natgillin/translations-raw huggingface dataset:
De regulatoriske regnskaber for 2009 er baseret på princippet i § 20, stk. 2, i PostG 1997, hvorefter der til de ikke-prisregulerede tjenester kun må henføres omkostningerne ved en effektiv levering af ydelser, mens alle byrder (f.eks. yderligere omkostninger i forbindelse med overtagelsen af pensionsbyrder for POSTDIENST's ansatte og nettoomkostninger ved befordringspligten) skal finansieres ved hjælp af indtægterne fra de prisregulerede tjenester.
The 2009 regulatory accounts are based on the principle of Article 20(2) PostG 1997 that mandates that the non-price regulated services should only be allocated ‘efficient’ costs while all burdens (e.g. excess costs from the employment of POSTDIENST staff and net costs from the universal service obligation) should be financed by the price-regulated revenues.
I WIK-rapporten fastslås det imidlertid efter undersøgelsen af de regulatoriske regnskaber for 2009 i forhold til private konkurrenters rentabilitet, at Deutsche Post henfører en for stor andel af byrderne til de prisregulerede tjenester og ikke tilstrækkelige omkostninger til de kommercielle tjenester.
However, the WIK study finds in its review of the 2009 regulatory accounts that Deutsche Post allocates too high burdens to the price-regulated services and too few costs to the commercial services based on a comparison to the profitability of private competitors.
En undersøgelse af de påståede »sædvanlige« benchmarks, som Deutsche Post har anvendt til at beregne de enkelte byrder, bekræfter resultaterne i WIK-rapporten: Som allerede nævnt er den regulatoriske bidragssats til beregning af byrde # 2 (usædvanligt høje sociale omkostninger) et for lavt benchmark i forhold til de obligatoriske socialsikringsbidrag, som private konkurrenter skal betale.
The results of the WIK study are confirmed by the assessment of the allegedly ‘competitive’ benchmarks that Deutsche Post has used accounts to calculate the individual burdens: It has already been shown that the regulatory contribution rate for the calculation of burden #2 on excess social costs is a too low benchmark compared to the compulsory social contributions that private competitors have to pay.
Desuden er der f.eks. i forbindelse med infrastrukturbyrden filialer tale om et rent hypotetisk benchmark, da det ikke kan påvises, at Deutsche Post ikke længere ville have drevet postfilialer efter 1990 uden befordringspligten.
Furthermore, considering e.g. the infrastructure burden on the post shop network, it is a purely hypothetical and unprovable benchmark that Deutsche Post would not have run any own post office since 1990 without the universal obligation.
Det kan heller ikke påvises, at Deutsche Post fra 1990 udelukkende kunne have arbejdet med medarbejdere, som virksomheden kun skulle have betalt lønninger på niveau med 2007-mindstelønnen.
Similarly it cannot be proven whether Deutsche Post could have since 1990 operated only with personnel for whom it just has to pay wages at the level of the 2007 minimum wage.
Kommissionen konkluderer derfor, at WIK-rapporten er bedre egnet som grundlag for fastlæggelsen af de omkostninger, der skal henføres til de kommercielle tjenester.
The Commission finds therefore that the results of the WIK study provide a more appropriate calculation of the costs to be allocated to the commercial service.
Omkostningsberegningen skal desuden i henhold til direktiv 97/67/EF og direktiv 2006/111/EF være i overensstemmelse med de almindelige regnskabsprincipper.
Furthermore, the cost valuation must be in line with general accounting principles, in line with Directive 97/67/EC and Directive 2006/111/EC.
Hverken de forhøjede afskrivningsomkostninger eller de højere yderligere pensionsomkostninger er indeholdt i Deutsche Posts årsregnskaber.
Neither the increased depreciation charges nor the upward valuation of the supplementary pension costs are contained in the annual accounts of Deutsche Post.
