natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Foretages analyserne ikke med det samme, bør prøverne opbevares hensigtsmæssigt.
In order to ensure that the dilution water will not unduly influence the test result (for example, by complexation of the test substance) or adversely affect the performance of the stock of fish, samples should be taken at intervals for analysis, at least at the beginning and end of the test.
Inden undersøgelsen påbegyndes, indhentes der oplysninger om, hvordan det pågældende teststof bør opbevares, f.eks. dybfrysning, opbevaring ved 4 °C, ekstraktion osv. Det sikres, at teststoffet ikke opbevares så længe, at det nedbrydes under opbevaring.
Determination of heavy metals (e.g. Cu, Pb, Zn, Hg, Cd, and Ni), major anions and cations (e.g. Ca2+, Mg2+, Na+, K+, Cl–, and SO42–), pesticides (e.g. total organophosphorous and total organochlorine pesticides), total organic carbon and suspended solids should be conducted, for example, every three months where dilution water is known to be relatively constant in quality.
Analysemetodens kvalitet
If dilution water quality has been demonstrated to be constant over at least one year, determinations can be less frequent and intervals extended (e.g. every six months).
Da hele proceduren i vid udstrækning afhænger af analysemetodens nøjagtighed, præcision og følsomhed, kontrolleres det eksperimentelt, at analysen af stoffet giver tilfredsstillende nøjagtighed, præcision, reproducerbarhed og genfinding af teststoffet i både vand og fisk for den valgte metode.
The natural particle content as well as the total organic carbon of the dilution water should be as low as possible to avoid adsorption of the test substance to organic matter, which may reduce its bioavailability and therewith result in an underestimation of the BCF.
Dette bør være en del af indledende forsøg.
The maximum acceptable value is 5 mg/l for particulate matter (dry matter, not passing a 0,45 μm filter) and 2 mg/l for total organic carbon (cf. Appendix 2).
Det kontrolleres tillige, at teststoffet ikke kan påvises i det anvendte fortyndingsvand.
If necessary, the dilution water should be filtered before use.
Om nødvendigt korrigeres de værdier af teststofkoncentrationer i vand og fisk, der er fundet under testen, for genfinding og baggrundsværdier i kontrollerne.
The contribution to the organic carbon content in test water from the test fish (excreta) and from the food residues should be kept as low as possible (cf. paragraph 46).
Fiske- og vandprøver behandles hele tiden på en sådan måde, at kontaminering og tab (f.eks. på grund af adsorption til prøveudtagningsudstyret) mindskes mest muligt.
Test Solutions
Analyse af fiskeprøver
Prepare a stock solution of the test substance at a suitable concentration.
Hvis der i testen anvendes radioaktivt mærket materiale, kan man analysere for det samlede indhold af radioaktivitet (dvs. det oprindelige stof og dets metabolitter), eller prøverne kan oprenses, så de oprindelige stof kan analyseres særskilt.
The stock solution should preferably be prepared by simply mixing or agitating the test substance in the dilution water.
Hvis BCF skal baseres på det oprindelige stof, bør de vigtigste metabolitter som minimum karakteriseres ved optagelsesfasens afslutning (jf. punkt 6).
An alternative that may be appropriate in some cases is the use of a solid phase desorption dosing system.
De vigtigste metabolitter er dem, som udgør ≥ 10 % af de samlede restkoncentrationer i fiskevæv, som udgør ≥ 5 % ved to på hinanden følgende prøveudtagningspunkter, som udviser et stigende niveau i hele optagelsesfasen, og som er kendetegnet ved kendte toksikologiske betænkeligheder.
The use of solvents and dispersants (solubilising agents) is not generally recommended (cf. (25)); however, the use of these materials may be acceptable in order to produce a suitably concentrated stock solution, but every effort should be made to minimise the use of such materials and their critical micelle concentration should not be exceeded (if relevant).
