natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Da BUNDESPOST og virksomhedens forgængere frem til 1995 som offentlige virksomheder ikke var undergivet almindelig skattepligt, blev der opkrævet en afgift »sui generis«, for at forbundsstaten også modtog indtægter fra disse områder.
As BUNDESPOST and their predecessors were up to 1995 exempted from general taxes because of their public-law status, an imposition of a sui-generis levy was used to generate income for the public budget from those sectors.
Endvidere var det også hensigtsmæssigt i økonomisk henseende at opkræve afgifter i forbindelse med disse monopoler.
Furthermore, it was sensible from an economic point of view to impose levies on those monopolies.
Brugerne var rede til at acceptere højere priser uden at begrænse udnyttelsen af ydelserne alvorligt, således at der kunne opnås høje indtægter til statsbudgettet.
Consumers were ready to accept price increases without greatly reducing their consumption so that a high level of revenue could be generated for the public budget.
For det andet var Deutsche Post i modsætning til private virksomheder hverken direkte eller indirekte skattepligtig og skulle heller ikke betale udbytter for den indskudte egenkapital.
Secondly, unlike private undertakings, Deutsche Post was neither liable to pay direct and indirect taxes nor liable to pay any dividends on the provided equity.
Tilbageførslerne var derfor den eneste mulighed for forbundsstaten til — hvad enten det var i dens rolle som skattemyndighed eller som ejer — at opnå indtægter fra Deutsche Post.
As a result, the Ablieferungen were the only means for the federal government — whether in its role of tax authority or shareholder — to receive income from Deutsche Post.
Om tilbageførslerne præcist er i overensstemmelse med definitionerne af visse skatte- eller udbyttesystemer, er uden betydning i denne forbindelse.
In that respect, it does not matter whether the Ablieferungen fully correspond to the definitions of certain tax or dividend regimes.
Under alle omstændigheder var der i forbindelse med tilbageførslerne tale om betalinger, som Deutsche Post har skullet foretage siden 1924, og som førte til indtægter for forbundsstaten.
In any case, the Ablieferungen were payments that Deutsche Post had to pay since 1924 that generated revenue for the public budget.
Afslutningsvis kan det konstateres, at forpligtelsen til at betale tilbageførslerne var i overensstemmelse med det offentlige formål om at opnå indtægter til forbundsstaten fra et statsligt monopol, hvad enten det er i form af skatter eller udbytter.
To conclude, the imposition of the Ablieferungen was in line with the public objective to generate revenues for the public budget — whether in the form of taxes or dividends — from a State monopoly.
Tilbageførslerne udgjorde derfor normale omkostninger, som Deutsche Post skulle finansiere ved hjælp af egne midler.
The Ablieferungen constituted therefore a normal cost that Deutsche Post was liable to finance out of its own resources.
Tysklands påstand om, at de offentlige overførsler er i overensstemmelse med en privat investors adfærd
Germany's claim of public transfers in accordance with private-investor behaviour
Tyskland anfører, at man ved ydelsen af de offentlige overførsler delvis havde handlet som en privat investor, da der med betalingerne var blevet finansieret rentable investering i Deutsche Posts net.
Germany claims that it acted partly as a private investor when granting the public transfers because the public transfers financed profitable investments into Deutsche Post's network.
Da det imidlertid ikke var investeringsplaner, men de akkumulerede tab, der dannede grundlag for de offentlige overførsler, er det åbenlyst, at en privat investor ikke havde fulgt en sådan investeringsstrategi.
However, as the public transfers were granted based on accrued losses as opposed to on investment plans, it is evident that a private investor would have never adopted such an investment strategy.
Deutsche Post har derfor opnået en finansiel fordel som følge af de offentlige overførsler.
Consequently, the public transfers provided a financial advantage to Deutsche Post.
Tysklands påstand om, at der er tale om en kompensation for nettoomkostningerne ved befordringspligten
Germany's claim of compensation of net costs from universal service obligation
Tyskland anfører, at de offentlige overførsler ikke udgjorde statsstøtte, da de kompenserede for nettoomkostningerne ved befordringspligten.
Germany claims that the public transfers would not constitute aid because they compensated the net costs of the universal service obligation.
Domstolen fastslog i Altmark-dommen [105], at en kompensation, der er et vederlag for opfyldelse af forpligtelser til offentlig tjeneste ikke udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107 i TEUF, når nedenstående fire betingelser er opfyldt: For det første skal den pågældende virksomhed faktisk være blevet pålagt at opfylde forpligtelser til offentlig tjeneste, som desuden skal være klart defineret.
