natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Dette skulle nås gennem en konvertering af det første statslån, den første rate af det andet statslån og BAS-lånet til egenkapital samt et kapitalindskud fra BAS på 37,7 mio. LVL (53,38 mio. EUR).
THE 3 OCTOBER 2011 AGREEMENT: THE FIRST STATE LOAN AND THE BAS LOAN
Den lettiske stat udførte sin beslutning om at deltage i airBaltics kapitalforhøjelse den 29. december 2011 og gik i gang med at konvertere det første statslån og den første rate af det andet statslån til egenkapital.
On the basis of an agreement dated 3 October 2011 (‘the Agreement’), Latvia agreed to provide to airBaltic a loan of LVL 16 million (EUR 22,65 million) (‘the first State loan’, measure 1) alongside another loan of LVL 14 million (EUR 19,82 million) from BAS (‘the BAS loan’).
På trods af anmodningerne fra de lettiske myndigheder virkede BAS ikke indstillet på at opfylde den aftale, der blev indgået på generalforsamlingen.
However, at the time of granting the loan to airBaltic, BAS waived its right to have the BAS loan collateralised.
Ved breve dateret 6. til 26. januar 2012 anfægtede BAS statens erhvervelse fra Latvijas Krājbanka af de aktier i airBaltic, som BAS havde ejet tidligere (se betragtning 21 ovenfor) og anmodede om, at staten afholdt sig fra at træffe beslutninger om ændringer i airBaltics kapital.
The Agreement also stipulated that no later than 15 December 2011, the State would grant an additional loan to airBaltic for an undetermined amount in proportion to its voting rights, on identical conditions to the first State loan.
Den 19. januar 2012 udstedte det lettiske finans- og kapitalmarkedstilsyn et formelt forbud til BAS og airBaltic mod at inkludere BAS-lånet som en del af kapitalforhøjelsen.
Both State loans were to be capitalised if a number of conditions were met, among which the approval by the board of airBaltic of a business/restructuring plan.
Pr. 30. januar 2012, dvs. ved udløbet af den første tegningsfrist for kapitalforhøjelsen, havde BAS hverken konverteret sit lån eller foretaget kapitalindskuddet.
Article 7 of the Agreement provided for the conditions of the future capital increase of airBaltic.
Klagen, der blev indgivet til Kommissionen den 9. januar 2012, vedrørte det første og det andet statslån samt kapitalforhøjelsen.
Under Article 7.4, BAS undertook to vote for the capitalisation of the loan and for the capital increase.
Desuden klagede BAS over to andre foranstaltninger, der potentielt udgjorde støtte til airBaltic, nemlig statens overtagelse af nulkuponobligationer fra airBaltic i april 2010 (foranstaltning 4) og Latvijas Krājbankas udbetaling af 2,8 mio. EUR til airBaltic den 21. og 22. november 2011 (foranstaltning 5).
In case BAS would not fulfil its commitments, Article 7.4 provided the State the right to purchase from BAS its shares in airBaltic for LVL 1.
Letland forklarede, at foranstaltning 4 medførte, at majoritetsaktionærerne i airBaltic på det tidspunkt, dvs. den lettiske stat og BAS, erhvervede nulkuponobligationer for 30 mio. LVL (42,47 mio. EUR) fra airBaltic.
[19]
Letlands del blev ikke direkte tegnet af transportministeriet, som var den egentlige ejer af aktierne i airBaltic, men af det lettiske statsradio- og fjernsynscenter (LVRTC), et 100 % statsejet selskab.
Latvia granted the first State loan to airBaltic on 21 October 2011 (see recital 3 above).
Obligationerne blev overtaget til en nominel værdi af 1 LVL hver og var ikke rentebærende og blev købt af Letland og BAS i et forhold svarende til deres aktiebeholdning.
BAS granted the BAS loan on 1 November 2011.
Det betød, at den lettiske stat fik nulkuponobligationer fra airBaltic for et beløb på ca. 15,78 mio. LVL (22,34 mio. EUR), og BAS for ca. 14,22 mio. LVL (20,13 mio. EUR).
