natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Selv om der ikke foreligger nogen autoritativ retsafgørelse med hensyn til dette mineområde, er det forhøjede beløb for sikkerheden for et mindre mineområde ved Suria faktisk næsten sammenligneligt med det godkendte beløb for Balsareny/Sallent.
Since, according to the Spanish authorities, the Higher court of Justice of Catalonia has found in December 2016 the increased amount of EUR 6979471,83 for Balsareny/Sallent site to be in line with the applicable legislation, the Commission considers that at present the ‘correct’ amount of the guarantees for Balsareny/Sallent corresponds to this currently applicable amount approved by the court.
Dette bekræfter, at beløbet kan anses for passende og i overensstemmelse med gældende lovgivning.
Further, the Commission by analogy (see also recital 64 above) considers that the increased amount of EUR 6160872,35 for the guarantee for Suria applicable since 2015 can also be considered as in line with the applicable legislation.
Den korrekte værdi af sikkerheden er således på nuværende tidspunkt på i alt 13140344,18 EUR.
Even though there is no authoritative court conclusion with respect to this site, the increased amount of the guarantee for a smaller site at Suria is in fact almost comparable to the approved amount for Balsareny/Sallent.
Beregningen af dette beløb tager dog hensyn til Phoenix-planen, der blev fremlagt i 2011 og gradvist gennemført i 2012.
This confirms that the amount can be considered as adequate and in line with the applicable legislation.
Planen omfatter bl.a. investering i et vakuumsaltanlæg for at kunne behandle og markedsføre salt, der indgår i affaldet fra potaskeminen.
Therefore, the correct amount of the guarantees at present corresponds in total to EUR 13140344,18.
Ifølge planen skulle Iberpotash i sidste ende sælge ca. 1,5 millioner ton salt årligt.
However, the calculation of this amount takes into account the Plan Phoenix announced in 2011 and gradually implemented as of 2012.
Kommissionen er enig med ERF-undersøgelsen i, at Phoenix-planen som sådan ikke kan betragtes som en genopretningsforanstaltning, og at den ikke vil bremse væksten af affaldsdepoter under driften af minerne.
The plan envisages, among others, investment in a vacuum salt plant in order to process and commercialise salt included in the potash mining waste.
Kommissionen erkender dog også Iberpotashs og de spanske myndigheders påstande om, at planen har en indvirkning på de samlede forventede genopretningsomkostninger.
According to the plan, Iberpotash should be ultimately selling annually around 1,5 million tonnes of salt.
ERF-undersøgelsen tager ikke hensyn til, at forarbejdning og salg af salt sandsynligvis fortsætter, også efter at driften af potaskeminen er ophørt.
The Commission agrees with the ERF Study that the Plan Phoenix as such cannot be considered as a restoration measure and would in fact not stop the growth of the waste deposits during the operation of the mines.
Phoenix-planen vil derfor sandsynligvis bidrage til at fjerne affaldsdepoterne i fremtiden og kan som sådan tages i betragtning ved fastsættelsen af det relevante niveau for sikkerheden, som det var tilfældet ved de forhøjede værdier for sikkerhed, der blev foreslået i 2015, og som i det mindste for Balsareny/Sallent blev bekræftet af den nationale domstol.
However, the Commission also recognises the claims of Iberpotash and the Spanish authorities that the plan does have an impact on the total expected restoration costs.
Dette betyder imidlertid, at det nuværende niveau for den finansielle sikkerhed ikke kan betragtes som passende for perioden forud for Phoenix-planen i 2012.
The ERF Study does not take into account the fact that the salt processing and sales are likely to continue also once the potash mining activities are stopped.
Selv om Iberpotash også før fremlæggelsen af Phoenix-planen forarbejdede og solgte relativt små mængder salt fra affaldsdepoterne, blev det meste salt blot akkumuleret i affaldsdepoterne i håb om, at det eventuelt kunne anvendes kommercielt i fremtiden.
