natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Eftersom det blev konkluderet, at aktiviteten vedrørende levering af lufthavnsinfrastruktur for fragt til luftfartsselskaber er undergivet almindelige konkurrencevilkår, udelukkes koncessionskontakter, der indgås med henblik på at muliggøre udøvelse af disse aktiviteter i republikken Østrig, fra anvendelsen af direktiv 2014/23/EU
Consequently, since the conditions set out in Article 34 of Directive 2014/25/EU are met, it should be established that Directive 2014/25/EU does not apply to contracts intended to enable the pursuit of this activity in Austria.
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Det Rådgivende Udvalg for Offentlige Aftaler —
CONCLUSIONS
Artikel 1
Since the condition of unrestricted access to the market is deemed to be met, Directive 2014/25/EU should not apply when contracting entities award contracts intended to enable those services to be carried out in Austria, nor when design contests are organised for the pursuit of such an activity in that country.
Direktiv 2014/25/EU finder ikke anvendelse, når ordregivere indgår kontrakter med henblik på at muliggøre levering af lufthavnsinfrastruktur for fragt i Østrig.
This Decision is based on the legal and factual situation as of January 2015 to November 2016 as it appears from the information submitted by the Applicant and by the Austrian Authorities.
Artikel 2
It may be revised, should the conditions for the applicability of Article 34 of Directive 2014/25/EU be no longer met, following significant changes in the legal or factual situation.
Denne afgørelse er rettet til Republikken Østrig.
Since some services respect to provision of airport infrastructure to airlines (such as, airport infrastructure for passenger traffic, groundhandling, non-aeronautical services) continue to be subject to Directive 2014/25/EU, it is recalled that procurement contracts covering several activities should be treated in accordance with Article 6 of that Directive.
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. januar 2017].
This means that, where a contracting entity is engaged in ‘mixed’ procurement, that is procurement used to support the performance of both activities exempted from the application of Directive 2014/25/EU and activities not exempted therefrom, regard must be had to the activities for which the contract is principally intended.
På Kommissionens vegne
In the event of such mixed procurement, where the purpose is principally to support activities which are not exempted, the provisions of Directive 2014/25/EU are to be applied.
Medlem af Kommissionen
Where it is objectively impossible to determine for which activity the contract is principally intended, the contract is to be awarded in accordance with the rules referred to in Article 6(3) of Directive 2014/25/EU [25].
EUT L 134 af 30.4.2004, s. 1.
It is recalled that Article 16 of Directive 2014/23/EU of the European Parliament and of the Council [26] provides for an exemption from the application of that Directive for concessions awarded by contracting entities where, for the Member State in which the concessions are to be performed, it has been established in accordance to Article 34 of Directive 2014/25/EU that the activity is directly exposed to competition.
EUT L 94 af 28.3.2014, s. 243.
Since it was concluded that the activity of provision of airport infrastructure to airlines for cargo transportation is subject to competition, concession contracts intended to enable the performance of those activities in the Republic of Austria will be excluded from the field of application of Directive 2014/23/EU.
Selv om ansøgeren er lufthavnen i Wien, vedrører anmodningen selve leveringen af lufthavnsinfrastruktur i Østrig, og alle østrigske lufthavne er derfor omfattet af anmodningen.
The measures provided for in this Decision are in accordance with the opinion of the Advisory Committee for Public contracts,
Ansøgerens brev af 5. februar 2016, s. 1.
HAS ADOPTED THIS DECISION:
EUT C 93 af 20.3.2015, s. 22.
Directive 2014/25/EU shall not apply to contracts awarded by contracting entities and intended to enable provision of airport infrastructure for cargo to be carried out in Austria.
VIE er i sidste ende ejet med 40 % af de regionale myndigheder, jf. artikel 2, stk. 1, i direktiv 2004/17/EF, men VIE's juridiske status som offentlig virksomhed, jf. artikel 2, stk. 1, litra b), i direktiv 2004/17/EF, blev bekræftet af den østrigske myndighed for offentlige indkøb (ref. Bundesvergabeamt N/0117-BVA/02/2009-24 og Bundesvergabeamt, N/0117-BVA/02/2009-EV8).