The Court ruled in the Altmark judgment [104] that public service compensation does not constitute State aid for the purposes of Article 107 TFEU provided that four cumulative criteria are met: First, the recipient undertaking must actually have public service obligations to discharge, and the obligations must be clearly defined.
For det andet skal de kriterier, der er grundlaget for beregningen af kompensationen, være blevet fastlagt på forhånd på en objektiv og gennemsigtig måde.
Second, the parameters on the basis of which the compensation is calculated must be established in advance in an objective and transparent manner.
For det fjerde skal, når udvælgelsen af den virksomhed, der skal overdrages en forpligtelse til offentlig tjeneste, i et konkret tilfælde ikke gennemføres inden for rammerne af en procedure for tildeling af offentlige kontrakter, som giver mulighed for at udvælge den ansøger, der kan levere de pågældende ydelser til de laveste omkostninger for samfundet, størrelsen af den nødvendige kompensation fastlægges på grundlag af en analyse af de omkostninger, som en gennemsnitsvirksomhed, der er veldrevet og tilstrækkeligt udstyret med transportmidler, ville have.
Finally, where the undertaking which is to discharge public service obligations, in a specific case, is not chosen pursuant to a public procurement procedure which would allow for the selection of the tenderer capable of providing those services at the least cost to the community, the level of compensation needed must be determined on the basis of an analysis of the costs which a typical undertaking, well run and adequately provided with means of transport, would have incurred.
Da Deutsche Post ikke blev udvalgt inden for rammerne af en procedure for tildeling af offentlige kontrakter, og Tyskland ikke har påvist, at Deutsche Post var en veldrevet virksomhed, er den fjerde af betingelserne i Altmark-dommen ikke opfyldt.
As Deutsche Post was not selected by means of a public tender and as Germany has not proven that Deutsche Post was a well-run undertaking, the fourth condition of the Altmark judgment is not fulfilled.
Konklusioner med hensyn til, om der foreligger støtte
Conclusions on existence of aid
De offentlige overførsler blev ydet ved hjælp af statslige midler og gjorde det muligt for Deutsche Post at undgå omkostninger, der normalt skal afholdes af private virksomheder.
The public transfers were granted from State resources and relieved Deutsche Post from costs that are normally assumed by private undertakings.
Tyskland kunne ikke påvise, at de offentlige overførsler opfylder Altmark-kriterierne og derfor ikke kan betragtes som statsstøtte.
Germany has not been able to prove that the public transfers fulfilled the Altmark criteria to escape the classification of aid.
Af de i VII.1.2 nævnte grunde kan de offentlige overførsler fordreje konkurrencevilkårene og påvirke samhandelen.
For the reasons set out above in Section VII.1.2, the public transfers are liable to distort competition and affect trade.
Kommissionen konkluderer derfor, at de offentlige overførsler udgør støtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, i TEUF.
The Commission finds therefore that the public transfers constitute aid within the meaning of Article 107(1) TFEU.
Vurdering af eksisterende støtte i henhold til artikel 108, stk. 3, i TEUF
Assessment of existing aid pursuant to Article 108(3) TFEU
De offentlige overførsler blev indført ved § 37, stk. 2 og 3, i PostVerfG 1989 og udgør derfor en ny støtteforanstaltning.
The public transfers were introduced by Article 37(2)(3) PostVerfG 1989 and constitute therefore a new aid measure.
Vurdering af foreneligheden med det indre marked i henhold til artikel 106, stk. 2, i TEUF
Assessment of compatibility pursuant to Article 106(2) TFEU
Virksomheder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, eller som har karakter af fiskale monopoler, er i henhold til artikel 106, stk. 2, i TEUF underkastet denne traktats bestemmelser, navnlig konkurrencereglerne.
Article 106(2) TFEU provides that undertakings entrusted with the operation of services of general economic interest, or having the character of a revenue-producing monopoly are subject to the rules contained in the Treaty, in particular to the rules on competition.
Traktaten åbner dog mulighed for at gøre en undtagelse fra traktatens regler, når en række betingelser er opfyldt: For det første skal staten ved en konkret retsakt have overdraget en virksomhed at udføre en bestemt opgave.
However, it foresees an exception from the rules contained in the Treaty, providing that a number of criteria are met: Firstly, there must be an act of entrustment, whereby the State confers responsibility for the execution of a certain task to an undertaking.
For det tredje skal denne undtagelse være nødvendig for, at den overdragne opgave kan udføres, og stå i et rimeligt forhold hertil.
