natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Genopretningsmodeller, som er til rådighed for instituttet eller koncernen, bør i første omgang beskrives uden henvisning til et bestemt scenarie med finansiel stress.
Recovery options available to the institution or the group should initially be described without reference to a specific scenario of financial stress.
Dette er med til at styrke den generelle krisestyringskapacitet og hjælpe instituttet eller koncernen med at reagere fleksibelt på en krise.
These are a means to enhance general crisis-preparedness and assist the institution or the group in reacting flexibly to a crisis.
Den strategiske analyse bør derefter redegøre for, hvordan genopretningsmodellerne er blevet testet mod specifikke scenarier med finansiel stress for indledningsvis at vurdere, hvilke genopretningsmodeller der ville være effektive i hvert af disse scenarier, og dermed tilvejebringe dokumentation for genopretningsmodellernes effektivitet og om indikatorernes tilstrækkelighed.
The strategic analysis should then set out how recovery options have been tested against specific scenarios of financial stress in order to tentatively assess which recovery options would be efficient in each of these scenarios, thereby providing a practical test of the efficiency of recovery options and of the adequacy of the indicators.
Genopretningsmodellerne bør omfatte foranstaltninger, som instituttet kan træffe, når betingelserne for tidlig indgriben efter artikel 27 i direktiv 2014/59/EU er opfyldt.
Recovery options should include measures which could be taken by the institution where the conditions for early intervention under Article 27 of Directive 2014/59/EU are met.
Det er af afgørende betydning, at genopretningsplanen formidles, for at den kan gennemføres effektivt, og for at undgå negative virkninger på det finansielle system.
Communication of the recovery plan is crucial to implementing it effectively and to avoiding adverse effects on the financial system.
En genopretningsplan bør derfor også indeholde et afsnit om kommunikation og offentliggørelse, der angår både intern kommunikation til relevante interne organer og instituttets eller koncernens medarbejdere og ekstern kommunikation.
A recovery plan should therefore also contain a section on communication and disclosure to address both internal communication to relevant internal bodies and the institution or group's staff, and external communication.
En genopretningsplan kan indebære ændringer i instituttets virksomhedsorganisation, enten for at lette ajourføringen af planen og dens gennemførelse i fremtiden, for at overvåge indikatorer, eller fordi der under processen er blevet konstateret hindringer for gennemførelsen af genopretningsmodeller.
A recovery plan could imply changes to the business organisation of the institution, either to facilitate the update of the plan and its implementation in the future, to monitor indicators, or because the process has identified some impediments complicating the implementation of recovery options.
Disse organisatoriske forberedende og opfølgende tiltag, der skal iværksættes af instituttet eller koncernen, bør beskrives i genopretningsplanen for at muliggøre en effektiv vurdering af, hvorvidt den med rimelig sandsynlighed vil kunne gennemføres, og for at støtte instituttets eller koncernens og de kompetente myndigheders overvågning af dens gennemførelse.
Those organisational preparatory and follow-up actions to be taken by the institution or the group should be described in the recovery plan in order to facilitate effective assessment of whether its implementation is reasonably likely, and to facilitate monitoring of its implementation by the institution or the group, and by competent authorities.
Det er vigtigt at præcisere de minimumskriterier, som en kompetent myndighed skal tage i betragtning, når den vurderer genopretningsplaner udarbejdet af institutter, jf. artikel 6, stk. 2, og artikel 8, stk. 1, i direktiv 2014/59/EU.
It is essential to specify the minimum criteria that a competent authority must take into consideration when assessing recovery plans drawn up by institutions as provided for in Article 6(2) and Article 8(1) of Directive 2014/59/EU.
Ved artikel 16 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010 [3] tillægges Den Europæiske Banktilsynsmyndighed (EBA) beføjelse til at udstede retningslinjer med henblik på at sikre en fælles, ensartet og konsekvent anvendelse af EU-retten; i henhold til nævnte artikel skal kompetente myndigheder og finansieringsinstitutter, som sådanne retningslinjer er rettet til, bestræbe sig bedst muligt på at efterleve retningslinjerne.
Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010 of the European Parliament and of the Council [3] empowers the European Banking Authority (EBA) to issue guidelines to ensure the common, uniform and consistent application of Union law and requires that competent authorities and financial institutions to which such guidelines are addressed make every effort to comply with such guidelines.
