natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Støttemodtagerens finansielle situation
Financial situation of the beneficiary
Den 30. november 2007 havde Legler en negativ egenkapital på 16,3 mio. EUR. Tabene i perioden 2003-2007 nåede op på 94,9 mio. EUR, og selskabets situation var blevet konstant forværret med voksende tab og faldende omsætning.
On 30 November 2007, Legler’s equity was negative for an amount of EUR 16,3 million. The losses over the period 2003-2007 had reached EUR 94,9 million and the company’s situation had been steadily deteriorating, with increasing losses and shrinking turnover.
Den 13. november 2008 kom koncernen under kollektiv insolvensbehandling i henhold til den nationale lovgivning, der endte med konkurs (jf. betragtning 16-18).
On 13 November 2008 the group was subjected to collective insolvency proceedings under the national law, which ended with bankruptcy (see recitals 16 to 18).
Inden for denne bredere tidsramme beløb de samlede omkostninger i forbindelse med oprettelsen af et nyt selskab på grundlag af fusionen mellem Legler S.p.A. og selskabets sardinske datterselskaber sig til 106,2 mio. EUR, inkl. 86,7 mio. EUR til en omfattende omstrukturering af koncernen, mens resten ville gå til at genopbygge kapitalen og dække tabene.
In this broader time-frame, the overall costs for setting up a new company from the merger of Legler SpA and its Sardinian subsidiaries amounted to EUR 106,2 million, including EUR 86,7 million for extensive group reorganisation, while the balance would go to restore capital and cover losses.
NewCo ville fokusere på selskabets traditionelle kerneaktivitet, dvs. denim af høj kvalitet, mens de øvrige to produktionslinjer (riflet fløjl og glat bomuld) ville blive lukket ned.
The NewCo’s activity would focus on the company’s traditional core business, i.e. high-quality denim, whereas the other two production lines (corduroy and flat cotton) would be closed down.
Koncernens geografiske placering ville også blive samlet på to produktionsanlæg (Siniscola og Ottana), der er beliggende i samme region.
The group’s geographical location would also be concentrated in only two production plants (Siniscola and Ottana), located in the same region.
De resterende aktiver ville blive solgt for at gøre det muligt for Legler selv at yde et bidrag og reducere omkostningerne til energi, transport og personale.
The remaining assets would be sold to enable Legler to provide its own contribution and to reduce energy, transport and personnel costs.
Macomer-fabrikken indgik ikke i planen [7].
The Macomer plant was not included in the plan [7].
I planen blev det også overvejet at skaffe en ny aktionær sammen med SFIRS, og det blev oplyst, at det var nødvendigt at opnå kreditlinjer fra private kilder for at gennemføre omstruktureringsprocessen.
The plan also envisaged the entry of a new shareholder together with SFIRS, and indicated the need to obtain credit lines from private sources to implement the reorganisation process.
Kommissionen var i sin beslutning om at indlede proceduren i tvivl om, hvorvidt konverteringen af gæld til egenkapital var fri for statsstøtteelementer.
In its decision to initiate the procedure, the Commission had doubts whether the debt-for-equity swap was free from State aid elements.
Kommissionen tvivlede på, at en privat investor ville have accepteret at konvertere gæld til aktier i virksomheden under disse omstændigheder, navnlig da det så ud til, at en del af virksomhedens aktiviteter havde været indstillet i flere måneder, og at de italienske myndigheder ikke havde forelagt Kommissionen noget kontrafaktisk scenarie til støtte for SFIRS's antagelse af, at det var mere omkostningseffektivt at investere i Legler og afholde omstruktureringsomkostningerne end at afvikle koncernen.
The Commission doubted that a private investor would have accepted swapping debt for shares in the company in the circumstances, especially as it appeared that part of the company’s activities had been suspended for several months and the Italian authorities had submitted to the Commission no counterfactual scenario supporting SFIRS’ assumption that investing in Legler and bearing its restructuring costs was more cost-effective than liquidating the group.
Med hensyn til støttens forenelighed med det indre marked i henhold til Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder [8] (i det følgende benævnt »rammebestemmelserne«) stillede Kommissionen først det spørgsmål, om Leglers vanskeligheder kunne være blevet løst af hovedaktionæren Piltar, og om der havde fundet en vilkårlig omkostningsfordeling sted i koncernen.
