natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Også ved sygdomsudbrud, der omfatter større dele af det interne område, har det vist sig, at den ekstra ugentlige materialemængde på 1300 til 1800 ton, der tilkommer i otte uger, kan forarbejdes, hvis der indføres weekendskiftehold, og der derfor på kort sigt kan disponeres over en ledig kapacitet på maksimalt 2819 ton pr. uge (jf. ligeledes Tabel 3 i afsnit 9.3.1).
Even in the case of epidemics affecting fairly large parts of the area covered by the association, the additional quantities of between 1300 and 1800 tonnes arising over 8 weeks could be processed if weekend shifts were worked so that short-term spare capacity of up to 2819 tonnes per week was available (see Table 3 in section 9.3.1).
Længerevarende sygdomsudbrud
Long-term epidemics
ISPA-RP-rapporten viser, at ZT's anlæg også kan forarbejde en sådan mængde samtidig med den normale mængde i en længere periode, hvis der køres med treholdsdrift fem dage om ugen (se også Tabel 3 i afsnit 9.3.1).
The ISPA-RP study showed that with 3-shift operation on 5 days, ZT’s plants could even process these quantities in addition to the normal quantity (see Table 3 in section 9.3.1).
Konklusioner på grundlag af de forelagte undersøgelser
Conclusions arising from the studies submitted
De forelagte undersøgelser viser efter de tyske myndigheders opfattelse, at den eksisterende totale kapacitet ved en 5-dages uge med treholdsdrift er tilstrækkelig til ud over den normale mængde også at forarbejde den ekstra materialemængde, der tilkommer i tilfælde af kortere- og længerevarende sygdomsudbrud.
The studies submitted show that the total available capacity with 5-day 3-shift operation is sufficient to process the additional quantities arising from short-term epidemics and even longer-lasting epidemics as well as the normal quantities.
Det vil i de fleste scenarier ikke engang være nødvendigt at gøre brug af de ekstra skiftehold, der kan indsættes i weekenden i 6-12 uger ved maksimal drift.
In most of the scenarios there would not even be any need to resort to the additional shifts available at weekends under full-capacity operation for 6 to 12 weeks.
I undersøgelserne konkluderes det således, at ZT ved en 5-dages-uge med treholdsdrift råder over en tilstrækkelig samlet kapacitet til forarbejdning af både det normale kvantum og den ekstra materialemængde, der forventes at tilkomme ved længerevarende sygdomsudbrud.
The studies draw the conclusion that the ZT has sufficient total capacity with 3-shift operation on 5 days to process the normal quantities arising and the material anticipated from longer-lasting epidemics.
Vurderingen må derfor være, at den p.t. disponible samlede kapacitet ikke er overdimensioneret, men derimod behovssvarende.
The total capacity currently available is therefore considered adequate for requirements rather than excessive.
Omkostninger ved den overskydende kapacitet
Cost of the epidemic reserve
De beregninger af omkostningerne ved den overskydende kapacitet, som de tyske myndigheder har forelagt, følger Fraunhofer-rapportens metodik.
The calculations submitted by Germany for the cost of the epidemic reserve follow the approach of the Fraunhofer study.
Kapacitetsomkostningerne fordeles på henholdsvis normal drift og overskydende kapacitet på grundlag af den gennemsnitlige udnyttelse af den samlede kapacitet, der er disponibel i en 5-dages-uge med treholdsdrift.
The breakdown of the capacity costs between normal operations and the epidemic reserve was determined on the basis of the average utilisation of the total capacity available in 5-day 3-shift operation.
Det kan konstateres, at ZT ved normal drift har en gennemsnitlig udnyttelsesgrad på ca. 50 % af den samlede kapacitet ved treholdsdrift fem dage om ugen.
On average it emerged that the ZT uses around 50 % of the total capacity available in 3-shift operation on 5 days.
Med udgangspunkt i denne udnyttelsesgrad fordeles kapacitetsomkostningerne ved indsamling og forarbejdning med ca. 50 % til henholdsvis normal drift og overskydende kapacitet i tilfælde af epizootier [32].
