natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ved overdragelse af eksisterende pensionsforpligtelser til et retligt uafhængigt datterselskab har moderselskabet i henhold til de civilretlige principper fortsat betalingsforpligtelsen for tredjeparters formueretlige krav.
According to general principles of private law, if existing liabilities were transferred to a legally independent subsidiary the parent company would nevertheless remain liable for those liabilities towards third parties.
Endvidere gør Tyskland gældende, at Deutsche Post på intet tidspunkt har rådet over tilstrækkelige egne midler til at kunne finansiere pensionsbyrderne.
Secondly, Germany claims that Deutsche Post has never had enough own resources to effectively finance the pension costs.
På den ene side havde POSTDIENST før 1995 altid haft underskud, som forbundsstaten var nødt til at dække gennem overførsler på 5,6 mia. EUR. På den anden side udgjorde på det tidspunkt, hvor POSTDIENST blev omdannet til DPAG i 1995, de akkumulerede pensionsforpligtelser ca. […] mia. EUR. Med sådanne forpligtelser på passivsiden af balancen havde det ikke været muligt at oprette DPAG som en privatretlig virksomhed, da forbundsregeringen ikke havde stillet tilstrækkelige midler til rådighed til at gøre DPAG økonomisk levedygtig.
On the one hand, before 1995, POSTDIENST had incurred only losses that in turn had to be financed from the public transfers of EUR 5,6 billion. On the other hand, when POSTDIENST was transformed into DPAG in 1995, the accrued civil servants' pension liabilities amounted to approximately EUR […] billion. It would not have been possible to set up DPAG as a private-law company with those liabilities on its balance sheet because the federal government had not provided sufficient assets to make DPAG viable.
Pensionstilskuddet er eksisterende støtte i henhold til artikel 108, stk. 1, i TEUF
Pension subsidy as existing aid pursuant to Article 108(1)
Deutsche Post har ifølge Tyskland hverken før eller efter 1995 retligt været forpligtet til og økonomisk i stand til at betale tjenestemændenes pensioner.
According to Germany, Deutsche Post has neither before nor after 1995 been legally liable or economic capable to pay the civil servants' pensions.
Endvidere henviser Tyskland til en erklæring fra Kommissionen for Retten i sag T-266/02.
Furthermore, Germany refers to a statement by the Commission before the General Court in Case T-266/02.
Ifølge Tyskland fremgår det klart af dommens præmis 54, at Kommissionen »i forbindelse med den anfægtede beslutning var af den opfattelse, at det kun var overførslerne fra DB-Telekom, der havde givet sagsøgeren en fordel« [55].
According to Germany, it becomes clear from paragraph 54 of the judgment that the Commission ‘had taken the view, for the purpose of the contested decision, that only the transfer payments made by DB-Telekom had conferred an advantage on it.’ [55]
Tyskland konkluderer på grundlag af denne erklæring, at Kommissionen dermed også med hensyn til pensionstilskuddet havde afgjort, at der ikke forelå en finansiel fordel.
Germany concludes from that statement that the Commission had already declared the pension subsidy as not providing any financial advantage to Deutsche Post.
Kommissionen havde dermed truffet en beslutning om »ikke at gøre indsigelse« som omhandlet i artikel 4 i forordning (EF) nr. 659/1999.
It therefore had effectively taken a ‘decision not to raise objections’ within the meaning of Article 4 of Regulation (EC) No 659/1999.
Desuden ville i henhold til artikel 1, litra b), nr. ii, i forordning (EF) nr. 659/1999 en sådan positiv beslutning betyde, at pensionstilskuddet var eksisterende støtte.
Furthermore, pursuant to Article 1(b)(ii) Regulation (EC) No 659/1999, such a positive decision would mean that the pension subsidy must subsequently be qualified as existing aid.
Pensionstilskuddet er en kompensation for nedarvede omkostninger, som er forenelig med det indre marked i henhold til artikel 107, stk. 3, i TEUF
Pension subsidy as compatible compensation for legacy costs pursuant to Article 107(3) TFEU
I betragtning af Kommissionens argumentation i La Poste-beslutningen er Tyskland af den opfattelse, at pensionstilskuddet er foreneligt med det indre marked i henhold til artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF, og begrunder dette på følgende måde:
In light of the Commission's reasoning in the La-Poste decision, Germany is of the opinion that the pension subsidy is compatible aid under Article 107(3)(c) TFEU:
Deutsche Posts sociale bidrag har altid ligget over arbejdsgiverbidraget til pensions-, syge- og plejeforsikring.