Da direktiv 2014/59/EU bemyndiger EBA til at udstede retningslinjer i henhold til artikel 16 i forordning (EU) nr. 1093/2010 for at præcisere visse aspekter af direktivet yderligere, bør de kompetente myndigheder, jf. nævnte artikel, tage hensyn til de retningslinjer, der er udarbejdet af EBA, om scenarier for genopretningsplanlægning og indikatorer, der skal indgå i genopretningsplanerne, ved at bestræbe sig bedst muligt på at efterleve retningslinjerne, jf. artikel 16, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1093/2010.
Since Directive 2014/59/EU mandates the EBA to issue guidelines in accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010, to specify further certain aspects of the Directive, competent authorities should take into account in accordance with that Article, the guidelines on scenarios for recovery planning and indicators to be included in recovery plans issued by EBA by making every effort to comply with those guidelines in line with Article 16(3) of Regulation (EU) No 1093/2010.
Formålet med genopretningsplanlægning som omhandlet i direktiv 2014/59/EU er at identificere muligheder for at opretholde eller genoprette instituttets eller koncernens levedygtighed og finansielle stilling, når instituttet eller koncernen er udsat for alvorlig stress.
The objective of recovery planning, as set out in Directive 2014/59/EU, is to identify options to maintain or restore the viability and financial position of an institution or group when it is subject to severe stress.
Kriterierne for at vurdere en genopretningsplan bør derfor søge at sikre, at planen er egnet for de enheder, den dækker, og at planen og mulighederne i den er levedygtige og kan gennemføres på rette tidspunkt.
The criteria for assessing a recovery plan should therefore seek to ensure that the plan is appropriate to the entities it covers and that the plan and the options identified in it are viable and can be implemented in due course.
Hvad den kompetente myndighed helt præcist skal vurdere, vil afhænge af genopretningsplanens indhold og omfang.
The exact matters that the competent authority must assess will depend on the content and extent of the recovery plan.
Der bør fastlægges ensartede regler om de minimumskriterier, der skal vurderes, for at tage hensyn til de kompetente myndigheders mulighed for at pålægge visse institutter forenklede forpligtelser vedrørende det nærmere indhold af genopretningsplaner, jf. artikel 4 i direktiv 2014/59/EU.
Uniform rules concerning the minimum criteria to be assessed should be laid down in order to take into account the ability of competent authorities to impose simplified obligations for certain institutions regarding the contents and details of recovery plans, in accordance with Article 4 of Directive 2014/59/EU.
Hvis det er relevant, bør der fastsættes yderligere kriterier, der gælder for vurderingen af koncerngenopretningsplaner, for at afspejle de yderligere krav i direktiv 2014/59/EU, der gælder for sådanne planer.
Where appropriate, additional criteria should be specified that apply to the assessment of group recovery plans in order to reflect the additional requirements set out in Directive 2014/59/EU that apply to such plans.
Genopretningsplaner bør være fuldstændige og indeholde alle oplysninger, som kræves ved direktiv 2014/59/EU, herunder elementer, der præciseres yderligere ved denne forordning.
Recovery plans should be complete and contain all information required by Directive 2014/59/EU, including elements further specified in this Regulation.
Planerne bør også være omfattende, være tilstrækkeligt detaljerede og indeholde et tilstrækkeligt udvalg af modeller for de omstændigheder, som den enhed eller de enheder, der er dækket af planen, befinder sig i.
The plans should also be comprehensive, including sufficient detail and a sufficient range of options for the circumstances of the entity or entities they cover.
Krav vedrørende afviklingsplaners indhold bør tage hensyn til igangværende arbejde for at koordinere disse tiltag på globalt plan gennem Rådet for Finansiel Stabilitet.
Requirements for the content of resolution plans should take account of ongoing work to coordinate these developments at a global level through the Financial Stability Board.
Standarder vedrørende indholdet af afviklingsplaner og vurderingen af afviklingsmulighederne bør være tilstrækkeligt fleksible til at tage højde for de omstændigheder, som det pågældende institut eller den pågældende koncern befinder sig i, for at sikre, at planerne er målrettede og nyttige for gennemførelsen af afviklingsstrategier.
