natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ved denne metode beregnes netafgifterne på grundlag af de omkostninger, der kan henføres til båndlastbrugeren, dvs. ved hjælp af kapitalomkostningerne og de faste driftsomkostninger for den del af nettet, via hvilken båndlastbrugeren er tilsluttet til det nærmeste grundlastkraftværk, som de facto kan dække dennes samlede forbrug.
Finally some interested parties seem to imply that baseload consumers would need to comply with specific technical specifications when connecting to the grid and that to meet those specifications baseload consumers would need to make investments in devices that improve the stability of the network because delivering reactive power but for which they are not compensated.
Denne metode fører — som en interesseret part har kritiseret — til differentierede netafgifter, som afhænger af placeringen af den båndlastbruger, der er tilsluttet nettet, men dette er også netop hensigten med individuelle netafgifter, nemlig at afspejle de netomkostninger, som den enkelte båndlastbruger individuelt forårsager.
It is noted, however, that the full exemption cannot be seen as remuneration for this alleged service that a market economy operator would have paid.
Hvis afstanden fra en båndlastbruger til et grundlastkraftværk er større, betyder det også, at denne vil anvende en betydelig større del af nettet for at få overført el fra det kraftværk, der kan dække dennes efterspørgsel.
Indeed, the situation described by the interested parties does not correspond to a service that network operators would buy.
Det er også berettiget, at den fysiske vej beregnes til et kraftværk, der kan dække båndlastbrugerens samlede efterspørgsel.
It corresponds to a technical specification that consumers need to meet in order to be connected to the network.
Hvis kraftværket nemlig kun ville kunne dække en del af dennes efterspørgsel, ville båndlastbrugeren igen anvende flere dele af nettet til dækning af sin efterspørgsel og ville således også forårsage højere netomkostninger.
In particular, they need to ensure that their shift factor remains between – 0,9 and + 0,9.
Kommissionen mener derfor, at den forskellige behandling af atypiske brugere (dvs. brugere i henhold til § 19, stk. 2, første punktum, i elnetsbekendtgørelsen, og båndlastbrugerne) og andre brugere er en fast bestanddel af referencesystemet og afspejler sig i opbygningen heraf, så længe den baseres på konceptet om netomkostninger, der kan henføres til individuelle og bestemte brugere.
Interested parties themselves acknowledge that this specification is necessary to ensure safe network management.
Den fuldstændige fritagelse i perioden 2011-2013 udgør imidlertid en afvigelse fra atypiske netbrugeres individuelle netafgifter, idet den ikke er baseret på en individuel bestemmelse af de omkostninger, som båndlastbrugerne har forårsaget.
In addition, technical specifications apply to any consumer requesting connection to the concerned network and not specifically to baseload consumers so even if the exemption could be seen as a ‘remuneration’ (which however is not the case), it would still constitute a selective advantage given that it would be limited to baseload consumers and excluded for all other consumers that are subject to the same requirement.
Selv om brugerne i henhold til § 19, stk. 2, første punktum, i elnetsbekendtgørelsen og båndlastbrugerne med hensyn til netafgiftssystemets formål befinder sig i en tilsvarende faktisk og retlig situation (de er atypiske brugere, for hvem de i perioden fra 2011 til 2013 offentliggjorte netafgifter ikke ville have været årsagsmæssigt korrekte), blev de behandlet forskelligt.
EXISTENCE OF A SELECTIVE ADVANTAGE
Endvidere afviger den fuldstændige fritagelse for så vidt fra referencesystemet, idet båndlastbrugere ikke som andre atypiske brugere (brugere i henhold til § 19, stk. 2, første punktum, i elnetsbekendtgørelsen) mindst skal betale 20 % af de offentliggjorte netafgifter.
Both the interested parties and Germany have argued that the full exemption did not constitute a selective advantage as that exemption was justified by the nature and logic of the network charge system in Germany.
Den forskellige behandling udgør forskelsbehandling, idet der ikke er nogen grund til, at båndlastbrugere bør fritages for denne pligt.
They underline that the network charge system in Germany is based on cost-causality but that baseload consumers have a consumption and load pattern that is very different from typical network users, which have a variable and unpredictable consumption and load.
Navnlig er der ingen grund til, at der i forbindelse med de individuelle netafgifter for brugere i henhold til § 19, stk. 2, første punktum, i elnetsbekendtgørelsen bør være et sikkerhedsnet, men ikke ved netafgifterne for båndlastbrugere, for båndlastbrugere profiterer ligesom brugere i henhold til § 19, stk. 2, første punktum, i elnetsbekendtgørelsen af deres nettilslutning.