Sådanne omkostninger — og dette gælder både Deutsche Post og konkurrenterne — finansieres normalt ved hjælp af en virksomheds balanceoverskud.
Such costs are normally financed out of the accounting profit that a company earns, which holds true for Deutsche Post as well as for its competitors.
En opjustering ville derfor begunstige Deutsche Post i forhold til konkurrenterne.
An upward re-evaluation would therefore favour Deutsche Post compared to competitors.
Benchmarking til fastlæggelse af den rimelige fortjeneste under hensyntagen til Deutsche Posts risikoposition
Profit benchmarking in consideration of Deutsche Post's risk position
Deutsche Posts fortjenester har siden 2000 ligget markant over ROS-medianen på 3,48 % i WIK-rapporten og den nedre ROS på 6,1 % i Deloitte-II-rapporten.
Deutsche Post's realised profits have since 2000 been significantly above the median ROS of 3,48 % of the WIK-study as well as the lower bound ROS of 6,1 % of the Deloitte-II study.
Tysklands påstand om, at Deutsche Post har lidt så store tab, at virksomheden ikke kunne afholde byrderne ved hjælp af indtægterne fra de prisregulerede tjenester, kan derfor ikke accepteres.
Germany's claim that Deutsche Post has suffered from such high losses that it has not been able to cover the burdens from the price-regulated revenues can therefore not be accepted.
Desuden skal Deloitte-II-rapporten, der er baseret på en lille sammenligningsgruppe af hovedsageligt multinationale udbydere af eksprespakketjenester (bl.a. UPS, FedEx, TNT Express), betragtes kritisk.
Furthermore, the Deloitte-II study, which builds on a small comparator set of mainly multinational express parcel operators (e.g. UPS, FedEx, TNT Express), needs to be critically reviewed.
I forbindelse med anbefalingen i Deloitte-II-rapporten af, at der lægges en nedre ROS på 6,1 % og en ROS-median på 7,4 % til grund for en passende fortjenstmargen, tages der ikke hensyn til den omstændighed, at Deutsche Posts aktivitet ikke kun er væsentligt mindre kapitalintensiv, mens også mindre risikobetonet:
The Deloitte-II study's recommendation of a reasonable-profit range starting at a ROS of 6,1 % and a median ROS of 7,4 % neglects the fact that Deutsche Post runs a considerably less capital-intensive and less risky business:
Internationale eksprespakketjenester leveres ikke af Deutsche Post selv, men kun af virksomhedens DHL-datterselskaber.
Deutsche Post itself does not operate international express parcel services, which are operated only by its DHL subsidiaries.
I forbindelse med brevposttjenesterne, som tegner sig for 75 % af Deutsche Posts indtægter, skal der investeres væsentligt mindre kapital i forhold til multinationale udbydere af pakketjenester, da postbudenes lønninger udgør den største omkostningspost.
Letter operations, which make up to 75 % of Deutsche Post's revenues, need significantly fewer capital investments compared to the multinational parcel operators because the main costs of letter delivery are the labour costs of postmen.
Udbydere af eksprespakketjenester skal foretage betydeligt større investeringer i kapitalintensive faciliteter [96].
Express parcel operators must invest much more heavily in capital-intensive equipment [96].
Deutsche Posts dominerende stilling på brevpostmarkedet opstod og blev styrket på grundlag af eneretten, som gav Deutsche Post et sikkert kundegrundlag, uden at det var nødvendigt at foretage større investeringer i markedsføring eller mærkenavn.
Deutsche Post's dominant position on the letter market was created and guaranteed by the exclusive right that conferred a captive customer base to Deutsche Post without having had to undertake any major investments into marketing and brand name.
De multinationale udbydere af pakketjenester var derimod nødt til at oparbejde deres position fra bunden på hvert nationalt marked og har på egen risiko og for egen regning skabt nogle af de mest kendte mærker [97].
