natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For så vidt angår muligheden for at gøre indsigelse mod afgørelsen om afvisning af, at en person er omfattet af direktiv 2004/38/EF, mener Kommissionen dog, at personen fortsat — som en gunstigere bestemmelse i henhold til tilbagesendelsesdirektivets artikel 4 — kan være omfattet af de proceduremæssige garantier i kapitel VI i direktiv 2004/38/EF (f.eks. for så vidt angår meddelelse og begrundelse af afgørelsen, frist for frivillig udrejse fra området og klageprocedurer).
Third-country nationals whose claim to be a family member of a Union citizen enjoying a Union right to free movement under Article 21 TFEU or Directive 2004/38/EC was rejected by a Member State may be considered as third-country national.
Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 3, nr. 2), Schengengrænsekodeksen — artikel 6
Such persons may therefore fall in the scope of application of the Return Directive and the minimum standards, procedures and rights foreseen therein will have to be applied.
Tilstedeværelsen på en medlemsstats område af en tredjelandsstatsborger, som ikke opfylder eller ikke længere opfylder de betingelser for indrejse, der er fastsat i artikel 5 i Schengengrænsekodeksen, eller andre betingelser for indrejse, ophold eller bopæl i den pågældende medlemsstat.
However, as regards a possible appeal against the decision rejecting being a beneficiary of Directive 2004/38/EC, the Commission considers that the person will continue — as a more favourable provision under Article 4 of the Return Directive — to be able to rely on the procedural safeguards provided for in Chapter VI of Directive 2004/38/EC (for example, as regards notification and justification of decision, the time allowed to voluntarily leave the territory, redress procedures).
Denne meget brede definition dækker enhver tredjelandsstatsborger, der ikke har en lovbestemt ret til at opholde sig i en medlemsstat.
Legal basis: Return Directive — Article 3(2); Schengen Borders Code — Article 6
Enhver tredjelandsstatsborger, der er fysisk til stede på en EU-medlemsstats område, har enten lovligt eller ulovligt ophold.
The presence on the territory of a Member State, of a third-country national who does not fulfil, or no longer fulfils the conditions of entry as set out in Article 5 of the Schengen Borders Code or other conditions for entry, stay or residence in that Member State.
Der er ikke nogen tredje mulighed.
This very broad definition covers any third-country national who does not enjoy a legal right to stay in a Member State.
Juridiske antagelser i henhold til national lovgivning, hvor personer, der fysisk opholder sig i særlige udpegede dele af medlemsstatens område (f.eks. transitområder eller visse grænseområder), ikke anses for at have »ophold på området«, er uden relevans i denne henseende, eftersom det ville bringe den harmoniserede anvendelse af EU-retten om tilbagesendelse i fare.
Any third-country national physically present on the territory of an EU Member State is either staying legally or illegally.
Medlemsstaterne kan dog beslutte ikke at anvende visse af bestemmelserne i EU-retten om tilbagesendelse på denne kategori af personer (se afsnit 2 nedenfor).
There is no third option.
Efter kodifikationen i 2016 af Schengengrænsekodeksen skal henvisningen til Schengengrænsekodeksens artikel 5 i tilbagesendelsesdirektivets artikel 3, nr. 2), læses som en henvisning til Schengengrænsekodeksens nuværende artikel 6.
Legal fictions under national law which consider persons physically staying in specially designated parts of Member State territory (for example transit areas or certain border areas) as not ‘staying in the territory’ are irrelevant in this context, since this would undermine the harmonious application of the EU return acquis.
Følgende kategorier af tredjelandsstatsborgere anses f.eks. for at opholde sig ulovligt i medlemsstaten: tredjelandsstatsborgere, som er i besiddelse af en opholdstilladelse eller et visum, der er udløbet
Member States may, however, decide not to apply certain provisions of the return acquis to this category of persons (see section 2 below).
afviste asylansøgere
Following the 2016 codification of the Schengen Borders Code (SBC), reference to Article 5 SBC in Article 3(2) of the Return Directive shall be read as reference to current Article 6 SBC.