Hvis BCF for hele fisk udtrykt i samlet radioaktivt mærket restindhold er ≥ 500, kan det være tilrådeligt — og kraftigt tilrådeligt for visse kategorier af stoffer såsom pesticider — at identificere og kvantificere de vigtigste metabolitter.
Solvents which may be used are acetone, ethanol, methanol, dimethyl formamide and triethylene glycol; dispersants that have been used are Tween 80, methylcellulose 0,01 % and HCO-40.
Kvantificering af disse metabolitter kan være et krav fra nogle regulerende myndigheder.
The solvent concentration in the final test medium should be the same in all treatments (i.e. regardless of test substance concentration) and should not exceed the corresponding toxicity thresholds determined for the solvent under the test conditions.
Hvis nedbrydningsprodukter, der udgør ≥ 10 % af radioaktivt mærket restindhold i alt i fiskevævet, identificeres og bestemmes kvantitativt, anbefales det at gøre det samme for nedbrydningsprodukter i testvandet.
The maximum level is a concentration of 100 mg/l (or 0,1 ml/l).
Hvis dette ikke er muligt, bør der redegøres herfor i rapporten.
It is unlikely that a solvent concentration of 100 mg/l will significantly alter the maximum dissolved concentration of the test substance which can be achieved in the medium (25).
Normalt bør koncentrationen af teststoffet bestemmes i hver enkelt fisk efter vejning.
The solvent's contribution (together with the test substance) to the overall content of organic carbon in the test water should be known.
Hvis dette ikke er muligt, kan prøverne fra hver prøveudtagning pooles, men pooling indskrænker mulighederne for statistisk behandling af dataene; der bør derfor medtages et passende antal fisk i testen, således at den ønskede pooling, statistiske procedure og power opnås.
Throughout the test, the concentration of total organic carbon in the test vessels should not exceed the concentration of organic carbon originating from the test substance, and solvent or solubilising agent [32], if used, by more than 10 mg/l (± 20 %).
Reference (27) og (28) kan anvendes som en introduktion til relevante poolingprocedurer.
Organic matter content can have a significant effect on the amount of freely dissolved test substance during flow-through fish tests, especially for highly lipophilic substances.
BCF bør udtrykkes som normaliseret i forhold til en fisk med 5 % fedtindhold (baseret på vådvægt) ud over det, der er direkte udledt af undersøgelsen (jf. punkt 21), medmindre det kan fremføres, at teststoffet ikke primært opkoncentreres i fedtstoffer.
Solid-phase microextraction (cf. paragraph 60) can provide important information on the ratio between bound and freely dissolved compounds, of which the latter is assumed to represent the bioavailable fraction.
Fiskenes fedtindhold bør om muligt bestemmes ved hver prøveudtagning og helst på samme ekstrakt, som er benyttet til analyse for teststoffet, eftersom lipiderne ofte skal fjernes fra ekstraktet, inden det kan analyseres ved kromatografi.
The test substance concentration should be below the solubility limit of the test substance in the test media in spite of the use of a solvent or solubilising agent.
En analyse af teststoffer kræver dog ofte særlige ekstraktionsprocedurer, som kan være i strid med forsøgsmetoderne til bestemmelse af fedtindhold.
Care should be taken when using readily biodegradable solvents as these can cause problems with bacterial growth in flow-through tests.
I dette tilfælde (indtil der findes egnede, ikke-destruktive instrumentelle metoder) anbefales det at anvende en anden strategi til at bestemme fiskenes fedtindhold (jf. punkt 56).
If it is not possible to prepare a stock solution without the use of a solubilising agent, consideration should be given to the appropriateness of an aqueous exposure study as opposed to a dietary exposure study.
Fedtindholdet bør bestemmes ved hjælp af egnede metoder (20).
For flow-through tests, a system which continuously dispenses and dilutes a stock solution of the test substance (e.g. metering pump, proportional diluter, saturator system) or a solid phase desorption dosing system is required to deliver the test concentrations to the test chambers.