The Plan Phoenix is thus likely to gradually contribute to elimination of the waste heaps in the future and as such can be taken into account for setting the appropriate level of the guarantees as has been the case for the increased levels of guarantees proposed in 2015 and, at least for Balsareny/Sallent, confirmed by the national court.
Der var dog ingen konkret plan for, hvordan og hvornår saltforarbejdningssanlægget skulle udvides, således at den mængde saltaffald, der blev fjernet på denne måde, ville være mere omfattende og dermed have en væsentlig indvirkning på de fremtidige genopretningsomkostninger.
This fact, however, means that the current level of financial guarantees cannot be considered as adequate for the period before the start of the Plan Phoenix in 2012.
For så vidt angår perioden før fremlæggelsen af Phoenix-planen bør en sådan temmelig hypotetisk fremtidig reduktion af affaldsdepoter som følge af forarbejdning og salg af store mængder salt derfor ikke tages i betragtning.
Even though also before announcing Plan Phoenix Ibepotash processed and sold rather minor amounts of salt from its waste heaps, most of the salt waste was being simply accumulated on the waste heaps with a hope that it might be commercially used in the future.
Kommissionen må derfor benytte anden tilgængelig dokumentation til at vurdere en omtrentlig »korrekt« værdi af sikkerheden i perioden 2006-2011 baseret på de genopretningsomkostninger, der var forventet på det tidspunkt, uden indvirkningerne fra Phoenix-planen.
However, there was no concrete plan on how and when to increase the salt processing facility so that the amounts of salt waste eliminated in this way would be more substantial and thus have an appreciable impact on the future restoration costs.
Som allerede forklaret ovenfor (jf. betragtning 68-81) er de mest pålidelige skøn over de samlede forventede genopretningsomkostninger (uden Phoenix-planen) dem, som blev fremlagt i ERF-undersøgelsen, som klageren har indsendt.
Therefore, as regards the period before the launch of the Plan Phoenix, such rather hypothetical future reduction of the waste heaps due to the processing and sale of significant amounts of salt should not be taken into account.
Kommissionen finder antagelserne i denne ekspertrapport troværdige, eftersom de i vid udstrækning er baseret på markedsanalyser og benchmarking med lignende miner andre steder i verden.
The Commission thus has to consider other available evidence for estimating an approximate ‘correct’ amount of the guarantees in the period 2006-2011 based on the restoration costs as expected at that moment, without the impact of the Plan Phoenix.
Omvendt kan den undersøgelse, som Iberpotash indsendte, som forklaret ovenfor, ikke anses som et pålideligt skøn over forventede genopretningsomkostninger, fordi den ikke tager højde for passende genopretningsforanstaltninger (jf. betragtning 79).
As already explained above (see recitals 68-81), the most reliable estimates of the total expected restoration costs (without Plan Phoenix) were provided in the ERF Study submitted by the complainant.
ERF-undersøgelsen anslår de samlede genopretningsomkostninger til mindst 71 mio. EUR.
The Commission considers the assumptions of this expert report to be credible, as they are largely based on market research and benchmarking with similar sites elsewhere in the world.
Desuden er alle andre angivelser af eventuelt korrekte beløb i ERF-undersøgelsen eller i andre kilder (jf. punkt 5.1.1.1 ovenfor) endnu højere.
On the contrary, as explained above, the study provided by Iberpotash cannot be considered as a reliable estimate of expected restoration costs because it does not consider proper restoration measures (see recital 79).
Derfor finder Kommissionen, at i mangel af bedre skøn for perioden 2006-2011, er de relevante forventede genopretningsomkostninger, der skal tages i betragtning, 71 mio. EUR (24,8 mio. EUR for Suria og 46,2 mio. EUR og for Balsareny/Sallent).
The ERF Study estimates the total restoration costs to amount to at least EUR 71 million.
