natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For det tredje fandt Kommissionen i sin beslutning fra 1991 i Deggendorf-sagen [22], hvor den anførte, at »den samlede virkning af den ulovlige støtte, som Deggendorf har nægtet at tilbagebetale siden 1986, og den nye […] støtte vil give virksomheden en særlig stor og uberettiget fordel, som vil ændre samhandelsvilkårene på en måde, der vil stride mod den fælles interesse«, støtten forenelig med fællesmarkedet på betingelse af, at »myndighederne udsætter udbetalingen af den […] omhandlede støtte til Deggendorf GmbH, indtil de har inddrevet den […] støtte, der er uforenelig med fællesmarkedet.« I sin dom af 15. maj 1997 [23] stadfæstede Domstolen de kriterier, Kommissionen havde lagt til grund.
Thirdly, in its 1991 decision in the Deggendorf case, the Commission, observing that ‘The cumulative effect of the illegal aid which Deggendorf has been refusing to repay since 1986 and the present new … aid would give it an excessive and undue advantage which would adversely affect trading conditions to an extent contrary to the common interest’, considered the new aid compatible on condition that ‘The … authorities … suspend payment to Deggendorf of the aid … until such time as they have recovered the incompatible aids’ [22]. In a judgment delivered on 15 May 1997 the Court of Justice endorsed the Commission’s approach [23].
Imidlertid vurderer Kommissionen, at denne sum er på 5,7 mio. EUR, idet det beslagslagte beløb skal frigøres.
The Commission considers, however, that the sum seized, EUR 5,7 million, must be deducted from that figure.
Faktisk disponerede Brandt Italia ikke over denne sum, som havde været spærret af retsbevarende hensyn, siden handelsretten i Brescia afsagde sin dom den 5. juli 2004.
That sum was provisionally frozen by the judgment of the Ordinary Court of Brescia of 5 July 2004, and was not available to Brandt Italia thereafter.
Med virkning fra den 1. december 2009 er EF-traktatens artikel 87 og 88 blevet til henholdsvis artikel 107 og 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (»TEUF«). De to sæt bestemmelser er i det væsentlige identiske. I nærværende afgørelse skal henvisninger til artikel 107 og 108 i EUF-traktaten efter omstændighederne forstås som henvisninger til EF-traktatens artikel 87 og 88. Med TEUF er der også indført visse terminologiske ændringer, f.eks. er »Fællesskab« erstattet med »Union«, »fællesmarkedet« med »det indre marked« og »Retten i Første Instans« med »Retten«. Det er TEUF-terminologien, der anvendes i denne afgørelse.
With effect from 1 December 2009, Articles 87 and 88 of the EC Treaty have become Articles 107 and 108, respectively, of the Treaty on the Functioning of the European Union (‘TFEU’). The substance of the two articles has not changed. For the purposes of this Decision, references to Articles 107 and 108 of the TFEU should be understood where appropriate as references to Articles 87 and 88 respectively of the EC Treaty. The TFEU also introduced certain changes in terminology, such as the replacement of ‘Community’ by ‘Union’, ‘common market’ by ‘internal market’ and ‘Court of First Instance’ by ‘General Court’. The terminology used in this decision is that of the TFEU.
[50-80] % af FagorBrandts salg går til det franske marked.
[50–80] % of FagorBrandt’s sales take place in the French market. The Court of Justice has repeatedly held that ‘Where a Member State grants aid to an undertaking, domestic production may for that reason be maintained or increased with the result that undertakings established in other Member States have less chance of exporting their products to the market in that Member State’.
om statsstøtte SA.20829 (C 26/2010, ex NN 43/2010 (ex CP 71/2006)) Ordning vedrørende fritagelse for kommunal ejendomsskat for ejendomme, der benyttes af ikke-kommercielle enheder til specifikke formål gennemført af Italien
on State aid SA.20829 (C 26/2010, ex NN 43/2010 (ex CP 71/2006)) Scheme concerning the municipal real estate tax exemption granted to real estate used by non-commercial entities for specific purposes implemented by Italy
(meddelt under nummer C(2012) 9461)
(notified under document C(2012) 9461)
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte bemærkninger i henhold til ovennævnte bestemmelser [1] og under henvisning til disse bemærkninger, og
Having called on interested parties to submit their comments pursuant to the provisions cited above [1] and having regard to their comments,
I 2006 modtog Kommissionen en række klager hovedsagelig vedrørende to ordninger, en om fritagelse for kommunal ejendomsskat og en anden om nedsættelse af selskabsskatten.
In 2006 the Commission received a number of complaints essentially concerning two schemes, one involving an exemption from the municipal tax on real estate and the other a corporate tax reduction.
