natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Allerede i marts 2005, da det stod klart, at et takstunderskud var under udvikling, bestemte de spanske myndigheder ved artikel 24 i kongeligt lovdekret 5/2005 [6], at de midler, der var nødvendige for at lukke hullet mellem elsystemets omkostninger og indtægter, skulle komme fra Spaniens fem største »berettigede elselskaber«, som var de selskaber, der havde ret til at modtage kompensation for strandede omkostninger [7], på grundlag af følgende procentdele:
The causes of this increase include an unusually dry year, which reduced hydroelectric power production by 55 %, a rise in oil prices, the impact of the market price of CO2 emission allowances received free of charge under the Emissions Trading System and an increase in the demand for energy higher than GDP growth.
I henhold til kongeligt lovdekret 5/2005 skulle det fremtidige underskud tilregnes ovennævnte fem selskaber som en negativ saldo på en eksisterende konto, som CNE anvendte til at betale strandede omkostninger til disse selskaber.
Another important factor which contributed to increasing the general costs of the system was the high level of aid for the production of renewable energy.
Det betød i praksis, at de skulle betale midlerne på forhånd.
In particular, renewable producers could opt for direct participation in the wholesale electricity market or ‘pool’.
Den negative saldo på kontoen for strandede omkostninger ville skabe inddrivelsesrettigheder, dvs. at selskaberne ville få ret til senere at inddrive indtjening fra elkunder.
In 2005 this option was particularly attractive and as a result, more renewable producers than expected participated in the pool, leading to higher costs for the system.
Selskaberne kunne securitisere disse rettigheder og sælge dem på markedet.
In addition, direct aid to the energy costs of electricity under the special scheme (renewables, cogeneration), which were entered in the accounts as a regulated cost, amounted to EUR 2701 million in 2005.
De inddrivelsesrettigheder, der var givet til de fem udvalgte forsyningsselskaber, gav en minimumsrente (3-måneders-Euribor beregnet som den gennemsnitlige Euribor-rente for november i det foregående år uden margen).
By way of illustration, the system's transport and distribution costs amounted to EUR 4410 million in 2005.
Foranstaltninger for at inddrive underskuddet fra slutkunderne
Mechanism adopted to pre-finance the deficit
I juni 2006 traf de spanske myndigheder en beslutning vedrørende ordningen for at inddrive underskuddet for 2005 fra elkunderne via de regulerede takster.
The development of the deficit did not go unnoticed.
Ved kongeligt dekret 809/2006 [8] bestemte de spanske myndigheder, at underskuddet for 2005 (eller mere præcist de inddrivelsesrettigheder, der var givet til forsyningsselskaberne) skulle tilbagebetales af kunderne over 14,5 år gennem en særlig ekstraafgift, der blev pålagt både integrerede takster og tilslutningstakster.
Already in March 2005, when it became clear that a tariff deficit was developing, by Article 24 of Royal Decree-Law 5/2005 [6] the Spanish authorities stipulated that the funds required to bridge the gap between the costs and revenues of the electricity system would be provided by Spain's five biggest ‘entitled electricity utilities’, which were those entitled to receive compensation for stranded costs [7], on the basis of the following percentages:
Ekstraafgiften blev betragtet som »et specifikt øremærket bidrag« (cuota con destino espécifico).
Decree-Law 5/2005 laid down that the future deficit be imputed to the above five companies as a negative balance in an existing deposit account used by the CNE to pay stranded costs to these companies.
De spanske myndigheder fastslog, at indtjeningen fra bidraget til at finansiere underskuddet for 2005 skulle indsættes på en depotkonto forvaltet af CNE.
This meant in practice that the utilities were required to advance the funds.
CNE skulle så overføre midlerne til ejerne af inddrivelsesrettighederne, dvs. de forsyningsselskaber, der finansierede underskuddet, eller de enheder, der efterfølgende havde købt inddrivelsesrettighederne fra dem, ud fra den andel af underskuddet, de hver især havde finansieres.
The negative balance in the stranded costs account would give rise to collection rights, consisting in the right of the utilities to collect revenue from electricity consumers in the future.
Virkninger af takstunderskuddet på det spanske marked
These rights could be securitised and sold on the market by the utilities.
I 2005 valgte en betydelig del af dem dog også det frie marked.
The collection rights assigned to these utilities yielded a minimum interest rate (3-month Euribor, calculated as the average Euribor rates for November of the previous year, without any spread).
Den 31. december 2005 var der over 2 millioner kunder på det frie marked (sammenlignet med 1,3 millioner i 2004).