On 13 December 2011, once Latvia's shareholding in airBaltic had increased to 99,8 % (see recital 21 above), the Latvian Government decided to authorise an interest rate cut for the first State loan from [11 — 13] % to [2 — 4] %.
Obligationerne skal konverteres til egenkapital den 1. juli 2015 til en kurs på én aktie pr. obligation.
Since the first State loan and the BAS loan were linked (see recital 26 above), the same interest rate cut was applied to the latter.
Disse påkrav opfyldte Latvijas Krājbanka få dage senere.
THE SECOND STATE LOAN OF 13 DECEMBER 2011
De pågældende transaktioner var navnlig to betalinger på […] mio. USD til IATA Clearing House og på […] mio. EUR til Rigas internationale lufthavn, der blev foretaget den 25. november 2011, og en overførsel på […] mio. EUR til en alternativ bankkonto, airBaltic havde i Swedbank, den 30. november 2011.
On 13 December 2011, at the same time as the interest rate cut of the first State loan (see recital 30 above), the Latvian Government decided to provide a convertible loan to airBaltic of LVL 67 million (EUR 94,86 million) at an interest rate of [9 — 11] % divided into two tranches (‘the second State loan’, measure 2) [20].
»reShape«-planen fra marts 2012
The first tranche of the second State loan of LVL 41.6 million (EUR 58,89 million) was immediately made available to airBaltic by agreement of 14 December 2011.
I marts 2012 vedtog airBaltic en forretningsplan med navnet »reShape«.
The second tranche of LVL 25,4 million (EUR 35,96 million) was made available to the company on 14 December 2012, i.e. after the Commission had adopted its opening decision.
Den omfatter en række foranstaltninger, bl.a. køb af mere effektive fly [21] og lukning af visse ruter, hvilket skulle sætte airBaltic i stand til at blive rentabelt i 2014 i henhold til realistiske og optimistiske hypoteser.
AIRBALTIC'S CAPITAL INCREASE AGREED ON 22 DECEMBER 2011
Ifølge den pessimistiske hypotese ville airBaltic dog have et negativt EBIT i hvert fald indtil 2016.
During airBaltic's shareholders' meeting of 22 December 2011, the Latvian State and BAS — despite it having only one share in the company at that time — agreed to a capital increase of LVL 110 million (EUR 155,74 million) (‘the capital increase’, measure 3).
Det fastsættes i reShape-planen, at der ud over de 83 mio. LVL (117,51 mio. EUR), som allerede var forpligtet til selskabet [22], vil være behov for yderligere finansiering på [45-55] mio. LVL ([64-78] mio. EUR) […] ifølge den realistiske hypotese.
This was to be achieved through conversion into capital of the first State loan, the first tranche of the second State loan and the BAS loan, together with a cash contribution from BAS of LVL 37,7 million (EUR 53,38 million).
Dette beløb ville falde til [5-15] mio. LVL ([7-21] mio. EUR) ifølge den optimistiske hypotese, men ville stige til [135-145] mio. LVL ([192-206] mio. EUR) ifølge den pessimistiske.
The Latvian State executed its decision to participate in airBaltic's capital increase on 29 December 2011 and proceeded to convert into capital the first State loan and the first tranche of the second State loan.
KLAGEN AF 18.
By letter of 4 January 2012, the Ministry of Transport of Latvia requested that BAS participate in the capital increase by converting the BAS loan and injecting the cash.
JULI 2012
Despite the requests of the Latvian authorities, BAS did not seem inclined to fulfil the agreement reached at the shareholders' meeting.
Syndikeret lån 1 skulle ydes af Latvijas Krājbanka og den litauiske bank Snoras.
By 30 January 2012, i.e. the end of the first stage of the subscription implementation period for the capital increase, BAS had neither converted its loan nor injected the cash.
Syndikeret lån 2 skulle ydes af flere selskaber, bl.a. Taurus.
THE COMPLAINT FROM BAS AND SUBSEQUENT EVENTS
Disse syndikerede lån skulle ydes for at omlægge flere fordringer, som de private investorer havde mod airBaltic.
The complaint filed with the Commission on 9 January 2012 concerned the first and second State loans as well as the capital increase.