Mere specifikt omfattede de to ordninger:
More specifically, the two schemes involved:
undtagelse fra den kommunale ejendomsskat (»imposta comunale sugli immobili«, i det følgende benævnt »ICI«) for ejendomme, der benyttes af ikke-kommercielle enheder og udelukkende i forbindelse med aktiviteter vedrørende socialt hjælpearbejde, velfærd, sundhed, kultur, uddannelse, fritid, logi, sport og religion (artikel 7, stk. 1, litra i), i lovdekret nr. 504 af 30. december 1992)
exemption from the municipal tax on real estate (‘imposta comunale sugli immobili’, hereinafter ‘ICI’) for real estate used by non-commercial entities and intended exclusively for social assistance, welfare, health, cultural, educational, recreational, accommodation, sports and religious activities (Article 7(1)(i) of Legislative Decree No 504 of 30 December 1992);
en 50 % nedsættelse af selskabsskatten for enheder, der er anført i artikel 6 i det præsidentielle dekret nr. 601 af 29. september 1973 – primært sociale organisationer, almennyttige uddannelses- og forskningsinstitutioner og velgørende undervisningsinstitutioner (bl.a. kirkelige institutioner).
a 50 % corporate tax reduction for the entities listed in Article 6 of Presidential Decree No 601 of 29 September 1973 - primarily social welfare organisations, non-profit education and research bodies, and charitable and teaching institutions (including ecclesiastical institutions).
Denne bestemmelse omfatter også sociale boligenheder og kulturfonde og -sammenslutninger.
This provision also includes social housing entities and cultural foundations and associations.
Som følge af de klager, der indkom over ovenstående ICI-fritagelse, sendte Kommissionen de italienske myndigheder en indledende anmodning om oplysninger den 5. maj 2006.
Following the complaints received about the above ICI exemption, the Commission sent the Italian authorities an initial request for information on 5 May 2006.
På baggrund af de oplysninger, Italien fremsendte den 6. juni 2006, og efter ikrafttrædelsen af visse ændringer af ICI-lovgivningen meddelte Kommissionen ved brev til klagerne af 8. august 2006, at der efter en foreløbig analyse ikke var grundlag for at fortsætte undersøgelsen.
In the light of the information sent by Italy on 6 June 2006, and following the entry into force of some amendments to the ICI legislation, the Commission informed the complainants by letter of 8 August 2006 that, on the basis of a preliminary analysis, there were no grounds for pursuing the investigation.
Ved brev af 24. oktober 2006 påpegede klagerne imidlertid igen, at ICI-fritagelsen for ikke-kommercielle enheder var i modstrid med traktatens artikel 107, stk. 1.
However, by letter dated 24 October 2006, the complainants again pointed out that the ICI exemption for non-commercial entities was contrary to Article 107(1) of the Treaty.
Ved brev af 14. november 2006 meddelte Kommissionen dem, at der på grundlag af de foreliggende oplysninger ikke var nogen grund til yderligere undersøgelse af ICI-fritagelsen.
By letter of 14 November 2006, the Commission informed them that, on the basis of the information available, there were no grounds for further investigating the ICI exemption.
I januar og september 2007 modtog Kommissionen yderligere breve fra klagerne over ICI-fritagelsen.
In January and September 2007, the Commission received further letters from the complainants about the ICI exemption.
Den 5. november 2007 opfordrede Kommissionen de italienske myndigheder og klagerne til at fremkomme med yderligere oplysninger om alle de bestemmelser, der ifølge klagerne skulle give præferencer.
On 5 November 2007, the Commission invited the Italian authorities and the complainants to provide further information about all the alleged preferential provisions cited by the complainants.
Den 20. oktober 2008 sendte klagerne en åbningsskrivelse (traktatens artikel 265), hvori de bad Kommissionen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure og træffe en formel afgørelse vedrørende deres klager.
On 20 October 2008, the complainants sent a letter of formal notice (Article 265 of the Treaty), asking the Commission to open the formal investigation procedure and to adopt a formal decision on their complaints.
Den 24. november 2008 sendte Kommissionen de italienske myndigheder endnu en anmodning om oplysninger, som disse svarede på ved brev af 8. december 2008.
On 24 November 2008, the Commission sent another request for information to the Italian authorities, to which they replied by letter of 8 December 2008.
Ved brev af 19. december 2008 meddelte Kommissionen klagerne, at den på baggrund af en foreløbig analyse ikke fandt, at foranstaltningerne kunne anses for at udgøre statsstøtte, og at der derfor ikke var behov for at fortsætte undersøgelsen.