Baseload consumers contributed to the reduction of various network costs which justified the full exemption.
Desuden indebærer de individuelle netafgifter, der beregnes i henhold til metoden om den fysiske vej, en vis tilnærmelse.
The full exemption can only amount to State aid to the extent that the advantage granted to baseload consumers is selective.
Ingen berettigelse som følge af netafgiftssystemets art og opbygning
In order to establish that an advantage is selective, the Commission has to demonstrate that a measure differentiates between economic operators who are, in light of the objective of the reference system identified, in a comparable factual and legal situation and that such a differentiation cannot be justified by the nature or the general scheme of the reference system.
Støttebegrebet omfatter ikke foranstaltninger, der indfører en differentiering mellem virksomheder med hensyn til byrder, når denne differentiering følger af den pågældende byrdeordnings art eller opbygning.
In order to verify whether, under the relevant legal regime, the full exemption constitutes a selective advantage for certain undertakings over others which are, in the light of the objective pursued by that regime, in a comparable factual and legal situation, it is necessary to first define the reference framework within which the measure concerned fits.
Bevisbyrden for sidstnævnte ligger hos medlemsstaten.
The reference system
Det kan konstateres, at Tyskland ikke har dokumenteret, at den fuldstændige fritagelse er berettiget i kraft af netafgiftssystemets art eller opbygning i Tyskland.
The Commission agrees that, for the purposes of the present decision, the relevant reference framework is the German network charge system.
Ifølge Tyskland kan den fuldstændige fritagelse bidrage til forsyningssikkerheden, idet den sikrer eksistensen af de konventionelle kraftværker, der er nødvendige for forsyningssikkerheden, og også muliggør fremme af vedvarende energi.
This network charge system is based on the principle that network charges must be cost-based and non-discriminatory.
Disse mål er imidlertid ikke en fast bestanddel af netafgiftssystemet og skal derfor vurderes nærmere i forbindelse med vurderingen af foreneligheden i lyset af Domstolens retspraksis (se afsnit 3.3.1).
Indeed, Paragraph 21 of the EnWG establishes the principle that network charges must be proportionate (‘angemessen’), non-discriminatory and transparent (see recital 7 of this Decision).
Konklusion
The cost-causality principle is enshrined in Paragraph 16 of the StromNEV and implicit in Paragraph 3 of the StromNEV which states that network charges correspond to the payment for the use of the networks.
Den fuldstændige fritagelse kan for så vidt ikke begrundes med netafgiftssystemets opbygning i Tyskland, idet den er mere vidtgående end en nedsættelse af de offentliggjorte netafgifter, som afspejler båndlastbrugernes bidrag til en sænkning eller undgåelse af en forhøjelse af netomkostningerne.
The StromNEV sets out detailed rules on the methodology for a cost-reflective determination of network charges.
Den fuldstændige fritagelse udgør navnlig en ubegrundet undtagelse fra referencesystemet, fordi båndlastbrugerne fritages for de omkostninger, som referencesystemet ville have tildelt, dvs. for de individuelle omkostninger, som beregnes på grundlag af metoden om den fysiske vej og ikke må udgøre mindre end 20 % af de offentliggjorte netafgifter.
Paragraph 24 of the EnWG 2011 empowers the federal government to specify by ordinance the methodology for determining the general network charges to be paid.
Kommissionen konkluderer derfor, at den fuldstændige fritagelse af båndlastbrugerne for så vidt ikke svarer til referencesystemets indre opbygning og indrømmer en selektiv fordel, idet båndlastbrugerne blev fritaget for afgifter, der lå ud over de netomkostninger, som skyldes deres forbrug, eller, hvis disse omkostninger udgjorde mindre end mindstebidraget på 20 % af de offentliggjorte netafgifter, fra dette mindstebidrag.
As set out in recital 7 of this Decision, Paragraph 24 of the EnWG makes a distinction in this respect between the generality of users and atypical network users which can be charged an individual network charge.
TILREGNELSE TIL STATEN
The StromNEV implements this distinction and also contains two sets of methodologies: the methodology applicable to typical network users (Paragraphs 15, 16 and 17 of the StromNEV) and the methodology applicable to atypical network users (see recitals 17 to 20 of this Decision).
Den fuldstændige fritagelse blev indført med artikel 7 i lov af 26. juli 2011 (se betragtning 21 i nærværende afgørelse) og gennemført ved forvaltningsakter, med hvilke fritagelsesansøgningerne blev godkendt (se betragtning 24 i nærværende afgørelse).