Teknikken til ekstraktion med chloroform/methanol (29) kan anbefales som standardmetode (30), men Smedes-metoden (31) anbefales som alternativ teknik.
Preferably allow at least five volume replacements through each test chamber per day.
Sidstnævnte metode er kendetegnet ved en sammenlignelig ekstraktionseffektivitet, stor nøjagtighed, anvendelse af mindre giftige organiske opløsningsmidler og brugervenlighed.
The flow-through mode is to be preferred, but where this is not possible (e.g. when the test organisms are adversely affected) a semi-static technique may be used provided that the validity criteria are satisfied (cf. paragraph 24).
Andre metoder, hvis nøjagtighed svarer til de anbefalede metoders, kan anvendes, hvis det er behørigt begrundet.
The flow rates of stock solutions and dilution water should be checked both 48 hours before and then at least daily during the test.
Det er vigtigt at give nærmere oplysninger om, hvilken metode der er benyttet.
Include in this check the determination of the flow-rate through each test chamber and ensure that it does not vary by more than 20 % either within or between chambers.
Måling af fiskenes vækst
Important criteria in the selection of species are that they are readily available, can be obtained in convenient sizes and can be satisfactorily maintained in the laboratory.
Ved testens begyndelse skal 5-10 fisk fra stampopulationen vejes enkeltvis, og deres samlede længde måles.
Other criteria for selecting fish species include recreational, commercial, ecological importance as well as comparable sensitivity, past successful use etc.
Det kan være de samme fisk, der anvendes til analyse af fedtindhold (jf. punkt 56).
Recommended test species are given in Appendix 3.
Vægt og længde af fisk, der bruges til hver prøveudtagning fra både test- og kontrolgrupper, bør måles før kemisk analyse eller analyse af fedtindhold.
Other species may be used but the test procedure may have to be adapted to provide suitable test conditions.
Målingerne af disse udtagne fisk kan anvendes til at anslå vægten og længden af de fisk, der bliver tilbage i test- og kontroltanke (jf. punkt 45).
The rationale for the selection of the species and the experimental method should be reported in this case.
Behandling af resultater
In general, the use of smaller fish species will shorten the time to steady-state, but more fish (samples) may be needed to adequately analyse lipid content and test substance concentrations in the fish.
Teststoffets optagelseskurve bør fås ved at plotte dets koncentration i/på fiskene (eller bestemt væv) under optagelsesfasen mod tid (lineære akser).
In addition it is possible that differences in respiration rate and metabolism between young and older fish may hamper comparisons of results between different tests and test species.
Hvis kurven har nået et plateau, dvs. at den er omtrent parallel med tidsaksen, beregnes BCF (BCFSS) i ligevægtstilstand ved hjælp af følgende:
It should be noted that fish species tested during a (juvenile) life-stage with rapid growth can complicate data interpretation.
ligevægtgnsn.
Holding of fish (relevant for aqueous and dietary exposure)
Udviklingen af Cf kan påvirkes af fiskenes vækst (jf. punkt 72 og 73).
The stock population of fish should be acclimated for at least two weeks in water (cf. paragraph 28) at the test temperature and feed throughout on a sufficient diet (cf. paragraph 45).
Den gennemsnitlige eksponeringskoncentration (CW) påvirkes af variationer over tid.
Both water and diet should be of the same type as those to be used during the test.
Det kan forventes, at en tidsvægtet gennemsnitskoncentration er mere relevant og præcis med henblik på bioakkumuleringsundersøgelser, selv om variationen ligger inden for et passende gyldighedsinterval (jf. punkt 24).
Following a 48-hour settling-in period, mortalities are recorded and the following criteria applied:
En tidsvægtet gennemsnitlig (TWA) vandkoncentration kan beregnes i henhold til tillæg 5, afsnit 1.