By letter dated 19 December 2008, the Commission informed the complainants that, on the basis of a preliminary analysis, it considered that the measures did not appear to constitute state aid and that accordingly there was no need to pursue the investigation.
Ved e-mail af 11. januar 2010 bad klagerne igen Kommissionen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i lyset af cirkulærets indhold.
By e-mail of 11 January 2010, the complainants again asked the Commission to initiate the formal investigation procedure, even in the light of the contents of the Circular.
Efter at have noteret sig cirkulæret sendte Kommissionen et brev til klagerne den 15. februar 2010 og bekræftede argumentationen i deres brev af 19. december 2008.
On 15 February 2010, the Commission, having taken note of the Circular, sent a letter to the complainants confirming the reasoning set out in their letter of 19 December 2008.
Ved afgørelse af 12. oktober 2010 (i det følgende benævnt »afgørelsen om at indlede proceduren«) indledte Kommissionen den formelle undersøgelsesprocedure i henhold til traktatens artikel 108, stk. 2, vedrørende fritagelsen for den kommunale ejendomsskat, som indrømmes ejendomme, der benyttes af ikke-kommercielle enheder til specifikke formål og i henhold til artikel 149, stk. 4, i TUIR [4].
By decision of 12 October 2010 (hereinafter ‘the decision initiating the procedure’) the Commission initiated the formal investigation procedure laid down in Article 108(2) of the Treaty in respect of the municipal real estate tax exemption granted to real estate used by non-commercial entities for specific purposes and in respect of Article 149(4) TUIR [4].
Den 21. december 2010 blev afgørelsen om at indlede proceduren offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende med opfordring til interesserede parter om at fremsætte deres bemærkninger [5].
On 21 December 2010, the decision initiating the procedure was published in the Official Journal of the European Union [5], inviting interested parties to submit their comments.
Mellem 21. januar og 4. april 2011 modtog Kommissionen bemærkninger til afgørelsen om at indlede proceduren fra 80 interesserede parter, der er anført i bilag 1 til denne afgørelse.
Between 21 January and 4 April 2011, the Commission received comments on the decision initiating the procedure from 80 interested parties, which are listed in Annex 1 to this Decision.
Ved brev af 2. marts 2011 modtog Kommissionen Italiens bemærkninger til afgørelsen om at indlede proceduren.
By letter of 2 March 2011, the Commission received comments from Italy on the decision initiating the procedure.
Kommissionen fremsendte herefter tredjeparternes bemærkninger til de italienske myndigheder, der fremlagde deres reaktioner den 10. juni 2011.
The Commission then forwarded the third parties' comments to the Italian authorities, which submitted their reactions on 10 June 2011.
Den 19. juli 2011 blev der afholdt et teknisk møde mellem de italienske myndigheder og Kommissionen.
On 19 July 2011, a technical meeting was held between the Italian authorities and the Commission.
Ved brev af 15. februar 2012 meddelte Italien Kommissionen, at man havde til hensigt at vedtage ny lovgivning om den kommunale ejendomsskat, og anførte, at ICI var blevet erstattet af »Imposta Municipale Propria« (i det følgende benævnt »IMU«) pr. 1. januar 2012.
By letter dated 15 February 2012, Italy informed the Commission of its intention to adopt new legislation concerning the municipal real estate tax and announced that ICI had been replaced by the Imposta Municipale Propria (hereinafter ‘IMU’) as of 1 January 2012.
Efter Italiens vedtagelse af lov nr. 27 af 24. marts 2012, der omfattede nye bestemmelser om IMU-fritagelsen for ikke-kommercielle enheder, som udøver specifikke aktiviteter, men overlod definitionen af en række aspekter til fremtidig gennemførelseslovgivning, sendte Kommissionen de italienske myndigheder en anmodning om oplysninger den 16. maj 2012.
Following Italy’s adoption of Law No 27 of 24 March 2012, which included new provisions on the IMU exemption for non-commercial entities performing specific activities but left a number of aspects to be defined in future implementing legislation, the Commission sent the Italian authorities a request for information on 16 May 2012.
Den 27. juni 2012 modtog Kommissionen supplerende oplysninger fra klagerne sammen med bemærkninger til den nye IMU-lovgivning.
On 27 June 2012, the Commission received additional information from the complainants, including comments on the new IMU legislation.
Den 6. juli 2012 blev disse bemærkninger fremsendt til Italien med henblik på kommentarer.
On 6 July 2012, these observations were forwarded to Italy for comment.
Ved brev af 5. september 2012 fremlagde Italien de ønskede oplysninger for Kommissionen og også sine bemærkninger til tredjeparternes bemærkninger, der var fremsendt til Italien den 6. juli 2012.
