natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Selv om Domstolen anerkender, at selve besiddelsen af kapitalandele – selv kontrollerende andele – ikke er tilstrækkelig til at udgøre en økonomisk virksomhed udøvet af den, der har disse kapitalandele i sin besiddelse, når besiddelsen kun danner grundlag for udøvelsen af de rettigheder, der er knyttet til at være aktionær eller medindehaver, samt for modtagelsen af udbytte, der blot er afkastet af ejendomsretten til et formuegode.
Second, Romania rebuts the claimants’ attempt to deny the connection between the revocation of the EGO 24 incentives and the granting of damages under the Award.
Domstolen har udtalt, at »en enhed, som ejer kontrollerende kapitalandele i et selskab, og som rent faktisk udøver denne kontrol ved direkte eller indirekte indblanding i driften af dette selskab, anses for deltager i den erhvervsvirksomhed, der udøves af den kontrollerede virksomhed« [55].
It maintains that it is clear from the Award that the value of the damages was established by the Tribunal on the basis of the economic advantages that the claimants would have obtained if the incentives had been maintained.
Domstolen påpegede også, at »en simpel opdeling af en virksomhed i to adskilte enheder« ikke vil være tilstrækkeligt til at omgå statsstøttereglerne [56].
Third, as regards the claimants’ assertion that they had not been and are not being properly involved in the State aid investigation, Romania denies that it failed to immediately forward the opening decision to the claimants.
Dette rationale gælder også, hvis en af de to enheder er en fysisk person.
It further asserts that Romania is under no legal obligation to involve the claimants more fully than is and has been the case.
Ellers ville det ikke blive anset for at udgøre statsstøtte at yde støtte til en fysisk person, som er den kontrollerende aktionær i en virksomhed, selv om den fysiske person bruger støtten til fordel for de virksomheder, denne kontrollerer.
ASSESSMENT
I den foreliggende sag kan der i forbindelse med anvendelsen af statsstøttereglerne ikke skelnes mellem, om den erstatning, voldgiftsretten tilkendte alle fem sagsøgere samlet, udbetales til Micula-brødrene eller til de virksomheder, de ejer.
Existence of aid
Endelig mener Kommissionen, at Micula-brødrene og de tre sagsøgende virksomheder i fællesskab udgør én økonomisk enhed, som udgør en virksomhed ved anvendelsen af traktatens artikel 107, stk. 1.
Article 107(1) of the Treaty provides that ‘aid granted by a Member State or through state resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the internal market’.
De andre EFDG-virksomheder, hvis tab Micula-brødrene fik tilkendt erstatning for i kendelsen, (European Drinks S.A., Rieni Drinks S.A., Scandic Distilleries S.A., Transilvania General Import-Export S.R.L., West Leasing S.R.L) [57] indgår også i denne økonomiske enhed.
Accordingly, a measure constitutes State aid if the following four cumulative conditions are met:
Den endelige modtager af støtteforanstaltningen er denne økonomiske enhed bestående af de fem sagsøgere og disse EFDG-virksomheder.
the measure must confer a selective economic advantage upon an undertaking,
Økonomisk fordel (1)
the measure must be imputable to the state and financed through state resources,
En fordel i henhold til traktatens artikel 107, stk. 1, er en økonomisk fordel, som en virksomhed ikke ville have opnået under sædvanlige markedsbetingelser, dvs. uden statslig indgriben [58].
the measure must distort or threaten to distort competition,
Foranstaltningens form er irrelevant for spørgsmålet om, hvorvidt den giver virksomheden en økonomisk fordel.
the measure must have the potential to affect trade between Member States.
Begrebet »fordel« omfatter f.eks. alle situationer, hvor virksomheder fritages for omkostninger i tilknytning til deres økonomiske aktiviteter.
The Commission stresses that the notion of State aid is an objective and legal concept defined directly by the Treaty.