Article 2
Ifølge undersøgelsen »The Austrian Aviation sector in the context of business location Austria«, juni 2014, s. 3.
This Decision is addressed to the Republic of Austria.
Fortrolige oplysninger.
Done at Brussels, 24 January 2017.
Ifølge oplysningerne i bilag 7 var den samlede fragtmængde på 226606 ton i 2010, 208913 ton i 2011 og 188261 ton i 2012.
For the Commission
Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 af 20. januar 2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (»EF-fusionsforordningen«) ( EUT L 24 af 29.1.2004, s. 1).
Elżbieta Bieńkowska
Dom af 27. april 2016, Österreichische Post AG mod Kommissionen, T-463/14, ECLI:EU:T:2016:243, præmis 28.
Member of the Commission
Sag C-157/99 Smits og Peerbooms [2001] ECLI:EU:C:2001:404, præmis 90, sag C-385/99 Müller-Fauré og van Riet [2003] ECLI:EU:C:2003:270, præmis 84, sag C-372/04 Watts [2006] ECLI:EU:C:2006:325, præmis 115.
OJ L 134, 30.4.2004, p. 1.
Præmis 70 er fra en udtalelse fra generaladvokaten, og præmis 115 er fra dommen.
OJ L 94, 28.3.2014, p. 243.
Sag C-205/99 Analir m.fl. [2001] ECLI:EU:C:2001:107, præmis 38, sag C-372/04 Watts [2006] ECLI:EU:C:2006:325, præmis 116.
Although the Applicant is Vienna airport, the Request concerns the activity of provision of airports in Austria, therefore all Austrian airports are covered by the request.
Forenede sager C-570/07 og C-571/07 Blanco Pérez og Chao Gómez [2010] ECLI:EU:C:2010:300, præmis 94.
Applicant's letter of 5 February 2016, p. 1.
Dom af 25. marts 2009, 2008/03/0090.
Bundesvergabegesetz, Section 179(5).
Lufthavnssikkerhedstjenester anses generelt ikke for at være en økonomisk aktivitet, og konkurrencereglerne finder derfor normalt ikke anvendelse (f.eks. Kommissionens afgørelse af 2. maj 2005 i sag COMP/D3/38469, klage vedrørende afgifter opkrævet af AIA SA og Olympic Fiel Company SA.).
OJ C 93, 20.3.2015, p. 22.
M.5141 — KLM/Martinair, betragtning 38, M.5440 — Lufthansa/Austrian Airlines, betragtning 31.
VIE is ultimately owned in proportion of 40 % by regional authorities within the meaning of Article 2(1) of Directive 2004/17/EC, but VIE's legal standing as public undertaking, within the meaning of Article 2(1)(b) of Directive 2004/17/EC, was confirmed by the Austrian Federal Procurement Office (Ref.
Ansøgerens brev af 4.9., s. 19.
Bundesvergabeamt, N/0117-BVA/02/2009-24 and Bundesvergabeamt, N/0117-BVA/02/2009-EV8).
Sag M.3280, Air France/KLM, betragtning 36, dateret den 11. februar 2004, sag M.5440, Lufthansa/Austrian Airlines, betragtning 29, dateret den 28. august 2009, sag M.5747, Iberia/British Airways, betragtning 41, dateret den 8. september 2010.
According to the study ‘The Austrian Aviation sector in the context of business location Austria’, June 2014, p. 3.
Bilag 7 til anmodningen.
Confidential information
Disse lufthavne er: Amsterdam lufthavn (Schiphol) (AMS) Charles de Gaule-lufthavnen (CDG) Düsseldorf lufthavn (DUS) Fiumicino lufthavn (FCO) Frankfurt lufthavn (FRA) München lufthavn (MUC) Milan Malpensa lufthavn (MXP) SZG, Berlin Tegel lufthavn (TXL) og Zürich lufthavn (ZRH).
Council Regulation (EC) No 139/2004 of 20 January 2004 on the control of concentrations between undertakings (the EC Merger Regulation) (OJ L 24, 29.1.2004, p. 1).
