natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hvis indtægterne i et bestemt år i reguleringsperioden imidlertid oversteg det tilladte maksimale indtægtsniveau med mere end 5 %, skulle de pågældende netoperatører tilpasse deres netafgifter (for at undgå forekomsten af en sammenlignelig situation i det følgende år og forhindre, at sænkningen af netafgifterne udskydes til den næste reguleringsperiode).
The purpose of the Paragraph 19-surcharge was to establish a financing mechanism that distributes the financial burden resulting from the application of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 in a transparent and homogenous way and thus to create equal conditions for all electricity consumers across Germany.
Hvis indtægterne i et bestemt år i reguleringsperioden underskred det tilladte maksimale indtægtsniveau med mere end 5 %, havde den pågældende netoperatør ret til at tilpasse sine netafgifter (for at undgå forekomsten af en sammenlignelig situation i det følgende år og forhindre en hurtig stigning i netafgifterne i den næste reguleringsperiode).
The amount of the Paragraph 19-surcharge was not calculated by the BNetzA but needed to be calculated each year by the TSO on the basis of the methodology set out by the BNetzA.
I sidstnævnte tilfælde kunne netoperatøren imidlertid selv bestemme, om han ville tilpasse netafgifterne eller ej.
This implied that the TSO had to determine on the one hand the forecasted financial losses resulting from the full exemption compared to the full network charge and on the other hand the forecasted consumption in order to determine the Paragraph 19-surcharge per kWh.
På denne baggrund skulle der ske udligning af netoperatørernes indtægtstab i 2011, som skyldes den fuldstændige fritagelse.
For the first year of operation (that is to say 2012), however, the BNetzA set the amount that needed to be recovered through the Paragraph 19-surcharge at EUR 440 million.
Dette er også årsagen til, at netoperatørerne har anfægtet fritagelsen i 2011 og Bundesnetzagenturs afgørelse.
This amount served as a basis for the calculation of the surcharge.
Hvis indtægtstabene i 2011 blev udlignet ved afslutningen af den første reguleringsperiode med merindtægter fra andre år i reguleringsperioden, blev der ikke foretaget nogen tabsudligning.
Of this amount, EUR 300 million needed to be recovered in order to compensate for the losses in revenue resulting from the full exemption.
Kun hvis indtægtstabene ikke kunne udlignes ved hjælp af merindtægter i den reguleringsperiode, der slutter i 2013, kunne indtægtstabene i 2011 føre til en indirekte udligning i form af en mindre forhøjelse af det tilladte maksimale indtægtsniveau.
The remaining EUR 140 million were destined to cover the losses in revenue resulting from individual network charges based on the first sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011.
Af begrundelsen i elnetsbekendtgørelsen 2011 fremgår, at båndlastbrugernes fuldstændige fritagelse var blevet indført på grund af disse brugeres angiveligt netstabiliserende virkning.
In addition, the regulatory decision of 14 December 2011 provided that the TSO had to establish for each year what the real need in terms of financial resources was for the previous year.
BEGRUNDELSE FOR INDLEDNING AF PROCEDUREN
Where the proceeds from the Paragraph 19-surcharge exceeded the amount actually needed to compensate the TSO for the losses in revenue resulting from the full exemption and the compensation of DSO, the surcharge in the subsequent year would have to be reduced by the difference.
I beslutningen om at indlede proceduren konkluderede Kommissionen, at den fuldstændige fritagelse har givet båndlastbrugere med et årligt elforbrug på mindst 7000 brugstimer og mere end 10 GWh en selektiv fordel.
Where the proceeds were insufficient, the surcharge was increased accordingly.
Endvidere nåede Kommissionen frem til det resultat, at der med hensyn til den § 19-tillægsafgift, der blev indført i 2012, var tale om statsmidler, og at TSO'erne var blevet udpeget til at forvalte den, i hvilken forbindelse de blev overvåget af Bundesnetzagentur via udligningskontoen.