Ifølge kendelsen har voldgiftsretten tilkendt sagsøgerne en erstatning på 376433229 RON plus rente fra Rumænien.
To establish whether a particular measure constitutes State aid depends not on the intentions or justifications of the Member States when granting it, but on the effects of the measure in question [49].
For at forstå, hvorfor gennemførelse eller fuldbyrdelse af denne kendelse giver sagsøgerne en økonomisk fordel, er det nyttigt at undersøge grundlaget for voldgiftsrettens konklusion om, at sagsøgerne skulle have erstatning.
Undertaking
Der er ingen tvivl om, at sagsøgerne som følge af ophævelsen af råmaterialeordningen måtte betale en højere pris for det sukker, de købte efter februar 2005.«
The CJEU has consistently defined undertakings as entities engaged in an economic activity, regardless of their legal status and the way in which they are financed [50].
I lyset af disse betragtninger er det klart, at Rumænien ved at gennemføre eller fuldbyrde kendelsen tilkender sagsøgerne et beløb, som svarer nøjagtigt til de fordele, de ville have haft med den ophævede EGO 24-ordning fra det øjeblik, den blev ophævet, (22. februar 2005) og indtil det fastsatte udløbstidspunkt (1. april 2009).
The classification of a particular entity thus depends entirely on the nature of its activities.
Gennemførelse eller fuldbyrdelse af kendelsen genopretter den situation, sagsøgerne efter al sandsynlighed ville have været i, hvis EGO 24-ordningen aldrig var blevet ophævet.
Separate legal entities may be considered to form one economic unit for the purpose of the application of State aid rules.
Dermed giver gennemførelse eller fuldbyrdelse af kendelsen sagsøgerne en økonomisk fordel, som de ellers ikke ville kunne opnå på markedet.
That economic unit is then considered to be the relevant undertaking.
For det første udgør omkostningerne til råmaterialer som input til færdigvarer almindelige driftsudgifter for virksomheder, og at fritage dem for en del af deres almindelige driftsudgifter giver dem en særlig fordel.
As the CJEU has previously held, ‘[i]n competition law, the term “undertaking” must be understood as designating an economic unit […] even if in law that economic unit consists of several persons, natural or legal.’ [51] To determine whether several entities form an economic unit, the CJEU looks at the existence of a controlling share or functional, economic or organic links [52].
At give sagsøgerne erstatning for tabt fortjeneste, fordi de skulle afholde deres egne driftsudgifter, udgør for det andet også en økonomisk fordel, som de ikke ville have opnået under sædvanlige markedsbetingelser og uden kendelsen.
The claimants in the arbitration proceedings giving rise to the Award are the brothers Ioan Micula and Viorel Micula and three companies owned by them (S.C. European Food SA, S.C. Starmill S.R.L., and S.C. Multipack).
Under sædvanlige markedsbetingelser ville virksomheden selv skulle betale omkostninger, som hænger sammen med dens økonomiske aktivitet, og ville derfor ikke have haft denne fortjeneste.
It is clear that the three companies are engaged in economic activities, as they specialise in industrial manufacturing of food products, milling products, and plastic packaging, respectively.
For det tredje udgør det en særskilt og yderligere fordel at tilkende renter til sagsøgerne for betalinger, som de angiveligt var berettigede til, men som i sig selv må anses for at give dem en fordel.
The three companies therefore constitute undertakings.
Under sædvanlige markedsbetingelser og uden kendelsen ville virksomheden skulle betale sine almindelige driftsudgifter selv, den ville ikke have haft den tabte fortjeneste, og den ville derfor ikke have fået rente på denne kapital.
This characterisation is not disputed by the claimants.
Ved at ophæve EGO 24-ordningen genoprettede Rumænien faktisk de normale konkurrencevilkår på det marked, som sagsøgerne virker på, og ethvert forsøg på at godtgøre sagsøgerne for konsekvenserne af ophævelsen af EGO 24-incitamenterne giver dem en fordel, som de ikke ville have haft under disse sædvanlige markedsbetingelser.