Mechanism adopted to recover the deficit from end-users
Som en % af forsyningssteder
By Royal Decree 809/2006 [8], the Spanish authorities laid down that the 2005 deficit (or, more precisely, the collection rights attributed to the utilities) would be repaid by consumers over fourteen and a half years by means of a special surcharge applied to both integral and access tariffs.
Som en % af energi
The surcharge, calculated as the yearly amount required to recover linearly the net present value of the 2005 deficit over 14,5 years, was set at 1,378 % of the integral tariff, and at 3,975 % of the access tariff for 2006.
Selv om virkningen af de tab, som leverandørerne havde pådraget sig, begyndte at slå igennem i midten af 2005, hvor engrospriserne begyndte at stige markant, kunne forsyningskontrakterne ikke opsiges omgående.
The applicable interest rate was the 3-month Euribor.
Som følge deraf var leverandørerne på det frie marked, især de leverandører, der ikke havde produktionskapacitet, men som måtte købe elektricitet på engrosmarkedet, tvunget til at vælge mellem tilbud, der var underlagt det frie markeds betingelser, som matchede den regulerede takst, selv om de derved risikerede tab, og opkrævning af højere priser, der afspejlede de faktiske indkøbsomkostninger, men som betød, at de ville tabe markedsandele.
This surcharge was regarded as a ‘specifically earmarked contribution’ (cuota con destino específico).
Estimaterne af markedspriserne var beregnet på grundlag af elprisen på engrosmarkedet, tilslutningsafgifterne og en gennemsnitlig markedsføringsmargen, der blev anslået til 10 EUR/MWh, som oplyst af Céntrica.
In 2005, 37,49 % of electricity demand in Spain was procured on the free market.
Tabel 3
This quantity corresponds to a relatively small number of consumers;
Prissammenligning efter kundekategori
only 8,5 % of consumers purchased energy on the free market, whereas 91,5 % remained on regulated tariffs (down from 97 % in 2004).
Kunder tilsluttet højspændingsnettet
As shown in Table 2 below, the number of consumers supplied in the free market increased throughout 2005 but declined in 2006, bringing the percentage (8,15 %) to that reached in the first half of 2005.
Privatkunder
Likewise, the decline in the amount of energy supplied to end-users in the free market that was apparent in December 2004 continued in the first quarter of 2005.
Små industrikunder eller servicevirksomheder tilsluttet lavspændingsnettet
Although it halted significantly between June and September 2005, it continued in December 2005 and throughout 2006.
I henhold til tabellen er der tale om en væsentlig fordel for de første to kategorier (store industrikunder).
Table 2
For de øvrige slutkundekategorier er sammenligningen mindre tydelig, men der ses stadig en lille fordel.
Share of supply sites and energy in the free market (as a percentage of the total market) 2004-2006 Source: CNE Report ‘Nota Informativa sobre los suministros de electricidad y gas natural en los mercados liberalizados, actualización 31 de diciembre de 2006’.
Ifølge afgørelsen var denne fordel blevet indrømmet selektivt, fordi de kunstigt lave regulerede priser begunstigede virksomheder, der anvendte elektricitet i stedet for f.eks. gas som energikilde.
Electricity
Det blev desuden bemærket, at der var tale om de facto- og de jure-selektivitet, idet fordelen var uforholdsmæssigt større for store industrislutkunder, som i visse tilfælde blev begunstiget af samlede priser på under halvdelen af energikomponenten af de estimerede priser på det frie marked.
Mar
Det blev i indledningsafgørelsen anført, at systemet ved at opmuntre slutkunder til at gå tilbage til det regulerede marked kunne have gavnet distributionsselskaberne, der tilsyneladende havde fået en garanteret fortjenstmargen på deres regulerede aktiviteter.
Jun
I afgørelsen blev det også konstateret, at systemet indebar overførsel af statsmidler, eftersom den ekstraafgift, der blev anvendt til at dække underskuddet, udgør en parafiskal afgift, hvis udbytte går gennem den spanske tilsynsmyndighed CNE, inden de kanaliseres til de endelige modtagere.
Sep
Eftersom slutkunder opererer på markeder, der generelt er åbne for konkurrence og handel i EU, konkluderede Kommissionen i indledningsafgørelsen, at alle de kriterier, der er fastsat i artikel 107, stk. 1, TEUF, var opfyldt, og at foranstaltningen udgjorde statsstøtte til fordel for slutkunder.