FINANCING MECHANISM FOR 2011
Hvad angår 2011, udtrykte Kommissionen bekymring for, at den fuldstændige fritagelse allerede før indførelsen af § 19-tillægsafgiften kunne have været finansieret af statsmidler.
The regulatory decision of 14 December 2011 explicitly stated that the losses in revenue incurred in 2011 were not covered by the compensation and set-off mechanism described in recital 30.
Kommissionen henviste til, at forekomsten af statsmidler kan udledes af det faktum, at netoperatørerne i henhold til § 9 i KWKG kunne opkræve en afgift af netbrugerne, hvis indtægter blev forvaltet af TSO'erne.
As regards the losses incurred in 2011, the DSO were thus not entitled to be compensated by the TSO.
Endvidere mente Kommissionen, at de indtægtstab, der var resultatet af den fuldstændige netafgiftsfritagelse i 2011, muligvis kunne være blevet udlignet via den udligningskonto, der overvåges af Bundesnetzagentur.
Both the DSO and the TSO had to cover those losses in revenue from their own resources.
Kommissionen indledte derfor den formelle undersøgelsesprocedure.
As mentioned in recital 32, the ARegV established a regulatory system that is aimed at incentivising network operators to a more efficient network management and under which network operators are subject to a maximum revenue level established by the BNetzA.
UDVIKLINGEN EFTER ÅBNINGSAFGØRELSEN
This authorized maximum revenue level is established for a regulatory period of 5 years the maximum.
Oberlandesgericht fastslår, at den fuldstændige fritagelse i henhold til § 19, stk. 2, andet punktum, i elnetsbekendtgørelsen ikke holder sig inden for grænserne af bemyndigelsesgrundlaget i § 24 i EnWG 2011, som kun giver forbundsregeringen bemyndigelse til at fastlægge reglerne for beregningen af individuelle netafgifter, men ikke til en fuldstændig fritagelse for netafgifter.
In order to establish this maximum revenue level, network operators are obliged to provide the BNetzA with various accounting data (including costs and revenues) prior to the start of a regulatory period.
Derudover fastslog Oberlandesgericht, at der i forbindelse med netafgifterne var tale om en modydelse for en leveret tjenesteydelse (dvs. netadgangen og netanvendelsen), og at den fuldstændige fritagelse hverken skal betragtes som en individuel netafgift eller som en modydelse for en leveret tjenesteydelse, men snarere som et privilegium, dvs. en undtagelse fra princippet om, at der skal betales en passende netafgift til netoperatøren for anvendelse af nettet.
In addition, the maximum revenue level that network operators are allowed to obtain from network users is evolving during the 5 year regulatory period to take into account inefficiencies of network operators in order to induce them to increase efficiency.
Båndlastbrugernes netstabiliserende virkning kan i bedste fald begrunde en sænkning af netafgifterne, men imidlertid ikke en fuldstændig fritagelse, idet også båndlastbrugerne anvender nettet.
This implies that the approved maximum revenue will decrease during the regulatory period.
Afslutningsvis fastslog Oberlandesgericht, at § 19-tillægsafgiften ikke er nogen netafgift, men en afgift, der opkræves som et supplement til netafgifterne; det handler i den forbindelse ikke om en modydelse for anvendelsen af nettet, men derimod kun om en afgift, der blev indført for at kompensere for de indtægtstab, som netoperatørerne har haft som følge af den fuldstændige fritagelse.
The efficiency of a network operator is measured prior to the regulatory period based on a comparison of the network operators by the BNetzA.
Bundesgerichtshof fastslår desuden, at § 24, stk. 1, første og tredje punktum, i EnWG 2011 hviler på den forudsætning, at netoperatørerne kunne kræve en modydelse for anvendelsen af deres net, og at båndlastbrugernes netstabiliserende virkning ikke kan betragtes som en modydelse til netoperatøren for anvendelse af dennes net, idet denne netstabiliserende virkning ikke er en modydelse for anvendelsen af nettet, men derimod blot et resultat af netanvendelsen.
