natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Denne forordning bør være bindende i alle enkeltheder og gælde umiddelbart alene i de medlemsstater, der deltager i forstærket samarbejde på området for kompetence, lovvalg og anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser i sager vedrørende formueforholdet mellem internationale par, som omfatter både formueforholdet mellem ægtefæller og de formueretlige virkninger af registrerede partnerskaber, i medfør af afgørelse (EU) 2016/954 eller i medfør af en afgørelse vedtaget i henhold til artikel 331, stk. 1, andet eller tredje afsnit, i TEUF.
This Regulation should be binding in its entirety and directly applicable only in the Member States which participate in enhanced cooperation in the area of jurisdiction, applicable law and the recognition and enforcement of decisions on the property regimes of international couples, covering both matters of matrimonial property regimes and the property consequences of registered partnerships, by virtue of Decision (EU) 2016/954, or by virtue of a decision adopted in accordance with the second or third subparagraph of Article 331(1) TFEU.
I overensstemmelse med artikel 81 i TEUF bør denne forordning finde anvendelse i forbindelse med formueforhold mellem ægtefæller med grænseoverskridende virkninger.
In accordance with Article 81 TFEU, this Regulation should apply in the context of matrimonial property regimes having cross-border implications.
For at opnå retssikkerhed for gifte par, hvad angår deres formuegoder, og sikre dem en vis forudsigelighed bør alle regler om formueforhold mellem ægtefæller samles i én retsakt.
To provide married couples with legal certainty as to their property and offer them a degree of predictability, all the rules applicable to matrimonial property regimes should be covered in a single instrument.
For at nå disse mål bør denne forordning samle bestemmelserne om kompetence, lovvalg, anerkendelse eller, hvis det er relevant, accept, eksigibilitet og fuldbyrdelse af retsafgørelser, officielt bekræftede dokumenter og retsforlig.
In order to achieve those objectives, this Regulation should bring together provisions on jurisdiction, applicable law, recognition or, as the case may be, acceptance, enforceability and enforcement of decisions, authentic instruments and court settlements.
Denne forordning definerer ikke begrebet »ægteskab«, der er defineret i medlemsstaternes nationale lovgivning.
This Regulation does not define ‘marriage’, which is defined by the national laws of the Member States.
Denne forordnings anvendelsesområde bør omfatte alle civilretlige aspekter af formueforholdet mellem ægtefæller, både i forbindelse med den daglige forvaltning af ægtefællernes formuegoder og med bodelingen, især som følge af parrets separation eller en af ægtefællernes død.
The scope of this Regulation should include all civil-law aspects of matrimonial property regimes, both the daily management of matrimonial property and the liquidation of the regime, in particular as a result of the couple's separation or the death of one of the spouses.
Med henblik på denne forordning bør begrebet »formueforhold mellem ægtefæller« fortolkes selvstændigt og bør ikke blot omfatte de regler, som ægtefællerne ikke kan fravige, men også enhver fakultativ regel, som kan være aftalt mellem ægtefællerne i overensstemmelse med den gældende lovgivning, samt enhver fast regel vedrørende lovvalg.
For the purposes of this Regulation, the term ‘matrimonial property regime’ should be interpreted autonomously and should encompass not only rules from which the spouses may not derogate but also any optional rules to which the spouses may agree in accordance with the applicable law, as well as any default rules of the applicable law.
Det omfatter ikke alene formueordninger, som af visse nationale retssystemer specifikt og udelukkende er udformet med henblik på ægteskab, men også alle formueretlige forhold mellem ægtefællerne og i deres forbindelser med tredjemand, som er en direkte følge af ægteskabet eller af dettes opløsning.
It includes not only property arrangements specifically and exclusively envisaged by certain national legal systems in the case of marriage but also any property relationships, between the spouses and in their relations with third parties, resulting directly from the matrimonial relationship, or the dissolution thereof.
Af klarhedshensyn bør en række spørgsmål, der kan anses for at have tilknytning til sager vedrørende formueforholdet mellem ægtefæller, udtrykkeligt undtages fra denne forordnings anvendelsesområde.
For reasons of clarity, a number of questions which could be seen as having a link with matters of matrimonial property regime should be explicitly excluded from the scope of this Regulation.