As a % of supply sites
Efter at have bemærket, at ingen af de undtagelser, der er omhandlet i artikel 107 i TEUF tilsyneladende fandt anvendelse, vurderede Kommissionen, om leveringen af elektricitet til regulerede takster kunne betragtes som en tjenesteydelse af almen økonomisk interesse og som sådan var omfattet af den undtagelse, der er omhandlet i artikel 106, stk. 2, TEUF.
As a % of energy
I afgørelsen anførtes det, at den skønsbeføjelse, som indrømmes medlemsstaterne med hensyn til definition af offentlige serviceforpligtelser inden for elsektoren, er begrænset af bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/54/EF af 26. juni 2003 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 96/92/EF [10] (»elektricitetsdirektivet«).
Although the impact of the losses borne by suppliers began to be felt by mid-2005, when wholesale prices started to increase considerably, supply contracts could not be terminated immediately.
I henhold til elektricitetsdirektivet skal medlemsstaterne kun definere offentlige serviceforpligtelser (herunder navnlig retten til at få leveret elektricitet til rimelige priser) for privatkunder og mindre virksomheder [11].
As a result, suppliers in the free market, particularly those which did not have generation capacity but had to procure electricity in the wholesale market, were forced to make offers under free-market conditions which matched the regulated tariff despite the possibility of incurring losses, or to charge higher prices reflecting actual procurement costs, thereby losing market share.
På baggrund af elektricitetsdirektivet konkluderede Kommissionen i afgørelsen, at leveringen af elektricitet til regulerede takster til mellemstore og store virksomheder ikke kan betragtes som en tjenesteydelse af almen økonomisk interesse i udtrykkets strengeste form.
DECISION TO INITIATE PROCEEDINGS UNDER ARTICLE 108(2) OF THE TFEU
Kommissionen udtrykte derfor alvorlig tvivl om, hvorvidt de elementer af støtte i de regulerede takster, der gjaldt for andre virksomheder end små virksomheder og for distributionsselskaber, kunne betragtes som forenelige med det indre marked.
The Commission decision to initiate the formal investigation compared the regulated tariffs paid by various categories of end-user with the estimated prices they would have had to pay in the free market in the absence of these tariffs.
BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
Price comparison by consumer category
Kommissionens opfordring til at indgive bemærkninger til afgørelsen om at indlede en dybdegående undersøgelse resulterede i adskillige bidrag fra store industrikunder, distributionsselskaber, uafhængige leverandører og regeringer i Spaniens selvstyrende områder.
Céntrica.
Kun de bemærkninger, der er relevante for den påståede statsstøtte til fordel for elslutkunder opsummeres her.
Consumer category
BEMÆRKNINGER FRA UAFHÆNGIGE LEVERANDØRER
Regulated tariff
Der blev modtaget bemærkninger fra Céntrica og ACIE, sammenslutningen af uafhængige energileverandører.
Estimated market price (only wholesale price, plus access tariff)
Deres argumenter og konklusioner er generelt sammenfaldende.
Estimated market price (+ EUR 10 marketing margin)
Bemærkninger fra Céntrica og ACIE
Large industrial consumers connected to the high-voltage network (G4 tariff)
Céntrica fokuserer i sine bemærkninger primært på den fordel, der angiveligt blev givet eldistributionsselskaberne.
Large industrial consumers with interruptible supply
De tal og argumenter, som Céntrica har fremlagt, tyder dog på, at der er ydet statsstøtte til elslutkunder.
73,87-76,47
Ifølge Céntrica betød sameksistensen mellem det frie og det regulerede marked og navnlig slutkundernes mulighed for frit at skifte mellem de to, at de regulerede takster fungerede som en prisreference (eller et de facto-loft) for priserne på det frie marked.
83,87-86,47
Leverandørerne kunne ikke opkræve højere priser end den regulerede takst, fordi de i så fald ikke kunne tiltrække nye kunder og fastholde de eksisterende.
Consumers connected to the high-voltage network
På et frit marked består den pris, som elslutkunder betaler, normalt af to komponenter:
Households
En leverandør kunne derfor kun drive rentabel virksomhed inden for et bestemt markedssegment, hvis der var en positiv markedsføringsmargen, dvs. luft mellem de samlede omkostninger til betjening af kunderne og den regulerede takst.
Small industrial consumers or service companies connected to the low-voltage network
Céntrica underbyggede påstanden om, at der var tale om en konkurrencemæssig ulempe for leverandørerne på det frie marked, med beregninger, der viste, at der ikke var nogen markedsføringsmargener i 2005 for nogen kundekategori [12] (eller at alle margener, der fandtes ved årets begyndelse, blev eroderet i løbet af året).
