natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Østrig
The fundamental spreads for durations from 11 to 30 years are equal to the fundamental spreads for duration 10 years.
Belgien
Duration (in years)
Grækenland
Finland
Rumænien
Luxembourg
Norge
Slovakia
Schweiz
Slovenia
Australien
Spain
Kina
United Kingdom
Rusland
Switzerland
USA
Canada
Euro
China
Kreditkvalitetstrin 0
Colombia
Kreditkvalitetstrin 5
Mexico
ANDRE EKSPONERINGER
Russia
Nationalt forsikringsmarked
Thailand
Volatilitetsjustering (basispoint)
Taiwan
Formand
EXPOSURES TO FINANCIAL INSTITUTIONS
Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) 2018/166
Commission Implementing Regulation (EU) 2018/166
under henvisning til Rådets afgørelse (FUSP) 2015/1333 af 31. juli 2015 om restriktive foranstaltninger på baggrund af situationen i Libyen og om ophævelse af afgørelse 2011/137/FUSP,
Having regard to Council Decision 2015/1333/CFSP of 31 July 2015 concerning restrictive measures in view of the situation in Libya, and repealing Decision 2011/137/CFSP,
Disse skibe er underlagt en række forbud i henhold til forordning (EU) 2016/44, herunder forbud mod at laste, transportere eller losse råolie fra Libyen og anløbe havne på Unionens område.
Those vessels are subject to a number of prohibitions under Regulation (EU) 2016/44, including the prohibition to load, transport or discharge crude oil from Libya and to access ports in the territory of the Union.
Den 26. januar 2018 forlængede De Forenede Nationers Sikkerhedsråds komité opførelsen af skibet LYNN S på listen over skibe, der er omfattet af restriktive foranstaltninger, og ændrede de dertil hørende oplysninger.
On 26 January 2018, the United Nations Security Council Committee renewed and amended the listing of vessel LYNN S subject to restrictive measures.
Navn: Lynn S
Annex V to Council Regulation (EU) 2016/44 is amended as follows:
opført på listen i henhold til resolution 2146 (2014), stk. 10, litra a) og b), som ændret og modificeret ved resolution 2362 (2017), stk. 2, (forbud mod at laste, transportere eller losse; forbud mod at anløbe havne).
The entry:
Den 31. oktober 2017 forlængede komitéen opførelsen på listen i henhold til punkt 11 i resolution 2146, og denne opførelse er gyldig indtil den 29. januar 2018, medmindre komitéen bringer den til ophør tidligere i henhold til punkt 12 i resolution 2146.
Name: Lynn S
Flagstat: Saint Vincent og Grenadinerne.
Listed pursuant to paragraphs 10(a) and 10 (b) of resolution 2146 (2014), as extended and modified by paragraph 2 of resolution 2362 (2017) (prohibition to load, transport or discharge; prohibition to enter ports).
Supplerende oplysninger
Pursuant to paragraph 11 of resolution 2146, this designation was renewed by the Committee on 31 October 2017 and is valid until 29 January 2018, unless terminated earlier by the Committee pursuant to paragraph 12 of resolution 2146.
Opført på listen den 2. august 2017.
Flag State: Saint Vincent and the Grenadines.
Den Internationale Søfartsorganisation (IMO): 8706349.
Additional information
Den 6. oktober 2017 befandt skibet sig i libanesisk territorialfarvand, hvorfra det afsejlede mod vest.«
Listed on 2 August 2017.
affattes således:
IMO: 8706349.
Den 26. januar 2018 forlængede komitéen opførelsen på listen i henhold til punkt 11 i resolution 2146 (den tidligere forlængelse var gyldig frem til den 29. januar 2018) og denne opførelse er gyldig indtil den 28. april 2018, medmindre komitéen bringer den til ophør tidligere i henhold til punkt 12 i resolution 2146.
As of 6 October 2017, the vessel was located in the territorial waters of Lebanon, when it set sail heading West.’