Endelig og ifølge artikel 3 i dekret 202/1994 (den gældende lovgivning i denne periode) skal det beløb for den finansielle sikkerhed, der fremkommer på baggrund af artikel 2 (dvs. baseret på forventede genopretningsomkostninger), reduceres med 50 % for minedrift, der ikke er beliggende på naturlige områder af særlig interesse (herunder Iberpotashs mineområder).
Moreover, all other indications of possibly correct amounts in the ERF Study or from other sources (see Section 5.1.1.1 above) are even higher.
Derfor finder Kommissionen på grundlag af de foreliggende dokumenter, at den »korrekte« værdi af den finansielle sikkerhed for Iberpotashs mineaktiviteter beløber sig til mindst 12,4 mio. EUR for Suria (for perioden 2006-2011) og 23,1 mio. EUR Balsareny/Sallent (for perioden 2008-2011).
Therefore, the Commission considers that in the absence of any better estimates for the period 2006-2011 the relevant expected restoration costs to be taken into account amount to EUR 71 million (EUR 24,8 million for Suria and EUR 46,2 million for Balsareny/Sallent).
Ifølge Iberpotash beløber de aktuelle omkostninger for sikkerhedsstillelsen sig til 1 % af beløbet pr. år.
Finally, according to Article 3 of the Decree 202/1994 (the legislation applicable in that period) the resulting amount of the financial guarantee on the basis of Article 2 (i.e. based on expected restoration costs) should be reduced by 50 % for mining activities not situated in natural sites of special interest (including Ibepotash's sites).
På baggrund af de korrekte beløb for sikkerheden ovenfor for de to relevante perioder, er den samlede støtte, som Iberpotash blev tildelt i form af lavere gebyrer for sikkerhedsstillelse på 1 % af forskellen mellem det »korrekte« beløb og det faktiske beløb, der er fastsat for det pågældende år, som vist i nedenstående tabel.
Therefore, the Commission considers on the basis of available evidence that the ‘correct’ amount of the financial guarantees for Iberpotash mining activities amounts to at least EUR 12,4 million for Suria (for the period 2006-2011) and EUR 23,1 million for Balsareny/Sallent (for the period 2008-2011).
Tabel 3
According to Iberpotash the current costs of the guarantee amount to 1 % of the guarantee amount per year.
Beregning af støttebeløb
Using the above correct guarantee amounts for the two relevant periods, the total aid granted to Iberpotash in the form of lower guarantee fees would then each year amount to 1 % of the difference between the ‘correct’ amount and the actual amount established for that year, as shown in the following table.
(tusind EUR, afrundet)
Table 3
den faktiske sikkerhed
Calculation of the amount of aid
den »korrekte« sikkerhed
(thousand EUR, rounded)
forskel i gebyrer
actual guarantee
Samlet forskel mellem gebyrer for Iberpotash
‘correct’ guarantee
Det samlede støttebeløb, der blev tildelt Iberpotash i form af lavere bankgebyrer for de reducerede niveauer for sikkerhedsstillelse for hele perioden 2006-2016 beløber sig således til 1864622 EUR.
difference in the fees
Denne støtte blev ydet på det tidspunkt, hvor de reducerede niveauer for sikkerhedsstillelse blev fastsat i miljøtilladelserne udstedt af de spanske myndigheder, dvs. den 6. november 2006 for Suria og den 29. april 2008 for Balsareny/Sallent.
Total difference in fees for Iberpotash
Konklusion vedrørende forekomsten af statsstøtte: Foranstaltning 1
Therefore, the total amount of aid granted to Iberpotash in the form of lower bank fees for the reduced level of the guarantees for the whole period 2006-2016 amounts to EUR 1864622.
I lyset af ovenstående er Kommissionen af den holdning, at foranstaltning 1 udgør statsstøtte, og den vil derfor undersøge lovligheden af den og foreneligheden med det indre marked.
This aid was granted at the moment the reduced levels of the guarantees were set in the environmental authorisations issued by the Spanish authorities, i.e. on 6 November 2006 for Suria and on 29 April 2008 for Balsareny/Sallent.