The first regulatory period was from 2009 to 2013.
I forbindelse med indrømmelse af afgiftsnedsættelser skulle der også tages hensyn til hver enkelt båndlastbrugers specifikke indvirkning på nettet.
The positive or negative differences between the approved maximum revenue level and the actually obtained revenues are booked on a special regulatory account, which is an accounting tool administered by the BNetzA (Paragraph 5 of the ARegV) in order to steer network operators towards more efficiency.
Det handler i den forbindelse ikke om en modydelse for anvendelsen af nettet, men derimod kun om en afgift, der blev indført for at kompensere for de indtægtstab, som netoperatørerne har haft som følge af den fuldstændige fritagelse.
The resulting positive balance or negative balance was transferred to the next regulatory period (Paragraph 5(4) of the ARegV 2011) and spread over the five years of the second regulatory period as a decrease or increase of the otherwise applicable maximum revenue level.
Både Oberlandesgericht Düsseldorf og Bundesgerichtshof erklærede den fuldstændige fritagelse for ugyldig i henhold til § 19, stk. 2, andet punktum, i elnetsbekendtgørelsen 2011 og de på grundlag heraf tildelte individuelle netafgiftsfritagelser.
However, if the revenues obtained in a given year of the regulatory period were to exceed by more than 5 % the approved maximum revenue level, the network operator concerned would have to adapt its network charges (to avoid that the same situations occurs again in the following year and to avoid that the reduction of network charges would be postponed until the next regulatory period).
I henhold til den tyske forvaltningsret kunne den tyske stat imidlertid på grund af forældelsesbestemmelserne de facto ikke kræve nogen tilbagebetaling fra modtagerne.
If the revenues obtained in a given year of the regulatory period were to be below the approved maximum revenue level by more than 5 %, the network operator concerned would have the right to adapt its network charges (to avoid that the same situations occurs again in the following year and avoid a sudden increase of network charges in the next regulatory period).
Derudover hedder det i den nye § 32, stk. 7, i elnetsbekendtgørelsen 2014, som det er beskrevet i betragtning 55, at beslutninger om fuldstændig fritagelse, der blev truffet på grundlag af § 19, stk. 2, andet punktum, i elnetsbekendtgørelsen 2011, først ville være ugyldige fra den 1. januar 2014.
The network operator has, however, in the latter case the choice to adapt the network charges or not..
Ved forordning af 14. august 2013 afskaffede Tyskland den fuldstændige fritagelse fra den 1. januar 2014 og genindførte fra denne dato individuelle netafgifter for slutbrugere med et årligt elforbrug på mere end 10 GWh og mindst 7000 brugstimer.
It is in this framework that the losses in revenue incurred by the network operators due to the full exemption in 2011 had to be compensated.
Bundesnetzagentur blev i henhold til elnetsbekendtgørelsen i den version, der er ændret ved artikel 1 i forordning af 14. august 2013 (herefter »elnetsbekendtgørelsen 2014«), forpligtet til at fastlægge detaljerede bestemmelser om metoden til beregningen af de individuelle netomkostninger.
At the time of the ‘Verprobung’ for 2011 (and which took place in 2010), the full exemption was not known and could not have been taken into account when network charges were established for 2011.
Med henblik herpå genindførte Bundesnetzagentur metoden om den fysiske vej ved afgørelse i henhold til § 29 i EnWG.
As Germany has confirmed by Email of 24 October 2017, based on the then applicable ARegV 2011, the losses in revenue incurred in 2011 (that is to say the difference between allowed revenues and actually obtained revenues) could not be recouped by an adaptation of the 2011 network charges given that network charges had to be set in advance in the framework of the ‘Verprobung’ pursuant to Paragraph 20 of the StromNEV and could not be modified over the course of that year.