Denne forordning bør således ikke anvendes på spørgsmål vedrørende ægtefællernes almindelige rets- og handleevne; denne undtagelse bør imidlertid ikke omfatte en eller begge ægtefællers specifikke beføjelser og rettigheder vedrørende formuegoder, enten indbyrdes eller hvad angår tredjemand, da disse beføjelser og rettigheder bør henhøre under forordningens anvendelsesområde.
Accordingly, this Regulation should not apply to questions of general legal capacity of the spouses; however, this exclusion should not cover the specific powers and rights of either or both spouses with regard to property, either as between themselves or as regards third parties, as these powers and rights should fall under the scope of this Regulation.
Denne forordning bør ikke finde anvendelse på andre præjudicielle spørgsmål som f.eks. et ægteskabs eksistens, gyldighed eller anerkendelse, der fortsat er omfattet af medlemsstaternes nationale lovgivning, herunder deres regler inden for international privatret.
This Regulation should not apply to other preliminary questions such as the existence, validity or recognition of a marriage, which continue to be covered by the national law of the Member States, including their rules of private international law.
Da underholdspligt mellem ægtefæller er reguleret af Rådets forordning (EF) nr. 4/2009 [6], bør den udelukkes fra denne forordnings anvendelsesområde, og det samme gælder spørgsmål vedrørende arv ved en ægtefælles død, eftersom de spørgsmål er omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 650/2012 [7].
As maintenance obligations between spouses are governed by Council Regulation (EC) No 4/2009 [6], they should be excluded from the scope of this Regulation, as should issues relating to the succession to the estate of a deceased spouse, since they are covered by Regulation (EU) No 650/2012 of the European Parliament and of the Council [7].
Spørgsmål om retten til overdragelse eller tilpasning mellem ægtefæller af rettigheder til alderspension eller invalidepension, uanset deres art, som er optjent under ægteskabet, og som ikke har medført pensionsindtægter under ægteskabet, bør være undtaget fra denne forordnings anvendelsesområde, idet der tages hensyn til de specifikke systemer, som findes i medlemsstaterne.
Issues of entitlements to transfer or adjustment between spouses of rights to retirement or disability pension, whatever their nature, accrued during marriage and which have not generated pension income during the marriage are matters that should be excluded from the scope of this Regulation, taking into account the specific systems existing in the Member States.
Denne undtagelse bør imidlertid fortolkes indskrænkende.
However, this exclusion should be strictly interpreted.
Denne forordning bør derfor navnlig regulere spørgsmålet om klassificering af pensionsmidler, de beløb, som allerede er blevet udbetalt til den ene ægtefælle under ægteskabet, og den eventuelle kompensation, der skal ydes i tilfælde af, at der er tegnet en pensionsordning med fælles formuegoder.
Hence, this Regulation should govern in particular the issue of classification of pension assets, the amounts that have already been paid to one spouse during the marriage, and the possible compensation that would be granted in case of a pension subscribed with common assets.
Denne forordning bør give mulighed for, at der som følge af formueforholdet mellem ægtefæller opstår eller overdrages en rettighed i fast ejendom eller løsøre i henhold til den lov, som finder anvendelse på formueforholdet mellem ægtefæller.
This Regulation should allow for the creation or the transfer resulting from the matrimonial property regime of a right in immoveable or moveable property as provided for in the law applicable to the matrimonial property regime.
En medlemsstat bør ikke være forpligtet til at anerkende en tinglig rettighed vedrørende formuegoder, der befinder sig i den pågældende medlemsstat, hvis den pågældende tinglige rettighed er et ukendt begreb i dens lovgivning.
A Member State should not be required to recognise a right in rem relating to property located in that Member State if the right in rem in question is not known in its law.
Med henblik på at give ægtefællerne mulighed for i en anden medlemsstat at nyde de rettigheder, som er opstået, eller som de har fået overdraget som følge af formueforholdet mellem ægtefæller, bør denne forordning imidlertid give mulighed for at tilpasse en ukendt tinglig rettighed til den tilsvarende rettighed, der ligger tættest herpå ifølge den anden medlemsstats lov.
However, in order to allow the spouses to enjoy in another Member State the rights which have been created or transferred to them as a result of the matrimonial property regime, this Regulation should provide for the adaptation of an unknown right in rem to the closest equivalent right under the law of that other Member State.