Såfremt BAS ikke skulle opfylde sine forpligtelser i henhold til aftalen, aftalte investorerne, der skulle yde airBaltic det syndikerede lån 2 — herunder BAS' aktionær Taurus — i overensstemmelse med artikel 7, stk. 4, i aftalen, at »overdrage alle fordringer som følge af […] det udestående [syndikerede] lån nr. 2 til staten eller dens udpegede selskab for et beløb af 1 LVL«.
In addition, BAS complained about two other measures potentially entailing aid to airBaltic, namely the acquisition by the State of 0 %-coupon bonds from airBaltic in April 2010 (measure 4) and the payment of EUR 2,8 million by Latvijas Krājbanka to airBaltic on 21 and 22 November 2011 (measure 5).
Den 18. juli 2012 modtog Kommissionen yderligere en klage (se betragtning 7 ovenfor) vedrørende investorernes forpligtelse i henhold til aftalens artikel 7, stk. 4, om at overdrage alle fordringer som følge af det syndikerede lån 2 til staten eller dens udpegede selskab for blot 1 LVL (se betragtning 28 ovenfor).
Latvia explained that measure 4 entailed the acquisition of LVL 30 million (EUR 42,47 million) of 0 %-coupon bonds from airBaltic in by the majority shareholders of airBaltic at the time, i.e. the Latvian State and BAS.
Klageren hævder, at den lettiske stat ved breve af 9. februar 2012 og 12. juni 2012 havde besluttet, at en fordring på 5 mio. EUR mod airBaltic for syndikeret lån 2 — den del, der blev ydet af Taurus, ud af et samlet beløb på 35 mio. EUR — skulle overdrages til airBaltic til en pris på 1 LVL (foranstaltning 6).
The part corresponding to Latvia was not directly subscribed by the Ministry of Transport — the actual owner of airBaltic's shares — but by the Latvian State Radio and Television Centre (‘LVRTC’), a 100 % State-owned company.
INDLEDNINGSAFGØRELSEN
The bonds were acquired with a nominal value of LVL 1 each and had no interest, and were purchased by Latvia and BAS in proportion to their shareholding.
Den 20. november 2012 besluttede Kommissionen at indlede den formelle undersøgelsesprocedure.
This would result in the Latvian State acquiring 0 %-interest bonds from airBaltic in an amount of approximately LVL 15,78 million (EUR 22,34 million) and BAS acquiring approximately LVL 14,22 million (EUR 20,13 million).
I sin indledningsafgørelse kom Kommissionen til den foreløbige konklusion, at airBaltic kunne anses for at være en kriseramt virksomhed på det tidspunkt, hvor de identificerede foranstaltninger blev iværksat.
The bonds are to be converted into capital on 1 July 2015, at a rate of one share per bond.
Den gav også udtryk for tvivl med hensyn til de seks omhandlede foranstaltninger og kom til den foreløbige konklusion, at de alle udgjorde statsstøtte.
As regards measure 5, the Latvian authorities explained that no payments were made to airBaltic on 21 and 22 November 2011 as alleged by the complainant.
Kommissionen bemærkede, at det første statslån (foranstaltning 1) blev ydet af staten samtidig med BAS-lånet — i forhold til deres aktieposter — og på de samme betingelser, hvilket ved første øjekast kunne se ud, som om lånene var blevet ydet på de samme vilkår.
However, airBaltic submitted three payment orders to Latvijas Krājbanka prior to the decisions of the FCMC of 17 November 2011 to limit banking operations above EUR 100000 and to halt all operations of Latvijas Krājbanka on 21 November 2011 (see recital 20 above).
Dog bemærkede Kommissionen, at den ikke kunne vurdere det første statslån og BAS-lånet isoleret, men i den overordnede sammenhæng med aftalens bestemmelser.
These orders were executed by Latvijas Krājbanka days after.
I overensstemmelse hermed bemærkede Kommissionen, at det ikke fulgte af aftalen, at BAS ud over BAS-lånet også skulle udstede et konvertibelt lån til airBaltic ved siden af det andet statslån, og at staten havde indgået andre og økonomisk mere betydelige forpligtelser, end BAS.