Based on this level of utilisation, roughly 50 % of the capacity costs were allocated to each of normal operation and the epidemic reserve for both collection and processing [32].
Dette resulterer i følgende omkostninger ved opretholdelse af den overskydende kapacitet:
The resulting cost of the epidemic reserve is as follows:
Omkostninger ved den overskydende kapacitet 2000-2009 ifølge de tyske myndigheder
Cost of the epidemic reserve according to Germany for the period 2000–2009
Omkostninger ved den overskydende kapacitet
Costs of the epidemic reserve
Det bemærkes her, at kun ca. 45 % af kapacitetsomkostningerne er henført til den overskydende kapacitet i 2000 og 2001, og at den overskydende kapacitet blev reduceret med ca. en femtedel i 2009 som følge af kontrakttildelingen for Nordhessen og Mittelhessen.
It should be noted that only about 45 % of the capacity costs were allocated to the epidemic reserve in 2000 and 2001, and in 2009 inclusion of the contract from Northern and Central Hessen reduced the epidemic reserve by approximately a fifth.
Der foreligger ingen omkostningsberegninger for den overskydende kapacitet i 1998 og 1999.
No calculation of the cost of the epidemic reserve is available for 1998 and 1999.
Finansiering af omkostningerne ved den overskydende kapacitet via tilskuddene
Financing the cost of the epidemic reserve through annual contributions
De tilskud, som aktionærerne har betalt til ZT i de omhandlede år, lå — bortset fra i 2009 — under de i tabel 2 anførte omkostninger ved den overskydende kapacitet.
In the years shown, apart from 2009, the annual contributions paid to the ZT by its members were below the costs of the epidemic reserve shown in Table 2.
I 2009 svarede de endelige tilskud til omkostningerne.
In 2009 the final annual contribution was as high as the costs of the reserve.
De tyske myndigheder har meddelt, at omkostningerne ved opretholdelse af overskydende kapacitet ikke er indkalkuleret i brugsgebyrerne, da der ikke er lovhjemmel hertil.
Germany stated that the cost of providing the epidemic reserve was not included in the calculation of the usage charge because this was not legally possible.
De lokale myndigheder kan ganske vist opkræve brugsgebyrer til dækning af omkostningerne ved brug af offentlige faciliteter og anlæg i medfør af § 7 i Kommunalabgabengesetz Rheinland-Pfalz (delstaten Rheinland-Pfalz' lov om lokale skatter og afgifter, herefter »KAG RP«), men der må ikke være et åbenlyst misforhold mellem den ydelse, der leveres fra faciliteterne eller anlægget, og gebyret.
Although local authorities can levy usage charges in return for the use of public facilities and plants in order to cover the costs under § 7 of the Kommunalabgabengesetz Rhineland-Palatinate (KAG RP: Rhineland-Palatinate Local Authority Charges Act), there must not be an obvious disparity between the output of the facility or plant and the charge.
I henhold til § 8 i KAG RP skal de omkostninger, der ligger til grund for brugsgebyrerne, opgøres efter de driftsøkonomiske principper for omkostningsberegning.
Under § 8 of the KAG RP the costs on which usage charges are based must be determined following the business principles of cost accounting.
Ifølge de tyske myndigheder er det kun bortskaffelse af kategori 1- og kategori 2-materiale og ikke opretholdelse af overskydende kapacitet, der berettiger til opkrævning af gebyrer.
According to Germany, however, only the disposal of category 1 and 2 material forms the basis for charges, not the provision of capacity for epidemics.
Overskydende kapacitet opretholdes nemlig ikke for at levere en modydelse til den enkelte gebyrpligtige, men for at imødegå fremtidige risici, hvilket er af samfundsmæssig betydning.
The latter is not provided as a service for individual taxpayers, but to counter future dangers to the general public.
Finansiering i andre tyske delstater
Financing in other German states
På Kommissionens anmodning har Tyskland gennemført en landsdækkende spørgeundersøgelse vedrørende praksis med hensyn til fastlæggelse og finansiering af overskydende kapacitet.