personer, der pågribes i forbindelse med en ulovlig grænsepassage
Holders of a withdrawn permit or visa;
irregulære migranter, der pågribes på medlemsstaternes område
Rejected asylum seekers;
personer, der standses, mens de er i transit gennem en medlemsstats område for at nå frem til en anden medlemsstat uden legitim adkomst
Asylum applicants who have received a decision ending their right of stay as asylum seeker;
personer uden opholdsret i den medlemsstat, hvor de pågribes (selv om de har opholdsret i en anden medlemsstat)
Persons subject to a refusal of entry at the border;
personer, der er til stede på en medlemsstats område inden for en frist for frivillig udrejse
Persons intercepted in connection with irregular border crossing;
personer, hvis udsendelse er blevet udsat
Irregular migrants apprehended in Member States' territory;
Følgende kategorier af personer anses ikke for at opholde sig ulovligt, eftersom de har en lovbestemt ret til at opholde sig i den pågældende medlemsstat (eventuelt kun midlertidigt):
Persons intercepted while transiting through a Member State's territory to reach another Member State without legal entitlement;
asylansøgere, der opholder sig i den medlemsstat, hvori de har ret til at opholde sig under behandlingen af deres asylansøgning
Persons enjoying no right to stay in the Member State of apprehension (even though they are holding a right to stay in another Member State);
statsløse personer med ophold i den medlemsstat, i hvilken de i henhold til national lovgivning har ret til ophold, mens proceduren for at fastslå, at de er statsløse, pågår
Persons present on Member State territory during a period for voluntary departure;
personer, der opholder sig i en medlemsstat på tålt ophold (hvis en sådan status i henhold til den nationale lovgivning betragtes som »lovligt ophold«)
Persons subject to postponed removal.
indehavere af en uretmæssigt erhvervet opholdstilladelse, så længe opholdstilladelsen ikke er tilbagekaldt eller inddraget og fortsat betragtes som en gyldig opholdstilladelse.
The following categories of persons are not considered as illegally staying since they enjoy a legal right to stay (which may only be of temporary nature) in the Member State concerned:
Personer, hvis ansøgning om opholdstilladelse er ved at blive behandlet, kan have enten lovligt eller ulovligt ophold, afhængigt af om de er i besiddelse af et gyldigt visum eller en anden ret til at opholde sig i landet eller ej.
asylum applicants staying in the Member State in which they enjoy a right to stay pending their asylum procedure,
For at der er tale om ulovligt ophold kræves det ikke, at opholdet har været af en minimumsvarighed, eller at tredjelandsstatsborgeren havde til hensigt at opholde sig ulovligt på en medlemsstats område — se Domstolens dom i sag C-47/15, Affum [8] (præmis 48).Personer, der ansøger om fornyelse af en opholdstilladelse, der allerede er udløbet, opholder sig ulovligt, medmindre andet er fastsat i medlemsstatens nationale lovgivning (se også afsnit 5.7).
stateless persons staying in the Member State in which, according to national law, they enjoy a right to stay during a statelessness determination procedure,
Tredjelandsstatsborgere, med hensyn til hvilke den tilbagesendelsesprocedure, der er fastsat i tilbagesendelsesdirektivet, er blevet anvendt, og som opholder sig ulovligt på medlemsstatens område uden gyldig begrundelse for den manglende tilbagevenden (scenarie, der er omhandlet i præmis 48 i Domstolens dom i sag C-329/11, Achughbabian [9]), har ulovligt ophold.
persons staying in a Member State where they enjoy a formal toleration status (provided such status is considered under national law as ‘legal stay’),
Domstolens særlige henvisning i Achughbabian-dommen vedrører kun nationale strafferetlige sanktioners forenelighed med tilbagesendelsesdirektivet.
holders of a fraudulently acquired permit for as long as the permit has not been revoked or withdrawn and continues to be considered as valid permit.
Dommen henviser ikke til tilbagesendelsesdirektivets anvendelsesområde, og hovedreglen i artikel 2, stk. 1, finder fortsat anvendelse: »Enten A eller B«, dvs. at en person enten opholder sig ulovligt, hvilket betyder, at tilbagesendelsesdirektivet finder anvendelse, eller at personen har ret til at opholde sig på området, hvilket betyder, at tilbagesendelsesdirektivet ikke finder anvendelse.
Persons subject to a pending application for a residence permit may be either legally or illegally staying, depending on whether they hold a valid visa or another right to stay or not.
Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 3, nr. 3)
The situation of illegal stay does not require a minimum duration of stay or the intention of the third-country national to stay illegally on the territory of a Member State — see judgment of the ECJ in Case C-47/15, Affum [8] (paragraph 48).Applicants for renewal of an already expired permit are illegally staying, unless national law of a Member State provides otherwise (see also section 5.7).
vedkommende tredjelandsstatsborgers oprindelsesland eller
Third-country nationals to whom the return procedure established by the Return Directive had been applied and who are illegally staying in the territory of a Member State without there being any justified ground for non-return (scenario referred to in paragraph 48 of ECJ judgement in Case C-329/11, Achughbabian [9]) are illegally staying.
et transitland i henhold til tilbagetagelsesaftaler på fællesskabsplan eller bilateralt plan eller i henhold til andre ordninger eller 3)
The special reference made by ECJ in Achughbabian relates only to the compatibility of national criminal law measures with the Return Directive.
et andet tredjeland, som den pågældende tredjelandsstatsborger frivilligt beslutter at vende tilbage til, og hvor vedkommende vil blive modtaget.