As regards the compatibility of the aid with the internal market on the basis of the Community guidelines on State aid for rescuing and restructuring firms in difficulty [8] (hereinafter referred to as ‘the rescue and restructuring guidelines’), the Commission firstly posed the question whether Legler’s difficulties could have been dealt with by the majority shareholder Piltar and whether there had been an arbitrary allocation of costs within the group.
For det andet tvivlede Kommissionen på, at planen ville kunne genoprette den langsigtede rentabilitet, da den planlagte afhændelse af aktiver og produktionslinjer syntes ret uvis, og da mange antagelser om de fremtidige driftsvilkår forekom urealistiske på grund af indstillingen af Leglers produktion.
Secondly, the Commission doubted that the plan would be able to restore long-term viability, as the planned divestment of assets and production lines seemed rather indeterminate and many assumptions on future operating conditions seemed unrealistic, given the suspension of Legler’s production.
Kommissionen tvivlede også på, at de foreslåede modydelser var reelle, og var af den opfattelse, at de gik ud over de foranstaltninger, der var nødvendige for at genskabe rentabiliteten, samtidig med at den tvivlede på, at selskabets eget bidrag var tilstrækkeligt, og at princippet om engangsstøtte var blevet overholdt.
The Commission also doubted that the proposed compensatory measures were real and went beyond the measures necessary to restore viability, that the level of own contribution was sufficient and that the ‘one time, last time’ principle had been respected.
Endelig anmodede Kommissionen de italienske myndigheder om at fremlægge oplysninger til støtte for den tvivl, der er rejst (spørgsmålet om, hvor SFIRS’ tilgodehavende stammer fra, detaljerede oplysninger om Piltar og om omkostningsfordelingen internt i koncernen, om modydelserne, om sandsynligheden af, at Legler finder en ny aktionær, og om adgangen til den private finansiering, der er nødvendig for omstruktureringen af Legler).
Finally, the Commission requested the Italian authorities to submit information concerning the doubts raised (origin of SFIRS’ credit, detailed information on Piltar and on the allocation of costs within the group, on the compensatory measures, on the actual likelihood of Legler finding a new shareholder and on access to the private financing required for reorganising Legler).
Ved brev af 14. december 2007 fremsatte en interesseret part bemærkninger til afgørelsen om at indlede undersøgelsesproceduren.
By letter dated 14 December 2007, an interested party submitted its comments on the opening decision.
Tredjeparten hævdede, at de pågældende foranstaltninger ville skabe konkurrencefordrejning og fremhævede, at der var betydelig overkapacitet i sektoren.
The third party claimed that the measures in question would cause distortions of competition and pointed out that the sector was affected by significant overcapacity.
Den fremlagde tal for denimproduktionskapaciteten på verdensplan for 2006, som viste en samlet overkapacitet på 27 %.
It provided figures on worldwide denim production capacity for the year 2006, showing a global overcapacity of 27 %.
For det første forklarede de italienske myndigheder, hvordan SFIRS var blevet hovedaktionær i Legler.
Firstly, the Italian authorities explained how SFIRS had become the majority shareholder in Legler.
I marts 2007 overtog SFIRS gælden i Legler S.p.A og Legler Siniscola S.p.A. fra selskabet Intex S.p.A., der var under likvidation, til en pris af 450000 EUR. Den 31. maj 2007 konverterede SFIRS en del af denne gæld, der havde en nominel værdi af 14,5 mio. EUR, til andele i Leglers egenkapital, hvorved det erhvervede 49 % af Leglers A-aktier (mens Piltar beholdt de resterende 51 %) og 100 % af B-aktierne [9].
In March 2007 SFIRS purchased debt of Legler SpA and Legler Siniscola SpA from the company Intex SpA, in liquidation, for the price of EUR 450000. On 31 May 2007 SFIRS converted part of that debt, having a nominal value of EUR 14,5 million, into Legler equity, thereby acquiring 49 % of Legler’s ordinary shares (while Piltar retained the remaining 51 %) and 100 % of its extraordinary shares [9].
For det andet forklarede de italienske myndigheder, at Piltar blot var et instrument, der blev kontrolleret af fysiske personer.