The claimants maintain, however, that the Micula brothers themselves cannot, as natural persons, be considered to constitute undertakings for the purposes of Article 107(1) of the Treaty, and that accordingly funds paid out to them in implementation or execution of the Award would not constitute State aid.
I stedet tilkendte ICSID-retten erstatning for den rumænske stats forseelser, da den opretholdt forpligtelser, der havde tilknytning til EGO 24, efter ophævelsen af ordningen, og manglende gennemsigtighed over for investorerne.«
In particular, the interests of the Micula brothers are said not to coincide with those of the three corporate claimants.
Denne beskrivelse af kendelsen er ikke rigtig og tager under alle omstændigheder ikke højde for virkningerne af at gennemføre/fuldbyrde kendelsen.
The Commission finds, however, that the three companies and the Micula brothers together constitute a single economic unit for the purpose of the application of the State aid rules.
I lyset af denne konklusion kan det ikke gøres gældende, som sagsøgerne gør, at voldgiftsretten fandt, at Rumæniens beslutning om at overholde EU's statsstøtteregler ved at ophæve EGO 24 ikke var i strid med investeringsaftalen, eller at den ikke tilkendte erstatning på det grundlag [65].
This economic unit is therefore considered the relevant undertaking.
Kommissionen bemærker, at voldgiftsretten som begrundelse for sin afgørelse om at tilkende erstatning for den mistede evne til at etablere lagre samt tab af fortjeneste kun henviste til sagsøgernes tab som følge af ophævelse af EGO 24-incitamenterne [66].
This finding relies, first, on the fact that the Micula brothers have, directly or indirectly, virtually exclusive ownership of the three corporate claimants, thus demonstrating a controlling interest over those companies.
Det skal især bemærkes, at voldgiftsretten ikke henviste til eller tilkendte yderligere erstatning for sin konklusion om, at Rumænien handlede urimeligt ved at opretholde investorernes forpligtelser i medfør af EGO 24 og ved ikke at handle gennemsigtigt.
Second, this finding takes into account that the corporate claimants form part of a larger group of companies, the European Food and Drinks Group (‘EFDG’).
Økonomisk fordel (2): Erstatning og statsstøtte
During the arbitral proceedings, the Micula brothers also claimed compensation for other companies forming part of EFDG that allegedly suffered losses as a result of Romania’s actions giving rise to the proceedings.
Sagsøgerne gør gældende, at denne sag falder direkte ind under denne retspraksis, og at ethvert forsøg fra Kommissionens side på at skelne mellem denne og Asteris-sagen ikke er overbevisende.
Third, the characterisation of the Micula brothers and their companies as one economic unit is further reinforced by how the Award eventually awarded compensation to them.
Kommissionen er ikke enig i denne holdning.
Rather than apportioning compensation individually to each of the five claimants, the Award awarded the compensation to them ‘collectively’ on the basis of a ‘common entitlement’.
I Asteris-sagen afsagde Domstolen dom efter en anmodning om præjudiciel afgørelse fra en græsk domstol, hvor Domstolen blev bedt om at udtale sig om, hvorvidt domstolene i en medlemsstat er kompetente til at behandle enkeltpersoners erstatningskrav mod nationale myndigheder som følge af, at støtte i forbindelse med den fælles landbrugspolitik ikke var blevet udbetalt.
The Tribunal finally allowed each claimant to recover the entire amount of compensation awarded, and then to allocate that compensation among the claimants however they deem fit, regardless of the damages actually sustained by each claimant.
Den manglende udbetaling af støtten skyldtes ikke, at de græske myndigheder ikke havde overholdt deres løfte om at give støtten, men en teknisk fejl i en forordning fra Kommissionen.