At the Commission’s request Germany carried out a nationwide survey on the practices followed when determining and financing the epidemic reserve.
Den overskydende kapacitet er i alle delstater — bortset fra ZT's interne område — dækket ind af den driftsafhængige ledige kapacitet, der er til stede i ugens løb og i weekenden.
In all the German states — except the area covered by the ZT — the epidemic reserve is covered by the operational spare capacity available during the week and at weekends.
Begrundet i Böckenhoff-rapporten foretages der traditionelt ikke ekstra investeringer i kapacitet med henblik på sygdomsbekæmpelse.
On the basis of the Böckenhoff study on combating epidemics, there is not normally any additional investment in capacity.
Den eksisterende ledige kapacitet via et tredje skiftehold i ugens løb og yderligere skiftehold i weekenden er tilstrækkelig til opretholdelse af overskydende kapacitet.
The spare capacity available in the shape of the third shift during the week and the weekend shifts are sufficient for the epidemic reserve.
Der er senere fremkommet alternative beregningsmetoder, som er introduceret i rapporter — herunder ISPA-rapporten for Niedersachsen (herefter »ISPA-NS-rapporten«) [33] — eller udarbejdet i samarbejde med de berørte interessegrupper.
In the meantime alternative calculation methods are being applied following expert studies, such as the ISPA study for Lower Saxony [33] (‘the ISPA-NS study’), or through agreement with the interest groups concerned.
Det ændrer dog ikke ved den grundlæggende konklusion i Böckenhoff-rapporten, at ekstra investeringer i ledig kapacitet er unødvendige.
However, the fundamental conclusion of the Böckenhoff study still stands, namely that extra investment in spare capacity is unnecessary.
Den driftsafhængige ledige kapacitet finansieres via gebyrer eller vederlag (afhængigt af operatørens retlige status).
The cost of operational spare capacity is financed through dues or charges (depending on the legal form of the operator).
Der findes forskellige ordninger med nøgler for fordeling af de driftsafhængige omkostninger ved ledig kapacitet på bortskaffelse af henholdsvis døde dyr og slagteriaffald.
There are different arrangements, according to the pattern under which the cost of operational spare capacity is divided between disposal of fallen stock and slaughterhouse waste.
For så vidt angår støtte til landbrugere til bortskaffelse af døde dyr i henhold til TSE-rammebestemmelserne og landbrugsrammebestemmelserne for 2007-2013, ydes der i de fleste delstater statsstøtte på 67-75 % af gebyrerne for bortskaffelse af døde dyr:
As regards aid to farmers for the disposal of fallen stock under the TSE guidelines and the agricultural aid guidelines 2007–2013, the assistance granted by the State in most of the other Länder is between 67 % and 75 % of the charges for the disposal of fallen stock:
Baden-Württemberg og Nordrhein-Westfalen: Ejerne af dyrene betaler 25 % af forarbejdningsomkostningerne. 100 % af indsamlingsomkostningerne samt de resterende 75 % af forarbejdningsomkostningerne finansieres af det offentlige (amter og delstater).
Baden-Württemberg and North Rhine-Westphalia: The animal owners pay 25 % of the processing costs, while 100 % of the collection costs and the remaining 75 % of the processing costs are financed by the public purse (rural districts and Länder).
Sachsen-Anhalt, Thüringen og Brandenburg: Ejerne af dyrene betaler henholdsvis 25 % og 33 % af indsamlings- og forarbejdningsomkostningerne.
Saxony-Anhalt, Thuringia and Brandenburg: The animal owners pay 25 % of the collection costs and 33 % of the processing costs.
De resterende indsamlings- og forarbejdningsomkostninger (henholdsvis 75 % og 67 %) dækkes af det offentlige.
The remainder of the collection and processing costs (75 % or 67 %) is borne by the public purse.