Mortalities exceeding 10 % of the population in seven days: reject the entire batch;
Biokoncentreringsfaktoren (BCFK) beregnes som forholdet k1/k2, de to førsteordenskinetiske hastighedskonstanter.
Mortalities of between 5 and 10 % of the population in seven days: acclimate for seven additional days — if more than 5 % mortality during the second seven days, reject the entire batch;
Hastighedskonstanterne k1 og k2 og BCFK kan udledes ved samtidig at fitte resultaterne af optagelses- og udskillelsesfasen.
Mortalities below 5 % of the population in seven days: accept the batch.
Alternativt kan k1 og k2 bestemmes fortløbende (se tillæg 5 for en beskrivelse og sammenligning af disse metoder).
Fish used in tests should be free from observable diseases and abnormalities.
Hastighedskonstanten for udskillelse (k2) skal måske korrigeres for vækstfortynding (jf. punkt 72 og 73).
Any diseased fish should be discarded.
Hvis optagelses- og/eller udskillelseskurven tydeligvis ikke er af første orden, må der tages mere komplekse modeller i brug (se henvisningerne i tillæg 5) og søges bistand fra en biostatistiker eller farmakokinetiker.
Fish should not receive treatment for disease in the two weeks preceding the test, or during the test.
Data om fisks vægt/længde
PERFORMANCE OF THE TEST
De enkelte fisks vådvægt og samlede længder for alle prøveudtagningsintervaller opstilles i tabelform for test- og kontrolgrupper i optagelses- og udskillelsesfasen (herunder stampopulation for optagelsesfasen).
Preliminary test
For hver enkelt fisk bør den målte vægt og længde forbindes med den analyserede kemikaliekoncentration, f.eks. ved hjælp af en entydig identifikatorkode for hver udtagen fisk.
It may be useful to conduct a preliminary experiment in order to optimise the test conditions of the definitive test, e.g. selection of test substance concentration(s), duration of the uptake and depuration phases, or to determine whether a full test need be conducted.
Vægt er det foretrukne mål for vækst med henblik på at korrigere kinetiske BCF-værdier for vækstfortynding (se punkt 73 og tillæg 5 for den metode, der anvendes til at korrigere data for vækstfortynding).
The design of the preliminary test should be such as to obtain the information required.
Korrigering for vækstfortynding og lipidnormalisering
It can be considered if a minimised test may be sufficient to derive a BCF, or if a full study is needed (cf. paragraphs 83-95 on the minimised test).
Fiskenes vækst i udskillelsesfasen kan sænke målte koncentrationer af kemikalier i fiskene, hvilket betyder, at den samlede udskillelseskonstant (k2) er større, end den ville have været ved rene fjernelsesprocesser (f.eks. åndedræt, stofskifte eller egestion).
Conditions of Exposure
Kinetiske biokoncentreringsfaktorer bør korrigeres for vækstfortynding.
Duration of uptake phase
En BCFSS vil også blive påvirket af vækst, men der findes ingen vedtagen procedure til at korrigere en BCFSS for vækst.
A prediction of the duration of the uptake phase can be obtained from practical experience (e.g. from a previous study or an accumulation study on a structurally related substance) or from certain empirical relationships utilising knowledge of either the aqueous solubility or the octanol/water partition coefficient of the test substance (provided that uptake follows first order kinetics, cf. Appendix 5).
I tilfælde af stor vækst bør man også udlede BCFK korrigeret for vækst (BCFKg), da denne værdi kan være mere relevant til at måle biokoncentreringsfaktoren.
The uptake phase should be run for 28 days unless it can be demonstrated that steady-state has been reached earlier (see Appendix 1, definitions and units).