Med henblik på fastlæggelse af den tilsvarende nationale rettighed, der ligger tættest på, kan myndighederne eller de kompetente personer i den stat, hvis lov fandt anvendelse på formueforholdet mellem ægtefæller, kontaktes for yderligere oplysninger om rettighedens art og virkninger.
For the purposes of determining the closest equivalent national right, the authorities or competent persons of the State whose law is applied to the matrimonial property regime may be contacted for further information on the nature and the effects of the right.
Med dette for øje kan de eksisterende netværk inden for det retlige samarbejde på det civil- og handelsretlige område benyttes såvel som andre tilgængelige midler, der kan lette forståelsen af fremmed ret.
To that end, the existing networks in the area of judicial cooperation in civil and commercial matters could be used, as well as any other available means facilitating the understanding of foreign law.
Kravene om registrering i et register af en rettighed i fast ejendom eller løsøre bør udelukkes fra denne forordnings anvendelsesområde.
The requirements for the recording in a register of a right in immoveable or moveable property should be excluded from the scope of this Regulation.
Det bør derfor være loven i den medlemsstat, hvor registret føres (for fast ejendom loven på det sted, hvor den faste ejendom befinder sig), som afgør, på hvilke retlige betingelser og hvorledes registreringen skal foretages, samt hvilke instanser, f.eks. tinglysningskontorer eller notarer, der har ansvaret for at kontrollere, at alle krav er opfyldt, og at den fremlagte eller fastlagte dokumentation er tilstrækkelig eller indeholder de nødvendige oplysninger.
It should therefore be the law of the Member State in which the register is kept (for immoveable property, the lex rei sitae) which determines under what legal conditions, and how, the recording must be carried out and which authorities, such as land registers or notaries, are in charge of checking that all requirements are met and that the documentation presented or established is sufficient or contains the necessary information.
Myndighederne kan navnlig kontrollere, at en ægtefælles ret til et formuegode som angivet i det dokument, der ønskes registreret, er en rettighed, der er registreret som sådan i registret, eller som dokumenteres på anden måde i overensstemmelse med loven i den medlemsstat, hvor registret føres.
In particular, the authorities may check that the right of a spouse to a property mentioned in the document presented for registration is a right which is recorded as such in the register or which is otherwise demonstrated in accordance with the law of the Member State in which the register is kept.
For at undgå dobbelt udfærdigelse af dokumenter bør registreringsmyndighederne godkende dokumenter, der er udarbejdet i en anden medlemsstat af de kompetente myndigheder, og hvis videregivelse fastsættes i denne forordning.
In order to avoid duplication of documents, the registration authorities should accept such documents, drawn up in another Member State by the competent authorities the circulation of which is provided for by this Regulation.
Dette bør ikke udelukke, at registreringsmyndighederne kan anmode den person, der ansøger om registrering, om at tilvejebringe sådanne yderligere oplysninger eller forelægge sådanne yderligere dokumenter, som er påkrævet i henhold til loven i den medlemsstat, hvor registret føres, f.eks. oplysninger eller dokumenter vedrørende betaling af skat.
This should not preclude the authorities involved in the registration from asking the person applying for registration to provide such additional information, or to present such additional documents, as are required under the law of the Member State in which the register is kept, for instance information or documents relating to the payment of revenue.
Det bør derfor være lovgivningen i den medlemsstat, hvor registret føres, der afgør, hvorvidt registreringen f.eks. har deklaratorisk eller retsstiftende virkning.
It should therefore be the law of the Member State in which the register is kept which determines whether the recording is, for instance, declaratory or constitutive in effect.
Hvis erhvervelsen af en rettighed i fast ejendom f.eks. kræver registrering i et register i henhold til loven i den medlemsstat, hvor registret føres, for at sikre et registers erga omnes-virkning eller for at beskytte en retlig transaktion, er det således denne medlemsstats lov, der bør afgøre tidspunktet for en sådan erhvervelse.
Thus, where, for example, the acquisition of a right in immoveable property requires a recording in a register under the law of the Member State in which the register is kept in order to ensure the erga omnes effect of registers or to protect legal transactions, the moment of such acquisition should be governed by the law of that Member State.