By contrast, the multinational parcel operators had to build up their positions in each national market from scratch and have established some of the best known consumer brands [97] at their own risk and expense.
Deutsche Posts markeds- og omkostningsrisici blev sikret ved hjælp af statslige foranstaltninger [98].
Finally, the market and cost risks of Deutsche Post have been hedged through the granted public measures [98]).
Prisreguleringen har navnlig sørget for, at alle byrder i forbindelse med de ikke-prisregulerede tjenester [99] dækkes.
In particular, price regulation has provided for coverage of all burdens from the non-price regulated services [99].
I WIK-rapporten anvendes derfor korrekt et benchmark for fortjeneste, som ligger under Deloitte-II-intervallet, for at tage passende hensyn til den lavere kapitalintensitet og de lavere risici i forbindelse med Deutsche Posts aktiviteter i forhold til multinationale udbydere af ekspreskurertjenester.
The WIK study is therefore right to apply a profit benchmark below the Deloitte-II range to take proper account of the lower capital intensity and lower business risks of Deutsche Post compared to multinational express parcel operators.
Det er imidlertid ikke nødvendigt at fastlægge benchmarket for fortjeneste præcist, da de gennemsnitligt opnåede ROS-margener på 8,3 % allerede ligger over den i Deloitte-II-rapporten anslåede nedre ROS på 6,1 %.
However, it is not necessary to determine precisely the level of the benchmark profit because the realised average ROS margins of 8,3 % are already higher than the Deloitte-II study's lower bound estimate of a ROS of 6,1 %.
Selv på grundlag af den ekspertrapport, som Tyskland selv havde forelagt, kunne det ikke fastslås, at Deutsche Post har modtaget en for lav kompensation siden 2000.
Even based on Germany's own expert study, it could not be established that Deutsche Post would have been under-compensated since 2000.
Under alle omstændigheder er det vanskeligt at forstå Tysklands kritik af WIK-rapporten, da ROS-medianen på 3,48 % ikke ligger over den fortjeneste, som posttilsynsmyndigheden og Deutsche Post selv betragter som rimelig.
In any case, Germany's criticism of the WIK study is hard to understand because the median ROS of 3,48 % does not go beyond the level of profit that the regulator and Deutsche Post have themselves considered as reasonable.
På den ene side fremkommer der på grundlag af ROS-benchmarket på 3,48 % absolut set en højere fortjeneste end de kapitalomkostninger, som Deutsche Post har gjort gældende i sine regulatoriske regnskaber og tilsynsmyndigheden har godkendt (f.eks. omkostninger til […] og […]) (se afsnit IV.4.3).
On the one hand, as explained in Section IV.4.3, the benchmark ROS of 3,48 % yields in absolute numbers a higher profit than the capital costs (e.g. […] and […]) claimed by Deutsche Post in its regulatory accounts and approved by the regulator.
På den anden side bevæger den i WIK-rapporten nævnte ROA-median på 7,66 % sig i et lignende område som afkastet på den investerede kapital, som Deutsche Post […].
On the other hand, WIK's median ROA of 7,66 % is similar to the return on capital that Deutsche Post […].
Tysklands henvisning til rimelige fortjenstmargener inden for jernbane- og bustransport (fortjenester ved salg på 7-8 %) har ingen indflydelse på konklusionerne vedrørende benchmarkingen til fastlæggelse af, hvad der udgør en rimelig fortjeneste.
The conclusions on profit benchmarking are not affected by Germany's reference to reasonable profit rates of 7 % to 8 % on sales in the railways and bus transport sectors.
Disse sektorer er mere kapitalintensive og kræver derfor højere fortjenester ved salg til dækning af kapitalomkostningerne.
Those sectors are more capital-intensive and therefore require a higher return on sales to cover capital cost.
På grundlag af disse tal fremgår det derimod, at benchmarket for den rimelige fortjeneste i Deloitte-II-rapporten snarere svarer til den gennemsnitlige ROS i en kapitalintensiv end en beskæftigelsesintensiv sektor.