Bayern, Rheinland-Pfalz og Saarland: Amter, Tierseuchenkasse og delstat betaler hver en tredjedel af indsamlingsomkostningerne. Med hensyn til forarbejdningsomkostningerne finansieres 66 % af det offentlige, 25 % af dyrenes ejere og 8 % af Tierseuchenkasse.
Bavaria, Rhineland-Palatinate and Saarland: A third of the collection costs are paid by the state, the Tierseuchenkasse, and the Land, while 66 % of the processing costs are financed by the public purse, 25 % by the animal owners, and 8 % by the Tierseuchenkasse.
I Sachsen finansieres indsamlings- og forarbejdningsomkostningerne af dyrenes ejere (25 %), Tierseuchenkasse (8 %) og det offentlige (66 %).
In Saxony 25 % of the collection and processing costs are financed by the animal owners, 8 % by the Tierseuchenkasse, and 66 % by the public purse.
I Niedersachsen finansieres indsamlings- og forarbejdningsomkostningerne af Tierseuchenkasse (60 %) og det offentlige (40 %).
In Lower Saxony 60 % of the collection and processing costs are financed by the Tierseuchenkasse and 40 % by the public purse.
Tierseuchenkasse fakturerer 25 % af forarbejdningsomkostningerne til dyrenes ejere.
The Tierseuchenkasse then charges 25 % of the processing costs to the animal owners.
I Schleswig-Holstein dækker Tierseuchenkasse 100 % af indsamlings- og forarbejdningsomkostningerne.
In Schleswig-Holstein 100 % of the collection and processing costs are borne by the Tierseuchenkasse.
I Mecklenburg-Vorpommern betaler dyrenes ejere 100 % af indsamlings- og forarbejdningsomkostningerne.
In Mecklenburg-Vorpommern 100 % of the collection and processing costs are borne by the animal owners.
Denne oversigt viser efter de tyske myndigheders mening, at det er af underordnet betydning, om omkostningerne ved opretholdelse af overskydende kapacitet indkalkuleres i vederlag og gebyrer eller finansieres via tilskud, som det er tilfældet i Rheinland-Pfalz.
In Germany’s view, this overview shows that it is relatively unimportant whether the cost of the epidemic reserve is included in the calculation of dues and charges or whether they are financed through an annual contribution as in Rhineland-Palatinate.
Det afgørende er, hvem der rent faktisk betaler omkostningerne.
What matters is who actually bears the costs.
Reelt viser det sig, at omkostningerne ved den overskydende kapacitet for en stor dels vedkommende finansieres af det offentlige via støtte i henhold til TSE-rammebestemmelserne eller landbrugsrammebestemmelserne for 2007-2013.
Ultimately, a large proportion of the spare capacity is also publicly financed through aid under the Community TSE guidelines or the agricultural aid guidelines 2007–2013.
Altmark-kriterium 4
Fourth Altmark criterion
Efter de tyske myndigheders opfattelse er der ikke nogen EU-retlig forpligtelse til at åbne markedet for bortskaffelse af kategori 1- og kategori 2-materiale via udbud.
Germany holds the view that there is no requirement under European law to open up a market for the disposal of category 1 and 2 material by means of procurement procedures.
Dette er også blevet bekræftet af Domstolen [34].
This has also been confirmed by the European Court of Justice [34].
Ingen konkurrencefordrejning på eksterne markeder
No distortion to competition in external markets
De tyske myndigheder mener heller ikke, at konkurrencen fordrejes på markederne.
Germany holds that there is no distortion of competition in the external markets in this case.
ZT 's bortskaffelse af ikke-regulerede varer uden krydssubsidiering
Disposal of uncontrolled goods by the ZT without cross-subsidisation
Med hensyn til kategori 3-materiale finder de tyske myndigheder ikke, at tilskuddene, som ZT opkræver, fordrejer konkurrencen, da der ikke sker nogen krydssubsidiering:
Germany contends that there have been no distortions of competition in the case of category 3 material as a result of the annual contribution levied by the ZT, as there is no cross-subsidisation.