Secondly, the Italian authorities explained that Piltar was a mere vehicle controlled by natural persons.
Det blev udelukkende stiftet med henblik på at erhverve en aktiepost i Legler og var ikke involveret i nogen forretningsmæssige aktiviteter.
It was founded exclusively for the purpose of acquiring a shareholding in Legler and was engaged in no other business activity.
De italienske myndigheder tilføjede, at Piltar længe havde gjort det klart, at det ikke havde planer om at støtte selskabet finansielt, og at det gradvist agtede at skille sig af med sin aktiepost i koncernen.
The Italian authorities added that Piltar had long made it clear that it did not plan to support the company financially and that it intended to divest itself progressively of its shareholding in the group.
Det ser faktisk ud til, at SFIRS sammen med aktieposten på 49 % også erhvervede retten til at købe de resterende 51 % af Leglers A-aktier.
Indeed, it appears that together with the 49 % shareholding SFIRS also acquired the right to purchase the remaining 51 % of Legler’s ordinary shares.
For det tredje lovede de italienske myndigheder at give oplysninger om modydelserne.
Thirdly, the Italian authorities promised to provide information on the compensatory measures.
For det fjerde anførte Italien, at de markedssegmenter, der var målet for Leglers omstruktureringsplan med henblik på at genoprette den finansielle rentabilitet, og som er beskrevet i betragtning 25, viste opmuntrende tegn på bedring.
Fourthly, Italy stated that the market segments targeted by Legler’s restructuring plan to restore financial viability, described in recital 25, were showing encouraging trends.
De italienske myndigheder nævnte også selskabets intention om at opnå private kreditlinjer og en ny aktionær til at finansiere en del af planen, og oplyste, at der allerede var taget skridt i den henseende.
The Italian authorities also mentioned the company’s intention to secure private credit lines and a new shareholder to finance part of the plan, and stated that steps had already been taken to that effect.
Som svar på tredjepartens bemærkninger understregede de italienske myndigheder dernæst, at Leglers markedsandel i 2006 var så lille som 0,27 %.
Next, in response to the third party’s comments, the Italian authorities pointed out that Legler’s market share in the year 2006 was as little as 0,27 %.
De italienske myndigheder anførte i deres indlæg efter tilbagetrækningen af omstruktureringsplanen, at konverteringen af gæld til egenkapital ikke kunne karakteriseres som statsstøtte i medfør af traktatens artikel 107, stk. 1, da SFIRS havde handlet i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip.
In their submissions following the withdrawal of the restructuring plan, the Italian authorities argued that the debt-for-equity swap would not qualify as State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty, as SFIRS had acted in line with the market economy investor principle.
Ifølge de italienske myndigheder ville en privat investor have handlet på samme måde for at undgå konkurs og i det mindste inddrive en del af sit tilgodehavende på den mest effektive måde, dvs. ved at konvertere det til kapital og omstrukturere virksomheden sammen med en ny kreditlinje.
According to the Italian authorities a private investor would have acted in the same way to avoid bankruptcy and recover at least part of his credit in the most effective way, i.e. by converting it into capital and restructuring the company together with a new private investor and a new credit line.
I henhold til artikel 8, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 [10] kan den pågældende medlemsstat trække anmeldelsen som omhandlet i artikel 2 tilbage i god tid, inden Kommissionen har vedtaget en beslutning efter artikel 4 eller 7.
Under Article 8(1) of Council Regulation (EC) No 659/1999 [10], the Member State concerned may withdraw the notification within the meaning of Article 2 in due time before the Commission has taken a decision pursuant to Article 4 or 7.
I dette tilfælde, hvor Kommissionen har indledt den formelle undersøgelsesprocedure, afslutter Kommissionen denne procedure i medfør af artikel 8, stk. 2, i denne forordning.
In this case, where the Commission initiated the formal investigation procedure, the Commission shall close that procedure pursuant to Article 8(2) of the same Regulation.
Kommissionen bemærker, at Italien ikke har ydet det direkte tilskud på 13,2 mio. EUR, og at Italien ikke vil forfølge dette støtteprojekt videre.
The Commission notes that the direct grant of EUR 13,2 million has not been implemented by Italy and Italy will not pursue this aid project further.