Germany points out that Deutsche Post has consistently paid a higher level of social costs than the employer's contribution to pension, health and nursing care.
Den komparative fordel, som Kommissionen har fastlagt, er ikke korrekt, for så vidt som beregningen er baseret på den antagelse, at de prisregulerede tjenester dækker den påståede byrde # 2 (usædvanligt høje sociale bidrag).
Germany objects to the Commission's calculations of the comparative advantage insofar as it is considered that the price-regulated services cover the claimed burden #2 on excess social contributions.
La Poste har — lige som andre etablerede postvirksomheder — også refinansieret sine sociale omkostninger via højere brevtakster, hvilket Kommissionen imidlertid ikke tog hensyn til i sin La Poste-beslutning.
Germany points out that La Poste — as any other postal incumbent — has also refinanced social costs through increased regulated letter prices but that the Commission did not take that fact into account in its La Poste decision.
Selv om Tyskland principielt er enig i, at indtægterne fra de prisregulerede tjenester skulle dække de påståede byrder, har Kommissionen hverken bevist, at tilsynsmyndigheden imødekom Deutsche Posts ansøgning om at finansiere de usædvanligt høje sociale omkostninger ved hjælp af de regulerede indtægter, eller at de regulerede indtægter virkelig var tilstrækkeligt høje til at finansiere de usædvanligt høje sociale omkostninger.
Although Germany agrees in principle that the price-regulated revenues should cover the claimed burdens, the Commission has neither proven that the regulator effectively approved Deutsche Post's claim to finance the excess social costs out of the regulated revenues nor that the regulated revenues were effectively sufficiently high to finance those excess social costs.
Tyskland peger endvidere på, at Kommissionen i sin afgørelse om indledning af proceduren i Royal Mail-sagen [56] understregede, hvor vigtigt det er af hensyn til en fortsat sammenhængende beslutningspraksis at vurdere tidligere statsvirksomheders pensionsomkostninger på grundlag af sammenhængende kriterier.
Furthermore, Germany points out that the Commission in its 2007 Opening decision on Royal Mail [56] emphasised the need to assess pension costs of former public undertakings according to consistent criteria, which should lead to consistent decisions.
Derfor bør Kommissionen også tage hensyn til sin La Poste-beslutning og sin foreløbige vurdering i Royal Mail-sagen.
Consequently, the Commission should take into account its La Poste decision and its preliminary assessment in Royal Mail.
I forbindelse med Royal Mail gjorde Kommissionen ikke indsigelse mod kompensationen for pensionsunderskud, selv om det fremgik af Hooper-rapporten fra 2008, at Royal Mails pensionsomkostninger delvis var blevet dækket ved hjælp af højere regulerede brevtakster.
In the latter, the Commission did not object to the compensation of pension deficits even though the Hopper-Report 2008 shows that Royal Mail's pension costs had partly been covered by increased regulated letter prices.
Grundlaget for benchmarket bør være de sædvanlige sociale omkostninger
Benchmark to be based on ‘competitive’ social costs
Tyskland gør gældende under henvisning til professor Ehlermanns responsum af 19. juli 2011 [57], at Kommissionen begik to fejl ved beregningen af benchmarket for Deutsche Posts sociale omkostninger.
Germany argues, based on the expert study by Professor Ehlermann of 19 July 2011 [57], that the Commission made two mistakes in the calculation of the benchmark for Deutsche Post's social costs.
Ifølge Tyskland bør arbejdstagerandelen ikke indgå i benchmarket, da en arbejdsgiver i det private erhvervsliv ikke har en lovbestemt forpligtelse til at betale arbejdstagerandelen.
The employee's share should not be included in the benchmark because a private employer would not be legally liable for the payment of the employee's share.
En arbejdsgiver ville kun overtage betalingen af de samlede sociale bidrag af administrative grunde, men har ingen lovbestemt forpligtelse til at gøre det.
It would only be for administrative reasons that the employer executes the payment of the total social contribution but it does not make him legally liable to carry the total burden of the social contributions.
Det ville også være i strid med den hidtidige beslutningspraksis at tage hensyn til arbejdstagerandelen i forbindelse med benchmarket (se La Poste-beslutningen).
Furthermore, the inclusion of the employee's share in the benchmark would also contradict previous decisional practice, as in the La Poste decision.
Beregningen af benchmarket for de sociale omkostninger bør baseres på markedslønningerne [58], da tjenestemandslønningerne har været betydelig højere end markedsgennemsnittet.
The calculation of the benchmark social costs should be based on the ‘competitive’ wage benchmark [58] because the civil servants' wages have significantly been higher than the market average.