Også selv om den blev ændret ubetydeligt, svarer metoden i det væsentlige til metoden om den fysiske vej, der var blevet anvendt til beregning af de individuelle netafgifter i henhold til elnetsbekendtgørelsen 2010 (se betragtning 19 i denne afgørelse).
They were actually obliged to set this loss off with profits from other years of the regulatory period.
Bundesnetzagenturs afgørelse vedrørende metoden om den fysiske vej blev bekræftet ved Bundesgerichtshofs afgørelse af 13. december 2016.
This is also why network operators challenged the full exemption and the BNetzA regulatory decision of 14 December 2011.
Heri anerkender Bundesgerichtshof udtrykkeligt, at metoden om den fysiske vej muliggør en beregning efter forårsageren-betaler-princippet af de netomkostninger, som den enkelte båndlastbruger forårsager.
The losses in revenue incurred by the network operators due to the full exemption could also not be recouped through an increase in network charges in 2012 given that network charges for 2012 could only be linked to forecasted costs to be incurred in 2012.
Såvel afgørelsen af 8. maj 2013 fra Oberlandesgericht Düsseldorf som Bundesgerichtshofs afgørelse af 6. oktober 2015 havde kun indvirkning på sagens parter og medførte ikke nogen generel ophævelse af alle afgørelser om den fuldstændige fritagelse.
By contrast, the losses in revenue – if not already compensated by efficiency gains in 2011 – had to be booked on the Regulierungskonto.
Ved afgørelse af 12. april 2016 ophævede Bundesgerichtshof Bundesnetzagenturs afgørelse af 14. december 2011 (jf. betragtning 35-39).
Where, at the end of the first regulatory period, the losses in revenue for 2011 were set off against additional revenues in other years of that regulatory period, no compensation of the losses would occur.
Bundesgerichtshof fastslog i denne afgørelse, at Bundesnetzagenturs afgørelse af 14. december 2011 ikke er dækket af bemyndigelsesgrundlaget i § 24 i EnWG.
Only where the losses could not be set off against additional revenues in the regulatory period ending in 2013 could the loss of revenues in 2011 lead to an indirect compensation over the next regulatory period by leading to a slight increase of the approved maximum revenue level of the next regulatory period.
I forlængelse af dommen ændrede den tyske lovgiver § 24 i EnWG og afhjalp således med tilbagevirkende kraft det manglende bemyndigelsesgrundlag for § 19-tillægsafgiften.
However, even in that situation, as the ARegV does not compensate full costs, but only costs of an efficient operator, there would normally not be a full compensation.
Kommissionen modtog bemærkninger fra følgende virksomheder: Ahlstrom GmbH, AlzChem AG, Aurubis AG, Bender GmbH, Fitesa Germany GmbH, Evonik Industries AG, Hans Adler OHG, Linde Gas Produktionsgesellschaft, Norske Skog Walsum GmbH, Oxxynova GmbH, Ruhr Oel GmbH, Saalemühle Alsleben GmbH, Sasol Wax GmbH, SETEX-Textil GmbH, Bundesverband der Energieabnehmer e.V., Currenta GmbH & Co. KG, Air Liquide Deutschland GmbH, InfraServ GmbH & Co. KG, Naturin Viscofan GmbH, Wirtschaftsvereinigung Stahl, Wirtschaftsvereinigung Metalle, Hydro Aluminium Rolled Products GmbH, Norsk Hydro ASA, Papierfabrik Scheufelen GmbH & Co. KG, ThyssenKrupp Steel Europe AG, Trimet Aluminium AG, UPM GmbH, Verband der Chemischen Industrie e.V., Verband der Industriellen Energie- und Kraftwirtschaft e.V. samt Xstrata Zink GmbH/Glencore.