Standards for the content of resolution plans and the assessment of resolvability should be sufficiently flexible to take account of the circumstances of the institution or group being considered, to ensure that plans are targeted and useful for the implementation of resolution strategies.
Afviklingsmyndighederne bør vurdere, om det er gennemførligt og troværdigt, at afviklingsmålene kan opfyldes ved likvidation ved almindelig solvensbehandling.
Resolution authorities should assess whether liquidation under normal insolvency procedures can credibly and feasibly achieve the resolution objectives.
I den forbindelse kan det være nødvendigt at udnytte den relevante ekspertise fra indskudsgarantiordninger.
To do this they may need to draw on the relevant expertise of deposit guarantee schemes.
Vurderingen af, hvorvidt likvidation er gennemførlig og troværdig, udelukker ikke nødvendigheden af at vurdere, om afviklingsmålene kan opnås i samme omfang ved likvidation ved national insolvensbehandling, herunder målet om at minimere afhængigheden af ekstraordinær finansiel støtte.
The assessment of whether liquidation is feasible and credible does not exclude the need to assess whether the resolution objectives will be achieved to the same extent in liquidation in national insolvency proceedings, including that of minimising reliance on extraordinary financial support.
Vurdering af afviklingsmulighederne er en iterativ proces og er kun mulig på grundlag af en identificeret foretrukken afviklingsstrategi.
Assessment of resolvability is an iterative process and is only possible on the basis of an identified preferred resolution strategy.
Afviklingsmyndighederne kan ved processens afslutning konkludere, at en ændret eller fuldstændig anden strategi er mere hensigtsmæssig.
Resolution authorities could conclude at the end of the process that an amended or wholly different strategy is more appropriate.
Der bør også overvejes varianter af den foretrukne strategi for at tage højde for situationer, hvor den foretrukne afviklingsstrategi ikke kan gennemføres, såsom når en single point of entry-strategi, der omfatter bail-in-værktøjet, ikke længere kan gennemføres, fordi tabene overstiger de nedskrivningsrelevante forpligtelser, der er udstedt af moderselskabet.
Variants of the preferred strategy should also be considered in order to take account of circumstances which prevent implementation of the preferred resolution strategy, such as where a single point of entry strategy using the bail-in tool could no longer be feasible if losses exceed the eligible liabilities issued by the parent entity.
Standarder vedrørende koncernafviklingsplaner og vurdering af afviklingsmulighederne bør give mulighed for en afviklingsstrategi baseret på en af de to stiliserede tilgange fra Rådet for Finansiel Stabilitet, som er omhandlet i betragtning 80 i direktiv 2014/59/EU.
Standards for group resolution plans and assessment of resolvability should allow a resolution strategy based on either of the stylised approaches provided by the Financial Stability Board and referred to in recital 80 of Directive 2014/59/EU.
Afviklingsstrategier kan nemlig omfatte én afviklingsmyndighed, der anvender afviklingsværktøjer på holding- eller moderselskabsniveau i en koncern (single point of entry), omfatte mere end én afviklingsmyndighed, der anvender afviklingsværktøjer vedrørende mere end én regional eller funktionsrelateret undergruppe eller enhed inden for en grænseoverskridende koncern (multiple point of entry); eller de kan kombinere aspekter af begge.
Namely, resolution strategies can involve a single resolution authority applying resolution tools at the holding or parent company level of a group (single point of entry), involve more than one resolution authority applying resolution tools in respect of more than one regional or functional subgroup or entity in a cross-border group (multiple point of entry); or can combine aspects of both.
Afviklingsplanlægning og vurdering af afviklingsmuligheder bør under alle omstændigheder tage højde for eventuelle supplerende handlinger, som andre afviklingsmyndigheder end dem, der træffer afviklingshandlinger, kræver, f.eks. gennem forelæggelse af oplysninger, fortsat levering af kritiske delte tjenester eller afgørelser om ikke at træffe afviklingshandlinger, under hensyntagen til andre afviklingsmyndigheders ret til at handle på eget initiativ, hvis det er nødvendigt for at opnå indenlandsk finansiel stabilitet, såfremt der ikke træffes effektive foranstaltninger af de ledende afviklingsmyndigheder.