Dette møde blev efterfulgt af en uformel skriftlig liste over bemærkninger og spørgsmål, som Kommissionen havde sendt til ansøgeren den 12. april 2010.
84; Case C-372/04 Watts [2006] ECLI:EU:C:2006:325, para.
Ansøgeren fremsendte svarene pr. e-mail den 4. og 15. september 2015.
115.
Den 21. september 2015 og den 23. oktober 2015 anmodede Kommissionen ansøgeren om at præcisere svaret af 15. september 2015 yderligere.
Para 70 is from the Opinion of the Advocate General, para.
Ansøgerens svar blev modtaget den 14. oktober 2015 og den 5. februar 2016.
115 is from the judgment.
Da svarene ikke blev modtaget inden for den frist, som Kommissionen havde fastsat, blev fristen for at træffe en beslutning udsat i perioden mellem fristens udløb i anmodningen om oplysninger (den 13. marts 2015) og modtagelsen af de fuldstændige oplysninger (den 5. februar 2016).
Case C-205/99 Analir and Others [2001] ECLI:EU:C:2001:107, para.
Parterne aftalte en yderligere forlængelse af fristen.
38; Case C-372/04 Watts [2006] ECLI:EU:C:2006:325 para.
Ansøgeren svarede henholdsvis den 4. maj og den 1. juli 2016.
116.
Desuden har Kommissionen udbedt sig yderligere oplysninger om dette emne fra de østrigske myndigheder den 11. juli og den 23. september 2016.
Joined Cases C-570/07 and C-571/07 Blanco Pérez and Chao Gómez [2010] ECLI:EU:C:2010:300, para.
Det betyder, at når en ordregivende myndighed gennemfører »blandede« indkøbskontrakter, dvs. indkøbskontrakter om udøvelse både af aktiviteter, der er undtaget fra anvendelsen af direktiv 2014/25/EU, og aktiviteter, der ikke er undtaget, skal der tages hensyn til de aktiviteter, som kontrakten primært tager sigte på.
94.
I tilfælde af sådanne blandede indkøbskontrakter, hvor formålet primært er at støtte aktiviteter, der ikke er undtaget, skal bestemmelserne i direktiv 2014/25/EU anvendes.
See, for instance, Case C-169/07 Hartlauer [2009] ECLI:EU:C:2009:141, para.
M.7398 — Mirael/Ferrovial/NDH1, betragtning 19, M.786 — Birmingham International Airport, betragtning 15, M. 6732 — Ferrovial/Qatar Holding/CDPQ/Baker Street/BAA, betragtning 21, M.5652 — GIP/Gatwick Airport, betragtning 21, M.1035 — Hochtief/Aer Rianta/Düsseldorf Airport, betragtning 11, M.2262 — Flughafen Berlin II, betragtning 13, og M.3823 — MAG/Ferrovial Aeropuertos/Exeter Airport, betragtning 15.
55; Joined Cases C-338/04, C-359/04 and C-360/04 Placanica and Others [2007] ECLI:EU:C:2007:133 paras.
Se f.eks. sag C-169/07 Hartlauer [2009] ECLI:EU:C:2009:141, præmis 55, forenede sager C-338/04, C-359/04 og C-360/04 Placanica m.fl.
53 and 58.
ECLI:EU:C:2007:133, præmis 53 og 58.
Judgment of 25 March 2009, 2008/03/0090.
Kommissionens afgørelse (EU) 2017/133
Commission Decision (EU) 2017/133
af 25. januar 2017
of 25 January 2017
om opretholdelse, med en begrænsning, i Den Europæiske Unions Tidende af referencen for den harmoniserede standard EN 14342:2013 »Trægulve: Karakteristika, overensstemmelsesvurdering og mærkning« i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 305/2011
on the maintenance with a restriction in the Official Journal of the European Union of the reference of harmonised standard EN 14342:2013 ‘Wood flooring and parquet: Characteristics, evaluation of conformity and marking’ in accordance with Regulation (EU) No 305/2011 of the European Parliament and of the Council
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 305/2011 af 9. marts 2011 om fastlæggelse af harmoniserede betingelser for markedsføring af byggevarer og om ophævelse af Rådets direktiv 89/106/EØF [1], særlig artikel 18, stk. 2.
