natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For at sikre, at retterne i alle medlemsstater kan udøve kompetence på samme grundlag for så vidt angår formueforhold mellem ægtefæller, bør denne forordning på udtømmende vis angive, på hvilket grundlag en sådan subsidiær kompetence kan udøves.
The combination of the various jurisdiction rules should, however, ensure that parties have all possibilities to seise the courts of a Member State which will accept jurisdiction for the purposes of giving effect to their matrimonial property regime.
Navnlig med henblik på at afhjælpe situationer, hvor der ikke er adgang til domstolsprøvelse, bør der i denne forordning åbnes mulighed for forum necessitatis, således at retten i en medlemsstat i undtagelsestilfælde kan træffe afgørelse i en sag vedrørende formueforholdet mellem ægtefæller, der er nært knyttet til et tredjeland.
This Regulation should not prevent the parties from settling the matrimonial property regime case amicably out of court, for instance before a notary, in a Member State of their choice where this is possible under the law of that Member State.
Et sådant undtagelsestilfælde kan anses for at foreligge, når det viser sig umuligt at føre en sag i det pågældende tredjeland, f.eks. på grund af borgerkrig, eller når ægtefællen ikke med rimelighed kan forventes at anlægge eller føre en sag i dette land.
This should be the case even if the law applicable to the matrimonial property regime is not the law of that Member State.
Kompetence baseret på forum necessitatis bør imidlertid kun udøves, hvis sagen har tilstrækkelig tilknytning til den medlemsstat, hvor den ret, ved hvilken sagen er anlagt, er beliggende.
In order to ensure that the courts of all Member States may, on the same grounds, exercise jurisdiction in relation to the matrimonial property regimes of spouses, this Regulation should set out in an exhaustive way the grounds on which such subsidiary jurisdiction may be exercised.
Af hensyn til en harmonisk retspleje bør det undgås, at der træffes uforenelige retsafgørelser i forskellige medlemsstater.
In order to remedy, in particular, situations of denial of justice, this Regulation should provide for a forum necessitatis allowing a court of a Member State, on an exceptional basis, to rule on a matrimonial property regime which is closely connected with a third state.
Med dette for øje bør denne forordning fastlægge almindelige retsplejeregler, der svarer til dem, der findes i andre EU-instrumenter på området for civilretligt samarbejde.
Such an exceptional basis may be deemed to exist when proceedings prove impossible in the third state in question, for example because of civil war, or when a spouse cannot reasonably be expected to initiate or conduct proceedings in that State.
En sådan retsplejeregel er reglen om litispendens, som vil finde anvendelse, hvis den samme sag vedrørende formueforholdet mellem ægtefæller indbringes for forskellige retter i forskellige medlemsstater.
Jurisdiction based on forum necessitatis should, however, be exercised only if the case has a sufficient connection with the Member State of the court seised.
Reglen vil i givet fald fastlægge, hvilken ret der skal behandle sagen vedrørende formueforholdet mellem ægtefæller.
In the interests of the harmonious functioning of justice, the giving of irreconcilable decisions in different Member States should be avoided.
For at borgerne med fuld retssikkerhed kan nyde godt af de fordele, som det indre marked indebærer, bør denne forordning give ægtefæller mulighed for på forhånd at vide, hvilken lov der vil finde anvendelse på formueforholdet mellem disse ægtefæller.
To that end, this Regulation should provide for general procedural rules similar to those of other Union instruments in the area of judicial cooperation in civil matters.
Der bør derfor indføres harmoniserede lovvalgsregler for at undgå modstridende resultater.
One such procedural rule is a lis pendens rule, which will come into play if the same matrimonial property regime case is brought before different courts in different Member States.
Hovedreglen bør sikre, at formueforholdet mellem ægtefæller behandles efter en forudsigelig lov, som det er nært knyttet til.
That rule will then determine which court should proceed to deal with the matrimonial property regime case.
Af hensyn til retssikkerheden og for at undgå opdeling af formueforholdet mellem ægtefæller bør den lov, som anvendes på formueforholdet mellem ægtefæller, regulere det pågældende formueforhold som helhed, dvs. de formuegoder, som er omfattet af formueforholdet, uanset formuegodernes art, og uanset om de befinder sig i en anden medlemsstat eller i et tredjeland.