The foregoing conclusion is not affected by the claimants’ argument that the present case must be distinguished from the Hydrotherm judgment, as the natural person in that case was a partner personally liable for the financial obligations of the various companies with which he was considered to constitute a single economic unit, whereas the Micula brothers are not so personally liable.
De berørte virksomheder havde allerede anlagt erstatningssag mod Kommissionen ved Domstolen, som havde afvist den som ubegrundet.
In response, the Commission recalls that in the relevant paragraphs of its Hydrotherm judgment the CJEU did not mention the personal liability of the natural person in question at all; rather, the CJEU limited itself to pointing out that the natural person in question ‘has complete control’ of the companies in question [54].
Som svar på anmodningen om en præjudiciel afgørelse fastslog Domstolen i sin dom, at fordi den tidligere havde afvist erstatningssagen mod Kommissionen, ville en erstatningssag mod den græske stat skulle anlægges på et andet grundlag end den afviste sag mod Kommissionen, dvs. en retsstridig handling, som de græske myndigheder selv er ansvarlige for.
As already mentioned, by virtue of their ownership the Micula brothers similarly have complete control over the corporate claimants, and in fact the other relevant EFDG companies.
Det skal især bemærkes, at Domstolen ikke anførte, at tilkendelse af erstatning svarende til et ulovligt statsstøttebeløb, som var blevet lovet, men ikke udbetalt, ikke i sig selv ville udgøre statsstøtte.
The Commission also considers, contrary to the assertions of the claimants, that the logic underpinning the Cassa di Risparmio di Firenze judgment is equally applicable in this case.
Det følger dermed ikke af Asteris-sagen, at enhver tilkendelse af erstatning automatisk ligger uden for Unionens statsstøttereglers anvendelsesområde, hvilket sagsøgerne synes at mene.
In that judgment, the CJEU recognised that an economic activity can be exercised by an entity directly or indirectly, through controlling an operator as part of an economic unit which they form together.
I sager omhandlende erstatningsansvar som følge af nationale myndigheders retsstridige adfærd er det snarere sådan, at en virksomhed ikke får en fordel, hvis erstatningen blot tilkendes for at give skadelidte det, denne er berettiget til, ligesom enhver anden virksomhed ville få i henhold til de almindelige civilretlige regler i den pågældende medlemsstat.
Although the CJEU acknowledges that the mere fact of holding shares, even controlling shareholdings, is insufficient to characterise as economic an activity of the entity holding those shares when it gives rise only to the exercise of the rights attached to the status of shareholder or member, as well as the receipt of dividends, which are merely the fruits of the ownership of an asset, it is clear that the present situation is different.
Hvis erstatning skal falde uden for EU's statsstøtteregler i medfør af Asteris-dommen, skal den for det andet være baseret på en generel erstatningsregel [69].
This rationale also applies where one of the two entities concerned is a natural person.
I den foreliggende sag blev erstatningen tilkendt sagsøgerne på grundlag af en investeringsaftale mellem EU's medlemsstater, som efter Kommissionens mening blev ugyldig, da Rumænien tiltrådte Unionen.
Otherwise granting aid to a natural person who is the controlling shareholder of an undertaking would not be considered to constitute State aid, even though the natural person could use that aid for the benefit of the undertakings which it controls.
For det tredje bemærker Kommissionen, at formålet med kendelsen er at godtgøre sagsøgerne for de incitamenter, som Rumænien havde lovet dem i medfør af EGO 24 (ændret ved EGO 75), men som efter krav fra Unionen skulle ophæves for at afslutte forhandlingerne om tiltrædelse af Unionen.
The other EFDG companies for whose alleged losses the Micula brothers were awarded compensation by virtue of the Award (European Drinks SA, Rieni Drinks SA, Scandic Distilleries SA, Transilvania General Import-Export S.R.L., West Leasing S.R.L) [57] likewise form part of this single economic unit.