Da omstruktureringsplanen er blevet trukket tilbage, tjener den formelle undersøgelsesprocedure, der er indledt vedrørende denne foranstaltning, ikke længere noget formål.
As the restructuring plan has been withdrawn, the formal investigation procedure opened on this measure no longer serves any purpose.
Eftersom Italien gennemførte de to andre anmeldte omstruktureringsforanstaltninger på ulovlig vis, skal Kommissionen for at afslutte den formelle undersøgelsesprocedure afgøre, om disse foranstaltninger udgør statsstøtte i medfør af traktatens artikel 107, stk. 1, og, i bekræftende fald, om denne støtte er forenelig med det indre marked.
As the other two notified restructuring measures were unlawfully implemented by Italy, in order to close the formal investigation procedure the Commission must determine whether they constitute State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty, and if so, whether this aid is compatible with the internal market.
Det fremgår af traktatens artikel 107, stk. 1, at statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, er uforenelig med det indre marked, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
Article 107(1) of the Treaty lays down that any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade among Member States, be incompatible with the internal market.
Hvis der skal ydes eller er blevet ydet statsstøtte til en kriseramt virksomhed i den i traktatens artikel 107, stk. 1, anførte forstand, skal denne støttes forenelighed med det indre marked vurderes på grundlag af rammebestemmelserne.
Where State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty is to be or was granted to a company in difficulty, the compatibility of this aid must be assessed on the basis of the rescue and restructuring guidelines.
Som følge heraf kan støtten kun anses for forenelig i medfør af traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), såfremt betingelserne i rammebestemmelserne er opfyldt.
Consequently, the aid can only be considered compatible on the basis of Article 107(3)(c) of the Treaty if the conditions laid down in the rescue and restructuring guidelines are met.
Forlængelse af redningsstøttegarantien til hele omstruktureringsperioden
The extension of the rescue aid guarantee for the entire duration of the restructuring period
Redningsstøttegarantien på 13 mio. EUR ophørte ikke ved udløbet af den seksmåneders periode, for hvilken Kommissionen havde godkendt den, men blev derimod videreført efter meddelelsen om, at planen var blevet trukket tilbage (jf. betragtning 17).
The rescue aid guarantee in the amount of EUR 13 million was not terminated on the expiry of the six-month period for which it had been approved by the Commission, but remained in place after notification of the plan was withdrawn (see recital 17).
Forlængelsen af redningsstøttegarantien blev anmeldt som en foranstaltning ydet af det kompetente ministerium, som blev finansieret over statsbudgettet.
The extension of the rescue aid guarantee was notified as a measure granted from the resources of the competent Ministry, financed from the State budget.
Den blev derfor ydet ved hjælp af statsmidler og kan tilregnes staten.
Therefore, it was granted from State resources and it is imputable to the State.
Garantien udgør en selektiv fordel, idet den gjorde det muligt for Legler at få adgang til finansielle midler, som selskabet ellers ikke ville have fået i betragtning af sin finansielle situation.
The guarantee constitutes a selective advantage as it allowed Legler to access financial resources which it would not have otherwise obtained, given its financial situation.
Den sparede således Legler for omkostninger, som selskabet ellers skulle have afholdt.
Hence, it relieved Legler from the costs it would otherwise have incurred.
Da Legler gennemførte en omstruktureringsproces med henblik på at genoptage produktionen, var det endvidere sandsynligt, at støtten ville fordreje konkurrencen på det indre marked og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.
Furthermore, as Legler was implementing a restructuring process aimed at resuming production, the aid was liable to distort competition in the internal market and to affect trade between Member States.
Foranstaltningens fordrejende virkning blev understreget af en tredjepart, der også påpegede, at sektoren led under overkapacitet.
The distortive effect of the measure was stressed by a third party, who also pointed out that the sector suffers from overcapacity.
Derfor finder Kommissionen, at forlængelsen af redningsstøttegarantien, der også er en omstruktureringsforanstaltning, udgør statsstøtte i den i traktatens artikel 107, stk. 1, anførte forstand.
Therefore, the Commission considers that the extension of the rescue aid guarantee, which is also a restructuring measure, constitutes State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty.