Paragraphs 15, 16 and 17 of the StromNEV provide for the general calculation method to determine the network charges.
Den kan derfor tilskrives staten.
This methodology has been described in recitals 10 and 14 of this Decision.
TILSTEDEVÆRELSEN AF STATSMIDLER
In particular, the simultaneity function described in Paragraph 16(2) of the StromNEV and Annex 4 to the StromNEV allows for an allocation of the network costs to the various network users according to the probability that the electricity consumption of the individual user in question contributes to the annual peak.
En selektiv fordel udgør en støtte i medfør af artikel 107, stk. 1, i TEUF, hvis den ydes direkte eller indirekte ved hjælp af statsmidler.
Germany has submitted that in a system in which electricity flows from the top down, the annual peak element is one of the main cost drivers of the network.
Begrebet »indgreb ved hjælp af statsmidler« omfatter således ud over fordele ydet direkte af staten også fordele, der ydes af offentlige eller private institutioner, der er udpeget eller oprettet af staten med henblik på at forvalte støtten.
Germany has however demonstrated that while this general methodology enables a reliable determination of the network costs caused by most end users, the simultaneity function – if applied in the same way to all network users – de facto overestimated the costs caused by baseload consumers in the period 2011-2013.
I overensstemmelse hermed omfatter artikel 107, stk. 1, i TEUF alle økonomiske midler, som den offentlige sektor faktisk kan anvende til at støtte virksomheder, uden at det har nogen betydning, om disse midler til stadighed udgør en del af statens formue.
This is explained by the fact that the calculation methodology based on the simultaneity function spreads the entire network costs between all users while these costs contain costs that baseload consumers did not cause, or caused in the period 2011-2013 to a much lower degree.
Derfor er den omstændighed, at fordelen ikke finansieres direkte af statsbudgettet, ikke tilstrækkelig til at udelukke muligheden for, at statsmidler er involveret.
In particular, the costs that are linked to balancing out sudden variations in the demand are not caused by baseload consumers, as they have a predictable and a much more constant consumption.
Det fremgår af Domstolens retspraksis, at det ikke i hvert enkelt tilfælde skal fastslås, at der blev overført midler fra statsbudgettet eller en offentlig institutions budget for, at en fordel, der er indrømmet en eller flere virksomheder, kan anses for at være statsstøtte i henhold til traktatens artikel 107, stk. 1.
The same is true for measures that need to be taken to keep the frequency of the network despite variations in load.
Desuden er den omstændighed, at midlerne oprindeligt er af privat karakter, ikke til hinder for, at de anses for at udgøre statsmidler i den forstand, hvori udtrykket anvendes i traktatens artikel 107, stk. 1.
It is true that baseload consumers contribute to peak load like all other network users and that peak load is relevant for the dimensioning of the network, and hence for one factor creating network costs.
Det mindede Retten om i sagen Frankrig mod Kommissionen, hvor den konkluderede, at det afgørende for vurderingen af, om der er tale om statsmidler, ikke er de pågældende midlers oprindelse, men derimod i hvilket omfang den offentlige myndighed har indflydelse på fastlæggelsen af de omhandlede foranstaltninger og deres finansieringsordning.
However, it is not relevant for allocating other network costs (for example the costs linked to the reserves needed to supply balancing energy).
Den omstændighed, at en støtteordning til fordel for bestemte økonomiske aktører i en given sektor, helt eller delvist finansieres af bidrag, som den offentlige myndighed har pålagt og opkrævet af de berørte økonomiske aktører, er ikke alene tilstrækkelig til at fratage denne ordning dens karakter af statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF.
If all network users had unpredictable and variable consumption patterns, it would still be rational to allocate those costs using the same allocation key, i.e. in proportion to their contribution to peak load.
Også den kendsgerning, at midlerne på intet tidspunkt er statens ejendom, er heller ikke til hinder for, at de anses for at udgøre statsmidler, såfremt de er under statens kontrol.
However, baseload consumers have a predictable and much more stable load pattern.
Konceptet om støtte ydet ved hjælp af statsmidler omfatter ikke alene støtte ydet direkte af staten, men også støtte ydet af offentlige eller private institutioner, der er udpeget eller oprettet af staten, jf. traktatens artikel 107, stk. 1.
In 2011-2013 given the energy mix, baseload consumers generated much less need for system services than other network users.