FORANSTALTNING 4: INVESTERINGER TIL AT DÆKKE VILAFRUNS AFFALDSDEPOT
Conclusion on existence of aid: Measure 1
Den 17. december 2007 undertegnede miljøministeriet i Spanien og Generalitat de Catalunya en overenskomst, hvorved de blev enige om at samarbejde og dele omkostningerne i forbindelse med projektet, der har til formål at dække affaldsdepotet ved Vilafruns og dermed reducere de negative indvirkninger på miljøet.
In light of the above, the Commission comes to the view that Measure 1 constitutes State aid and will therefore assess its lawfulness and compatibility with the internal market.
Finansministeriet indvilligede i at bidrage med 4 mio. EUR til investeringsomkostningerne, mens resten skulle dækkes af Agencia Catalana del Agua, et offentligt organ, der forvaltes af Generalitat de Catalunya.
MEASURE 4: INVESTMENT TO COVER THE VILAFRUNS WASTE HEAP
Arbejdet med projektet påbegyndtes i august 2008 og varede 18 måneder.
On 17 December 2007, the Ministry of Environment of Spain and the Generalitat de Catalunya signed a convention by which they agreed to cooperate and share the costs with respect to the project aimed at covering the waste heap of Vilafruns and thus reducing its negative environmental impact.
De samlede investeringsomkostninger på 7887571 EUR blev fuldt ud dækket af offentlige myndigheder i henhold til overenskomsten fra 2007.
The Ministry of Finance agreed to contribute EUR 4 million to the investment costs while the rest was to be covered by the Agencia Catalana del Agua, a public undertaking managed by the Generalitat de Catalunya.
Projektet bestod i at dække Vilafruns' affaldsdepot med et uigennemtrængeligt lag (»lámina impermeable«), som ville forsegle affaldsdepotet og isolere affaldssaltet mod enhver form for kontakt med vand udefra og dermed forhindre udsivninger af salt fra depotet.
The works on the project started in August 2008 and lasted 18 months.
Laget var beskyttet af geotekstilfolier og dækket af jord, der giver mulighed for beplantning oven på det tildækkede depot.
The total investment costs amounted to EUR 7887571 and were entirely covered by public authorities as agreed in the 2007 convention.
Vilafruns' affaldsdepot befinder sig ved minen og ejes af Iberpotash.
The project consisted in covering the Vilafruns waste heap with an impermeable sheeting (‘lámina impermeable’) which would seal the waste heap and insulate the waste salt from any contact with water from exterior and thus prevent any leaks of salt from the heap.
Det blev overført til virksomheden som en del af salgsaftalen af 21. oktober 1998, hvorved Iberpotash erhvervede mineaktiviteterne i den catalanske region fra Sociedad Estatal de Participaciones Industriales — SEPI, der er et offentligt holdingselskab under den spanske stat.
The sheeting was protected by geotextile foils and covered by soil enabling planting vegetation on top of the covered heap.
På tidspunktet for overførslen var affaldsdepotet allerede inaktivt, fordi den mine, som Vilafruns' affaldsdepot tilhørte, blev stoppet allerede i 1973.
Vilafruns waste heap is at the premises and in the ownership of Iberpotash.
Som nævnt ovenfor blev investeringen i tildækningen af affaldsdepotet ved Vilafruns, der befinder sig på området og ejes af Iberpotash, fuldt ud finansieret af offentlige myndigheder.
It was transferred to it as part of the sales agreement of 21 October 1998 by which Iberpotash acquired the mining activities in the Catalan region from the Sociedad Estatal de Participaciones Industriales — SEPI a public holding of the Spanish State.
Iberpotash afholder kun omkostninger til vedligeholdelse af anlægget i løbet af dets levetid.
At the time of the transfer, the waste heap was already inactive since the operation of the mine to which Vilafruns waste heap belonged was stopped already in 1973.