In particular, the operations at stake were two payments of USD […] million to IATA Clearing House and of EUR […] million to Riga International Airport executed on 25 November 2011, and a transfer of EUR […] million to an alternative bank account of airBaltic in Swedbank on 30 November 2011.
Kommissionen bemærkede også, at BAS' beslutning om at investere i airBaltic blev taget i en sammenhæng, hvor de offentlige myndigheder allerede havde vist deres vilje til at støtte selskabet økonomisk.
The ‘reShape’ plan of March 2012
I forbindelse med renten på det første statslån og rentenedsættelsen på [5-15] procentpoint i december 2011 (se betragtning 30 ovenfor) fandt Kommissionen det tvivlsomt, at de anvendte satser ville være på markedsniveau i betragtning af airBaltics betydelige vanskeligheder på det pågældende tidspunkt.
In March 2012, airBaltic adopted a plan entitled ‘reShape’.
Med hensyn til det andet statslån (foranstaltning 2) bemærkede Kommissionen først, at det allerede var fastsat i aftalen, om end beløbet ikke var nærmere fastsat og var betinget af en række faktorer.
It foresees a number of measures, including the purchase of more efficient planes [21] and the closure of certain routes, which would allow the company to break-even in 2014 in the realistic and optimistic scenarios.
Ifølge Kommissionen kunne det andet statslån ikke betragtes som sidestillet, eftersom det ikke fulgte af aftalen — i modsætning til hvad Letland hævdede — at BAS ud over BAS-lånet også skulle udstede et konvertibelt lån til airBaltic.
However, in the pessimistic scenario, airBaltic would have negative EBIT until at least 2016.
Endvidere fremhævede Kommissionen, at når Letland besluttede at yde det andet statslån til airBaltic, var der ikke nogen mulig parallelitet hos BAS, eftersom selskabet ikke var forpligtet til at yde andre lån til airBaltic.
The reShape plan foresees that on top of the LVL 83 million (EUR 117.51 million) already committed to the company, [22] additional financing of LVL [45 — 55] million (EUR [64 — 78] million) will be needed […] in the realistic scenario.
I forbindelse med renten på det andet statslån ([9-11] %) udtrykte Kommissionen tvivl om, hvorvidt en privat investor ville have ydet selskabet et lån til den rente på baggrund af de vanskeligheder, airBaltic befandt sig i, og fordi den sikkerhed, der var tale om, var den samme som den, der blev ydet i forbindelse med det første statslån.
This amount would go down to LVL [5 — 15] million (EUR [7 — 21] million) in the optimistic scenario but would increase to LVL [135 — 145] million (EUR [192 — 206] million) in the pessimistic one.
Vedrørende den kapitalforhøjelse, som blev aftalt den 22. december 2011 (foranstaltning 3), bemærkede Kommissionen, at BAS på det tidspunkt, hvor rekapitaliseringsbeslutningen blev truffet, havde mistet alle sine aktier i airBaltic undtagen én (eftersom staten havde overtaget dem fra Latvijas Krājbanka).
THE COMPLAINT OF 18 JULY 2012
Som følge heraf øgede staten sin aktiebeholdning i selskabet til 99,8 % (se betragtning 21 ovenfor).
Apart from Latvia and BAS, a number of other investors were also parties to the Agreement.
Derfor gav konverteringen ikke megen økonomisk mening for BAS, der — for at genvinde sin tidligere aktiepost — blev bedt om ikke kun at konvertere BAS-lånet til egenkapital, men også om at indskyde 37,7 mio. LVL (53,38 mio. EUR) kontant, alt dette med begrænsede muligheder for, at egenkapitalen ville give et afkast på kort- til mellemlang sigt i betragtning af selskabets vanskeligheder.
These investors agreed to grant two syndicated loans to airBaltic for EUR 35 million each at an initial interest rate of [5 — 7] %.
Endvidere udtrykte Kommissionen tvivl om, på hvilken dato foranstaltning 3 faktisk blev iværksat.
Syndicated loan 1 was supposed to be provided by Latvijas Krājbanka and the Lithuanian bank Snoras.