In order to allow citizens to avail themselves, with all legal certainty, of the benefits offered by the internal market, this Regulation should enable spouses to know in advance which law will apply to their matrimonial property regime.
Den lov, der fastsættes i henhold til denne forordning, bør finde anvendelse, selv om det ikke er en medlemsstats lov.
Harmonised conflict-of-law rules should therefore be introduced in order to avoid contradictory results.
Af hensyn til ægtefællernes forvaltning af deres formuegoder bør denne forordning give dem mulighed for at vælge, hvilken lov der skal finde anvendelse på deres formueforhold mellem ægtefæller, uanset hvilke formuegoder der er tale om, og hvor de er beliggende, blandt de love, som ægtefællerne har tæt tilknytning til som følge af deres sædvanlige opholdssted eller statsborgerskab.
The main rule should ensure that the matrimonial property regime is governed by a predictable law with which it is closely connected.
Dette valg kan foretages når som helst, inden ægteskabets indgåelse, i forbindelse med ægteskabets indgåelse eller i løbet af ægteskabet.
For reasons of legal certainty and in order to avoid the fragmentation of the matrimonial property regime, the law applicable to a matrimonial property regime should govern that regime as a whole, that is to say, all the property covered by that regime, irrespective of the nature of the assets and regardless of whether the assets are located in another Member State or in a third state.
For at skabe retssikkerhed i retsforhold og forhindre, at der foretages ændringer i valget af den lov, der skal anvendes på formueforholdet mellem ægtefæller, uden at ægtefællerne informeres, bør lovvalget for formueforholdet mellem ægtefæller ikke ændres, uden at parterne udtrykkeligt haranmodet herom.
The law determined by this Regulation should apply even if it is not the law of a Member State.
En sådan ændring foranlediget af ægtefællerne kan ikke få tilbagevirkende kraft, medmindre ægtefællerne udtrykkeligt kræver det.
To facilitate to spouses the management of their property, this Regulation should authorise them to choose the law applicable to their matrimonial property regime, regardless of the nature or location of the property, among the laws with which they have close links because of habitual residence or their nationality.
Under alle omstændigheder må det ikke krænke tredjemands rettigheder.
This choice may be made at any moment, before the marriage, at the time of conclusion of the marriage or during the course of the marriage.
Der bør fastsættes bestemmelser om materiel og formel gyldighed af en aftale om lovvalg, så det bliver lettere for ægtefællerne at træffe et oplyst valg, og så deres samtykke respekteres for at sikre retssikkerheden og bedre adgang til domstolsprøvelse.
To ensure the legal certainty of transactions and to prevent any change of the law applicable to the matrimonial property regime being made without the spouses being notified, no change of law applicable to the matrimonial property regime should be made except at the express request of the parties.
For så vidt angår den formelle gyldighed bør der indføres visse garantier for at sikre, at ægtefællerne er klar over konsekvenserne af deres valg.
Such a change by the spouses should not have retrospective effect unless they expressly so stipulate.
Aftalen om lovvalg bør i det mindste foreligge skriftligt og være dateret og underskrevet af begge parter.
Whatever the case, it may not infringe the rights of third parties.
Hvis loven i den medlemsstat, hvor de to ægtefæller har deres sædvanlige opholdssted på tidspunktet for aftalens indgåelse, fastsætter yderligere formelle regler, bør disse imidlertid overholdes.
Rules on the material and formal validity of an agreement on the choice of applicable law should be set up so that the informed choice of the spouses is facilitated and their consent is respected with a view to ensuring legal certainty as well as better access to justice.
Hvis ægtefællerne på tidspunktet for aftalens indgåelse har deres sædvanlige opholdssted i forskellige medlemsstater, hvor der gælder forskellige formelle regler, bør det være tilstrækkeligt, at de formelle regler i en af disse stater er opfyldt.
As far as formal validity is concerned, certain safeguards should be introduced to ensure that spouses are aware of the implications of their choice.
Hvis kun en af ægtefællerne på tidspunktet for aftalens indgåelse har sit sædvanlige opholdssted i en medlemsstat, der fastsætter yderligere formelle regler, bør disse regler opfyldes.
The agreement on the choice of applicable law should at least be expressed in writing, dated and signed by both parties.