Indtægter fra regulerede tjenester er ikke tilstrækkelige til at dække de usædvanligt høje sociale omkostninger
Insufficient level of price-regulated revenues to cover excess social costs
Tyskland understreger først og fremmest, at antagelsen af, at byrde # 2 dækkes fuldt ud af de prisregulerede indtægter, ville være ren hypotetisk, da det ikke ville være muligt at fastslå, om de regulerede priser faktisk blev forhøjet for at kompensere for de usædvanligt høje omkostninger.
First of all, Germany emphasises that the consideration of a full coverage of burden #2 by the price regulated revenues would only be hypothetical because it would not be possible to establish whether the regulated prices were effectively increased to compensate the excess social costs.
På den ene side fremgår det ikke af prisloftafgørelsen fra 2002, om og i hvilket omfang posttilsynsmyndigheden havde taget hensyn til de påståede byrder i forbindelse med de usædvanligt høje omkostninger.
On the one hand, it is not retrievable from the 2002 Price cap decision whether and to which extent the Postal regulator had taken the claimed burdens for excess social costs into account.
På den anden side var priserne frem til 2002 blevet holdt på det niveau, der var blevet godkendt i 1997; det er ikke muligt at fastslå, om disse priser indeholdt en kompensation for de usædvanligt høje sociale omkostninger i forbindelse med de ikke-regulerede tjenester.
On the other hand, until 2002, the prices were kept at the approved 1997 level and it is not possible to establish whether those prices included a compensation for the non-regulated services' excess social costs.
Tyskland gør gældende, at det ikke ville være tilstrækkeligt at vise, at det ikke-prisregulerede område har været omfattet af lavere socialsikringsbidrag end konkurrenter.
According to Germany, it would not be sufficient to show that the non-price regulated services have benefited from lower social contributions than competitors.
Det skal ligeledes undersøges, om de regulerede tjenester faktisk har været i stand til at finansiere de påståede byrder i forbindelse med de usædvanligt høje sociale omkostninger ved hjælp af deres indtægter.
It must also be established whether the price-regulated services have effectively been able to finance the claimed burdens of excess social costs out of their revenues.
Der ville kun være tale om en finansiel fordel for Deutsche Post som følge af kompensationen for de usædvanligt høje sociale omkostninger, hvis den kompensation, der blev betalt til Deutsche Post, var højere end de samlede sociale omkostninger, som Deutsche Post afholdt i forbindelse med sine tjenestemænd.
A financial advantage for Deutsche Post from the compensation of its excess social costs would only exist if the granted compensation was higher than the total excess social costs that Deutsche Post has had incurred for the civil servants.
Tyskland beklager, at der ikke er foretaget en omfattende beregning af, om Deutsche Post samlet set blev over- eller underkompenseret for de usædvanligt høje sociale omkostninger i forbindelse med tjenestemændene.
Consequently, Germany deplores the lack of a comprehensive calculation to establish whether Deutsche Post was in total over- or under-compensated for the civil servants' excess social costs.
Tyskland understreger, at en sådan beregning er nødvendig for at kunne fastslå, om der er tale om en finansiel fordel som omhandlet i artikel 107, stk. 1, i TEUF.
It emphasises the necessity of such a calculation in order to establish a financial advantage with the meaning of Article 107(1) TFEU.
Underkompensation for de usædvanligt høje sociale omkostninger ifølge ekspertrapport
Under-compensation of excess social costs based on expert study
For at afhjælpe denne fejl fremsendte Tyskland en ekspertrapport udarbejdet af professor Weber [59] med henblik på at påvise Deutsche Posts finansielle ulempe som følge af de sociale omkostninger i forbindelse med beskæftigelsen af tjenestemænd.
To remove that defect, Germany submitted the expert study by Professor Weber [59] to establish Deutsche Post's financial advantage in social cost from the employment of civil servants.
Det fastsættes først i ekspertrapporten, med hvilket beløb de sociale omkostninger, som Deutsche Post faktisk har afholdt i forbindelse med tjenestemænd, overstiger private konkurrenters sociale omkostninger til ansatte (i rapporten betegnet som »DPAG's sociale omkostninger, der overstiger markedsniveauet« eller »strukturel ulempe«).
First, the expert study establishes by how much Deutsche Post's incurred social costs for civil servants exceed those that a private competitor has to carry for a private employee (hereinafter referred to as excess social costs).
I Weber-rapporten sammenlignes disse omkostninger, der overstiger markedsniveauet, med kompensationen for byrde # 2.
Second, the expert study compares those excess social costs to the compensation under burden #2.