Kommissionen anførte også, at BAS og staten havde en vis periode — formentlig indtil den 30. januar 2012, dvs. udløbet af den første tegningsfrist for kapitalforhøjelsen — til at indskyde kapitalen i airBaltic.
Syndicated loan 2 was supposed to be provided by several companies, among others Taurus.
Det gjorde staten imidlertid den 29. eller 30. december 2011, hvorimod BAS aldrig konverterede sit lån eller foretog kapitalindskuddet.
These syndicated loans were to be granted in order to novate several claims that those private investors held against airBaltic.
Ifølge Kommissionen burde Letland have ventet med at konvertere lånene, indtil det var rimelig sikkert, at BAS også ville gøre det.
In case BAS would not fulfil its commitments under the Agreement, in line with its Article 7.4, the investors who were to grant to airBaltic the syndicated loan 2 — including BAS' shareholder Taurus — agreed to ‘assign and to hand over to the State or its nominated company for the sum of LVL 1 all claims which stem from […] the outstanding [syndicated] loan nr 2’.
På det grundlag var Kommissionen af den opfattelse, at foranstaltning 3 ikke så ud til at være i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip.
On 18 July 2012, the Commission received an additional complaint (see recital 7 above) regarding the obligation of the investors under Article 7.4 of the Agreement to assign and to hand over to the State or its nominated company all claims stemming from syndicated loan 2 for just LVL 1 (see recital 28 above).
Vedrørende erhvervelsen af nulkuponobligationer for 30 mio. LVL (42,47 mio. EUR) fra airBaltic i april 2010 (foranstaltning 4) understregede Kommissionen, at disse obligationer i betragtning af deres kendetegn kunne sammenlignes med et kapitalindskud.
The complainant alleges that by letters of 9 February 2012 and 12 June 2012 the Latvian State had decided that a claim of EUR 5 million towards airBaltic for syndicated loan 2 — the part granted by Taurus, out of a total of EUR 35 million — is to be assigned to airBaltic for a price of LVL 1 (measure 6).
Da rentabiliteten var udelukket fra begyndelsen, eftersom obligationerne ikke var rentebærende, og en fremtidig rentabilitet ved konvertering forekom usandsynlig på baggrund af selskabets vanskeligheder, luftfartsbranchens situation og manglen, på det tidspunkt, af en plan for at gøre selskabet rentabelt igen, rejste Kommissionen tvivl om, hvorvidt foranstaltning 4 er i overensstemmelse med markedet.
THE OPENING DECISION
Endvidere kunne Kommissionen ikke udelukke, at BAS havde erhvervet obligationerne på grund af Letlands stærke interesse for airBaltic før obligationsudstedelsen.
On 20 November 2012, the Commission decided to open the formal investigation procedure.
Angående Latvijas Krājbankas udbetaling af 2,8 mio. EUR (foranstaltning 5) kunne Kommissionen ikke med sikkerhed konkludere, om Latvijas Krājbankas handlinger — på det tidspunkt, disse udbetalinger blev foretaget — var uafhængige af statens, eftersom der er tale om en 100 % statsejet bank.
In its opening decision, the Commission came to the preliminary view that airBaltic could be considered a firm in difficulty at the time the measures identified were provided.
I den forbindelse bemærkede Kommissionen, at Letland ikke havde fremlagt bevis for, at airBaltic sendte betalings- og overførselsordrer før FCMC's beslutning af 17. november 2011 om at begrænse banktransaktionerne pr. kunde over 100000 EUR.
It also expressed doubts as regards the six measures under assessment and came to the preliminary conclusion that all of them entailed state aid.
Endelig forklarede Kommissionen i sin indledningsafgørelse vedrørende fordringen på 5 mio. EUR mod airBaltic (foranstaltning 6), at Letland i henhold til aftalens artikel 7, stk. 4, havde besluttet, at en fordring på 5 mio. EUR mod airBaltic for syndikeret lån 2 — den del, der blev ydet af Taurus, ud af et samlet beløb på 35 mio. EUR — skulle overdrages til airBaltic til en pris på 1 LVL.
The Commission first noted that the first State loan (measure 1) was provided by the State at the same time as the BAS loan — in proportion to their shareholdings — and at identical conditions, which at first sight would seem to suggest that the loans had been granted on pari passu terms.