Det fremgår klart af ZT's årsregnskaber, at ZT i mange år har opnået betydelige dækningsbidrag ved forarbejdning af adskilt kategori 3-materiale, hvilket udelukker, at der kan være tale om krydssubsidiering.
The annual accounts clearly demonstrate that the ZT has been achieving considerable contribution margins for years in processing separated category 3 material, which rules out cross-subsidisation.
Hvis kategori 3-materiale indleveres sammen med kategori 1- og kategori 2-materiale, er materialeblandingerne på forhånd indkalkuleret (efter vægt) i gebyrerne.
If category 3 material is delivered jointly with the controlled material, the mixtures (by weight) have already been included in the calculation of the charges for the disposal of category 1 and 2 raw material.
Det betyder, at der er taget højde for det forhåndsberegnede kvantum blandet materiale ved fastlæggelsen af gebyrernes størrelse i gebyrstatutten.
This means that the level of charges in the charge schedule already includes the quantities of mixed material in that category which are calculated in advance.
Klagerens påstand om, at ZT's prispolitik indebærer, at der kun foretages adskillelse af 45 % af kategori 3-materialet, savner ethvert grundlag.
There is no foundation to the complainant’s claim that because of the ZT’s pricing policy, only 45 % of the category 3 material is separated.
Som en gennemgang af de relevante statistikker vil kunne bekræfte, har ZT aldrig forarbejdet så store mængder kategori 3-materiale.
Such high quantities of category 3 material have never been processed by the ZT, as a glance at the relevant statistics would confirm.
Den af Kommissionen i forbindelse med procedureindledningen anførte adskillelsesandel på 72 % kan bekræftes for 2009.
The separation rate of 72 % for 2009 cited by the Commission in the decision to initiate the procedure can be confirmed.
Endvidere skal det nævnes, at 85 % af slagtningerne i det interne område foregår i seks virksomheder, som foretager materialeadskillelse i videst muligt omfang.
It should also be pointed out that in the area covered by the association 85 % of slaughters are carried out in 6 plants where separation in its broadest sense is carried out.
Klageren udfører arbejde i disse virksomheder og modtager adskilt kategori 3-materiale fra dem.
The complainant is active in these plants and obtains separated category 3 material from them.
Klageren har altså adgang til kategori 3-markederne og har også en meget stor markedsandel her.
The complainant therefore has access to the category 3 markets and also has a very considerable share of these markets.
Udbud i Nordhessen og Mittelhessen
Invitation to tender in Northern and Central Hessen
Det forhold, at ZT kræver et andet vederlag i Nordhessen og Mittelhessen end i det interne område, er ikke konkurrenceforvridende.
The fact that the ZT applies different charges in Northern and Central Hessen from those in the area covered by the association does not prove the existence of any distortion of competition.
Forskellene i finansieringen skyldes, at der er forskellige lovmæssige retningslinjer for kalkulationen.
The financing differences are due to differing legal requirements as regards their calculation.
I Tyskland er det ifølge § 3, stk. 1, i TierNebG principielt de i medfør af delstatslovgivningen kompetente lokale myndigheder, der har forpligtelsen til bortskaffelse af animalske biprodukter af kategori 1 og 2.
Under Section 3(1) of the TierNebG, the disposal of category 1 and 2 animal by-products in Germany is the responsibility of the regional and local authorities competent under state law.
Der kan derfor være forskellige regler for finansieringen på henholdsvis delstats- og lokalt niveau.
Consequently the financing may be regulated differently under the relevant provisions at Land and local level.
Hvis de instanser, der har forpligtelsen til bortskaffelse, ikke selv varetager bortskaffelsen af animalske biprodukter, men overdrager denne opgave til tredjepart — som det er tilfældet i Nordhessen og Mittelhessen — er grundlaget for kalkulationsreglerne ikke den gældende lov om lokale skatter og afgifter, men derimod »Leitsätze für die Preisermittlung aufgrund von Selbstkosten (LSP)« (retningslinjer for prisfastsættelse på grundlag af kostpriser, herefter »LSP«) [35].