I modsætning til Asteris-sagen kræver sagsøgerne i denne sag dermed erstatning, fordi de blev nægtet incitamenter, som Rumænien lovede at give dem i strid med sine forpligtelser i henhold til artikel 64 i Europaaftalen og lov nr. 143/1999 som fortolket i det rumænske konkurrenceråds afgørelse nr. 244/2000 om ikke at tildele ulovlig statsstøtte.
The final beneficiary of the aid measure is this single economic unit, made up of the five claimants and those EFDG companies.
Som generaladvokat Ruiz-Jarabo Colomer imidlertid har forklaret [72], vil tilkendelse af erstatning svarende til det støttebeløb, der skulle udbetales, udgøre indirekte støtte, som er fundet ulovlig og uforenelig med fællesmarkedet.
Economic advantage (1)
Retten har fulgt denne linje og afgjort, at skadesløsholdelsesklausuler for tilbagesøgning af statsstøtte udgør statsstøtte [73].
An advantage, as required by Article 107(1) of the Treaty, is any economic benefit which an undertaking would not have obtained under normal market conditions, i.e. in the absence of the state intervention [58].
Endvidere udtalte Domstolen i Lucchini-dommen, at en national domstol ikke kan anvende den nationale ret, hvis det ville »hindre anvendelse af fællesskabsretten, da den ville gøre det umuligt at tilbagesøge en statsstøtte, der er tildelt i strid med fællesskabsretten« [74].
The precise form of the measure is irrelevant for establishing whether it confers an economic advantage on the undertaking.
Sagsøgernes forsøg på at skelne mellem disse sager og den foreliggende sag er ikke overbevisende.
The notion of advantage includes, for example, all situations where undertakings are relieved of inherent costs of their economic activities.
Det afgørende er ikke, at de omstændigheder, der ligger til grund for de andre sager, er forskellige fra denne sag, men det princip, som ligger til grund for disse sager, nemlig at den nationale ret, herunder i forbindelse med skadeserstatning, ikke kan anvendes, hvis det ville hindre anvendelsen af EU's statsstøtteregler og i sidste ende betyde, at der ville blive ydet ulovlig statsstøtte.
By the Award, the Tribunal has awarded the claimants compensation of RON 376433229 plus interest against Romania.
I lyset af dette fritager Asteris-sagen ikke erstatning, der tilkendes som kompensation for tilbagesøgning af ulovlig statsstøtte eller manglende udbetaling af ulovlig statsstøtte.
To fully understand why the implementation or execution of the Award grants the claimants an economic advantage, it is first instructive to examine on which basis the Tribunal determined that compensation should be paid out to the claimants in that Award.
Kommissionen mener, at samme princip finder anvendelse, hvis erstatningsansvaret stammer fra en aftale indgået i henhold til en international aftale mellem to medlemsstater (som f.eks. en bilateral investeringsaftale mellem to EU-medlemsstater), som giver anledning til statsstøtte.
After it had decided that Romania had breached the BIT, the Tribunal explained that damages had to be awarded on the basis of the principle that ‘the claimant must be placed back in the position it would have been “in all probability” but for the international wrong’ [59].
Hvis en medlemsstat anvender en aftale indgået mellem to medlemsstater, som hindrer anvendelse af EU-retten, skal den pågældende medlemsstat fortsat anvende EU-retten, eftersom EU's primære ret, som f.eks. traktatens artikel 107 og 108, har forrang for medlemsstatens internationale forpligtelser.
It further explained that only losses that are causally linked to the act constituting the international wrong could be compensated by means of damages, and that ‘all of the violations of the BIT alleged by the Claimants arise from the same fact: the premature revocation of the [EGO 24] incentives or in direct connection with that premature revocation’ [60].