Nothing is said in this judgement on the scope and applicability of the Return Directive, hence the general rule set by Article 2(1) remains applicable: ‘either A or B’, meaning that a person is either staying illegally and the Return Directive applies, or the persons enjoys a right to stay and the Return Directive does not apply.
»Oprindelsesland« i første led henviser til det land, hvori tredjelandsstatsborgeren er statsborger; for statsløse personer anses dette normalt for at være det land, hvor de pågældende tidligere havde deres sædvanlige opholdssted.
his or her country of origin; or
»Transitland« i andet led omfatter kun tredjelande, ikke EU-medlemsstater.
a country of transit in accordance with Community or bilateral readmission agreements or other arrangements; or
»Tilbagetagelsesaftaler på fællesskabsplan eller bilateralt plan« i andet led vedrører kun aftaler med tredjelande.
another third country, to which the third-country national concerned voluntarily decides to return and in which he or she will be accepted.
Et sådant frivilligt valg af bestemmelsessted kan også forekomme i forbindelse med forberedelsen af en udsendelsesoperation: Der kan være tilfælde, hvor en tredjelandsstatsborger, der skal tilbagesendes, ønsker at blive udsendt til et andet tredjeland end transit- eller oprindelseslandet.
Such action may, however, be exceptionally possible under bilateral readmission agreements or Dublin rules; it is therefore recommended not to call it ‘return’, but rather ‘passing-back’ or ‘transfer’.
Præcisering af bestemmelseslandet i tilfælde af udsendelse: Hvis der indrømmes en frist for frivillig udrejse, er det tredjelandsstatsborgerens ansvar at sørge for at opfylde sin forpligtelse til at vende tilbage inden for den fastsatte frist, og det er i princippet ikke nødvendigt at angive bestemmelseslandet.
The definition also implies that Member States must only carry out return to a third country in the circumstances exhaustively listed in one of its three indents.
Kun hvis medlemsstaten skal anvende tvangsforanstaltninger (udsendelse), er det nødvendigt at angive, til hvilket land personen vil blive udsendt (se afsnit 1.5).
Therefore, for instance, it is not possible to remove a returnee to a third country, which is neither the country of origin nor the country of transit, without consent of the returnee.
Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 3, nr. 4) og artikel 6, stk. 6
‘Country of origin’ in the first indent refers to the country of nationality of the third-country national; for stateless persons, this can normally be considered to be the country of former habitual residence.
En administrativ eller retslig afgørelse eller retsakt, der fastslår eller erklærer, at en tredjelandsstatsborgers ophold er ulovligt, og som pålægger eller fastslår en forpligtelse for den pågældende til at vende tilbage.
‘Country of transit’ in the second indent covers only third countries, not EU Member States.
Definitionen af en »afgørelse om tilbagesendelse« fokuserer på to afgørende elementer.
‘Community or bilateral readmission agreements or other arrangements’ in the second indent relates to agreements with third countries only.
En afgørelse om tilbagesendelse skal omfatte:
Bilateral readmission agreements between Member States are irrelevant in this context.
En afgørelse om tilbagesendelse kan indeholde flere elementer, f.eks. et indrejseforbud, en frist for frivillig udrejse og angivelse af bestemmelseslandet.
‘Voluntary’ in this context refers to the choice of the destination by the returnee.
Hvis bestemmelseslandet ikke er nævnt, skal medlemsstaterne sikre, at princippet om non-refoulement overholdes, jf. tilbagesendelsesdirektivets artikel 5.
Such voluntary choice of the destination may also happen in the preparation of a removal operation: there may be cases in which the returnee prefers to be removed to another third country rather than to the country of transit or origin.
Medlemsstaterne har vide skønsbeføjelser med hensyn til den form (afgørelse eller retsakt, retslig eller administrativ), hvorved der kan træffes afgørelse om tilbagesendelse.
Specification of the country of return in the case of removal: if a period for voluntary departure is granted, then it is the returnee's responsibility to make sure that he/she complies with the obligation to return within the set period and there is in principle no need to specify the country of return.