If the disposal of animal by-products is not carried out by those responsible for disposal themselves and the task is entrusted to third parties — as in Northern and Central Hessen — the calculation rules are governed not by the Local Authority Charges Act in question, but by the Leitsätze für die Preisermittlung aufgrund von Selbstkosten [LSP — Guidelines for determining cost prices] [35].
Der er især med hensyn til omfanget af de renteomkostninger, som kan indregnes i henholdsvis gebyrer og vederlag, en væsentlig forskel mellem KAG RP og LSP. Dette har betydning for ZT, da ZT for en stor dels vedkommende finansierer sine investeringer via lån og betaler store beløb i renter herfor hvert år.
There are big differences between the KAG RP and the LSP, especially as regards the amount of interest costs that can be included in the charges/fees, and these differences are significant for the ZT, since it financed its investments to a considerable extent through loans and paid a substantial amount of interest on them each year.
Klagerens påstand om, at TBA Schäfer ikke vandt udbuddet i Nordhessen og Mittelhessen på grund af krydssubsidiering via tilskuddene, savner ligeledes ethvert grundlag.
The claim made by the complainant that TBA Schäfer was failed to win in the selection procedure in Northern and Central Hessen because of the cross-subsidisation through the annual contribution is also without any basis.
At buddet fra TBA Schäfer var højere, skyldtes, at den af TBA Schäfer anslåede produktindtjening var for lille, og at virksomheden også skulle betale større administrationsomkostninger og koncernbidrag.
The higher offer made by TBA Schäfer was due to the fact that TBA Schäfer’s estimate of production income was too low and that it also had to pay higher administration costs and group contributions.
ZT havde derimod anslået produktindtjeningen korrekt og skal heller ikke betale koncernbidrag, da ZT ikke indgår i en koncern.
On the other hand the ZT had estimated production revenue correctly and, since it was not part of a group, did not have to make any group contributions.
Oprensning af fraflyttede grunde
Clean-up of contaminated sites
De tyske myndigheder anfører, at en del af det tilskud, som ZT opkræver, går til finansiering af omkostninger ved oprensning af to fraflyttede grunde, Sprendlingen-Gensingen og Sohrschied.
Germany contends that part of the annual contribution levied by the ZT serves to finance the clean-up costs for two contaminated sites, Sohrschied and Sprendlingen-Gensingen.
Som følge af tidligere ejeres/operatørers brug af kulbrinte er der jordbunds- og grundvandsforurening på begge grunde.
Soil and ground water contamination had built up at both contaminated sites through the use of hydrocarbons by former owners or operators.
ZT blev ved etableringen i 1979 ejer af begge grunde.
Both properties came into the ZT’s ownership when it was founded in 1979.
Distriktsforvaltningen i Koblenz udstedte oprensningspåbud den 21. april 1997 og den 31. marts 1998, hvorved ZT blev forpligtet til at fjerne forureningen.
Under the Koblenz district government’s clean-up decisions of 21 April 1997 and 31 March 1998, the ZT was obliged to remove the contamination.
Ved supplerende meddelelse af 13. juli 2001 blev der givet yderligere pålæg vedrørende oprensningen af grunden i Sprendlingen-Gensingen.
Further conditions were imposed as regards cleaning up the Sprendlingen-Gensingen site in a supplementary decision of 13 July 2001.
Oprensningsomkostninger i den relevante periode 1998-2010 beløb sig til i alt 2413049 EUR for begge grunde.
The clean-up costs for the relevant period from 1998 to 2010 amounted to a total of EUR 2413049,36 for the two sites.
Grunden i Sprendlingen-Gensingen
Sprendling-Gensingen site
De tyske myndigheder medgiver, at ZT i henhold til oprensningspåbuddet af 31. marts 1998 i princippet hæfter for oprensningsomkostningerne i Sprendlingen-Gensingen.
Germany acknowledges that the ZT is liable for the clean-up costs at the Sprendlingen-Gensingen site under the clean-up decision of 31 March 1998.