Kommissionens delegerede forordning (EU) 2018/171
Commission Delegated Regulation (EU) 2018/171
om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 for så vidt angår reguleringsmæssige tekniske standarder for væsentlighedsgrænsen for gældsforpligtelser i restance
on supplementing Regulation (EU) No 575/2013 of the European Parliament and of the Council with regard to regulatory technical standards for the materiality threshold for credit obligations past due
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 575/2013 af 26. juni 2013 om tilsynsmæssige krav til kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af forordning (EU) nr. 648/2012, særlig artikel 178, stk. 6, tredje afsnit, og
Having regard to Regulation (EU) No 575/2013 of the European Parliament and of the Council of 26 June 2013 on prudential requirements for credit institutions and investment firms and amending Regulation (EU) No 648/2012, and in particular the third subparagraph of Article 178(6) thereof,
Eftersom markedsvilkårene og de økonomiske vilkår inden for den samme jurisdiktion er ens, bør de kompetente myndigheder fastlægge en fælles grænse for alle institutter i disses respektive jurisdiktioner til vurdering af, hvor væsentlig en gældsforpligtelse er, jf. artikel 178, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 575/2013.
Since the market and economic conditions within the same jurisdiction are similar, the competent authorities should set one single threshold for the assessment of materiality of a credit obligation as referred to in Article 178(1)(b) of Regulation (EU) No 575/2013 for all institutions in their respective jurisdictions.
En sådan væsentlighedsgrænse, som bør være konsistent over tid, har den yderligere fordel, at den øger sammenligneligheden af kapitalkrav mellem institutter i samme jurisdiktion.
Such a materiality threshold, that should remain consistent over time, brings the added benefit of increased comparability of capital requirements among institutions in the same jurisdiction.
På den ene side afhænger det af den samlede gældsforpligtelses størrelse, om et beløb kan anses for væsentligt.
On the one hand, the amount that can be considered material depends on the level of the overall credit obligation.
På den anden side er institutter tilbøjelige til at anse alle beløb under en vis grænse for uvæsentlige, uanset forholdet mellem disse og den samlede gældsforpligtelse.
On the other hand, institutions tend to consider all amounts below a certain level as immaterial, regardless of their relation to the overall credit obligation.
Væsentlighedsgrænsen bør derfor bestå af to komponenter: en absolut komponent (et absolut beløb) og en relativ komponent (den procentdel af den samlede gældsforpligtelse, som restancebeløbet udgør).
Therefore, the materiality threshold should consist of two components; an absolute component (an absolute amount) and a relative component (the percentage of the overall credit obligation that the amount past due represents).
En gældsforpligtelse i restance bør som følge heraf anses for væsentlig, hvis den overstiger både den grænse, der er udtrykt i absolutte termer, og den grænse, der er udtrykt som en procentdel.
The past due credit obligation should, as a consequence, be considered material when both the limit expressed as an absolute amount and the limit expressed as a percentage are exceeded.
Gennemsnitsindkomsten og størrelsen af de gennemsnitlige gældsforpligtelser varierer betragteligt mellem forskellige låntagere.
Between various obligors, there are significant differences in average income and average amounts of credit obligations.
Væsentlighedsgrænserne bør derfor differentieres tilsvarende, med særskilte absolutte komponenter for grænserne for henholdsvis detaileksponeringer og andre eksponeringer.
Therefore, the materiality thresholds should be differentiated accordingly, with separate absolute components of the threshold for retail exposures and for other exposures.
Væsentlighedsgrænsen bør tilpasses de lokale forhold i den enkelte jurisdiktion.
The materiality threshold should be adapted to the local particularities of each jurisdiction.
Forskellene med hensyn til de økonomiske vilkår, herunder de forskellige prisniveauer i jurisdiktionerne, retfærdiggør, at væsentlighedsgrænsens absolutte komponent kan være forskellig fra jurisdiktion til jurisdiktion.
The differences in economic conditions, including the different price levels in jurisdictions, justify that the absolute component of the materiality threshold can vary from jurisdiction to jurisdiction.
En sådan differentiering er imidlertid sjældent berettiget, når det drejer sig om den relative komponent.
Such differentiation, however, is rarely justified with regard to the relative component.
Som følge heraf bør den relative komponent i princippet være den samme i alle jurisdiktioner, mens der for den absolutte komponents vedkommende bør være mulighed for en vis fleksibilitet.
As a result, the relative component should in principle be the same in all jurisdictions, while some flexibility should be allowed for the absolute component.
Dette vil gøre det muligt for de kompetente myndigheder at fastlægge væsentlighedsgrænsen på et hensigtsmæssigt niveau op til et angivet maksimum under hensyntagen til de særlige vilkår i deres respektive jurisdiktioner.
This will enable the competent authorities to set the materiality threshold at an appropriate level, up to a specified maximum, taking into account the specific conditions in their respective jurisdictions.