On the contrary, those figures confirm that the Deloitte-II study's profit benchmark is more in line with the average ROS of a capital- rather than of a labour-intensive industry.
Kommissionen må afvise Tysklands påstand om, at indtægterne fra det prisregulerede område ikke var tilstrækkelige til at dække de påstående byrder i forbindelse med usædvanligt høje sociale omkostninger.
The Commission has to reject Germany's claim that the price-regulated revenues have not been sufficient to cover the burdens on excess social costs.
Tysklands påstand kan hverken underbygges af de af Tyskland fremsendte ekspertrapporter eller de regulatoriske regnskaber for 2009.
Neither the submitted expert study nor the 2009 regulatory accounts support Germany's claim.
Derimod er det entydigt dokumenteret på grundlag af prisloftafgørelserne fra 2002, 2007 og 2011, at posttilsynsmyndigheden altid har godkendt kompensationen for de påstående byrder ved hjælp af indtægterne fra de prisregulerede tjenester.
On the contrary, it is clearly documented by the Price cap decision from 2002, 2007 and 2011 that the Postal regulator has consistently approved the compensation of the claimed burdens out of the price-regulated revenues.
Ophævelse af uforenelig støtte fra den 1. januar 2003
Elimination of incompatible aid for the period from 1 January 2003
Når Kommissionen fastslår en støtteordnings uforenelighed med det indre marked, er den ifølge Domstolens faste praksis beføjet til at bestemme, at den pågældende stat skal ophæve eller ændre ordningen [100].
According to the Court's established case-law, the Commission is competent to decide that the Member State concerned must abolish or alter aid [100] when it has found that that aid is incompatible with the internal market.
Ifølge denne retspraksis har en sådan forpligtelse til formål at genoprette den oprindelige situation [101].
As the Court has consistently held, that obligation is designed to re-establish the previously existing situation [101].
I denne forbindelse fastslog Domstolen, at dette mål er nået, når støttemodtageren har tilbagebetalt den ulovligt ydede støtte og derved mistet den fordel, der var opnået på markedet i forhold til konkurrenterne, og situationen fra tiden før ydelsen er genoprettet [102].
In that context, the Court has established that that objective is attained once the recipient has repaid the amounts granted by way of unlawful aid, thus forfeiting the advantage which it had enjoyed over its competitors on the market, and the situation prior to the payment of the aid is restored.
I overensstemmelse med denne retspraksis er følgende fastsat i artikel 14, stk. 1, i forordning (EF) nr. 659/1999: »I negative beslutninger om ulovlig støtte bestemmer Kommissionen, at den pågældende medlemsstat skal træffe alle nødvendige foranstaltninger til at kræve støtten tilbagebetalt fra støttemodtageren […]. Kommissionen kræver ikke tilbagebetaling af støtten, hvis det vil være i modstrid med et generelt princip i fællesskabslovgivningen.«
In line with that case-law, Article 14(1) of Regulation (EC) No 659/1999 lays down that: ‘where negative decisions are taken in respect of unlawful aid, the Commission shall decide that the Member State concerned shall take all necessary measures to recover the aid from the beneficiary […]. The Commission shall not require recovery of the aid if this would be contrary to a general principle of Community law.’
Med hensyn til den beregning af støtteelementet, som Deutsche Post råder over, understreges det, at ifølge Domstolens praksis kræver ingen bestemmelse i EU-retten, at Kommissionen, når den fastslår, at en støtte, som er erklæret uforenelig med det indre marked, skal tilbagebetales, skal fastsætte den nøjagtige størrelse af det tilbagebetalingspligtige støttebeløb.
For the calculation of the aid element which has already been put at the disposal of Deutsche Post, it should be pointed out that, according to the case-law of the Court of Justice, no provision of Union law requires the Commission, when ordering the recovery of aid declared incompatible with the internal market, to fix the exact amount of the aid to be recovered.