Afgørelser om tilbagesendelse kan udformes som selvstændige retslige dokumenter eller afgørelser eller sammen med andre afgørelser, f.eks. en afgørelse om udsendelse eller en afgørelse om ophør af lovligt ophold (se afsnit 12.1 nedenfor).
Only if coercive measures have to be used by Member States (removal), then it is necessary to specify to which third country the person will be removed (see section 1.5).
I en afgørelse om tilbagesendelse anføres det, at opholdet i den medlemsstat, der træffer afgørelsen, er ulovligt, samtidig med at det anføres, at den pågældende har pligt til at forlade EU-medlemsstaternes og de associerede Schengenlandes område.
Legal basis: Return Directive — Articles 3(4) and 6(6)
Derudover skal det understreges, at afgørelser om tilbagesendelse kan ledsages af indrejseforbud i hele EU (bindende for alle stater, der er bundet af tilbagesendelsesdirektivet), jf. artikel 11.
An administrative or judicial decision or act, stating or declaring the stay of a third-country national to be illegal and imposing or stating an obligation to return.
Den fleksible definition af »afgørelse om tilbagesendelse« udelukker ikke, at en afgørelse, der pålægger en person en forpligtelse til at vende tilbage, kan træffes i form af en straffedom og som led i en straffesag — se Domstolens dom i sag C-430/11, Sagor [10] (præmis 39).1.5.
The definition of a ‘return decision’ focuses on two essential elements.
Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 3, nr. 5) og artikel 8, stk. 3
A return decision must contain:
Administrativ eller retslig afgørelse eller retsakt om håndhævelse af forpligtelsen til at vende tilbage, dvs. den fysiske transport ud af medlemsstaten.
a statement concerning the illegality of the stay; and
Afgørelsen om udsendelse kan træffes sammen med afgørelsen om tilbagesendelse (procedure med et trin) eller særskilt (procedure med to trin).
the imposition of an obligation to return.
I de sager, hvor afgørelsen om tilbagesendelse og afgørelsen om udsendelse træffes sammen i en procedure med et trin, skal det fremgå klart — i de tilfælde, hvor der er fastsat en frist for frivillig udrejse — at udsendelse kun vil finde sted, hvis fristen for frivillig udrejse ikke overholdes.
A return decision may contain further elements, such as an entry ban, a voluntary departure period, designation of the country of return; when the country of return is not mentioned, Member States must ensure that the principle of non-refoulement is respected in accordance with Article 5 of the Return Directive.
I lyset af medlemsstaternes forpligtelse til altid at overholde princippet om non-refoulement må der ikke ske udsendelse (fysisk transport ud af medlemsstaten) til et uspecificeret bestemmelsessted, men kun til et nærmere angivet bestemmelsesland.
Member States enjoy wide discretion concerning the form (decision or act, judicial or administrative) in which a return decision may be adopted.
En tredjelandsstatsborger, der skal tilbagesendes, skal på forhånd informeres om bestemmelsesstedet for udsendelsesoperationen, så den pågældende kan påberåbe sig eventuelle forhold, der kunne begrunde, at udsendelse til bestemmelsesstedet ville være i strid med princippet om non-refoulement, og kan benytte sig af retten til at gøre indsigelse mod afgørelsen.
Return decisions can be issued in the form of a self-standing act or decision or together with other decisions, such as a removal order or a decision ending legal stay (see section 12.1 below).
Kommissionen anbefaler, at det sker ved enten at nævne bestemmelseslandet i en særskilt afgørelse om udsendelse (procedure med to trin) eller ved at nævne det land, hvortil personen vil blive udsendt i tilfælde af manglende opfyldelse af forpligtelsen til at vende tilbage, i en kombineret afgørelse om tilbagesendelse og udsendelse (procedure i et trin) eller ved at informere tredjelandsstatsborgeren ved hjælp af en anden afgørelse eller et andet dokument.
A return decision states the illegality of stay in the Member State which issues the decision, while stating the obligation to leave the territories of the EU Member States and Schengen Associated countries.
Retsgrundlag: tilbagesendelsesdirektivet — artikel 3, nr. 7), og betragtning 6
Moreover, it needs to be highlighted that in accordance with Article 11, return decisions may be accompanied by entry bans having an EU-wide effect (binding on all States bound by the Return Directive).
Tilstedeværelsen i den enkelte sag af grunde, baseret på objektive, lovfæstede kriterier, til at formode, at en tredjelandsstatsborger, der er genstand for tilbagesendelsesprocedurer, vil forsvinde.