Thirdly, the exception has to be necessary for the performance of the tasks assigned and proportional to that end.
Endelig må udviklingen af samhandelen ikke påvirkes i et sådant omfang, at det strider mod EU's interesse.
Finally, the development of trade must not be affected to such an extent as would be contrary to the interests of the Union.
I meddelelsen fra henholdsvis 1996 og 2001 [106] [107] samt i rammebestemmelserne fra 2005 har Kommissionen forklaret, hvordan kriterierne om støttens nødvendighed og proportionalitet skal anvendes med henblik på en undtagelse i henhold til artikel 106, stk. 2, i TEUF. Afsnit 2.4 i rammebestemmelserne fra 2005 er den seneste kodificering af betydningen og omfanget af disse kriterier, som tidligere konsekvent er blevet anvendt af Domstolen, Retten og Kommissionen.
The Commission has — in the 1996 and 2001 Communications [105], [106] as well as in the 2005 Framework on services of general economic interest — explained the application of the necessity and proportionality requirements for the exception under Article 106(2) TFEU.
Kompensationen må ikke overstige, hvad der er nødvendigt til dækning af de omkostninger, der er forbundet med at opfylde forpligtelserne til offentlig tjeneste, under hensyn til de hermed forbundne indtægter og til en rimelig fortjeneste ved opfyldelsen af disse forpligtelser.
The amount of compensation may not exceed what is necessary to cover the costs incurred in discharging the public service obligations, taking into account the relevant receipts and reasonable profit for discharging those obligations.
I kompensationen indregnes alle fordele ydet af staten eller med statsmidler af en hvilken som helst art, og uanset hvordan de klassificeres i forhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF.
The amount of compensation includes all advantages granted by the State or through State resources in any form whatsoever — irrespective of their classification for the purposes of Article 107(1) TFEU.
Enhver kompensation skal reelt anvendes til udførelsen af den pågældende tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse.
The amount of compensation must be actually used for the operation of the service of general economic interest concerned.
Kommissionen har i sin beslutningspraksis anset offentlige overførsler for omkostninger ved forsyningspligten som forenelig støtte (eller ikke som støtte), for så vidt de offentlige overførsler var lavere end de afholdte nettoomkostninger ved befordringspligten [108].
In the Commission's decisional practice, public compensation for universal service costs has been considered as compatible aid (or even no aid) as long as the public compensation is lower than the incurred net costs of the universal service [107].
Overdragelse af en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse
Entrustment with a service of general economic interest
I de på hinanden følgende postdirektiver såvel som i Domstolens praksis [109] er det almene udbud af posttjenester altid blevet anerkendt som tjenesteydelse af almindelig økonomiske interesse.
The successive Postal Directives as well as Court jurisprudence [108] have always recognised the universal provision of postal services as a service of general economic interest.
Deutsche Post havde frem til den 31. december 2007 på grundlag af de på hinanden følgende postlove fået overdraget at levere befordringspligttjenester.
Deutsche Post was entrusted until 31 December 2007 with the provision of universal postal services by the successive postal laws.
Nødvendigheden og proportionaliteten af de offentlige overførsler
Necessity and proportionality of public transfers
Efter justeringerne af omkostningsallokeringen og omkostningsberegningen i de regulatoriske regnskaber for 2009 konkluderes det i WIK-rapporten, at de offentlige overførsler har kompenseret for de akkumulerede nettoomkostninger ved befordringspligten for perioden 1990-1995.
After the adjustments of the cost allocation and valuation in the 2009 regulatory accounts, the WIK study comes to the conclusion that the public transfers compensated the cumulated net costs from the universal service obligation for the period 1990-1995.
WIK-beregningerne viser, at kompensationen oversteg de akkumulerede nettoomkostninger i 1995 med [0 til 20] mio. EUR. Kommissionen anerkender imidlertid, at regnskabsoplysningerne for disse år er mangelfulde.
The WIK calculations show that the compensation exceeded the cumulated net costs by EUR [0 to 20] million in 1995. However, the Commission acknowledges that the quality of the accounting data for those years is poor.
Desuden blev i WIK-rapporten kun tilbageførslerne anerkendt som kapitalomkostninger uden at tage hensyn til en yderligere rimelig fortjeneste.
Furthermore, WIK has only accepted the Ablieferungen as a capital cost, and not allowed any further reasonable profit.
Af disse to grunde konstaterer Kommissionen, at WIK-rapporten ikke kan tjene som grundlag for at afvise Tysklands påstand om, at de offentlige overførsler udgjorde en passende kompensation for omkostninger ved Deutsche Posts forsyningspligt.