Som det fremgår af tabel 5, er Deutsche Posts betalinger til pensionsfonden for tjenestemænd og øvrige sociale omkostninger, f.eks. bidrag til sundhedsudgifter samt til ulykkesforsikring og øvrige forsikringer, i ekspertrapporten omfattet af de sociale omkostninger i forbindelse med beskæftigelsen af tjenestemænd.
As shown in Table 5, the expert study includes in the incurred social costs due to the employment of civil servants: Deutsche Post's contribution to the Pension fund and other social costs as Deutsche Post's contribution to the health expenses, accident insurance, further miscellaneous insurance payments.
De sociale omkostninger i forbindelse med beskæftigelsen af ansatte defineres i ekspertrapporten på følgende måde: Arbejdsgiverandel af socialsikringsbidragene til den obligatoriske pensions-, arbejdsløsheds-, syge- og plejeforsikring multipliceret med de »sædvanlige« lønninger (f.eks. 2007-mindstelønnen for hovedparten af tjenestemændene).
The expert study defines as social costs from the employment of a private employee: the employer's share of the contribution rate for the statutory pension, unemployment, health and nursing insurance multiplied by allegedly ‘competitive’ wages (e.g. the 2007 minimum for the majority of the civil servants).the
De usædvanligt høje sociale omkostninger er de sociale omkostninger, som Deutsche Post afholder i forbindelse med tjenestemænd, og som overstiger det benchmark for sociale omkostninger, der er defineret på grundlag af arbejdstagerandelen af socialsikringsbidraget til ansatte.
The excess social costs are the result of the excess of Deutsche Post's incurred social costs for civil servants over the defined benchmark of social costs based on the employer's share of social contributions for a private employee.
Beregning af nettoresultatet i henhold til den tyske ekspertrapport
Calculation of net result following Germany's expert study
Betalinger til pensionsfonden
Contribution to Pension fund
øvrige sociale omkostninger
other social costs
»sædvanlige« sociale omkostninger som benchmark (på grundlag af arbejdsgiverandelen af socialforsikringen og de »sædvanlige« lønninger (f.eks. 2007-mindstelønnen))
‘Competitive’ social cost benchmark (based on employer's share of social contribution rate and ‘competitive’ wage (e.g. 2007 minimum wage))
Kompensation fra de regulerede indtægter (byrde # 2 — usædvanligt høje sociale omkostninger)
Compensation from regulated revenues (burden #2 on excess social contributions)
Nettoresultat (under- eller overkompensation)
Net result (under- or over-compensation)
For perioden 1995-2007 fremgår det af beregningerne, at byrde # 2 ikke var tilstrækkelig til at dække de usædvanligt høje sociale omkostninger.
For the period 1995-2007, the calculations arrive at the conclusion that burden #2 was insufficient to cover the excess social costs.
I rapporten påstås det endog, at der var været tale om en underkompensation af Deutsche Post på […] mia. EUR. Det konkluderes, at selv hvis det blev antaget, at de prisregulerede indtægter indeholder byrde # 2, har Deutsche Post ikke modtaget en tilstrækkelig kompensation for sine usædvanligt høje sociale omkostninger.
In fact, the expert claims that Deutsche Post has been under-compensated by EUR […] million. The expert concludes that, even if it was considered that the price-regulated revenues include burden #2, Deutsche Post would remain under-compensated for its excess social costs.
Ifølge de regulatoriske regnskaber for 2009 var indtægter fra det prisregulerede område ikke tilstrækkelige til at dække de usædvanligt høje sociale omkostninger
2009 regulatory accounts confirm insufficiency of price-regulated revenues to cover excess social costs
Tyskland gør gældende, at så længe der i forbindelse med de prisregulerede tjenester opstår tab, der overstiger de usædvanligt høje sociale omkostninger, kan det ikke fastslås, at de regulerede indtægter faktisk kompenserer for de usædvanligt høje sociale omkostninger.
Germany argues that in any case, as long as the price-regulated services incur losses that are higher than the excess social costs, it cannot be established that the regulated revenues effectively compensated the excess social costs.
Tyskland fremsendte derfor et responsum [60] udarbejdet på grundlag af de regulatoriske regnskaber for 2009 for at vise, at tabene i forbindelse med de prisregulerede tjenester altid har været højere end de usædvanligt høje sociale omkostninger.
In that context, Germany submitted an expert study by CTcon based on the 2009 regulatory accounts [60] to show that the losses of the price-regulated services have consistently been higher than the excess social costs.