Denne argumentation blev også lagt til grund i Essent-sagen.
Hence, in a network charge system based on the cost–causality principle, costs for system services that are not needed for baseload consumers could not be allocated to them by using the same key as for network users having a variable and unpredictable load.
I denne sag skulle Domstolen vurdere en lov, i henhold til hvilken operatørerne af et nederlandsk elnet lægger en afgift på private elkunders forbrug, og hvor de samtidig skal overføre de via afgiften opnåede indtægter til SEP, de fire elproducenters fælles datterselskab, med henblik på at kompensere SEP for såkaldte strandede omkostninger.
Also, the calculation methodology based on the simultaneity function does not take into account economies of scale.
Netoperatørerne skulle overføre afgiften til SEP, som samler indtægterne og måtte anvende disse op til en ved lov fastsat grænse til dækning af »strandede omkostninger«.
Where a network is constantly used up to its full capacity, the costs per unit are much lower than for where the same network is used by variable consumers only from time to time up to its full capacity but generally only up to 30 % of its capacity.
Domstolen fastslog, at SEP ved lov var blevet bemyndiget med forvaltningen af statsmidler.
Finally, due to the variability and unpredictability of the consumption of users in general, network operators have to take a safety margin into account when they dimension the network.
Domstolen fandt, at der i forbindelse med den nederlandske ordning blev anvendt statsmidler.
Indeed, the simultaneity factor only expresses the likelihood that a given consumer will consume at the moment of peak load but cannot guarantee this.
På grundlag af denne retspraksis kan det konkluderes, at der i forbindelse med tilskud, der finansieres via skattelignende afgifter eller af staten pålagte bidrag, og som forvaltes og fordeles i henhold til den relevante lovgivning, sker overførsel af statsmidler, selv om midlerne ikke administreres af myndigheder, men af institutioner, der er udpeget af staten.
Such a safety margin is however not needed to the same degree for baseload consumers, if at all.
Dette blev bekræftet af Domstolen i sagen Vent de Colère, hvor den navnlig fastslog, at støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler, ikke alene kunne udelukkes på grund af, at en del af de opkrævede beløb ikke blev ledt via Caisse des Dépôts et Consignations, men derimod blev beholdt af de virksomheder, der var forpligtet til at købe vedvarende el til leveringstariffer.
Hence if the network charges of baseload consumers would be calculated on the basis of the network charge methodology using the simultaneity function, they would again be overestimated
Domstolen udelukkede kun overførslen af statsmidler under meget specifikke omstændigheder: Den fandt eksempelvis, at en national myndigheds afgørelse om, at en aftale, med hvilken der indføres et bidrag inden for rammerne af en af den nationale myndighed anerkendt brancheorganisation og dermed erklæres for obligatorisk, skal udvides til alle branchemedlemmer for at muliggøre gennemførelsen af visse foranstaltninger i forbindelse med offentlighedsarbejde og fremme af salg, ikke udgør statsstøtte.
The Commission therefore considers that the possibility provided for in Paragraph 24 of the EnWG 2011 to determine individual network charges for atypical users such as baseload consumers is in line with the principle of cost-causality and non-discrimination.
Følgelig var midlerne ikke under konstant offentlig kontrol, og de var ikke tilgængelige for de offentlige myndigheder.
It must be regarded as an integral part of the reference system as it serves as a corrective to take into account the network costs actually caused by atypical network users such as baseload consumers.
I PreussenElektra-sagen fastslog Domstolen, at Stromeinspeisungsgesetz (lov om tilførsel af strøm fra vedvarende energi til det offentlige net) i den udgave, der var gældende i 1998, ikke fastsatte nogen oprettet eller udpeget institution med henblik på at forvalte støtten.
The Commission also considers that the provision according to which the individual network charges paid by atypical network users cannot go below 20 % of the published network charges forms an integral part of the rules governing individual network charges under the StromNEV.
Denne konklusion var baseret på den konstatering, at Stromeinspeisungsgesetz indførte en ordning, som pålagde elforsyningsvirksomhederne og operatører en direkte forpligtelse til at købe elektricitet fra vedvarende energikilder til en fastsat pris, men ikke udpegede noget organ, der skulle forestå betalingsafviklingen.
First, this minimum contribution has continuously been a requirement as regards the group of atypical network users addressed in the first sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV and was in particular applicable in the period 2011 to 2013 (see recital 21 of this Decision).
Derfor var der ingen, som havde fået til opgave at forvalte en sådan afgift og de relevante kapitalstrømme.