Fedtindholdet i testfiskene (som hænger tæt sammen med bioakkumuleringen af hydrofobe stoffer) kan variere nok i praksis, således at det er nødvendigt at normalisere til et fast fedtindhold (5 % vægt/vægt) for at fremlægge både en kinetisk biokoncentreringsfaktor og en ligevægtsbiokoncentreringsfaktor på en meningsfuld måde, medmindre det kan hævdes, at teststoffet ikke primært opkoncentreres i fedtvæv (f.eks. kan visse perfluorerede stoffer binde til proteiner).
A steady-state is reached in the plot of test substance in fish (Cf) against time when the curve becomes parallel to the time axis and three successive analyses of Cf made on samples taken at intervals of at least two days are within ± 20 % of each other, and there is no significant increase of Cf in time between the first a last successive analysis.
Ligninger og eksempler på disse beregninger kan ses i tillæg 5.
When pooled samples are analysed, at least four successive analyses are required.
For at korrigere en kinetisk BCF for vækstfortynding bør hastighedskonstanten korrigeres for vækst.
For test substances which are taken up slowly the intervals would more appropriately be seven days.
Denne vækstkorrigerede udskillelseshastighedskonstant (k2g) beregnes ved at trække væksthastighedskonstanten (kg fra de målte vægtdata) fra den samlede udskillelseshastighedskonstant (k2).
If steady-state has not been reached by 28 days, either the BCF is calculated using only the kinetic approach, which is not reliant on steady-state being reached, or the uptake phase can be extended, taking further measurements, until steady-state is reached or for 60 days, whichever is shorter.
Den vækstkorrigerede kinetiske biokoncentreringsfaktor beregnes derefter ved at dividere optagelseshastighedskonstanten (k1) med den vækstkorrigerede udskillelseshastighedskonstant (k2g) (jf. tillæg 5).
Also, the test substance concentration in the fish at the end of the uptake phase needs to be sufficiently high to ensure a reliable estimation of k2 from the depuration phase.
I nogle tilfælde kan denne metode medføre visse risici.
If no significant uptake is shown after 28 days, the test can be stopped.
For meget langsomt udskilte stoffer, der testes i hurtigtvoksende fisk, kan den afledte k2g f.eks. være meget lille, og dermed bliver fejlprocenten i de to hastighedskonstanter, der er brugt til at beregne den, kritiske, og i nogle tilfælde kan skøn over kg overstige k2.
Duration of the depuration phase
I en alternativ tilgang, der omgår behovet for korrigering for vækstfortynding, anvendes udskillelsesdata for teststofmasse pr. fisk (hel) i stedet for de normale (koncentrations)data for teststofmængde pr. enhed fiskemasse.
For substances following first order kinetics, a period of half the duration of the uptake phase is usually sufficient for an appropriate (e.g. 95 %) reduction in the body burden of the substance to occur (cf. Appendix 5 for explanation of the estimation).
Dette kan nemt opnås, da test i henhold til denne TM bør forbinde registrerede vævskoncentrationer og den enkelte fisks vægt.
If the time required to reach 95 % loss is impractically long, exceeding for example twice the normal duration of the uptake phase (i.e. more than 56 days) a shorter period may be used (e.g. until the concentration of test substance is less than 10 % of steady-state concentration).
En enkel procedure hertil er beskrevet i tillæg 5.
However, longer depuration periods may be necessary for substances having more complex patterns of uptake and depuration than are represented by a one-compartment fish model that yields first order kinetics.
Bemærk, at k2 stadig bør rapporteres, også hvis det er den alternative metode, der anvendes.
If such complex patterns are observed and/or anticipated, it is advised to seek advice from a biostatistician and/or pharmacokineticist to ensure a proper test set-up.
Den kinetiske biokoncentreringsfaktor og ligevægtsbiokoncentreringsfaktoren anføres også i forhold til et standardfedtindhold på 5 % (vægt/vægt), medmindre det kan hævdes, at teststoffet ikke primært opkoncentreres i fedtvæv.
As the depuration period is extended, numbers of fish to sample may become limiting and growth differences between fish can influence the results.