For those two reasons, the Commission finds that the WIK study cannot be used as a base to refute Germany's claim that the public transfers constituted a proportional compensation of Deutsche Post's universal service costs.
Beregning af de akkumulerede nettoomkostninger ved befordringspligten og de offentlige overførsler (nutidsværdier i 1995)
Calculation of cumulated net costs from universal service obligation and public transfers (actualised 1995 values)
Regulatoriske regnskaber for 2009
2009 regulatory accounts
WIK-rapport
WIK study
Akkumulerede nettoomkostninger
Cumulated net costs
[…] mia. EUR
EUR […] million
+6,707 mia. EUR
+ EUR 6707 million
Over- eller underkompensation
Over-/under-compensation
+ [0 til 20] mio. EUR
+ EUR [0 to 20] million
De offentlige overførsler er derfor forenelig støtte i henhold til artikel 106, stk. 2, i TEUF, da de ikke overstiger de nettoomkostninger, som Deutsche Post skulle afholde som følge af befordringspligten.
The public transfers are therefore compatible aid pursuant to Article 106(2) TFEU because they did not exceed the net costs that Deutsche Post had incurred because of its universal service obligations.
DEN OFFENTLIGE GARANTI FOR GÆLDSBEVISER UDSTEDT FØR 1995 UDGØR EKSISTERENDE STØTTE I HENHOLD TIL ARTIKEL 108, STK. 3, I TEUF
THE PUBLIC GUARANTEE FOR DEBT OBLIGATIONS ISSUED BEFORE 1995 CONSTITUTES EXISTING AID PURSUANT TO ARTICLE 108(3) TFEU
Da den offentlige garanti for gældsbeviser blev indført i 1953 og dermed inden EØF-traktatens ikrafttræden i 1958, udgør den eksisterende støtte i henhold til artikel 1, litra b), nr. i), i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999.
As the public guarantee for debt obligations was introduced in 1953, and therefore prior to the entry into force of the Treaty of Rome in 1958, it constitutes existing aid according to Article 1(b)(i) of Regulation (EC) No 659/1999.
Med § 2, stk. 4, i PostUmwG 1995 blev denne eksisterende støtte bragt til ophør.
§ 2(4) PostUmwG 1995 put an end to that existing aid.
Den omstændighed, at forbundsstaten fortsat var garant for de gældsbeviser, der var udstedt inden Deutsche Posts privatisering, udgør ikke ny støtte, da fordelen for Deutsche Post blev indrømmet på det tidspunkt, hvor gældsbeviserne blev udstedt.
The fact that the State remained guarantor for the debt obligations issued prior to the incorporation of Deutsche Post does not constitute new aid, as the advantage for Deutsche Post has been granted at the point in time at which the debt obligation was issued.
Kommissionen konkluderer, at pensionstilskuddet og de offentlige overførsler er støtteforanstaltninger som omhandlet i artikel 107, stk. 1, i TEUF, da de har gjort det muligt for Deutsche Post at undgå omkostninger, der normalt skal afholdes af virksomheder.
The Commission finds that the pension subsidy and the public transfers constitute aid measures within the meaning of Article 107(1) TFEU because they have relieved Deutsche Post AG of costs that are normally assumed by undertakings.
Kommissionen konkluderer endvidere, at Tyskland ulovligt har gennemført pensionstilskuddet og de offentlige overførsler i strid med artikel 108, stk. 2, i TEUF.
The Commission finds that Germany has unlawfully implemented the pension subsidy and the public transfers in breach of Article 108(2) TFEU.
Den offentlige garanti for gældsbeviser, som Deutsche Post udstedte inden privatiseringen, udgør eksisterende støtte, som blev afskaffet i 1995.
The public guarantee for debt obligations issued by Deutsche Post prior to its incorporation constitutes existing aid, which was abolished in 1995.
Pensionstilskuddet er ikke foreneligt med det indre marked i henhold til artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF, for så vidt som dette har medført en komparativ fordel for de ikke-prisregulerede tjenester i betragtning af den af posttilsynsmyndigheden godkendte finansiering af byrderne ved hjælp af indtægterne fra de prisregulerede tjenester.
The pension subsidy is incompatible with the internal market, in light of Article 107(3)(c) TFEU, to the extent that it provided a comparative advantage for the non-price regulated services whose financing from the price-regulated revenues in light of the burdens was approved by the Postal regulator.