This table showed a significant advantage for the first two categories (large industrial users).
Det betød, at de regulerede takster var fastsat for lavt til, at de uafhængige leverandører kunne konkurrere rentabelt.
For the other categories of end-user, the comparison is less conclusive but a small advantage can still be observed.
I henhold til Céntrica var det allerede før udviklingen af takstunderskuddet umuligt at konkurrere om visse kundekategorier (navnlig energiintensive kunder på G4-takst og store industrikunder), fordi de integrerede takster aldrig efterlod nogen konkurrencemargen.
The decision found that this advantage had been granted selectively, since the artificially low regulated prices favoured undertakings using electricity rather than, for example, gas, as an energy source.
Den konkurrencemæssige ulempe var i henhold til Céntrica størst i kundekategorien for servicevirksomheder og små virksomheder, der var tilsluttet lavspændingsnettet, samt husholdningssegmentet.
Moreover, the existence of de facto and de jure selectivity was observed, in that the advantage was disproportionately bigger for large industrial end-users, which in certain cases benefited from all-inclusive prices that were less than half the energy component of estimated free-market prices.
De tal, som Céntrica har fremlagt, især sammenligningen mellem regulerede takster og estimerede markedspriser, er gengivet i Kommissionens indledningsafgørelse (se betragtning 30 og tabel 3).
The opening decision indicated that, by encouraging end-users to switch back to the regulated market, the system might also have benefited distributors, who appeared to have enjoyed a guaranteed profit margin on their regulated activities.
Céntrica hævder, at systemet var i strid med elektricitetsdirektivet, ikke kun på grund af underskudsordningens diskriminerende karakter (fordi den gav distributionsselskaber, men ikke leverandører kompensation for tab), men også fordi kunderne blev frataget retten til gennemsigtige priser og takster [13].
The decision also considered that the system involved a transfer of state resources, since the price surcharge used to repay the deficit constitutes a parafiscal levy, the proceeds of which transit through the Spanish Regulator CNE (a public body) before being channelled to the final beneficiaries.
Eftersom en del af elektricitetsprisen, som skulle betales for 2005, blev udskudt til senere år, fremgik de endelige priser ikke tydeligt for kunderne.
The decision concluded that, in the light of Court of Justice case-law on this matter, these funds should be regarded as state resources.
Céntrica hævdede endvidere, at underskudsordningen ikke var afbalanceret af to grunde:
Considering that end-users operate in markets which are generally open to competition and trade within the EU, in the opening decision the Commission came to the conclusion that all the criteria laid down in Article 107(1) were fulfilled and that the measure constituted state aid in favour of end-users.
Underskuddet ville for det første primært blive dækket af lavspændingskunder, selv om de store højspændingskunder havde bidraget mest til dets udvikling.
After noting that none of the derogations provided for in Article 107 TFEU seemed applicable, the opening decision assessed whether the provision of electricity at regulated tariffs could be considered a service of general economic interest (SGEI) and as such benefit from the derogation provided for in Article 106(2) TFEU.
Slutkunderne på det frie marked skulle for det andet betale for et underskud, de ikke havde bidraget til.
The decision stated that, in the electricity sector, Member States' margin of discretion in establishing public service obligations is limited by the provisions of Directive 2003/54/EC of the European Parliament and of the Council of 26 June 2003 concerning common rules for the internal market in electricity and repealing Directive 96/92/EC [10] (‘The Electricity Directive’).
Céntrica støttede Kommissionens indledende konklusion om, at den spanske underskudsordning indebar overførsel af statsmidler.
This Directive lays down an obligation for Member States to establish a universal service obligation (including notably the right to be supplied at reasonable prices) only for household consumers and small enterprises [11].
Céntrica anførte også, at den spanske regerings beslutning om at lade producenterne securitisere deres inddrivelsesrettigheder indebar overførsel af statsmidler.
The decision concluded that, in the light of the Electricity Directive, the provision of electricity at regulated tariffs to medium-sized or large undertakings could not be considered an SGEI in the strict sense of the term.
ACIE (sammenslutningen af uafhængige energileverandører) anslår, at de omkostninger til køb af energi, der lå til grund for de regulerede takster i 2005, lå 68 % under leverandørernes faktiske omkostninger, når de skulle købe energi på engrosmarkedet.
The Commission thus expressed serious doubts as to whether the elements of aid in the regulated tariffs that were applied to undertakings other than small enterprises could be considered compatible with the internal market.