Fiskekoncentrationsdata eller BCF normaliseres ifølge forholdet mellem 5 % og det faktiske gennemsnitlige (individuelle) fedtindhold (i % vådvægt) (jf. tillæg 5).
The period will also be governed by the period over which the concentration of the test substance in the fish remains above the analytical limit of quantification.
Hvis samme fisk er blevet analyseret for kemikalier og fedtindhold, bruges normaliserede data for de individuelle fisks fedtindhold til at beregne en lipidnormaliseret BCF.
Numbers of test fish
Hvis der alternativt er samme vækst hos kontrolfisk og eksponerede fisk, kan det være tilstrækkeligt kun at anvende fedtindholdet til korrigering for fedtindhold (jf. punkt 56).
Select the numbers of fish per test concentration such that a minimum of four fish are available at each sampling point.
En metode til beregning af en lipidnormaliseret BCF er beskrevet i tillæg 5.
Fish should only be pooled if analysis of single fish is not feasible.
Fortolkning af resultater
If higher precision in curve fitting (and derived parameters) is intended or if metabolism studies are required (e.g. to distinguish between metabolites and parent substance when using radiolabelled test substances), more fish per sampling point will be necessary.
Hvis der i prøveopløsninger måles koncentrationer nær analysemetodens påvisningsgrænse, bør resultaterne fortolkes med forsigtighed.
The lipid content should be determined on the same biological material as is used to determine the concentration of the test substance.
Gennemsnitlig vækst i både test- og kontrolgrupper bør i princippet, for at udelukke toksiske virkninger, ikke adskille sig væsentligt fra hinanden.
Should this not be feasible, additional fish may be needed (cf. paragraphs 56 and 57).
Væksthastighedskonstanterne eller vækstkurverne for de to grupper sammenlignes med en passende procedure [36]).Skarpe optagelses- og udskillelseskurver er tegn på biokoncentreringsdata af høj kvalitet.
If adult (i.e. sexually mature) fish are used, they should not be in a spawning state or recently spent (i.e. already spawned) either before or during the test.
For hastighedskonstanterne bør resultatet af en χ2-egnethedstest vise god egnethed (dvs. en lille målingsfejlprocent (32)) for bioakkumuleringsmodellen, således at hastighedskonstanterne kan betragtes som pålidelige (jf. tillæg 5).
It should also be reported whether male or female, or both are used in the experiment.
Hvis der anvendes mere end en testkoncentration, bør forskellen i optagelses- og udskillelseskonstanter mellem testkoncentrationerne være under 20 % [37].
If both sexes are used, differences in growth and lipid content between sexes should be documented to be non-significant before the start of the exposure, in particular if it is anticipated that pooling of male and female fish will be necessary to ensure detectable substance concentrations and/or lipid content.
Hvis dette ikke er tilfældet, kan der anføres koncentrationsafhængighed.
In any one test, select fish of similar weight such that the smallest are no smaller than two-thirds of the weight of the largest.
Signifikante forskelle i optagelses-/udskillelseshastighedskonstanter mellem de anvendte testkoncentrationer bør noteres og om muligt forklares.
All should be of the same year-class and come from the same source.
Normalt ligger konfidensgrænserne for BCF-værdier i veltilrettelagte undersøgelser på ± 20 % af den afledte BCF.
Since weight and age of a fish may have a significant effect on BCF values (12) these details should be recorded accurately.
Hvis to eller flere koncentrationer testes, bruges resultaterne fra begge eller alle koncentrationer til at undersøge, om resultaterne er konsekvente, og til at vise, om der er koncentrationsafhængighed.
It is recommended that a sub-sample of the stock of fish is weighed shortly before the start of the test in order to estimate the mean weight (cf. paragraph 61).
Hvis der kun testes en koncentration for at mindske anvendelsen af dyr og/eller ressourcer, begrundes dette.
Loading