Tyskland har uforholdsmæssigt fritaget Deutsche Post AG for sociale bidrag, da man som led i pensionsforanstaltningerne ikke kun ydede pensionstilskuddet, men derudover også tillod Deutsche Post AG at vælte en del af de sociale omkostninger i forbindelse med de ikke-prisregulerede tjenester, som Deutsche Post AG — lige som private konkurrenter — selv skulle have afholdt, over på brugerne af de prisregulerede tjenester.
Germany has disproportionally relieved Deutsche Post AG from social contributions, since under the pension relief arrangements it not only granted the pension subsidy but also in addition allowed Deutsche Post AG to pass on to consumers of the price-regulated services a share of the non-price regulated services' social costs that should have been borne by itself in order to be in line with private competitors.
Deutsche Post AG har derfor opnået en fordel i forhold til private konkurrenter som følge af pensionsforanstaltningerne, da de byrder i forbindelse med de sociale bidrag, som Deutsche Post AG selv skulle afholde i forbindelse med sine ikke-prisregulerede tjenester, er lavere end de obligatoriske omkostninger, der nødvendigvis opstår for private konkurrenter.
As a result, the pension relief arrangements have placed Deutsche Post AG at an advantageous position with respect to private competitors, since Deutsche Post AG has borne for its non-price regulated services fewer social contribution charges compared to those that private competitors have to compulsorily bear as costs.
Derfor bør den uforenelige støtte fastsættes som forskellen mellem den benchmarksats, der bringer Deutsche Post AG's sociale bidrag i forbindelse med de ikke-prisregulerede tjenester på linje med konkurrenternes, og den regulatoriske bidragssats, som Deutsche Post AG faktisk skulle betale i forbindelse med sine ikke-prisregulerede tjenester, multipliceret med tjenestemændenes bruttolønninger inden for det ikke-prisregulerede område.
Accordingly, the incompatible aid should be calculated as the difference between the benchmark rate, which aligns Deutsche Post AG's social contribution charges for the non-price regulated services to those of competitors, and the regulatory contribution rate, effectively borne by Deutsche Post AG for its non-price regulated services, multiplied by the civil servants' gross wage sum in the non-price regulated services.
Navnlig bør den støtte, der ikke er forenelig med det indre marked, beregnes efter formlen i Tabel 8 på grundlag af definitionerne af den regulatoriske bidragssats og den regulatoriske benchmarksats i tabel 7 og i bilaget samt tjenestemændenes bruttoløn i tabel 6.
In particular, the incompatible aid should be calculated according to the formula in Table 8 based on the definitions of the regulatory contribution rate and the benchmark rate as in Table 7 and in the Annex and the civil servants' gross wage as defined in Table 6.
Den uforenelige støtte, som Deutsche Post har fået stillet til rådighed siden den 1. januar 2003, bør tilbagesøges fra denne dato og indtil det tidspunkt, hvor der ikke længere er nogen komparativ fordel.
The incompatible aid, which has been put at the disposal of Deutsche Post since 1 January 2003, should be recovered from that date until the comparative advantage will have ceased to exist.
Endvidere bør Tyskland træffe alle nødvendige foranstaltninger til at ændre fritagelsen for pensionsomkostningerne på grundlag af pensionstilskuddet og prisreguleringen med henblik på at afskaffe den komparative fordel.
Furthermore, Germany should take the necessary steps to amend the pension cost relief based on the pension subsidy and the price regulation with a view to abolish the comparative advantage.
Kommissionen konstaterer, at de offentlige overførsler udgør støtte, der er forenelig med det indre marked i henhold til artikel 106, stk. 2, i TEUF, da de kompenserede for Deutsche Posts akkumulerede nettoomkostninger ved befordringspligten —
The Commission finds that the public transfers are a compatible aid measure pursuant to Article 106(2) TFEU because they compensated the Deutsche Post's cumulated net costs from the universal service obligation,
Pensionstilskuddet til Deutsche Post AG udgør statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF og blev ydet ulovligt af Tyskland i strid med artikel 108, stk. 3, i TEUF.
The pension subsidy to Deutsche Post AG constitutes State aid pursuant to Article 107(1) TFEU and has unlawfully been granted by Germany in breach of Article 108(3) TFEU.
Pensionstilskuddet er ikke foreneligt med det indre marked, for så vidt som Tyskland uforholdsmæssigt har bidraget til at finansiere pensioner til Deutsche Post AG's pensionerede tjenestemænd.
The pension subsidy is incompatible with the internal market in so far as Germany has disproportionally contributed to the financing of Deutsche Post AG's retired civil servants' pensions.