Kommissionen understregede, at denne transaktion økonomisk set svarede til en gældseftergivelse, hvorved Letland fritog airBaltic for selskabets forpligtelse til at betale renter og tilbagebetale en del af det syndikerede lån 2 til fordringshaveren.
However, the Commission observed that it could not assess the first State loan and the BAS loan in isolation but in the overall context of the provisions of the Agreement.
Endvidere konkluderede Kommissionen, at foranstaltning 6 ikke var i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip, eftersom airBaltic ikke i henhold til aftalen havde ret til at få kreditten for 1 LVL.
Accordingly, the Commission noted that from the Agreement it did not result that, in addition to the BAS loan, BAS also had to issue a convertible loan to airBaltic alongside the second State loan and that the State had made commitments that were different and economically more significant than those taken by BAS.
I forbindelse med resten af fordringerne under syndikeret lån 2 på i alt 30 mio. LVL (42,47 mio. EUR) (se betragtning 42 ovenfor) anførte Kommissionen, at ovennævnte begrundelse ville gælde tilsvarende for disse fordringer.
The Commission also observed that the decision of BAS to invest in airBaltic was taken in a context in which the public authorities had already demonstrated their willingness to financially support the company.
Kommissionen kom derfor til den foreløbige konklusion, at de seks foranstaltninger, der vurderes, udgjorde ulovlig statsstøtte, eftersom de var blevet iværksat i strid med anmeldelsesforpligtelsen og standstill-forpligtelsen i henhold til artikel 108, stk. 3, i TEUF.
In relation to the interest rate of the first State loan and the cut on the interest rate of [5-15] percentage points occurred in December 2011 (see recital 30 above), the Commission considered it doubtful that the rates applied would be at market level in view of the significant difficulties of airBaltic at the time.
Kommissionen gav også udtryk for tvivl om de omhandlede seks foranstaltningers forenelighed med det indre marked, især fordi de lettiske myndigheder ikke gav nogen mulige grunde til forenelighed.
With regard to the second State loan (measure 2) the Commission first observed that it was already foreseen in the Agreement, albeit with an undetermined amount and subject to a number of factors.
Af de mulige forenelighedsgrunde fandt Kommissionen indledningsvist — på baggrund af airBaltics vanskeligheder — at de eneste gældende kriterier var dem, der vedrører statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, jf. artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF, på grundlag af Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder [23] (»rammebestemmelserne«).
According to the Commission, the second State loan could not be considered pari passu since from the Agreement it did not follow — contrary to what Latvia argued — that, in addition to the BAS loan, BAS also had to issue a convertible loan to airBaltic.
I den forbindelse var Kommissionen på grundlag af de oplysninger, som var tilgængelige på det pågældende tidspunkt, af den opfattelse, at betingelserne for redningsstøtte ikke syntes at være opfyldt, og at reShape-planen ikke omfattede nogen af de nødvendige elementer for at blive betragtet som en omstruktureringsplan i den betydning, der fremgår af rammebestemmelsernes punkt 3, stk. 2).
Moreover, the Commission highlighted that when Latvia decided to provide the second State loan to airBaltic, there was no possible concomitance on the side of BAS since it was under no obligation to provide any other loan to airBaltic.
BEMÆRKNINGER TIL INDLEDNINGSAFGØRELSEN
In relation to the interest rate of the second State loan ([9 — 11] %), the Commission expressed doubts that a private investor would have provided the company with a loan at such an interest rate in view of the difficulties that airBaltic was facing and the fact that the collateral used was the same as that granted in relation to the first State loan.
BEMÆRKNINGER FRA LETLAND
Pertaining to the capital increase agreed on 22 December 2011 (measure 3), the Commission noted that at the time the recapitalisation decision was taken, BAS had lost all except one of its shares in airBaltic (since the State had acquired them from Latvijas Krājbanka).
Letland påstår, at BAS var initiativtager til aftalen og faktisk bad staten om at deltage i kapitalforhøjelsen.
As a result, the State increased its shareholding in the company to 99,8 % (see recital 21 above).