En ægtepagt er en form for disposition med hensyn til formueforholdet mellem ægtefæller, hvis antagelighed og anerkendelse varierer i medlemsstaterne.
However, if the law of the Member State in which the two spouses have their habitual residence at the time the agreement is concluded lays down additional formal rules, those rules should be complied with.
For at gøre det lettere at få rettigheder vedrørende formueforholdet mellem ægtefæller, der er erhvervet som følge af en ægtepagt, anerkendt i medlemsstaterne, bør der fastsættes bestemmelser om formel gyldighed af ægtepagter.
If, at the time the agreement is concluded, the spouses are habitually resident in different Member States which lay down different formal rules, compliance with the formal rules of one of these States should suffice.
Aftalen bør i det mindste foreligge skriftligt og være dateret og underskrevet af begge parter.
If, at the time the agreement is concluded, only one of the spouses is habitually resident in a Member State which lays down additional formal rules, those rules should be complied with.
Aftalen bør dog også opfylde yderligere formelle gyldighedskrav i den lov, der finder anvendelse på formueforholdet mellem ægtefæller, som fastsat i denne forordning og i loven i den medlemsstat, hvor ægtefællerne har deres sædvanlige opholdssted.
A matrimonial property agreement is a type of disposition on matrimonial property the admissibility and acceptance of which vary among the Member States.
Denne forordning bør også fastsætte, hvilken lov der skal finde anvendelse på den materielle gyldighed af en sådan aftale.
In order to make it easier for matrimonial property rights acquired as a result of a matrimonial property agreement to be accepted in the Member States, rules on the formal validity of a matrimonial property agreement should be defined.
Hvis der ikke er indgået nogen aftale om lovvalg, bør denne forordning for at forene forudsigelighed og retssikkerhed med hensyn til parrets faktiske liv indføre harmoniserede lovvalgsregler for at fastsætte den lov, der finder anvendelse på ægtefællernes samlede formuegoder på grundlag af en skala af tilknytningsfaktorer.
At least the agreement should be expressed in writing, dated and signed by both parties.
Ægtefællernes første fælles sædvanlige opholdssted kort efter ægteskabets indgåelse bør udgøre det første kriterium og gå forud for ægtefællernes fælles statsborgerskab på tidspunktet for ægteskabets indgåelse.
However, the agreement should also fulfil additional formal validity requirements set out in the law applicable to the matrimonial property regime as determined by this Regulation and in the law of the Member State in which the spouses have their habitual residence.
Hvis ingen af disse kriterier er opfyldt, eller hvis der ikke findes et første fælles sædvanligt opholdssted i tilfælde, hvor ægtefællerne har fælles dobbelt statsborgerskab på tidspunktet for ægteskabets indgåelse, bør det tredje kriterium være loven i den stat, som ægtefællerne har den tætteste tilknytning til.
This Regulation should also determine which law is to govern the material validity of such an agreement.
Ved anvendelse af det tredje kriterium bør alle forhold tages i betragtning, og det bør stå klart, at denne tilknytning bør opfattes, som den var på tidspunktet for ægteskabets indgåelse.
Where no applicable law is chosen, and with a view to reconciling predictability and legal certainty with consideration of the life actually lived by the couple, this Regulation should introduce harmonised conflict-of-law rules to determine the law applicable to all the spouses' property on the basis of a scale of connecting factors.
Når statsborgerskab i denne forordning omtales som tilknytningsfaktor, er spørgsmålet om, hvordan en person med flere statsborgerskaber behandles, et præjudicielt spørgsmål, som falder uden for denne forordnings anvendelsesområde og bør overlades til national lovgivning, herunder, hvis det er relevant, internationale konventioner, i fuld overensstemmelse med Unionens almindelige principper.
The first common habitual residence of the spouses shortly after marriage should constitute the first criterion, ahead of the law of the spouses' common nationality at the time of their marriage.
Dette bør ikke have nogen indflydelse på gyldigheden af et lovvalg, der er foretaget i overensstemmelse med denne forordning.
If neither of these criteria apply, or failing a first common habitual residence in cases where the spouses have dual common nationalities at the time of the conclusion of the marriage, the third criterion should be the law of the State with which the spouses have the closest links.
