægsafgiften pr. kWh.
FINANCING MECHANISM
For det første gennemførelsesår (dvs. 2012) fastsatte Bundesnetzagentur det beløb, der skulle dækkes af § 19-tillægsafgiften, til 440 mio. EUR.
THE FINANCING MECHANISM AS DESCRIBED IN PARAGRAPH 19 OF THE STROMNEV 2011
Dette beløb tjente som grundlag for beregningen af afgiften.
Given that the exempted baseload consumers were connected to different network levels, the full exemption led to losses in revenue both for the transmission system operators (‘TSO’) and the distribution system operators (‘DSO’).
Heraf skulle 300 mio. EUR tilbagebetales som kompensation for indtægtstabene på grund af den fuldstændige fritagelse.
The sixth sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 obliged the TSO to compensate the DSO for their losses in revenue resulting from the full exemption.
De resterende 140 mio. EUR var bestemt til at dække de indtægtstab, som var resultatet af de individuelle netafgifter, der blev indrømmet i henhold til § 19, stk. 2, første punktum, i elnetsbekendtgørelsen 2011.
However, for the reasons set out in detail under section 2.4.3, such compensation de facto only took place as of 2012.
Inden ændringerne af elnetsbekendtgørelsen ved artikel 7 i lov af 26. juli 2011 blev de indtægtstab, der skyldes de individuelle netafgifter for atypiske netbrugere, udlignet via netafgifterne, såfremt der for netoperatørens vedkommende var tale om en effektiv virksomhed, der således i henhold til ARegV kunne dække sine samlede omkostninger.
In 2011, the losses were born by the TSO and DSO to whose network the exempted baseload consumers were connected.
Da netoperatørerne allerede på forhånd vidste, at enkelte brugere ville betale mindre, kunne de allerede tage hensyn hertil ved fastsættelsen af netafgifter i henhold til elnetsbekendtgørelsens § 20.
Furthermore, pursuant to the seventh sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011, the TSO had to set off the sum of their payments to the DSO and their own losses amongst themselves.
I henhold til § 19, stk. 2, sjette og syvende punktum, i elnetsbekendtgørelsen 2011, skulle netoperatørernes indtægtstab, der skyldes de individuelle netafgifter for elkunder i henhold til § 19, stk. 2, første punktum, i elnetsbekendtgørelsen og båndlastbrugernes fuldstændige fritagelse, udlignes via en særlig tillægsafgift.
For the detailed rules on how to carry out that set-off, Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 referred to Paragraph 9 of the Combined Heat and Power Generation Act (Kraft-Wärme-Kopplungsgesetz, ‘KWKG’) applicable at the time, which was to be applied by analogy.
Endvidere skulle TSO'erne i henhold til afgørelsen fra Bundesnetzagentur af 14. december 2011 hvert år undersøge, hvor stort det faktiske finansieringsbehov for det foregående år var.
The set-off served to spread the financial burden between the TSO in such a way that each TSO bore the same burden in proportion to the electricity supplied to final consumers (directly or indirectly) connected to their respective network area.
Hvis indtægterne fra § 19-tillægsafgiften overstiger det beløb, der faktisk var nødvendigt for at kompensere TSO'erne for de indtægtstab, som skyldes den fuldstændige fritagelse og udligningen til DSO'erne, skulle afgiften i det følgende år reduceres med forskellen.
Paragraph 9 of the KWKG, to which the seventh sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 referred, established the system by which TSOs were compensated through the so-called CHP-surcharge for the extra costs resulting from their obligation to pay support to producers of cogenerated electricity connected to their network under the KWKG and their obligation to compensate DSOs for the support that they also paid to producers of cogenerated electricity connected to their network under the KWKG.
Hvis indtægterne ikke var tilstrækkelige, blev afgiften forhøjet tilsvarende.
The analogous application of Paragraph 9 of the KWKG implied that network operators could introduce a surcharge to obtain compensation for the financial losses resulting from the full exemption and that the revenues collected from this surcharge had to be transferred from DSOs to the TSOs.