Selv om det grundlag, på hvilket grænsen fastlægges i de forskellige jurisdiktioner i Unionen, bør harmoniseres, bør det være muligt at opretholde visse forskelle med hensyn til de grænser, der gælder i de forskellige jurisdiktioner, til afspejling af forskellige risikoniveauer, som de relevante kompetente myndigheder under de særlige nationale markedsforhold anser for acceptable.
Even though the conditions for setting the materiality threshold across the different jurisdictions in the Union should be harmonised, some differences in the levels of the thresholds applicable in the different jurisdictions should be allowed to remain, reflecting different levels of risk that are perceived as reasonable by relevant competent authorities under national market specificities.
Det kan derfor være nødvendigt at drøfte den hensigtsmæssige væsentlighedsgrænse inden for rammerne af de forskellige tilsynskollegier.
The appropriate level of the materiality threshold might therefore have to be discussed in the framework of the different colleges of supervisors.
Væsentlighedsgrænsen kan have en betydelig indflydelse på beregningen af kapitalkrav og forventede tab for alle institutter i den pågældende jurisdiktion, uanset beregningsmetode.
The materiality threshold can have a significant impact on the calculation of capital requirements and expected losses for all institutions in the relevant jurisdiction, irrespective of the method used for such calculation.
Af disse grunde bør de kompetente myndigheder ved fastlæggelsen af væsentlighedsgrænsen tage hensyn til en række faktorer, herunder detaileksponeringers specifikke risikokarakteristik.
For those reasons, when defining the materiality threshold, the competent authorities should take into account a variety of factors, including the specific risk characteristics of retail exposures.
Den specifikke risikokarakteristik for detaileksponeringer og andre eksponeringer end detaileksponeringer bør behandles særskilt.
The specific risk characteristics for retail exposures and exposures other than retail exposures should be considered separately
Da dette risikoniveau afhænger af måden, hvorpå væsentlighedsgrænsen anvendes i forbindelse med identifikationen af misligholdelse, er det nødvendigt, at de kompetente myndigheder ved fastlæggelsen af grænsen gør sig visse antagelser om, hvordan de beløb og andele, som vil blive sammenlignet med væsentlighedsgrænsens absolutte og relative komponent, bliver beregnet, og i hvilken fase af misligholdelsesidentifikationen væsentlighedsgrænsen anvendes.
Therefore, materiality thresholds defined by the competent authorities should be transparent and should be notified to the European Banking Authority (EBA) so that they can be made public.
I den forbindelse bør grænsen fastlægges på en sådan måde, at institutterne dels kan identificere låntagere, som udgør en betydelig højere risiko på grund af delvise eller uregelmæssige, men systematisk forsinkede betalinger, dels rettidigt kan identificere en væsentlig gældsforpligtelse i restance.
The competent authorities should set the materiality threshold at a level that corresponds to the level of risk they consider reasonable.
Det indgår i definitionen af misligholdelse i artikel 178, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 575/2013, hvor væsentlig en gældsforpligtelse i restance er.
As that level of risk depends on the way the materiality threshold is applied in the default identification process, it is necessary for competent authorities when setting the threshold to make certain assumptions about how the amounts and ratios which will be compared with the absolute and relative component of the materiality threshold will be calculated and at which stage of the default identification process the materiality threshold applies.
For institutter, som anvender den interne ratingbaserede metode (»IRB-metoden«), medfører enhver ændring af denne definition væsentlige ændringer i de ratingsystemer, der anvendes til beregning af kapitalgrundlagskravene i relation til kreditrisiko.
In that context, the threshold should be set in such a way that institutions are able to identify obligors that pose significantly higher risks because of partial or irregular but systematically late payments, and to identify a material credit obligation past due in a timely manner.
En kompetent myndighed bør derfor ikke ændre væsentlighedsgrænsen, medmindre den som følge af stedfundne ændringer i markedsvilkårene eller i de økonomiske vilkår er uegnet og indebærer betydelige forvridninger i forbindelse med identifikationen af misligholdelse.
The materiality of past due credit obligations forms part of the definition of default in Article 178(1)(b) of Regulation (EU) No 575/2013.
De kompetente myndigheder bør have mulighed for at udskyde anvendelsen af væsentlighedsgrænserne for institutter, som skal gennemføre større ændringer af deres IRB-modeller, og institutter, for hvilke indførelsen af sådanne grænser er byrdefuld, fordi deres tidligere metode til bestemmelse af, hvor væsentlige eksponeringer i restance er, afviger betydeligt fra disse grænser.