Second, it also applied to baseload consumers under the StromNEV 2010 (see recital 20 of this Decision).
I sagen Vent de Colère mente Domstolen derimod, at den franske støtte på to måder adskilte sig fra de faktiske omstændigheder i PreussenElektra-sagen I PreussenElektra-sagen var de private virksomheder ikke udpeget af medlemsstaten til at forvalte statsmidler, men var bundet af en købsforpligtelse for deres egne økonomiske midler.
And finally, the minimum contribution network charge of 20 % for atypical end users such as baseload consumers corresponds – as Germany has explained (see recital 20) – to a safety net that ensures that atypical consumers contribute to a minimum to remunerating the benefit that derives from being connected to the network.
Derudover var der i PreussenElektra-sagen ingen ordning, som blev etableret og reguleret af staten med henblik på kompensation af de meromkostninger, som skyldes købsforpligtelsen, og med hvilken staten garanterede de private leverandører, der var omfattet af købsforpligtelsen, fuldstændig dækning af deres meromkostninger.
Specifically as regards baseload consumers, the minimum contribution of 20 % also takes into account that the physical path methodology, while mirroring closely the network costs caused by baseload consumers, still implies a certain approximation.
Domstolen har for nylig bekræftet denne differentierede tilgang til vurderingen af forekomsten af statsmidler.
Deviation from the reference system
I sagen ENEA S.A. fastslog den, at en national foranstaltning, som forpligter private og offentlige virksomheder til at købe el fra kraftvarmeproduktion, ikke udgør nogen statslig foranstaltning eller en foranstaltning finansieret ved hjælp af statsmidler, hvis de meromkostninger, som skyldes købsforpligtelsen, ikke fuldstændig kan overvæltes på slutbrugerne, hvis der til finansieringen heraf ikke opkræves en bindende af staten pålagt afgift, og der ikke er nogen ordning til fuldstændig kompensation herfor.
However, the Commission considers that the full exemption introduced by the Law of 26 July 2011 is at odds with the concept of individual network charges set out in point 3 of the first sentence of Paragraph 24 of the EnWG 2011 pursuant to which atypical forms of network use might be subject to individual network charges.
Under hensyntagen til disse principper skal der ved vurderingen af, om der i forbindelse med finansieringen af den fuldstændige fritagelse i henhold til § 19, stk. 2, andet punktum, i elnetsbekendtgørelsen 2011 anvendes statsmidler, sondres mellem finansieringen af den fuldstændige fritagelse i 2011 og finansieringen af fritagelsen i 2012 og 2013 — dvs. efter indførelsen af § 19-tillægsafgiften.
The cost-causality principle and the principle that network charges should be proportionate and non-discriminatory imply that network charges are determined based on the individual network costs attributable to a given network user.
Finansiering med statsmidler efter Bundesnetzagenturs indførelse af § 19-tillægsaftalen (2012 og 2013)
The full exemption from network charges would therefore be in line with those principles only if it were demonstrated that baseload consumers do not cause any network costs.
På grundlag af den i afsnit 2.4 beskrevne kompensationsordning i henhold til § 19, stk. 2, sjette og syvende punktum, i elnetsbekendtgørelsen 2011 forpligtede Bundesnetzagentur ved afgørelse af 14. december 2011 DSO'erne til at opkræve § 19-tillægsafgiften fra slutbrugerne og overføre disse indtægter månedligt til TSO'erne.
This has however not been demonstrated.
Kommissionen forklarede i betragtning 49-84 i åbningsafgørelsen, hvorfor den fuldstændige fritagelse efter dens opfattelse blev finansieret af statsmidler.
On the contrary, baseload consumers do cause network costs in particular when they are being newly connected to an existing network given that their connection might necessitate an increase of the capacity of such a network.
Dens begrundelse var:
Likewise, where a network has not yet been built, it would need to be dimensioned so as to satisfy at least the demand of baseload consumers.
Den fuldstændige fritagelse er i overensstemmelse med statens politik.
This has also been recognized by German regional courts and the Federal Court of Justice.
Netoperatørerne garanteres ved lov, at deres økonomiske tab, som skyldes den fuldstændige fritagelse, kompenseres fuldt ud gennem en afgift på netbrugernes elforbrug, dvs. de skal ikke finansiere den fuldstændige fritagelse af deres egne økonomiske midler.
They have explicitly concluded that the full exemption was contrary to Paragraph 24 of the EnWG 2011 (see recitals 52 and 52 of this Decision).