It follows from the explanatory memorandum to the StromNEV 2011 that the full exemption for baseload consumers had been introduced because of the alleged stabilizing effects that baseload consumers have on the network.
I alle modtagne bemærkninger gøres gældende, at den fuldstændige fritagelse ikke udgør statsstøtte.
GROUNDS FOR INITIATING THE PROCEDURE
De argumenter, der er fremført i bemærkningerne med henblik på bekræftelse af dette standpunkt, er sammenfattet i nedenstående betragtninger.
In its Opening Decision, the Commission concluded that the full exemption conferred a selective advantage on such baseload consumers that have an annual electricity consumption exceeding 7000 hours of full use and 10 GWh of consumption.
De interesserede parter mener, at den fuldstændige fritagelse ikke har givet de fritagne båndlastbrugere en fordel.
Moreover, the Commission found that the Paragraph 19-surcharge, which was introduced in 2012, constituted a State resource and that the TSO had been appointed to administer it while being monitored by the BNetzA through the Regulierungskonto.
En interesseret part mener, at den fuldstændige fritagelse udgør en udligning for en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse i medfør af Altmark-dommen.
The Commission indicated that the existence of State resources could be derived from the fact that Paragraph 9 of the KWKG entitled the network operators to levy a surcharge from the network users, the proceeds of which would be administered by the TSO.
Det påpeges navnlig, at køb af båndlast, som muliggør en fuldstændig fritagelse, er en forudsætning for en kontinuerlig elproduktion i kraftværker med synkronmotorer.
Also, the Commission considered that the losses in revenue due to the full exemption in 2011 could have been compensated via the Regulierungskonto which the Commission found to be monitored by the BNetzA.
Disse kraftværker er meget vigtige for netstabiliteten, idet de bidrager til at undgå frekvensspring.
The Commission also noted that Germany had not presented any compatibility ground for the aid and had merely referred to the stabilising impact on networks without quantifying that impact.
Nogle interesserede parter henviser i denne sammenhæng til en undersøgelse af 20. januar 2012 med henblik på beregning af den tekniske mindsteproduktion for den konventionelle kraftværkspark til sikring af systemstabiliteten i de tyske transmissionssystemer ved høj tilførsel fra vedvarende energikilder (herefter »undersøgelsen fra 2012«).
The Commission therefore opened the formal investigation procedure.
Nogle interesserede parter betragter ikke fordelen som selektiv, men for at være begrundet i opbygningen og arten af netafgifterne i Tyskland.
DEVELOPMENTS AFTER THE OPENING DECISION
De forklarer i denne sammenhæng, at forudsigeligheden af båndlastbrugernes købsadfærd medfører en væsentlig reduktion af netomkostningerne, idet der derved er behov for mindre balanceringsenergi og reserver.
As network operators were not guaranteed that they would recoup the loss of revenues resulting from the full exemption in 2011, several of them challenged exemption decisions of the BNetzA and also directly the regulatory decision of 14 December 2011.
Derudover blev netanlæggenes kontinuerlige drift opretholdt længere i kraft af den stabile købsadfærd, hvilket reducerede materialeomkostningerne.
By order of 8 May 2013, the Higher Regional Court of Düsseldorf concluded that the full exemption in place between 2011 and 2013 was illegal and revoked the full exemption granted to the undertaking concerned by the procedure before that Court.
Disse omkostninger skulle i modsat fald bæres af TSO'erne inden for rammerne af deres i § 11 i EnWG fastlagte opgaver.
The Higher Regional Court found that the full exemption granted under the second sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 did not respect the limits of Paragraph 24 of the EnWG 2011 which entitled the federal government merely to define the modalities of calculating individual network charges, but not to introduce a full exemption from network charges.
Nogle interesserede parter hævder også, at båndlastbrugerne ydede et bidrag til spændingsstabiliteten og til undgåelse af strømsvigt, og at den fuldstændige fritagelse udgør en kompensation herfor.