By letter dated 5 September 2012, Italy provided the Commission with the information requested and also its comments on the third parties’ observations forwarded to it on 6 July 2012.
Efterfølgende sendte de italienske myndigheder ved brev af 21. november 2012 Kommissionen en kopi af IMU-gennemførelsesbekendtgørelsen, der var blevet vedtaget den 19. november 2012.
Subsequently, by letter of 21 November 2012, the Italian authorities sent the Commission a copy of the IMU implementing regulation adopted on 19 November 2012.
Kommunal ejendomsskattefritagelse for ikke-kommercielle enheder
Municipal real estate tax exemption for non-commercial entities
I 1992 indførte de italienske myndigheder en kommunal ejendomsskat (ICI).
In 1992 the Italian authorities introduced a municipal tax on real estate (ICI).
Som fastsat i lovdekret nr. 504 af 30. december 1992 skulle alle fysiske og juridiske personer, der ejede fast ejendom (som følge af ejerskab, brugsret, benyttelse, besiddelse eller leje), betale skatten.
As laid down in Legislative Decree No 504 of 30 December 1992, all physical and legal persons that were in possession of real estate (for reasons of ownership, right of usufruct, use, occupancy or leasehold) were liable for the tax.
Skatten skulle betales af både valutaindlændinge og valutaudlændinge, uanset hvordan ejendommen blev benyttet, og den blev beregnet på grundlag af matrikelværdien.
The tax was payable by both residents and non-residents, irrespective of the use made of the real estate, and it was calculated on the basis of the cadastral value.
Ifølge artikel 7, stk. 1, litra i), i lovdekret nr. 504/92 var ejendomme, der af ikke-kommercielle enheder udelukkende benyttedes til aktiviteter vedrørende socialt hjælpearbejde, velfærd, sundhed, uddannelse, logi samt kultur, fritid, sport og religion, fritaget for ICI.
According to Article 7(1)(i) of Legislative Decree No 504/92, real estate used by non-commercial entities exclusively for social assistance, welfare, health, educational and accommodation services and cultural, recreational, sports and religious activities was exempted from ICI.
De italienske myndigheder forklarede, at den kommunale ejendomsskattefritagelse i henhold til artikel 7, stk. 1, litra i), kun var gældende, hvis to kumulative betingelser var opfyldt:
The Italian authorities explained that the municipal real estate tax exemption provided for by Article 7(1)(i) applied only if two cumulative conditions were met:
i. ejendommen skulle benyttes af ikke-kommercielle enheder [8].
i. the real estate must be used by non-commercial entities [8].
Loven definerer ikke-kommercielle enheder som offentlige og private enheder, der ikke er selskaber, og hvis aktiviteter ikke udelukkende eller primært er kommercielle
The law defines non-commercial entities as public and private entities that are not companies and whose activities are not exclusively or primarily commercial;
ejendommen skal udelukkende benyttes til udøvelse af de aktiviteter, der er anført i artikel 7, stk. 1, litra i).
the real estate must be used exclusively for performing the activities listed in Article 7(1)(i).
I cirkulære 2/DF af 26. januar 2009 præciserede de italienske myndigheder, hvilke enheder der kunne anses for at være ikke-kommercielle, og hvad der skulle karakterisere de aktiviteter, disse enheder udøvede, for at de kunne være berettigede til fritagelsen.
In Circular 2/DF of 26 January 2009, the Italian authorities clarified which entities could be considered non-commercial and the characteristics required of the activities performed by these entities for entitlement to the exemption.
Det hed i cirkulæret, at ikke-kommercielle enheder kunne være både offentlige og private.
The Circular stated that non-commercial entities could be both public and private.
Det præciseredes også i cirkulæret, at aktiviteter, der blev udøvet i den ICI-fritagne ejendom, ikke skulle være tilgængelige på markedet [9] – dvs. de skulle gennemføres for at opfylde sociale behov, som ikke altid blev opfyldt af offentlige strukturer eller private kommercielle aktører.
The Circular also specified that the activities performed in the real estate exempt from ICI should not be available on the market [9] - i.e. they should be carried on to satisfy social needs that were not always met by public structures or private commercial operators.
Cirkulæret indeholdt en række kriterier for hver af de i artikel 7, stk. 1, litra i), anførte aktiviteter, der hjalp til at fastslå, hvornår hver enkelt skulle anses for ikke udelukkende at være af kommerciel art [10].
The Circular contained a number of criteria for each of the activities listed in Article 7(1)(i), which helped to establish when each of them should be considered not exclusively of a commercial nature [10].