Denne forordning bør respektere de forskellige systemer for behandling af sager vedrørende formueforholdet mellem ægtefæller, der anvendes i medlemsstaterne.
This Regulation should respect the different systems for dealing with matters of the matrimonial property regime applied in the Member States.
Når notarer udøver en retslig funktion, bør de være bundet af kompetencereglerne i denne forordning, og de afgørelser, som de udsteder, bør videregives efter bestemmelserne i denne forordning om anerkendelse, eksigibilitet og fuldbyrdelse af retsafgørelser.
This Regulation should allow all notaries who are competent in matters of matrimonial property regime in the Member States to exercise such competence.
Når notarer ikke udøver en retslig funktion, bør de ikke være bundet af kompetencereglerne, og de officielt bekræftede dokumenter, som de udsteder, bør videregives efter bestemmelserne i denne forordning om officielt bekræftede dokumenter.
Whether or not the notaries in a given Member State are bound by the rules of jurisdiction set out in this Regulation should depend on whether or not they are covered by the term ‘court’ for the purposes of this Regulation.
For at afspejle pars øgede mobilitet under ægteskabet og lette en forsvarlig retspleje bør de kompetenceregler, der er fastsat i denne forordning, gøre det muligt for borgerne at få forskellige sammenhængende procedurer behandlet af retterne i en og samme medlemsstat.
Acts issued by notaries in matters of matrimonial property regime in the Member States should circulate in accordance with this Regulation.
Med dette for øje bør forordningen søge at koncentrere kompetencen vedrørende formueforholdet mellem ægtefæller i den medlemsstat, hvis retter bliver anmodet om at behandle en ægtefælles arvesag i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 650/2012, eller en begæring om skilsmisse, separation eller annullation af ægteskab i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 2201/2003 [8].
When notaries exercise judicial functions they should be bound by the rules of jurisdiction set out in this Regulation, and the decisions they give should circulate in accordance with the provisions of this Regulation on recognition, enforceability and enforcement of decisions.
Denne forordning bør fastsætte, at hvis der ved en medlemsstats ret, ved hvilken sagen anlægges i henhold til forordning (EU) nr. 650/2012, verserer en sag om arven efter en ægtefælle, bør den pågældende stats retter have kompetence til at træffe afgørelse om de spørgsmål vedrørende formueforholdet mellem ægtefæller, der opstår forbindelse med denne arvesag.
When notaries do not exercise judicial functions they should not be bound by those rules of jurisdiction, and the authentic instruments they issue should circulate in accordance with the provisions of this Regulation on authentic instruments.
På samme måde bør sager vedrørende formueforholdet mellem ægtefæller, der opstår i forbindelse med en verserende sag ved en medlemsstats ret, der behandler en begæring om skilsmisse, separation eller annullation af ægteskab i henhold til forordning (EF) nr. 2201/2003, behandles af retterne i den pågældende medlemsstat, medmindre kompetencen til at træffe afgørelse om skilsmisse, separation eller annullation af ægteskab kun kan baseres på specifikke kompetenceregler.
To reflect the increasing mobility of couples during their married life and facilitate the proper administration of justice, the rules on jurisdiction set out in in this Regulation should enable citizens to have their various related procedures handled by the courts of the same Member State.
I sådanne tilfælde bør der ikke tillades kompetencekoncentration uden en aftale herom mellem ægtefællerne.
To that end, this Regulation should seek to concentrate the jurisdiction on matrimonial property regime in the Member State whose courts are called upon to handle the succession of a spouse in accordance with Regulation (EU) No 650/2012, or the divorce, legal separation or marriage annulment in accordance with Council Regulation (EC) No 2201/2003 [8].
Hvis sager vedrørende formueforholdet mellem ægtefæller ikke er forbundet med en sag, der verserer ved en medlemsstats ret om arven efter en ægtefælle eller om skilsmisse, separation eller annullation af ægteskab, bør denne forordning fastsætte en skala af tilknytningsfaktorer med henblik på at afgøre kompetencen, idet der tages udgangspunkt i ægtefællernes sædvanlige opholdssted på det tidspunkt, hvor sagen anlægges ved retten.
This Regulation should provide that, where proceedings on the succession of a spouse are pending before the court of a Member State seised under Regulation (EU) No 650/2012, the courts of that State should have jurisdiction to rule on matters of matrimonial property regimes arising in connection with that succession case.