Having regard to Regulation (EU) No 305/2011 of the European Parliament and of the Council of 9 March 2011 laying down harmonised conditions for the marketing of construction products and repealing Council Directive 89/106/EEC [1], and in particular Article 18(2) thereof,
I juli 2013 vedtog Den Europæiske Standardiseringsorganisation (CEN) den harmoniserede standard EN 14342:2013 »Trægulve: Karakteristika, overensstemmelsesvurdering og mærkning«.
In July 2013, the European Committee for Standardisation (CEN) adopted the harmonised standard EN 14342:2013 ‘Wood flooring and parquet: Characteristics, evaluation of conformity and marking’.
Referencen for standarden blev efterfølgende offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende [2].
The reference of the standard was subsequently published in the Official Journal of the European Union [2].
Tyskland gjorde den 21. august 2015 formel indsigelse mod den harmoniserede standard EN 14342:2013.
On 21 August 2015 Germany launched a formal objection in respect of the harmonised standard EN 14342:2013.
Den formelle indsigelse omhandlede bestemmelse 4.4 i nævnte standard og vedrørte vurderingsmetoder og kriterier for visse farlige stoffer, og der krævedes en tilbagetrækning af referencen for standarden i Den Europæiske Unions Tidende eller, alternativt, en begrænsning, der indebærer, at bestemmelse 4.4 i nævnte standard udelukkes fra den pågældende references anvendelsesområde.
The formal objection referred to Clause 4.4 of that standard, concerning the assessment methods and criteria for certain dangerous substances, and demanded the withdrawal of the reference of the standard from the Official Journal of the European Union or, alternatively, a restriction excluding Clause 4.4 of that standard from the scope of that reference.
Ifølge Tyskland indeholder den pågældende standard ikke nogen harmoniserede metoder til vurdering af byggevarers ydeevne med hensyn til væsentlige egenskaber, når det gælder frigivelse af andre farlige stoffer.
According to Germany, that standard does not contain any harmonised methods for assessing the performance of the construction products in question in relation to the essential characteristic release of other dangerous substances.
I bestemmelse 4.4. i nævnte standard hedder det, at verifikation og angivelse af frigivelse eller indhold af andre farlige stoffer end de nævnte i andre bestemmelser til standarden bør foretages under hensyntagen til nationale bestemmelser på anvendelsesstedet.
In fact, Clause 4.4 of the standard states that verification and declaration on release or content of additional other dangerous substances than those dealt with in other clauses of the standard should be done taking into account national provisions in the place of use.
Efter Tysklands opfattelse udgør denne mangel en overtrædelse af artikel 17, stk. 3, i forordning (EU) nr. 305/2011, da den pågældende standard ikke fuldt ud imødekommer de krav, som er fastsat i det relevante mandat, jf. artikel 18.
Germany considered this shortcoming to constitute a violation of Article 17(3) of Regulation (EU) No 305/2011, as the standard at hand did not entirely satisfy the requirements set out in the relevant mandate as foreseen in Article 18.
Tyskland understregede desuden betydningen af en hensigtsmæssig behandling af frigivelse af andre farlige stoffer, herunder flygtige organiske forbindelser, i de harmoniserede standarder, navnlig for de pågældende træbaserede produkter.
Moreover, Germany emphasised the importance of an appropriate treatment of releases of such other dangerous substances, in particular volatile organic compounds (VOCs), within the harmonised standards notably for the wood-based products in question.
Af disse grunde forlangte Tyskland, at referencen for den pågældende standard blev trukket tilbage, eller, alternativt, at den begrænses ved at udelukke bestemmelse 4.4 fra standardens anvendelsesområde, for at gøre det muligt for medlemsstaterne at vedtage nationale bestemmelser for vurdering af ydeevne med hensyn til de væsentlige egenskaber, for så vidt angår frigivelse af andre farlige stoffer.