Den tildækning, der blev udført i 2008-2009, vedrører et affaldsdepot, som Iberpotash har ejet siden 1998, da stedet blev privatiseret sammen med andre potaskeminer i regionen.
As indicated above, the investment in the covering of the Vilafruns waste heap at the premises of and in the ownership of Iberpotash was fully financed by public authorities.
Depotet hører til en mine, hvor driften blev indstillet i 1973, dvs. at Iberpotash overtog minen, da den ikke længere var i drift.
Iberpotash only bears the maintenance costs of the installation during its life-time.
Iberpotash hævder derfor, at virksomheden ikke har nogen forpligtelse til at træffe foranstaltninger til forebyggelse af forurening fra affaldsdepotet, hverken i henhold til national ret eller EU-lovgivningen, eftersom Iberpotash ikke var den oprindelige forurener.
The covering realised in 2008-2009 relates to a waste heap which is owned by Iberpotash since 1998 when the site was privatised together with other potash mining sites in the region.
De spanske myndigheder er ikke enig i disse argumenter fra Iberpotash og fremfører, at Iberpotash har en generel forpligtelse til at træffe passende foranstaltninger til at forebygge forurening fra affaldsdepoter, som virksomheden ejer, og til at forvalte depotet i overensstemmelse med de gældende retsregler.
The heap relates to a mine which ceased operations already in 1973 and thus Iberpotash took over the site when it was no longer operational.
Iberpotash er således ansvarlig for at sikre miljøbeskyttelsesforanstaltninger, der kræves i henhold til den relevante lovgivning samt for enhver miljøskade, der skyldes dette depot.
Iberpotash thus argues that it has no obligation to take any measures to prevent pollution from the heap either under the national or Union legislation since Iberpotash was not the original polluter.
Desuden påpeges det i bemærkninger fra tredjepart, at det er Iberpotashs ansvar at forvalte Vilafruns fra det tidspunkt, udvindingsrettighederne blev overført til virksomheden.
The Spanish authorities do not agree with these arguments of Iberpotash and claim that Iberpotash has a general obligation to take appropriate measures to prevent pollution from the waste heap in its ownership and to manage the heap in line with the applicable legal rules.
Dette ansvar var baseret på den spanske lov 6/1993 af 15. juli 1993 om håndtering af affald og på det kongelige dekret 1/2001 af 20. juli 2001 om ændring af den spanske vandlov.
Iberpotash is thus liable for ensuring environmental protection measures required under the relevant legislation and also for any environmental damage caused by this heap.
Tredjeparten hævder, at det forhold, at Vilafruns ikke længere var aktiv, da Iberpotash erhvervede den, er irrelevant, fordi enhver indehaver af en udvindingstilladelse skal håndtere alt mineaffald, dvs. inklusive alt affald produceret før indehaveren fik tilladelse til udvinding.
Further, third party comments point to the responsibility of Iberpotash to manage Vilafruns from the very moment that mining rights were transferred to it.
Kommissionen finder ikke, at det forhold, at minedriften ved affaldsdepotet ved Vilafruns blev indstillet allerede i 1973, fritager Iberpotash for virksomhedens ansvar som ejer af minen med hensyn til at sikre passende genopretning.
Such responsibility was based on the Spanish Act 6/1993 of 15 July 1993 on management of waste and also on the Royal Law-Decree 1/2001 of 20 July 2001 recasting the Spanish Water Act.
Som bekræftet af de spanske myndigheder, omfatter alle genopretningsplaner, herunder planen fra 2008, specifikke genopretningsforanstaltninger, som Iberpotash var forpligtet til at træffe med hensyn til depotet ved Vilafruns.
The third party claims that the fact that Vilafruns was no longer active when acquired by Iberpotash is irrelevant since any holder of a mining concession must manage any mining waste in its entirety, i.e. including any waste generated prior to the holder's acquisition of the concession.
I henhold til artikel 121 i den spanske minelov af 1973, udgjorde en ikke-opfyldelse af forpligtelserne i genopretningsplanen en alvorlig overtrædelse.