Det er tilstrækkeligt, at Kommissionens afgørelse indeholder anvisninger, hvorved beslutningens adressat uden overdrevne vanskeligheder, selv kan fastslå beløbet [103].
It is sufficient for the Commission's decision to include information enabling the Member State to work out itself, without overmuch difficulty, that amount [102].
Støtte, der ikke er forenelig med det indre marked, skal beregnes efter formlen i tabel 8 på grundlag af den regulatoriske bidragssats og benchmarksatsen (se definitionen i bilaget samt tabel 7) samt på grundlag af tjenestemændenes bruttoløn (se definitionen i tabel 6).
The incompatible aid has to be calculated according to the formula in Table 8 based on the regulatory contribution rate and the benchmark rate, as defined in the annex and shown in Table 7, and the civil servants' gross wage as defined in Table 6.
Den ulovlige støtte, der er ydet hvert år, pålægges renter, indtil den er tilbagebetalt.
The amount of incompatible aid granted each year should bear interest until recovery.
Renterne beregnes i overensstemmelse med kapitel V i Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 af 21. april 2004 om gennemførelse af Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 [104].
Interest should be established pursuant to Chapter V of Commission Regulation (EC) No 794/2004 of 21 April 2004 implementing Council Regulation (EC) No 659/1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [103].
De beregninger i bilaget, hvormed den ulovlige støtte for årene 2003-2010 (uden renter) blev fastlagt, er baseret på den antagelse, at der arbejdede lige mange tjenestemænd inden for de prisregulerede og de ikke-prisregulerede tjenester.
The calculations in the annex, which estimate the incompatible aid for the period from 2003 to 2010, excluding interest, are based on the assumption that civil servants work in the same proportion for price-regulated and non-price regulated services.
De foreliggende data siger ikke noget om det præcise antal tjenestemænd, der arbejdede inden for de prisregulerede og de ikke-prisregulerede tjenester.
The available data does not provide information on the exact number of civil servants who have worked for the price-regulated and non-price regulated services.
Derfor antages det, at indtægtsandelene fra prisregulerede og ikke-prisregulerede tjenester er en pålidelig første tilnærmelsesværdi til opdelingen af lønomkostningerne.
It is therefore assumed that the revenue shares of the price-regulated and non-price regulated services provide a reliable first approximation for the split of the incurred wage costs.
Mere præcise oplysninger kan dermed føre til mere præcise beregninger og ændre resultaterne.
More detailed data may therefore lead to a more precise calculation and change the results.
En sådan tilgang kunne give en lavere sum i forbindelse med tjenestemandslønningerne i forhold til skønnene på grundlag af opdelingen efter indtægtsandele.
Such an approach might result in a lower civil servants' wage sum than estimated by the split based on revenue shares.
Den 2. januar og 19. januar 2012 fremsendte Tyskland bemærkninger, der tyder på, at den relative opdeling af byrderne blev ændret inden for de prisregulerede tjenester og mellem de prisregulerede og de ikke-prisregulerede tjenester — i det mindste hvad angår prisloftafgørelsen fra 2011.
Germany submitted comments on 2 and 19 January 2012 which suggest that, at least with regard to the 2011 Price cap decision, the relative sharing of burdens within the price-regulated services and also between price-regulated and non-price regulated services has been changed.
Ifølge disse oplysninger er en del af byrderne angiveligt fra 2008 blevet henført til de ikke-prisregulerede tjenester.
That information seems to indicate that from 2008 onwards a share of burdens has been allocated to non-price regulated services.
I forbindelse med gennemførelsen af denne afgørelse beregnes den nøjagtige størrelse af den ulovlige støtte sammen med Tyskland under hensyntagen til disse betragtninger.
In the execution of this decision, the precise amount of the incompatible aid will be calculated in cooperation with Germany, taking those considerations into account.