For these reasons, Germany demanded to withdraw the reference of that standard, or alternatively to restrict it by excluding Clause 4.4 from its scope, so as to permit Member States to adopt national provisions for the assessment of the performance in relation to the essential characteristic at hand, as regards the release of other dangerous substances.
Ved vurderingen af, om de fremsatte påstande kan antages til behandling, bør det fastslås, at hvis Tysklands alternative forlangende skulle forstås som et særskilt forlangende, der havde til formål at give medlemsstaterne mulighed for at indføre nationale foranstaltninger, der fastsætter supplerende krav, ville en sådan påstand ikke fokusere på indholdet af EN 14342:2013, og den burde derfor afvises.
When assessing the admissibility of the claims brought forward, it should be stated that if the alternative demand of Germany were to be understood as constituting a separate demand aiming to allow Member States to put in place national provisions setting additional requirements, such a claim would not focus on the contents of EN 14342:2013, and should therefore be considered inadmissible.
Da forlangendets ordlyd imidlertid klart vedrører begrænsningen af anvendelsesområdet for henvisningen til den pågældende standard, bør de dermed forbundne udtalelser fra Tyskland om konsekvenserne af en sådan begrænsning, kun anses for at være elementer i den argumentation, der indgår i den formelle indsigelse, og dermed ikke behandles særskilt.
However, as the wording of the demand clearly is directed to the restriction of the scope of reference to that standard, the linked statements of Germany about the consequences of such a restriction should be regarded only as parts of the argumentation offered within the formal objection and thus not considered separately.
I henhold til artikel 17, stk. 3, i forordning (EU) nr. 305/2011 skal harmoniserede standarder udgøre metoderne og kriterierne for vurdering af ydeevnen for de produkter, som er omfattet af dem, med hensyn til deres væsentlige egenskaber.
According to Article 17(3) of Regulation (EU) No 305/2011, harmonised standards are to provide the methods and the criteria for assessing the performance of the products covered by them in relation to their essential characteristics.
Som Tyskland har fremført, henviser bestemmelse 4.4 i EN 14342:2013 ganske rigtigt blot til eksisterende nationale bestemmelser.
Quite as Germany has asserted, Clause 4.4 of EN 14342:2013 only presents a reference to national provisions in place.
I den henseende overholder EN 14342:2013 ikke i artikel 17, stk. 3, i forordning (EU) nr. 305/2011.
In this respect, EN 14342:2013 does not comply with the requirements set out in Article 17(3) of Regulation (EU) No 305/2011.
Desuden har medlemsstaterne ifølge Domstolens praksis [3] ikke ret til at indføre nationale bestemmelser om vurdering af ydeevne med hensyn til de væsentlige egenskaber, som rækker ud over, hvad der er indeholdt i de harmoniserede standarder, når det gælder markedsføringen eller anvendelsen af de byggevarer, der er omfattet af dem.
Furthermore, the jurisprudence of the Court of Justice [3] indicates that Member States are not entitled to put in place national provisions for the assessment of the performance in relation to any essential characteristics above and beyond what has been contained in the harmonised standards, when it comes to the marketing or the use of the construction products covered by them.
Indholdet af EN 14342:2013 er således også i strid med disse principper.
The contents of EN 14342:2013 are thus in conflict also with these principles.
Derfor og i betragtning af det forhold, at forordninger gælder umiddelbart, bør bestemmelse 4.4 i EN 14342:2013 ikke finde anvendelse, uafhængigt af resultatet af denne formelle indsigelsesprocedure.
Therefore and due to the fact that Regulations are directly applicable, Clause 4.4 of EN 14342:2013 should not be applied, independently of the outcome of this formal objection procedure.
Men da Domstolens praksis [4] bekræfter den udtømmende karakter af det harmoniserede system, der blev indført ved forordning (EU) nr. 305/2011, indebærer ugyldigheden af bestemmelse 4.4 i EN 14342:2013 ikke, at medlemsstater kan vedtage nationale bestemmelser med henblik på vurdering af ydeevne med hensyn til farlige stoffers væsentlige egenskaber for så vidt angår frigivelse af andre farlige stoffer.