For institutions that use the Internal Ratings Based Approach (‘IRB Approach’), any change of that definition leads to material changes in the rating systems that are used for calculating own funds requirements for credit risk.
For institutter, som anvender IRB-metoden, men som anvender standardmetoden på en del af deres eksponeringer i henhold til artikel 148 eller 150 i forordning (EU) nr. 575/2013, bør anvendelsesdatoen for de nye væsentlighedsgrænser desuden være den samme for alle disse institutters eksponeringer.
Therefore, a competent authority should not change the materiality threshold unless it is inadequate due to changed market or economic conditions leading to significant distortions in the default identification processes
For imidlertid at undgå store forsinkelser i anvendelsen af væsentlighedsgrænser i Unionen, bør sådanne længere perioder begrænses.
The competent authorities should be allowed to defer the application of the materiality thresholds for institutions that are required to perform material changes to their IRB models and for institutions for which the implementation of such thresholds is burdensome because their previous approach for determining the materiality of past due exposures is significantly different from those thresholds.
Der bør gives de kompetente myndigheder tilstrækkelig tid til at foretage den omfattende analyse, som er nødvendig for at fastlægge væsentlighedsgrænsen på et acceptabelt niveau.
Furthermore, for institutions using the IRB Approach but applying the Standardised Approach to part of their exposures on the basis of Article 148 or 150 of Regulation (EU) No 575/2013, the date of application of the new materiality thresholds should be aligned for all exposures of those institutions.
Denne forordning er baseret på det udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder, som EBA har forelagt Kommissionen.
However, to prevent excessive delays in the application of thresholds across the Union, such longer periods should be limited.
EBA har afholdt åbne offentlige høringer om det udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder, som ligger til grund for denne forordning, analyseret de potentielle omkostninger og fordele i forbindelse hermed samt anmodet interessentgruppen for banker, der er nedsat i henhold artikel 37 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010, om en udtalelse —
The competent authorities should be allowed sufficient time to perform the comprehensive analysis necessary for setting the materiality threshold at a reasonable level.
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
This Regulation is based on the draft regulatory technical standards submitted by the EBA to the Commission
Artikel 1
The EBA has conducted open public consultations on the draft regulatory technical standards on which this Regulation is based, analysed the potential related costs and benefits and requested the opinion of the Banking Stakeholder Group established in accordance with Article 37 of Regulation (EU) No 1093/2010 of the European Parliament and of the Council,
Grundlaget for fastlæggelse af væsentlighedsgrænsen for detaileksponeringer
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
En kompetent myndighed fastlægger for alle institutter i sin jurisdiktion en fælles væsentlighedsgrænse for detaileksponeringer.
Article 1
For institutter, som anvender definitionen af misligholdelse i artikel 178, stk. 1, første afsnit, litra a) og b), i forordning (EU) nr. 575/2013 på et niveau svarende til den individuelle kreditfacilitet, kan den kompetente myndighed imidlertid fastlægge en særskilt fælles væsentlighedsgrænse for detaileksponeringer.
Conditions for setting the materiality threshold for retail exposures
Den i stk. 1, første afsnit, omhandlede væsentlighedsgrænse består af en absolut og en relativ komponent.
A competent authority shall set for all institutions in its jurisdiction a single materiality threshold for retail exposures.
Den absolutte komponent udtrykkes som et maksimumsbeløb for summen af alle restancer, som en låntager skylder instituttet, dette instituts moderselskab eller et af dets datterselskaber (»gældsforpligtelse i restance«).
However, for institutions applying the definition of default laid down in points (a) and (b) of the first subparagraph of Article 178(1) of Regulation (EU) 575/2013 at the level of an individual credit facility, the competent authority may set a separate single materiality threshold for retail exposures.
Maksimumsbeløbet må ikke overstige 100 EUR eller det tilsvarende beløb i den relevante nationale valuta.
The materiality threshold referred to in the first subparagraph of paragraph 1 shall consist of an absolute and a relative component.
Den relative komponent udtrykkes som en procentdel, som afspejler forholdet mellem gældsforpligtelsen i restance og instituttets, dette instituts moderselskabs eller et af dets datterselskabers samlede balanceførte eksponeringer mod denne låntager, bortset fra aktieeksponeringer.
The absolute component shall be expressed as a maximum amount for the sum of all amounts past due owed by an obligor to the institution, the parent undertaking of that institution or any of its subsidiaries (‘credit obligation past due’).