The Higher Regional Court further observed that network charges are the price for a service supplied to them (that is to say the access to and the use of the network) and that the full exemption could not be seen as an individual network charge or a price for a service but corresponded to a privilege, an exception to the principle that a proportionate network charge should be paid to network operators for the use of the network.
Desuden gives der i bemærkningerne udtryk for den opfattelse, at det for netafgifter fritagne båndlastkøb garanterer tilførslen af el fra svingende vedvarende energikilder.
It noted that the stabilising effect of baseload consumers could at most justify a reduced network charge but not a full exemption given that also those baseload consumers were using the network.
Dermed ville både omkostningerne til netudvidelsen og kompensationsbetalingerne blive reduceret inden for rammerne af Erneuerbare-Energien-Gesetz (loven om vedvarende energi, (herefter »EEG-loven«)).
Finally the Higher Regional Court observed that the Paragraph 19-surcharge did not correspond to a network charge but to a surcharge that is collected in addition to network charges; it did not correspond to the price for the use of the network but merely corresponded to a surcharge introduced to cover the financial losses caused to network operators by the full exemption..
Det forhold, at den fuldstændige fritagelse var afhængig af en tilladelse fra Bundesnetzagentur, betragtes af de interesserede parter som et rent formelt aspekt, der i sig selv ikke er tilstrækkeligt til at fastslå en finansiering ved hjælp af statsmidler.
By judgment of 6 October 2015, the Federal Court of Justice confirmed the order of the Higher Regional Court of Düsseldorf of 8 May 2013.
Derfor afviser de interesserede parter kategoriseringen af § 19-tillægsafgiften som en skattelignende afgift.
The Federal Court of Justice confirmed that the full exemption granted under the second sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 did not respect the limits of Paragraph 24 of the EnWG 2011 which entitled the government merely to define the modalities of calculating individual network charges, but not to introduce a full exemption from network charges.
Dertil kommer, at indtægterne fra § 19-tillægsafgiften hverken ville tilføres statens budget eller være under statslig kontrol.
The Federal Court of Justice further observed that the first and the third sentence of Paragraph 24(1) of the EnWG 2011 were based on the principle that network operators are entitled to a compensation for the use of their networks and that the stabilising effect of baseload consumers could not be seen as a compensation to the network operator for the use of the network given that this stabilising impact was not a compensation paid in exchange of the use of the network but simply the consequence of the use of the network.
De afviste argumentet om, at TSO'erne ville centralisere indtægterne fra § 19-tillægsafgiften og dermed handler ligesom en fond.
Reductions will have to take account of the specific impact of each baseload consumer on the network.
De forklarer, at den fælles projektgruppe »Horisontal belastningsudligning« (PG HoBA), som der henvises til i åbningsafgørelsen, er blevet etableret på frivillig basis og udelukkende tjener til teknisk koordinering mellem TSO'erne.
Finally, the Federal Court of Justice also confirmed that the Paragraph 19-surcharge did not correspond to a network charge but to a surcharge that is collected in addition to network charges; it did not correspond to the price for the use of the network but merely corresponded to a surcharge introduced to cover the financial losses caused to network operators by the full exemption.
De interesserede parter gør desuden gældende, at § 19-tillægsafgiften ikke nødvendigvis skulle anvendes til finansieringen af den fuldstændige fritagelse.
Both the Higher Regional Court of Düsseldorf and Federal Court of Justice declared the full exemption in the second sentence of Paragraph 19(2) of the StromNEV 2011 and the individual exemption granted on that basis for void.
Også uden § 19-tillægsafgiften ville den fuldstændige fritagelse have medført en fordel; de som følge af den fuldstændige fritagelse opståede indtægtstab skulle imidlertid i så fald bæres af netoperatørerne.
However, it appears from German Administrative Law that the German State could de facto not ask for reimbursement by the beneficiaries due to prescription rules.