The flexible definition of ‘return decision’ does not preclude the decision imposing the obligation to return from being taken in the form of a criminal judgment and in the context of criminal proceedings — see the judgment of the ECJ in Case C-430/11, Sagor [10] (paragraph 39).1.5.
Tilstedeværelsen (eller fraværet) af en »risiko for, at den pågældende forsvinder,« er et afgørende element i afgørelsen om, hvorvidt der skal indrømmes en frist for frivillig udrejse, og for afgørelsen om, hvorvidt det er nødvendigt at frihedsberøve den pågældende.
Legal basis: Return Directive — Articles 3(5) and 8(3)
Medlemsstaterne skal basere deres vurdering af, hvorvidt der er risiko for, at den pågældende vil forsvinde, på objektive kriterier, der er fastsat i den nationale lovgivning.
Administrative or judicial decision or act ordering the enforcement of the obligation to return, namely the physical transportation out of the Member State.
Domstolens dom i sag C-528/15, Al Chodor [11], som vedrørte definitionen af »risiko for, at den pågældende vil forsvinde,« i Dublinforordningens artikel 2, litra n) [12], hvis indhold i det væsentlige er identisk med definitionen i tilbagesendelsesdirektivets artikel 3, nr. 7), bekræfter indirekte dette.
A removal order can either be issued together with a return decision (one-step procedure) or separately (two-step procedure).
Domstolen fastslog i sin dom, at sådanne objektive kriterier skal fastsættes klart i bindende almengyldige bestemmelser, og at en fast retspraksis, der bekræfter en fast administrativ praksis, ikke er tilstrækkelig.
In those cases in which return decision and removal order are issued together in a one-step procedure, it must be made clear — in those cases in which a period for voluntary departure is granted — that removal will only take place if the obligation to return within the period for voluntary departure has not been complied with.
Domstolen konkluderede også, at i mangel på sådanne kriterier i bindende almengyldige bestemmelser skal frihedsberøvelse erklæres ulovlig.
In view of the obligation of Member States to always respect the principle of non-refoulement, removal (physical transportation out of the Member State) cannot happen to an unspecified destination, but only to a specified country of return.
Selv om medlemsstaterne har vide skønsbeføjelser til at fastsætte sådanne kriterier, skal de tage behørigt hensyn til følgende forhold, som kan være et tegn på, at en tredjelandsstatsborger med ulovligt ophold vil forsvinde:
The returnee must be made aware of the destination of the removal operation in advance so that he or she can express any reasons for believing that removal to the proposed destination would be in breach of the principle of non-refoulement and is able to make use of the right to an appeal.
manglende dokumentation
The Commission recommends to mention the country of return in the separate removal decision (two-step procedure), or to mention the country to which the person will be removed in the case of non-compliance with the obligation to return in the combined return and removal decision (one-step procedure), or to inform the third-country national through another decision or act.
intet opholdssted, ingen fast bopæl eller pålidelig adresse
Legal basis: Return Directive — Article 3(7), recital 6
undlade at melde sig til de relevante myndigheder
The existence of reasons in an individual case which are based on objective criteria defined by law to believe that a third-country national who is the subject of return procedures may abscond.
udtrykkeligt give udtryk for ikke at have til hensigt at overholde de tilbagesendelsesrelaterede foranstaltninger (f.eks. afgørelsen om tilbagesendelse eller foranstaltninger for at forhindre den pågældende i at forsvinde)
The existence (or absence) of a ‘risk of absconding’ is a decisive element for determining whether a period for voluntary departure shall be granted or not, as well as for deciding on the need of detention.
dom for strafbar handling, herunder en grov strafbar handling i en anden medlemsstat [13]igangværende strafferetlig efterforskning og retsforfølgelse
Member States must base their assessment on whether there is a risk of absconding on objective criteria fixed in national legislation.
manglende overholdelse af en afgørelse om tilbagesendelse, herunder pligt til at vende tilbage inden for fristen for frivillig udrejse
The ECJ judgment in Case C-528/15, Al Chodor [11], related to the definition of ‘risk of absconding’ in Article 2(n) [12] of the Dublin Regulation, which text is in essence identical to the definition of Article 3(7) of the Return Directive, indirectly confirms this.
tidligere adfærd (flugt)
In this judgment, the ECJ established that such objective criteria must be clearly set in binding provisions of general application and that settled national case-law confirming a consistent administrative practice cannot suffice.
manglende økonomiske ressourcer
The ECJ also concluded that, in the absence of such criteria in legally binding provisions of general application, detention must be declared unlawful.