ICI blev erstattet af IMU pr. 1. januar 2012.
The ICI was replaced by the IMU as of 1 January 2012.
Bestemmelserne om kommunal ejendomsskat for ikke-kommercielle enheder blev også ændret i løbet af 2012, som det forklares i afsnit 5.
The rules on the municipal real estate tax for non-commercial entities were also amended in the course of 2012, as explained in Section 5.
Artikel 149 i loven om indkomstskat
Article 149 of the Income Tax Code
Artikel 149 står under afsnit II, kapitel III i indkomstskatteloven (TUIR).
Article 149 comes under Title II, Chapter III of the Income Tax Code (TUIR).
Afsnit II indeholder bestemmelserne om selskabsskat og kapitel III skattebestemmelserne for ikke-kommercielle enheder såsom bestemmelserne for beregning af skattegrundlaget og for skattesatser [11].
Title II lays down the rules on corporate tax and Chapter III lays down the tax provisions applicable to non-commercial entities, such as the rules for calculating the taxable base and the rules on the rates of taxation [11].
I artikel 149 er anført, hvilke betingelser der kan udløse tabet af en enheds »ikke-kommercielle status«.
Article 149 identifies the conditions that can trigger the loss of an entity’s ‘non-commercial status’.
Især hedder det i artikel 149, stk. 1, i TUIR, at en ikke-kommerciel organisation vil miste sin status, hvis den gennemfører primært kommercielle aktiviteter i en hel skatteperiode.
In particular, Article 149(1) TUIR states that a non-commercial body will lose that status if it carries on chiefly commercial activities during an entire tax period.
Det fastsættes i artikel 149, stk. 4, i TUIR, at ovennævnte bestemmelser (dvs. artikel 149, stk. 1 og 2, i TUIR) ikke gælder for kirkelige institutioner, der har fået indrømmet civilretlig status, eller for amatørsportsklubber.
Article 149(4) TUIR states that the above provisions (i.e. Article 149(1) and (2) TUIR) do not apply to ecclesiastical bodies that have been granted civil law status or to amateur sports clubs.
GRUNDLAG FOR AT INDLEDE DEN FORMELLE UNDERSØGELSESPROCEDURE
GROUNDS FOR INITIATING THE FORMAL INVESTIGATION PROCEDURE
Kommissionen indledte den formelle undersøgelsesprocedure vedrørende den kommunale ejendomsskattefritagelse (ICI-fritagelse) for ejendomme, der benyttes af ikke-kommercielle enheder til specifikke formål, fordi den tilsyneladende kunne betragtes som statsstøtte efter traktatens artikel 107, stk. 1.
The Commission initiated the formal investigation procedure into the municipal real estate tax exemption (ICI exemption) for real estate used by non-commercial entities for specific purposes because it seemed to qualify as state aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.
Kommissionen indledte ligeledes den formelle undersøgelsesprocedure vedrørende artikel 149, stk. 4, i TUIR, ifølge hvilken bestemmelserne om tab af ikke-kommerciel status ikke gælder for kirkelige institutioner og amatørsportsklubber.
The Commission likewise initiated the formal investigation procedure into Article 149(4) TUIR, according to which the provisions on loss of non-commercial status do not apply to ecclesiastical bodies and amateur sports clubs.
For at vurdere, om de omhandlede foranstaltninger var selektive, jf. gældende retspraksis [13], afdækkede Kommissionen først referenceskattesystemet for hver foranstaltning og så herefter på, om foranstaltningen afveg fra dette system og i givet fald, om den var begrundet i skattesystemets karakter og opbygning.
To assess whether the measures at issue were selective, in line with established case law [13], the Commission first identified the reference tax system for each measure and then considered whether the measure departed from that system and, if so, whether it was justified by the nature and general structure of the tax system.
Med hensyn til ICI-fritagelsen konkluderede Kommissionen, at referencesystemet til vurdering af den pågældende foranstaltning var ICI selv.
As regards the ICI exemption, the Commission concluded that the reference system for assessing the measure in question was ICI itself.
Ved at indrømme en fritagelse til ikke-kommercielle enheder, der benytter deres ejendom til bestemte aktiviteter, hvoraf nogle anses for at være økonomiske, afveg foranstaltningen fra referencesystemet (ifølge hvilket enhver juridisk person, som ejer fast ejendom, skal betale den tilhørende ejendomsskat, uanset hvad ejendommen benyttes til).
By granting an exemption to non-commercial entities using their real estate for specific activities, some of them deemed to be economic, the measure departed from the reference system (according to which every legal person in possession of real estate must pay the corresponding municipal tax, irrespective of what it was used for).