Med hensyn til fastlæggelse af den lov, der i tilfælde af manglende lovvalg og ægtepagt skal finde anvendelse på formueforholdet mellem ægtefæller, bør den judicielle myndighed i en medlemsstat efter anmodning fra en af ægtefællerne i undtagelsestilfælde — hvis ægtefællerne er flyttet til den stat, hvor de har deres sædvanlige opholdssted, for en længere periode — være i stand til at nå frem til den konklusion, at loven i denne stat kan finde anvendelse, hvis ægtefællerne har påberåbt sig den.
In applying the latter criterion all the circumstances should be taken into account and it should be made clear that these links are to be considered as they were at the time the marriage was entered into.
Den lov, som skal anvendes på formueforholdet mellem ægtefæller, bør regulere formueforholdet mellem ægtefæller fra klassificeringen af en af ægtefællernes eller begge ægtefællers formuegoder i forskellige kategorier under ægteskabet og efter dets opløsning til delingen af formuegoderne.
Where this Regulation refers to nationality as a connecting factor, the question of how to consider a person having multiple nationalities is a preliminary question which falls outside the scope of this Regulation and should be left to national law, including, where applicable, international Conventions, in full observance of the general principles of the Union.
Den bør omfatte virkningerne af formueforholdet mellem ægtefællerne for et retsforhold mellem en ægtefælle og tredjemand.
This consideration should have no effect on the validity of a choice of law made in accordance with this Regulation.
Den lov, som finder anvendelse på formueforholdet mellem ægtefæller, kan imidlertid kun gøres gældende af en ægtefælle over for tredjemand for at regulere sådanne virkninger, når retsforholdet mellem ægtefællen og tredjemand opstod på et tidspunkt, hvor tredjemand havde eller burde have haft kendskab til denne lov.
With regard to the determination of the law applicable to the matrimonial property regime in the absence of a choice of law and a matrimonial property agreement, the judicial authority of a Member State, at the request of either of the spouses, should, in exceptional cases — where the spouses have moved to the State of their habitual residence for a long duration — be able to arrive at the conclusion that the law of that State may apply if the spouses have relied on it.
Almene hensyn, f.eks. beskyttelsen af en medlemsstats politiske, sociale og økonomiske struktur, bør berettige, at retterne og andre kompetente myndigheder i medlemsstaterne i undtagelsestilfælde får mulighed for at anvende undtagelser på grundlag af overordnede præceptive bestemmelser.
The law determined as the law applicable to the matrimonial property regime should govern the matrimonial property regime from the classification of property of one or both spouses into different categories during the marriage and after its dissolution, to the liquidation of the property.
Begrebet »overordnede præceptive bestemmelser« bør følgelig omfatte absolut nødvendige regler, f.eks. regler om beskyttelse af familiens bolig.
It should include the effects of the matrimonial property regime on a legal relationship between a spouse and third parties.
Denne undtagelse fra anvendelsen af den lov, der skal anvendes på formueforholdet mellem ægtefæller, fordrer imidlertid en indskrænkende fortolkning, hvis den skal være forenelig med forordningens overordnede mål.
However, the law applicable to matrimonial property regime may be invoked by a spouse against a third party to govern such effects only when the legal relations between the spouse and the third party arose at a time where the third party knew or should have known of that law.
Almene hensyn bør i ekstraordinære tilfælde også give medlemsstaternes retter og andre kompetente myndigheder, der behandler sager vedrørende formueforholdet mellem ægtefæller, mulighed for at undlade at anvende visse bestemmelser i fremmed ret, når det i en konkret sag ville være klart uforeneligt med grundlæggende retsprincipper (ordre public) i den pågældende medlemsstat at anvende disse bestemmelser.
Considerations of public interest, such as the protection of a Member State's political, social or economic organisation, should justify giving the courts and other competent authorities of the Member States the possibility, in exceptional cases, of applying exceptions based on overriding mandatory provisions.
Retterne og andre kompetente myndigheder bør imidlertid ikke kunne anvende denne ordre public-undtagelse for at undlade at anvende loven i en anden stat eller afvise at anerkende — eller i givet fald acceptere — eller fuldbyrde en retsafgørelse, et officielt bekræftet dokument eller et retsforlig fra en anden medlemsstat, når en sådan undladelse ville stride mod Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (»chartret«), særlig artikel 21 om princippet om ikkeforskelsbehandling.