Sagsøgernes påstand om, at der aldrig er truffet nogen gyldig formel afgørelse om, at EGO 24 udgør ulovlig statsstøtte, eller at incitamenterne var uforenelige med det indre marked, er irrelevant i denne henseende, eftersom det er gennemførelsen/fuldbyrdelsen af kendelsen og ikke investeringsincitamenterne, der blev lovet i EGO 24, som er den anfægtede foranstaltning og danner grundlag for denne afgørelse.
In assessing the precise compensation due to the claimants, the Tribunal took into account whether losses were in reality incurred and whether they were directly related to the revocation of the incentive scheme.
I betragtning af at EGO 24 blev ophævet den 22. februar 2005, og at der ikke blev udbetalt nogen støtte i henhold til den lovgivning efter denne dato, kunne hverken det rumænske konkurrenceråd eller Kommissionen konkludere i en formel afgørelse, at EGO 24 gav anledning til uforenelig statsstøtte i perioden 22. februar 2005 til 1. april 2009, hvilket er den periode, som sagsøgerne får erstatning for i medfør af kendelsen.
For instance, with regard to the damages awarded for the increased price of sugar, the Tribunal held [61]: ‘Both the existence of the damage and the causal link between the revocation of the incentives and the damage suffered have been adequately proved.
Af den grund er der heller ikke behov for, at Kommissionen træffer en formel afgørelse om, at der foreligger statsstøtte i sager, hvor en national domstol eller en voldgiftsret pålægger en medlemsstat at betale erstatning for afskaffelse af en støtteforanstaltning.
There is no dispute that, as a result of the revocation of the Raw Materials Incentive, the Claimants were required to pay an increased amount for the sugar they purchased after February 2005’.
Traktatens artikel 107, stk. 1, indeholder et generelt forbud mod statsstøtte »under enhver tænkelig form«.
In light of these considerations, it is clear that through the implementation or execution of the Award, Romania grants the claimants an amount corresponding exactly to the advantages foreseen under the abolished EGO 24 scheme from the moment it was repealed (22 February 2005) until its scheduled expiry (1 April 2009).
Foranstaltningens form er derfor irrelevant for spørgsmålet om, hvorvidt den giver virksomheden en økonomisk fordel [75].
More precisely, implementing or executing the Award de facto reimburses customs duties charged on imported sugar and other raw materials between 22 February 2005 and 31 March 2009, as well as the customs duties charged on imported sugar that the claimants would have avoided if they had had the opportunity to stockpile sugar before the schedule expiration of the EGO 24 facilities on 31 March 2009.
Hvis der derfor ydes statsstøtte ved gennemførelse eller fuldbyrdelse af en dom eller en kendelse, hvilket Kommissionen mener er tilfældet med kendelsen, er det i forbindelse med denne gennemførelse eller fuldbyrdelse, at Kommissionen skal bevise, at de kumulative betingelser i traktatens artikel 107, stk. 1, er opfyldt, og at støtten er forenelig med det indre marked.
In addition, to ensure that the claimants fully benefit from an amount corresponding to that of the abolished scheme and are ‘placed back in the position it would have been “in all probability” ’, the Tribunal also awarded interest and compensation for the allegedly lost opportunity and lost profit [62].
Kommissionen minder under alle omstændigheder om, at det rumænske konkurrenceråd, flere fælles holdninger og den rumænske regering i forbindelse med ophævelsen af EGO 24 alle konkluderede, at EGO 24 gav anledning til ulovlig statsstøtte i henhold til Europaaftalen, afgørelse nr. 4/2000 truffet af Associeringsrådet EU-Rumænien, lov nr. 143/1999 og fællesskabsretten.
In effect, the implementation or execution of the Award re-establishes the situation the claimants would have, in all likelihood, found themselves in if the EGO 24 scheme had never been repealed.
Endvidere er det rumænske konkurrenceråds afgørelse nr. 244/2000 aldrig blevet anfægtet eller annulleret.
Accordingly, the implementation or execution of the Award grants the claimants an economic advantage not otherwise available on the market.