Under disse særlige omstændigheder er i henhold til artikel 14, stk. 1, i forordning (EF) nr. 659/1999 medlemsstatens ret til forsvar og retssikkerhedsprincippet til hinder for at kræve støtten tilbagebetalt, da det angives i denne bestemmelse, at »Kommissionen [ikke] kræver […] tilbagebetaling af støtten, hvis det vil være i modstrid med et generelt princip i fællesskabslovgivningen«.
In those particular circumstances, respect for the Member State's rights of defence and the principle of legal certainty constitute obstacles to recovery pursuant to Article 14(1) of Regulation (EC) No 659/1999, according to which ‘the Commission shall not require recovery of the aid if this would be contrary to a general principle of Community law’.
Derfor bør tilbagebetalingen begynde den 1. januar 2003 og slutte på det tidspunkt, hvor den komparative fordel for de ikke-prisregulerede tjenester ikke længere eksisterer.
The recovery should therefore start at 1 January 2003 and continue until the comparative advantage for the non-price regulated services has ceased to exist.
For perioden efter datoen for meddelelsen af denne afgørelse skal det sikres, at de lønrelaterede socialsikringsbidrag, som Deutsche Post betaler for sine tjenestemænd, ikke ligger under konkurrenternes bidrag, der gælder for privatansatte.
For the time period from the date of notification of this decision, it must be ensured that the level of wage-based social security contributions that Deutsche Post pays for its civil servants is not lower than the level paid by its competitors for private employees.
I forbindelse med sammenligningen skal der tages hensyn til enhver kompensation, som Deutsche Post modtager på grundlag af prisreguleringen i henhold til § 20 i PostG.
That comparison must take into account any compensation Deutsche Post receives on the basis of price regulation under § 20 PostG.
VURDERING AF DE OFFENTLIGE OVERFØRSLER
AID ASSESSMENT OF PUBLIC TRANSFERS
De offentlige overførsler er statsstøtte, da de blev ydet i henhold til henholdsvis § 37 og § 40 i PostVerfG 1989 og § 2 i PostUmwG 1994 og finansieret ved hjælp af midler fra den offentlige virksomhed TELEKOM.
The public transfers constitute State resources, because they were based on Articles 37, 40 PostVerfG 1989 and Article 2 PostUmwG 1994, and were financed from public resources, because they came from the resources of the publicly-owned TELEKOM.
Finansiel fordel opnået som følge af de offentlige overførsler
Financial advantage granted by public transfers
Tysklands påstand om, at tilbageførslerne skal betragtes som en særlig byrde
Germany's claim of Ablieferungen as special charge
Tyskland anfører, at de offentlige overførsler kun udgjorde en kompensation for tilbageførslerne, hvor der var tale om omkostninger, som private konkurrenter normalt ikke skulle afholde.
Germany claims that the public transfers would only have compensated the Ablieferungen that were costs that private competitors would not have normally had to finance.
Efter Tysklands opfattelse var tilbageførslerne en afgift »sui generis«, som hverken kan betragtes som skat eller udbytte.
It views the Ablieferungen as a levy ‘sui generis’ which could be qualified neither as a tax nor a dividend.
Selv om den tyske forfatningsdomstol ikke har fastlagt præcist, hvorvidt tilbageførslerne skal betragtes som erstatning for en skat eller et udbytte, er det klart, at tilbageførslerne medførte indtægter for statsbudgettet.
Although the Bundesverfassungsgericht did not define exactly to which extent the Ablieferungen should be considered as a substitute for taxes or dividends, it is clear that the Ablieferungen generated revenue for the public budget:
For det første har en lang række medlemsstater tidligere anvendt indtægterne fra post- og telekommunikationsmonopolet som indtægtskilde for statsbudgettet.
Firstly, many Member States used the revenues of the postal and telecommunication monopolies as an income source for the public budget in the past.