In any case, resolution planning and assessment of resolvability should take account of any supporting action required from resolution authorities other than those taking resolution action, for instance through provision of information, continued provision of critical shared services, or decisions to refrain from taking resolution action, taking into account the right of other resolution authorities to act on their own initiative if necessary to achieve domestic financial stability in the absence of effective action by lead resolution authorities.
Afsnit C i bilaget til direktiv 2014/59/EU præciserer en række områder, der skal tages i betragtning ved vurderingen af et instituts eller en koncerns afviklingsmuligheder, men det er ikke udtømmende, og yderligere præcisering er nødvendig.
Section C of the Annex to Directive 2014/59/EU specifies a number of matters which must be considered in assessing the resolvability of an institution or group, but is not exhaustive and requires further specification.
I henhold til artikel 32 i direktiv 2014/59/EU bør der kun foranstaltes en afviklingshandling, hvis en likvidation af et institut eller en koncern ved almindelig insolvensbehandling ikke er i almenhedens interesse, og derfor bør vurderingen af afviklingsmulighederne betragte en sådan likvidation som et alternativ til afviklingshandlinger.
Pursuant to Article 32 of Directive 2014/59/EU, resolution action should only be taken when winding up an institution or group under normal insolvency proceedings would not be in the public interest, and therefore the assessment of resolvability should consider such winding up as an alternative to resolution action.
Ved artikel 23, stk. 1, i direktiv 2014/59/EU er der fastsat forskellige betingelser, som skal være opfyldt, for at et moderinstitut, en modervirksomhed i Unionen og visse andre enheder i en koncern og deres datterselskaber i andre medlemsstater eller tredjelande, der er institutter eller finansieringsinstitutter, på grundlag af en aftale om koncernintern finansiel støtte, jf. nævnte direktivs kapitel III, må yde finansiel støtte i form af et lån, af garantistillelse eller af aktiver, der stilles til rådighed som sikkerhed, til en anden koncernenhed, der opfylder betingelserne for tidlig indgriben.
Article 23(1) of Directive 2014/59/EU sets out various conditions which must be fulfilled to permit a parent institution, a Union parent institution and certain other entities in a group and their subsidiaries in other Member States or third countries that are institutions or financial institutions, on the basis of a group financial support agreement provided in Chapter III of that Directive, to provide financial support in the form of a loan, of provision of guarantees or of assets for use as collateral to another group entity that meets the conditions for early intervention.
I henhold til artikel 25, stk. 2, i direktiv 2014/59/EU kan den kompetente myndighed for den koncernenhed, der yder finansiel støtte, forbyde eller begrænse den finansielle støtte.
Pursuant to Article 25(2) of Directive 2014/59/EU, the competent authority of the group entity providing the support may prohibit or restrict the provision of the financial support.
Under hensyntagen til de finansielle problemer i den modtagende enhed og til betingelsen om, at der skal være en realistisk forventning om, at den finansielle støtte afhjælper de finansielle problemer, bør der foretages en grundig analyse af den modtagende enheds kapital- og likviditetsbehov og en analyse af de interne og eksterne årsager til de finansielle problemer og af tidligere, nuværende og forventede markedsvilkår.
Having regard to the financial difficulties of the receiving entity and the condition that there must be a reasonable prospect that the financial support redresses these financial difficulties, a thorough analysis of capital and liquidity needs of the receiving entity and an analysis of the internal and external causes for the financial difficulties and of past, present and expected market conditions should be undertaken.
I denne analyse bør indgå foranstaltninger, der er planlagt med henblik på at afhjælpe årsagerne til den modtagende enheds vanskeligheder, og som effektivt kan bidrage til at genoprette dens finansielle situation.
This analysis should include measures planned for addressing the causes of the distress of the receiving entity which can efficiently support the restoration of its financial situation.
Ansvaret for vurderingen af de forskellige forhold påhviler den enhed, der yder støtten (ydende enhed), og den kompetente myndighed, der er ansvarlig for det ydende institut.
The assessment of the various conditions falls in the responsibility of the entity providing the support (providing entity) and of the competent authority responsible for the providing institution.
Der bør ved vurderingen tages hensyn til risikoen for en potentiel ugunstig udvikling.
The assessment should take into account the risk of potential adverse developments.
Med henblik på en omfattende vurdering af de forhold, der vedrører den ydende enhed, bør den kompetente myndighed, der er ansvarlig for den ydende enhed, også tage hensyn til oplysninger og vurderinger fra den kompetente myndighed, der er ansvarlig for den koncernenhed, der modtager den finansielle støtte.