The Commission considers that the fact that the mine at Vilafruns waste heap stopped operating already in 1973 does not as such exclude responsibility of Iberpotash as its owner to assure appropriate restoration.
Desuden bekræfter de spanske myndigheder, at Iberpotash i overensstemmelse med gældende vandbeskyttelseslovgivning hele tiden var forpligtet til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at undgå vandforurening fra alle virksomhedens anlæg, herunder depotet ved Vilafruns.
As confirmed by the Spanish authorities, all restoration plans including the plan of 2008 included specific restoration measures that Iberpotash was obliged to take with respect to the Vilafruns heap.
Kommissionen bemærker også, at operatøren i henhold til artikel 4 i udvindingsaffaldsdirektivet skal træffe alle nødvendige foranstaltninger for at undgå eller så vidt muligt reducere alle skadelige virkninger på miljøet, også for så vidt angår affaldshåndtering efter nedlukning.
According to Article 121 of the Spanish Mining Act of 1973, a non-fulfilment of obligations included in the restoration plan constituted a serious infringement.
Iberpotash har desuden gjort gældende, at salgsaftalen for minen omfatter en klausul, der kan fortolkes, som at Iberpotash fritages for ansvar for aktiviteter før 1997, dvs. ethvert ansvar for affaldsdepotet.
In addition, the Spanish authorities confirm that, in line with the applicable water protection legislation, Iberpotash was always obliged to take necessary measures to avoid water pollution from all its installations, including Vilafruns heap.
Iberpotash henviser i denne forbindelse til Højesterets dom af 14. maj 2009 og refererer til bestemmelsen i salgsaftalen om, at sælger skal kompensere køber for enhver forpligtelse, der følger af krav fra tredjeparter vedrørende faktiske forhold før overdragelsen, der ikke blev afspejlet i balancen og ikke kom frem under due diligence-processen.
The Commission also notes that according to Article 4 of the Extractive Waste Directive, the operator shall take all necessary measures to prevent or reduce as far as possible any adverse effects on environment also in case of management of waste facility after its closure.
Iberpotash hævder, at forpligtelserne vedrørende genopretningen af Vilafruns ikke var tydelige før salget, og at der ikke var nogen tilhørende poster på balancen, fordi der på daværende tidspunkt ikke fandtes en sådan retlig forpligtelse.
Also, Iberpotash claims that the sales agreement for the site includes a clause that can be interpreted as excluding responsibility of Iberpotash resulting from activities before 1997, i.e. including any responsibility for the waste heap.
De spanske myndigheder anfører dog, at aftalen om salg af aktier fra 1998 ikke indeholder nogen specifikke bestemmelser, som forpligter sælger til at overtage nogen af køberens forpligtelser efter overførslen af aktier.
Iberpotash in this respect refers to a judgment of the Supreme Court of 14 May 2009 citing the sales contract provision stipulating that the selling party should compensate the buyer for any obligations resulting from third party claims in relation to facts before the transfer that were not reflected in the balance sheet and not evident during the due diligence process.
Kommissionen bemærker endvidere, at den bestemmelse, der refereres i dommen afsagt af Højesteret, er en standardbestemmelse i kontrakter, der beskytter sælger mod efterfølgende krav fra tredjeparter vedrørende forhold, der ikke var kendt i løbet af salget.
Iberpotash argues that the obligations relating to Vilafruns restoration were not evident before the sale and there were no related provisions in the balance sheet due to the fact that no such legal obligation existed at that time.
Iberpotash kan dog ikke hævde, at virksomheden ikke var bekendt med det eksisterende affaldsdepot ved Vilafruns, der blev overtaget som led i transaktionen, og med ejeren af affaldets generelle ansvar for at sikre passende forvaltning af sine affaldsanlæg.
However, the Spanish authorities indicate that the share sales agreement of 1998 did not include any specific provisions that would oblige the seller to take over any responsibilities of the buyer following the transfer of shares.