Accordingly, the concept of ‘overriding mandatory provisions’ should cover rules of an imperative nature such as rules for the protection of the family home.
Da der i nogle stater findes flere retssystemer eller regelsæt angående de spørgsmål, som er reguleret af denne forordning, bør der fastsættes en bestemmelse, der regulerer, i hvilket omfang denne forordning finder anvendelse i de forskellige territoriale enheder i disse stater.
However, this exception to the application of the law applicable to the matrimonial property regime requires a strict interpretation in order to remain compatible with the general objective of this Regulation.
I lyset af denne forordnings overordnede mål, nemlig gensidig anerkendelse af retsafgørelser truffet i medlemsstaterne i sager vedrørende formueforholdet mellem ægtefæller, bør denne forordning omfatte bestemmelser om anerkendelse, eksigibilitet og fuldbyrdelse af retsafgørelser, der svarer til bestemmelser i andre EU-instrumenter på området for civilretligt samarbejde.
Considerations of public interest should also allow courts and other competent authorities dealing with matters of matrimonial property regime in the Member States to disregard, in exceptional circumstances, certain provisions of a foreign law where, in a given case, applying such provisions would be manifestly incompatible with the public policy (ordre public) of the Member State concerned.
For at tage hensyn til de forskellige systemer for behandling af sager vedrørende formueforholdet mellem ægtefæller i medlemsstaterne bør denne forordning sikre accept og eksigibilitet i alle medlemsstater af officielt bekræftede dokumenter i sager vedrørende formueforholdet mellem ægtefæller.
However, the courts or other competent authorities should not be able to apply the public policy exception in order to set aside the law of another State or to refuse to recognise or, as the case may be, accept or enforce a decision, an authentic instrument or a court settlement from another Member State when doing so would be contrary to the Charter of Fundamental Rights of the European Union (‘Charter’), and in particular Article 21 thereof on the principle of non-discrimination.
Officielt bekræftede dokumenter bør have samme beviskraft i en anden medlemsstat, som de har i domsstaten, eller de mest sammenlignelige virkninger.
Since there are States in which two or more systems of law or sets of rules concerning matters governed by this Regulation coexist, there should be a provision governing the extent to which this Regulation applies in the different territorial units of those States.
Fastlæggelse af beviskraft for et bestemt officielt bekræftet dokument i en anden medlemsstat eller af de mest sammenlignelige virkninger bør ske under henvisning til arten og omfanget af det officielt bekræftede dokuments beviskraft i domsstaten.
In the light of its general objective, which is the mutual recognition of decisions given in the Member States in matters of matrimonial property regime, this Regulation should lay down rules relating to the recognition, enforceability and enforcement of decisions similar to those of other Union instruments in the area of judicial cooperation in civil matters.
Det vil derfor afhænge af domsstatens lov, hvilken beviskraft et givet officielt bekræftet dokument har i en anden medlemsstat.
In order to take into account the different systems for dealing with matters of matrimonial property regimes in the Member States, this Regulation should guarantee the acceptance and enforceability in all Member States of authentic instruments in matters of matrimonial property regime.
»Ægtheden« af et officielt bekræftet dokument bør være et selvstændigt begreb, der bør omfatte forhold som dokumentets autenticitet, formelle krav til dokumentet, beføjelser for den myndighed, der har udfærdiget dokumentet, og den procedure, hvorefter dokumentet er udfærdiget.
Authentic instruments should have the same evidentiary effects in another Member State as they have in the Member State of origin, or the most comparable effects.
Det bør også omfatte de faktuelle forhold, som den berørte myndighed registrerer i det officielt bekræftede dokument, f.eks. at de angivne parter har givet møde for myndigheden på den angivne dato, og at de har afgivet de anførte erklæringer.
When determining the evidentiary effects of a given authentic instrument in another Member State or the most comparable effects, reference should be made to the nature and the scope of the evidentiary effects of the authentic instrument in the Member State of origin.
En part, som ønsker at anfægte ægtheden af et officielt bekræftet dokument, bør gøre det for den kompetente ret i den medlemsstat, der har udfærdiget det officielt bekræftede dokument, i henhold til loven i samme medlemsstat.
The evidentiary effects which a given authentic instrument should have in another Member State will therefore depend on the law of the Member State of origin.