Ved beregningen af støttebeløbet henviser Kommissionen til punkt 4.1.a) i garantimeddelelsen [11], hvoraf det fremgår, at »en eventuel garant, der opererer under markedsøkonomiske forhold, ville kræve en høj præmie af kriseramte virksomheder på det tidspunkt, hvor garantien ydes, på grund af den forventede misligholdelsesgrad. Hvis der er særlig stor sandsynlighed for, at låntageren ikke vil kunne indfri lånet, eksisterer denne markedspræmie måske slet ikke, og under ekstraordinære omstændigheder kan garantiens støtteelement vise sig at være lige så højt som det beløb, der faktisk dækkes af garantien.«
In determining the amount of aid, the Commission recalls paragraph 4.1(a) of the Guarantee Notice [11], which states that ‘for companies in difficulty, a market guarantor, if any, would, at the time the guarantee is granted charge a high premium given the expected rate of default. If the likelihood that the borrower will not be able to repay the loan becomes particularly high, this market rate may not exist and in exceptional circumstances the aid element of the guarantee may turn out to be as high as the amount effectively covered by that guarantee.’
I lyset af Leglers vanskelige finansielle situation på det tidspunkt, hvor garantien blev stillet (voksende tab, faldende omsætning og negativ egenkapital som beskrevet i betragtning 19-21 og 52) finder Kommissionen, at det var højst usandsynligt, at selskabet kunne have opnået et banklån på markedet uden statslig indgriben; derfor konkluderer Kommissionen, at støttebeløbet svarer til det samlede lånebeløb [12].
In the light of Legler’s severe financial distress at the time the guarantee was granted (increasing losses, decreasing turnover and negative equity as described in recitals 19 to 21 and 52), the Commission considers that it was highly unlikely that the company would have been able to obtain a bank loan on the market without State intervention; therefore, the Commission concludes that the aid amount corresponds to the totality of the loan amount [12].
Konvertering af gæld til egenkapital
Debt-for-equity swap
Kommissionen bemærker, at konverteringen blev gennemført af SFIRS, en offentlig enhed, hvis beslutninger hovedaktionæren, regionen Sardinien, øver dominerende indflydelse på [13].
The Commission remarks that the swap was implemented by SFIRS, a public entity whose main shareholder, the Region of Sardinia, exerts a dominant influence on its decisions [13].
Italien har aldrig benægtet dette.
Italy has never denied this fact.
Kommissionen konkluderer derfor, at den pågældende foranstaltning kan tilregnes staten og blev ydet ved hjælp af statsmidler.
Hence, the Commission concludes that the measure in question is imputable to the State and was granted through State resources.
Denne foranstaltning er også selektiv, da den begunstiger ét enkelt selskab, nemlig Legler.
This measure is also selective as it favours a single company, Legler.
Da Legler desuden var inde i en omstruktureringsproces med det formål at genoptage produktionen, var det sandsynligt, at støtten ville fordreje konkurrencen på det indre marked og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.
Furthermore, as Legler was pursuing a restructuring process aimed at resuming production, the aid was liable to distort competition in the internal market and to affect trade between Member States.
Foranstaltningens mulige fordrejende virkning blev også understreget i bemærkningerne fra en tredjepart, der også påpegede, at sektoren led under overkapacitet.
The potential distortive impact of the measure was also highlighted in the comments submitted by a third party, which also pointed out that the sector suffers from overcapacity.
I sit svar anførte Italien, at den pågældende foranstaltning ikke gav Legler nogen fordel, idet den efter Italiens opfattelse var i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip.
In its response, Italy argued that the measure in question conferred no advantage on Legler as, in its view, it was in line with the market economy investor principle.
Med henblik på at fastslå, om Legler modtog en fordel hidrørende fra statsmidler, er det ifølge fast retspraksis [14] nødvendigt at overveje, om en privat investor med tilsvarende karakteristika som SFIRS under tilsvarende omstændigheder ville have været rede til at foretage en lignende konvertering af gæld til egenkapital under hensyn til de oplysninger, som var tilgængelige, og den forventede udvikling på den dato, hvor transaktionen blev gennemført.
According to settled case-law [14], in order to determine whether Legler received an advantage from State resources it is necessary to consider whether, in similar circumstances, a private investor with characteristics comparable to those of SFIRS would have been willing to carry out a similar debt-for-equity swap, having regard to the information available and developments foreseeable at the date the transaction was implemented.