For a comprehensive assessment of the conditions that relate to the providing entity, the competent authority responsible for the providing entity should also take into account information and assessments provided by the competent authority responsible for the group entity receiving the financial support.
Betingelsen om, at vilkårene for ydelsen skal være i overensstemmelse med artikel 19, stk. 7, i direktiv 2014/59/EU, bør tage højde for den modtagende enheds misligholdelsesrisiko og den ydende enheds tab givet den modtagende enheds misligholdelse, baseret på en sammenligning af situationerne efter støtte henholdsvis uden støtte, og baseret på fuld adgang til relevante oplysninger.
The condition that the terms of the provision are in accordance with Article 19(7) of Directive 2014/59/EU should take into account the default risk of the receiving entity and the loss for the providing entity given a default of the receiving entity, based on a comparison of the situations following the support or, respectively, without granting it, and on full disclosure of the relevant information.
Betingelserne bør afspejle den ydende enheds egen interesse, jf. artikel 19, stk. 7, litra b), i henhold til hvilket der kan tages hensyn til eventuelle direkte eller indirekte fordele for en part som følge af ydelsen af den finansielle støtte.
Those terms should reflect the best interest of the providing entity as described in point (b) of Article 19(7), which stipulates that any direct or indirect benefits may be taken into account that may accrue to a party as a result of the provision of the financial support.
Dette bør verificeres ved en grundig analyse af omkostninger og fordele for den ydende enhed og koncernen som helhed i disse to scenarier.
This should be verified by a thorough analysis of costs and benefits for the providing entity and the group as a whole in these two scenarios.
Aftaler om finansiel støtte og ydelsen af den koncerninterne finansielle støtte kan forbedre en koncerns afviklingsmuligheder, f.eks. hvis de er i overensstemmelse med tabsabsorberingsmekanismen i afviklingsstrategien.
Financial support agreements and the provision of the group financial support may improve the resolvability of a group, for example if they are in line with the loss absorption mechanism provided by the resolution strategy.
De kan imidlertid også hindre gennemførelsen af den valgte afviklingsstrategi, f.eks. hvis strategien går ud på adskillelse mellem forskellige dele af koncernen.
However, they may also impair the feasibility of the implementation of the chosen resolution strategy, for example if that strategy envisages a separation of different parts of the group.
Vurderingen af indvirkningen på afviklingsmulighederne bør derfor baseres på vurderingen af afviklingsmulighederne, på den individuelle afviklingsplan, og, hvor det er relevant, på koncernafviklingsplanen som fastsat ved afviklingskollegiernes fælles afgørelse.
Therefore the assessment of the impact on resolvability should be based on the resolvability assessment, on the individual resolution plan, and, where applicable, on the group resolution plan as determined by the joint decision of resolution colleges.
Det er nødvendigt at sikre, at uafhængige valuarer, ved udførelsen af deres værdiansættelsesopgaver med henblik på artikel 36 samt artikel 49, stk. 3, og artikel 74 i direktiv 2014/59/EU, ikke udsættes for påvirkning og ikke opfattes som værende udsat for påvirkning fra offentlige myndigheder, herunder afviklingsmyndigheden, eller fra instituttet eller enheden som omhandlet i nævnte direktivs artikel 1, stk. 1, litra b), c) eller d).
When carrying out their valuation tasks for the purposes of Article 36, including Article 49(3), and Article 74 of Directive 2014/59/EU it is necessary to ensure that independent valuers are not being influenced, and are not perceived to be influenced, by public authorities, including the resolution authority, or by the institution or entity referred to in point (b), (c) or (d) of Article 1(1) of that Directive.
Der bør derfor gælde ensartede regler for vurderingen af, om en person anses for at være uafhængig af de relevante offentlige myndigheder, herunder afviklingsmyndigheden, og instituttet eller enheden som omhandlet i artikel 1, stk. 1, litra b), c) eller d), i direktiv 2014/59/EU.
Accordingly, uniform rules should apply to determine the circumstances in which a person shall be considered independent from the relevant public authorities, including the resolution authority, and from the institution or the entity referred to in point (b), (c) or (d) of Article 1(1) of Directive 2014/59/EU.