Beregningerne er baseret på de regulatoriske regnskaber for 2009 og antager, at en ROS på 7 % er en rimelig fortjeneste i forbindelse med de prisregulerede tjenester (på grundlag af Deloitte-II-rapporten, som behandles nærmere i afsnit VI.3.2).
The calculations are based on the 2009 regulatory accounts and assume that the price-regulated services should earn a reasonable profit of ROS of 7 % (based on the Deloitte-II study that is discussed in more detail in Section VI.3.2).
Bemærkninger til kompensationen for levering af befordringspligttjenester
Comments on universal service compensation
Tyskland gør gældende, at de offentlige overførsler ikke har medført nogen finansiel fordel for Deutsche Post, da der i forbindelse med betalingerne på 5,666 mia. EUR udelukkende var tale om en kompensation for tilbageførsler på 5,838 mia. EUR, som Deutsche Post skulle betale frem til 1995.
Germany argues that the public transfers have not provided any economic advantage to Deutsche Post because the public transfers of EUR 5666 million only compensated for the Ablieferungen of EUR 5838 million that Deutsche Post had to pay until 1995.
Som forklaret i 2007-beslutningen om udvidelse af proceduren havde disse tilbageførsler deres oprindelse i det tidligere postvæsen, som årligt skulle overføre ca. 10 % af sine driftsindtægter til forbundsstaten.
As explained in the 2007 Extension decision, the Ablieferungen had their origins with the former postal administration that was obliged to transfer about 10 % of the annual operating revenue to the public budget.
I henhold til § 63, stk. 4, i PostVerfG skulle udbyttebetalinger fratrækkes tilbageførslerne.
Article 63(4) PostVerfG 1989 provided that any dividends paid were to be subtracted from the Ablieferungen.
I betragtning af denne bestemmelse og fritagelsen for direkte og indirekte skatter konstaterede Kommissionen i 2007-beslutningen om udvidelse af proceduren, at tilbageførslerne skulle betragtes som erstatning for fritagelsen for indirekte og direkte skatter samt som godtgørelse for den finansiering, forbundsstaten havde stillet til rådighed som aktionær.
Based on that provision and the exemption from any direct or indirect taxes, the Commission contended in the 2007 Extension decision that the Ablieferungen were to be considered as a substitute for indirect and direct taxes as well as to provide a remuneration to the State as shareholder for the provided capital.
Som reaktion på denne konstatering fremsendte Tyskland KPMG-rapporten, hvori det konkluderes, at tilbageførslerne af flere grunde ikke kunne betragtes som erstatning for skatter eller udbytter.
In response to that contention, Germany submitted the KPMG study that comes to the conclusion that the Ablieferungen could neither be considered as a substitute for taxes nor for dividends for a number of reasons.
Derfor skulle de også have været betalt i år, hvor Deutsche Post havde tab. I modsætning hertil fastsættes selskabsskatten på grundlag af årets faktiske overskud.
In contrast, corporate tax is based on the realised annual profit.
En kvalificering af tilbageførslerne som skat ville således være i strid med det forfatningsretlige princip om beskatning efter kapacitet.
A qualification of the Ablieferungen as a corporate tax would also contradict the legal practice of the Bundesverfassungsgericht, according to which a corporate tax must be based on the economic performance (‘Leistungsfähigkeit’) of a company.
Sammenligningen af tilbageførslerne med en omsætningsafgift er heller ikke holdbar.
Furthermore, the Ablieferungen would also not qualify as a value-added tax.
I forbindelse med omsætningsafgiften er der mulighed for at få fradrag for indgående moms, hvilket ikke er tilfældet i forbindelse med tilbageførslerne, således at beregningen af tilbageførslerne afveg betydeligt fra fastlæggelsen af en virksomheds faktiske momsskyld.
Since there was no possibility to deduct the value-added tax paid on the inputs from the Ablieferungen, the calculation of the Ablieferungen differed substantially from the usual calculation of the value-added tax liabilities.
Endvidere gør Tyskland gældende, at tilbageførslerne ikke kunne kvalificeres som udbytte.
Second, Germany argues that the Ablieferungen could not be qualified as a dividend.
Udbetalingen af udbytte vedrører resultatet af det forudgående regnskabsår eller tidligere år.
The distribution of dividends usually requires that profits were earned in the corresponding financial year or the years before.
Deutsche Post opnåede imidlertid ingen overskud mellem 1990 og 1995, men betalte alligevel tilbageførslerne.
However, Deutsche Post did not earn any profits between 1990 and 1995 but nevertheless paid the Ablieferungen.
Derfor kan tilbageførslerne ikke kvalificeres som udbytte.
As a result, the Ablieferungen could not be qualified as dividends.