FINANSIERINGSORDNING I 2011
In addition, Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 stipulated that Paragraph 20 of the StromNEV 2011 was applicable by analogy.
I Bundesnetzagenturs afgørelse af 14. december 2011 blev det udtrykkeligt konstateret, at indtægtstabene i 2011 ikke blev dækket via den kompensations- og modregningsordning, der er beskrevet i betragtning 30.
Paragraph 20 of the StromNEV 2011 stated that electricity grid operators had to make sure, prior to publishing their network charges for electricity, that the revenues of the charges were sufficient to cover their expected costs.
De kunne bogføre disse tab på deres udligningskonti, der var etableret i henhold til ARegV.
Since the entry into force of the ARegV, which establishes a regulatory system that is aimed at incentivising network operators to a more efficient network management, network charges do not need to be approved by the BNetzA anymore (as a result of Paragraph 23a of the EnWG).
Det maksimale indtægtsniveau fastsættes for en reguleringsperiode på maksimalt fem år.
According to Paragraph 17 ARegV 2011 this authorized maximum revenue level must be respected when network operators determine network charges.
Inden starten på reguleringsperioden skal netoperatørerne med henblik på fastsættelsen af det maksimale indtægtsniveau forsyne Bundesnetzagentur med forskellige regnskabsdata (herunder omkostninger og indtægter).
Network operators continue, however, to be obliged to make sure prior to publishing their network charges for electricity, that the revenues of the charges were sufficient to cover their expected costs (but within the limit of the authorized maximum revenue level).
Maksimumsgrænsen for de indtægter, som en netoperatør må opnå fra netbrugernes afgifter, ændrer sig i løbet af den femårige reguleringsperiode under hensyntagen til netoperatørernes ineffektivitet for at give dem et incitament til at øge deres effektivitet.
As explained below, the BNetzA adopted a regulatory decision in order to regulate more in detail the surcharge system, which was eventually put in place as of 2012 (see section 2.4.2).
Det vil sige, at det fastsatte maksimale indtægtsniveau falder i løbet af reguleringsperioden.
By contrast, in 2011, the sixth and seventh sentences of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 were not implemented and each network operator bore its own costs (see section 2.4.3).
Netoperatørernes effektivitet bestemmes inden starten på den pågældende reguleringsperiode ved hjælp af en effektivitetssammenligning, som gennemføres af Bundesnetzagentur.
FINANCING VIA THE ‘PARAGRAPH 19-SURCHARGE’ AS OF 2012
Den positive eller negative forskel mellem det tilladte maksimale indtægtsniveau og de faktiske indtægter bogføres på en særlig udligningskonto (§ 5 i ARegV), et af Bundesnetzagentur administreret forvaltningsværktøj, for at tilskynde netoperatørerne til at drive nettet mere effektivt.
The legal framework for the compensation and the set-off of the losses in revenue resulting from the full exemption was concretized by a regulatory decision of the BNetzA adopted on 14 December 2011 (‘the regulatory decision of 14 December 2011’) on the basis of Paragraph 29(1) of the EnWG and point 6 of Paragraph 30(2) of the StromNEV 2011.
Ved afslutningen af den femårige reguleringsperiode fra 2009 til 2013 blev merindtægterne modregnet i forhold til indtægtstabene.
The decision imposed on the DSO the obligation to collect from end users a surcharge called the ‘Paragraph 19-surcharge’.
Den heraf resulterende positive eller negative saldo blev overført til den næste reguleringsperiode (§ 5, stk. 4, i ARegV 2011) og fordelt over de fem år i den anden reguleringsperiode i form af tillæg eller fradrag til den gældende maksimale indtægtsgrænse.
The BNetzA further imposed on the DSO the obligation to transfer the proceeds from this surcharge to the TSO on a monthly basis (as also provided for under Paragraph 9(5) of the KWKG to which the seventh sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 refers).