Nevertheless, since the jurisprudence of the Court of Justice [4] confirms the exhaustive nature of the harmonised system established in or by means of Regulation (EU) No 305/2011, the invalidity pf Clause 4.4 of EN 14342:2013 does not imply that Member States could adopt national provisions for the assessment of the performance in relation to the essential characteristic release of other dangerous substances.
På grundlag af indholdet af EN 14342:2013 og de oplysninger, som er fremlagt af Tyskland, af de øvrige medlemsstater, af CEN og af erhvervsgrenen, og efter høring af det udvalg, der er nedsat ved artikel 64 i forordning (EU) nr. 305/2011 og artikel 22 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1025/2012 [5], bør det bemærkes, at der ikke er fremsat væsentlige indsigelser mod den fortsatte offentliggørelse af referencen for den pågældende standard i Den Europæiske Unions Tidende.
On the basis of the contents of EN 14342:2013 as well as the information submitted by Germany, by the other Member States, by CEN and by industry, and after consulting the committees established by Article 64 of Regulation (EU) No 305/2011 and by Article 22 of Regulation (EU) No 1025/2012 of the European Parliament and of the Council [5], it should be noted that no substantial objections were expressed against the continued publication of the reference of that standard in the Official Journal of the European Union.
Udelukkelsen af bestemmelse 4.4 fra anvendelsesområdet for referencen, som er offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende, er blevet mødt med betænkelighed baseret på en fortolkning af Domstolens praksis, ifølge hvilken medlemsstaterne — hvis de mener, at et produkts sikkerhed ikke er tilstrækkeligt sikret — har lov til at fastsætte krav, der begrænser de pågældende produkters frie bevægelighed.
The exclusion of Clause 4.4 from the scope of the reference published in the Official Journal of the European Union has been met with concerns based on an interpretation of the jurisprudence of the Court of Justice as allowing the Member States, if they take the view that the safety of a product is insufficiently ensured, to lay down requirements restricting the free circulation of those products.
Domstolen har imidlertid selv allerede fastslået, at en sådan fortolkning ville sætte spørgsmålstegn ved harmoniseringens effektive virkning (»effet utile«) inden for dette område [6].
However, the Court of Justice itself has already stated that such an interpretation would put into question the effectiveness [(‘effet utile’)] of the harmonisation in this field [6].
Den påståede ufuldstændige karakter af den pågældende standard bør derfor ikke betragtes som en tilstrækkelig grund til at acceptere Tysklands første forlangende, en fuldstændig tilbagetrækning af referencen for standard EN 14342:2013 fra Den Europæiske Unions Tidende.
The alleged incompleteness of that standard should thus not be considered a sufficient reason for accepting the first demand of Germany, the complete withdrawal of the reference to the standard EN 14342:2013 from the Official Journal of the European Union.
Dette forlangende bør derfor afvises.
That demand should therefore be rejected.
Hvad angår det alternative forlangende om at begrænse referencen ved at udelukke bestemmelse 4.4 fra standardens anvendelsesområde, bør det først bemærkes, at denne bestemmelse, som allerede påvist, ikke må finde anvendelse, uafhængigt af resultatet af denne formelle indsigelsesprocedure.
For the alternative demand of restricting the reference by excluding Clause 4.4 from its scope, it should firstly be reminded that, as already demonstrated, that clause is not to be applied, independently of the outcome of this formal objection procedure.
Af klarhedshensyn er det imidlertid nødvendigt udtrykkeligt at udelukke den ugyldige bestemmelse fra referencen.
However, for reasons of clarity, it is necessary to explicitly exclude that invalid clause from the reference.
Referencen for standard EN 14342:2013 bør derfor opretholdes, men det er nødvendigt at indføre en begrænsning, der udelukker bestemmelse 4.4 i standarden fra standardens anvendelsesområde —
The reference of EN 14342:2013 should therefore be maintained, but it is necessary to introduce a restriction excluding Clause 4.4 of that standard from its scope,