Disse tilknytningsfaktorer fastsættes under hensyntagen til borgernes øgede mobilitet og for at sikre, at der er en reel tilknytningsfaktor mellem ægtefællerne og den medlemsstat, hvor kompetencen udøves.
Similarly, matters of matrimonial property regimes arising in connection with proceedings pending before the court of a Member State seised for divorce, legal separation or marriage annulment under Regulation (EC) No 2201/2003, should be dealt with by the courts of that Member State unless the jurisdiction to rule on the divorce, legal separation or marriage annulment may only be based on specific grounds of jurisdiction.
For at øge retssikkerheden, forudsigeligheden og parternes autonomi bør denne forordning under visse omstændigheder give parterne mulighed for at indgå en værnetingsaftale og foretrække retterne i den medlemsstat, hvis lov finder anvendelse, eller retterne i den medlemsstat, hvor ægteskabet blev indgået.
In such cases, the concentration of jurisdiction should not be allowed without the spouses' agreement.
Med henblik på denne forordning og for at dække alle mulige situationer, bør medlemsstaten, hvor ægteskabet blev indgået, være den medlemsstat, for hvis myndigheder ægteskabet blev indgået.
Where matters of matrimonial property regime are not linked to proceedings pending before the court of a Member State on the succession of a spouse or on divorce, legal separation or marriage annulment, this Regulation should provide for a scale of connecting factors for the purposes of determining jurisdiction, starting with the habitual residence of the spouses at the time the court is seised.
Retterne i en medlemsstat kan fastslå, at det pågældende ægteskab ikke kan anerkendes i henhold til deres internationale privatret med henblik på sager vedrørende formueforholdet mellem ægtefæller.
These connecting factors are set in view of the increasing mobility of citizens and in order to ensure that a genuine connecting factor exists between the spouses and the Member State in which jurisdiction is exercised.
I et sådant tilfælde kan det undtagelsesvis være nødvendigt at erklære sig inkompetent i henhold til denne forordning.
In order to increase legal certainty, predictability and the autonomy of the parties, this Regulation should, under certain circumstances, enable the parties to conclude a choice of court agreement in favour of the courts of the Member State of the applicable law or of the courts of the Member State of the conclusion of the marriage.
Retterne skal handle hurtigt, og den berørte part bør have mulighed for at anlægge sagen i en hvilken som helst anden medlemsstat, som har en tilknytningsfaktor, der giver kompetence, uanset rækkefølgen af disse grunde, der giver kompetence, samtidig med at parternes autonomi respekteres.
For the purposes of this Regulation and in order to cover all possible situations, the Member State of the conclusion of the marriage should be the Member State before whose authorities the marriage is concluded.
Enhver ret, ved hvilken sagen er anlagt efter afvisning på grund af manglende kompetence, bortset fra retterne i den medlemsstat, hvor ægteskabet blev indgået, kan også være nødt til at erklære sig inkompetent under samme forhold.
The courts of a Member State may hold that, under their private international law, the marriage in question cannot be recognised for the purposes of matrimonial property regime proceedings.
Kombinationen af de forskellige kompetenceregler bør dog sikre, at parterne har alle muligheder for at anlægge sag ved retterne i en medlemsstat, der erklærer sig kompetent med henblik på at tillægge formueforholdet mellem disse ægtefæller retsvirkning.
In such a case, it may exceptionally be necessary to decline jurisdiction under this Regulation.
Denne forordning bør ikke hindre parterne i at afgøre sagen vedrørende formueforholdet mellem ægtefæller udenretsligt ved forlig, f.eks. for en notar i en medlemsstat efter eget valg, såfremt dette er muligt i henhold til denne medlemsstats lov.
The courts shall act swiftly and the party concerned should have the possibility to submit the case in any other Member State that has a connecting factor granting jurisdiction, irrespective of the order of the jurisdiction grounds, while at the same time respecting the parties' autonomy.
Dette bør være tilfældet, selv om den lov, der finder anvendelse på formueforholdet mellem ægtefæller, ikke er denne medlemsstats lov.
Any court seised after a declining of jurisdiction other than the courts of the Member State of the conclusion of the marriage, may also exceptionally need to decline jurisdiction under the same conditions.