De var desuden i realiteten bundet af det niveau for den integrerede takst, som regeringen havde fastsat for hver kundekategori, fordi de ellers ikke ville have mulighed for at tiltrække nye kunder eller fastholde eksisterende kunder.
The opening decision also found that it was possible that electricity distributors received state aid.
BEMÆRKNINGER FRA ENERGIINTENSIVE KUNDER
This part of the case is the subject of a separate decision (case C 3a/07).
Energiintensive kunder deltog i procedure via deres sammenslutning AEGE (Asociación de Empresas con Gran Consumo de Energia).
COMMENTS BY INTERESTED PARTIES
Nogle af dem (Asturiana de Zinc, Ferroatlántica og Alcoa) deltog også individuelt.
The Commission's invitation to submit comments on the decision to open the in-depth investigation attracted numerous submissions from large industrial consumers, distributors, independent suppliers and governments of Spain's Autonomous Communities.
Asturiana de Zinc er en zinkproducent, der købte el til G4-taksten på sin fabrik i San Juan de Nieva.
Comments were received from Céntrica and ACIE, the Association of Independent Energy Suppliers.
I deres bemærkninger anfægter de energiintensive kunder Kommissionens konklusion om, at de industrielle takster (G4 og andre takster med afbrydelig forsyning) udgør statsstøtte, idet de hævder, at taksterne ikke gav dem en økonomisk fordel, ikke indebar overførsel af statsmidler og ikke fordrejer konkurrencen og påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
The arguments and conclusions are largely equivalent.
Ingen økonomisk fordel
Comments from Céntrica and ACIE
I henhold til de energiintensive kunder anvendes der i indledningsafgørelsen et ukorrekt benchmark til at påvise, at der er tale om en fordel.
The main focus of Céntrica's submission is the alleged advantage conferred on electricity distributors.
Kommissionen sammenlignede industritaksterne med den gennemsnitlige pris på engrosmarkedet (puljeprisen), som blev vurderet at være repræsentativ for de omkostninger, som disse virksomheder skulle have betalt under normale omstændigheder.
However, the figures and arguments put forward by the company also suggest the presence of state aid for electricity end-users.
Eftersom industritaksterne angiveligt var lavere end puljeprisen, konkluderede Kommissionen i indledningsafgørelsen, at taksterne havde givet deres modtagere en økonomisk fordel.
According to Céntrica, the coexistence between the free and regulated markets, and in particular the possibility for end-users to switch freely between the two, meant that the regulated tariffs acted as a price reference, or a de facto cap, on free-market prices.
Energiintensive kunder hævder, at puljen er et spotmarked, hvor elektricitet handles hver time for den efterfølgende dag.
Suppliers could not charge prices higher than the regulated tariff, or they would fail to attract new customers and lose existing ones.
Store slutkunder, som forbruger store mænger elektricitet og har flade forbrugsprofiler, køber ikke fra puljen, men indgår typisk bilaterale kontrakter med elleverandører.
Normally, in a free market, the price paid by electricity end-users consists of two components:
Dette bekræftes af OMEL's rapport for 2005, som viser, at kun syv af de privilegerede kunder, som tegnede sig for 5 % af den handlede elektricitet, indkøbte elektricitet direkte fra puljen.
the network access charge and a ‘supply component’, which results from market mechanisms and goes to the retail supplier.
Selv om de priser, der er registreret i puljen, kunne betragtes som et gyldigt benchmark, er det under alle omstændigheder ikke korrekt at anvende den gennemsnitlige engrospris i 2005, som Kommissionen gjorde, da denne gennemsnitspris afspejler elektricitetsefterspørgslen for leverandører, som betjente en varieret portefølje af slutkunder, herunder privatkunder og små virksomheder.
In retail supply, profitability depends on whether the ‘supply component’ paid by customers covers the supplier's costs (i.e. energy procurement costs in the wholesale market or own generation costs in the case of a vertically integrated company) and a ‘marketing margin’, which includes other supply costs (marketing costs, IT systems, billing, etc.) and remuneration on the capital invested.
I henhold til AEGE, Ferroatlántica og Asturiana de Zinc ville et passende benchmark være den minimumspris, der var registreret i puljen i 2005, dvs. 18,6/MWh EUR, da denne pris afspejler de mest konkurrencedygtige markedsvilkår i puljen (hvor producenter tilbyder elektricitet til en pris, der svarer til deres marginale omkostninger).
Therefore, a free-market supplier could operate profitably in a given market segment only if there was a ‘positive marketing margin’, in other words a difference between the general costs incurred by the supplier in serving customers and the regulated tariff.