Procenten skal være på mellem 0 % og 2,5 % og sættes til 1 %, når denne procentdel afspejler et risikoniveau, som den kompetente myndighed anser for at være acceptabelt, jf. artikel 3.
The maximum amount shall not exceed 100 EUR or the equivalent of that amount in the relevant national currency.
Den i stk. 1, andet afsnit, omhandlede væsentlighedsgrænse fastlægges i overensstemmelse med det i stk. 2 omhandlede grundlag, dog med den forskel, at »gældsforpligtelse i restance« og »instituttets samlede balanceførte eksponeringer mod denne låntager, bortset fra aktieeksponeringer« henviser til de af låntagerens gældsforpligtelser, som hidrører fra en enkelt kreditfacilitet, som instituttet, moderselskabet eller et af dets datterselskaber har stillet til rådighed.
The relative component shall be expressed as a percentage reflecting the amount of the credit obligation past due in relation to the total amount of all on-balance sheet exposures to that obligor of the institution, the parent undertaking of that institution or any of its subsidiaries, excluding equity exposures.
Ved fastlæggelse af væsentlighedsgrænsen i overensstemmelse med nærværende artikel skal den kompetente myndighed tage hensyn til risikokarakteristikken for detaileksponeringer og specifikationen af detaileksponeringer i artikel 147 i forordning (EU) nr. 575/2013 i forbindelse med banker, som anvender den interne ratingbaserede metode, og i nævnte forordnings artikel 123 i forbindelse med institutter, som anvender standardmetoden.
The percentage shall be between 0 % and 2,5 % and shall be set at 1 % whenever that percentage reflects a level of risk that the competent authority considers to be reasonable in accordance with Article 3
Ved fastlæggelse af væsentlighedsgrænsen i overensstemmelse med nærværende artikel skal den kompetente myndighed antage, at der foreligger misligholdelse fra låntagerens side, hvis både den grænse, der udtrykkes ved væsentlighedsgrænsens absolutte komponent, og den grænse, der udtrykkes ved denne grænses relative komponent, overstiges enten 90 dage i træk eller 180 dage i træk, såfremt alle de eksponeringer, der indgår i beregningen af gældsforpligtelsen i restance, er sikret ved pant i beboelsesejendomme eller SMV-erhvervsejendomme og de 90 dage for disse eksponeringer er blevet erstattet med 180 dage i henhold til artikel 178, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 575/2013.
The materiality threshold referred to in the second subparagraph of paragraph 1 shall be set in accordance with the conditions laid down in paragraph 2, with the only difference that ‘credit obligation past due’ and ‘total amount of all on-balance sheet exposures of the institution to that obligor, excluding equity exposures’ shall refer to the amounts of the credit obligation of the obligor that result from a single credit facility granted by the institution, the parent undertaking or any of its subsidiaries.
Artikel 2
When setting the materiality threshold in accordance with this Article, the competent authority shall take into account the risk characteristics of retail exposures and the specification of retail exposures as set out in Article 147 of Regulation (EU) No 575/2013 for banks applying the Internal Ratings Based Approach and in Article 123 of that Regulation for institutions that apply the Standardised Approach.
Væsentlighedsgrænse for andre eksponeringer end detaileksponeringer
When setting the materiality threshold in accordance with this Article, the competent authority shall assume that the obligor is defaulted when both the limit expressed as the absolute component of the materiality threshold and the limit expressed as the relative component of that threshold are exceeded either for 90 consecutive days or for 180 consecutive days, where all of the exposures included in the calculation of the credit obligation past due are secured by residential or SME commercial real estate and the 90 days have been replaced by 180 days in accordance with Article 178(1)(b) of Regulation (EU) No 575/2013 for those exposures.
En kompetent myndighed fastlægger for alle institutter i sin jurisdiktion en fælles væsentlighedsgrænse for andre eksponeringer end detaileksponeringer.
Article 2
Den i stk. 1 omhandlede væsentlighedsgrænse fastlægges i overensstemmelse med det i artikel 1, stk. 2, omhandlede grundlag, dog med den forskel, at væsentlighedsgrænsens absolutte komponent ikke må overstige 500 EUR eller det tilsvarende beløb i den relevante nationale valuta.
Materiality threshold for exposures other than retail exposures
Ved fastlæggelse af væsentlighedsgrænsen i overensstemmelse med denne artikel skal den kompetente myndighed tage hensyn til risikokarakteristikken for andre eksponeringer end detaileksponeringer.
A competent authority shall set for all institutions in its jurisdiction a single materiality threshold for exposures other than retail exposures.