natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det produkt, der er defineret i Rådets direktiv 2001/110/EF af 20. december 2001 om honning [3].7. Frugtpulp eller celler
The product defined by Council Directive 2001/110/EC of 20 December 2001 relating to honey [3].(7) Pulp or cells
Produkter fremstillet af de spiselige dele af frugt af samme art, uden at saften fjernes.
The products obtained from the edible parts of fruit of the same species without removing the juice.
»vruchtendrank«: frugtnektar
“vruchtendrank”, for fruit nectars;
»Süßmost«
“Süßmost”;
Betegnelsen »Süßmost« må kun anvendes sammen med produktbetegnelserne »Fruchtsaft« eller »Fruchtnektar«
The designation “Süßmost” may be used only in conjunction with the product names “Fruchtsaft” or “Fruchtnektar”:
»succo e polpa« eller »sumo e polpa«: frugtnektar, som udelukkende er fremstillet af frugtpuré og/eller koncentreret frugtpuré
“succo e polpa” or “sumo e polpa”, for fruit nectars obtained exclusively from fruit purée and/or concentrated fruit purée;
»æblemost«: æblesaft, som ikke er tilsat sukker
“æblemost”, for apple juice with no added sugar;
»sur … saft« — suppleret med angivelsen på dansk af den frugt, der er anvendt — for saft, som ikke er tilsat sukker, og som er fremstillet af solbær, kirsebær, røde ribs, hvide ribs, hindbær, jordbær eller hyldebær
“sur … saft”, together with the name (in Danish) of the fruit used, for juices with no added sugar obtained from blackcurrants, cherries, redcurrants, whitecurrants, raspberries, strawberries or elderberries,
»sød … saft« eller »sødet … saft« — suppleret med angivelsen på dansk af den frugt, der er anvendt — for saft af disse frugter, som er tilsat mere end 200 g sukker pr. liter
“sød … saft” or “sødet … saft” together with the name (in Danish) of the fruit used, for juices obtained from this fruit, with more than 200 g of added sugar per litre;
»äppelmust/äpplemust«: æblesaft, som ikke er tilsat sukker
“äppelmust/äpplemust”, for apple juice with no added sugar;
»mosto«: synonym for druesaft
“mosto”, synonym of grape juice;
»smiltsērkšķu sula ar cukuru« eller »astelpaju mahl suhkruga« eller »słodzony sok z rokitnika« for saft fra havtornfrugt, som ikke er tilsat mere end 140 g sukker pr. liter.
“smiltsērkšķu sula ar cukuru” or “astelpaju mahl suhkruga” or “słodzony sok z rokitnika” for juices obtained from seabuckthorn berries with no more than 140 g of added sugar per litre.
Passionsfrugt
Passion fruit
Naranjilla
Quito naranjillos
Hvide ribs
Whitecurrants
Havtornfrugt
Seabuckthorn berries
Blomme
Plums
Sveskeblomme
Quetsches
Rønnebær
Rowanberries
Surkirsebær
Sour cherries
Abrikos
Apricots
Morbær/brombær
Mulberries/blackberries
Kvæde
Quinces
Banan
Bananas
Guava
Guavas
Papaya
Papayas
Litchi
Lychees
Barbadoskirsebær
Azeroles (Neapolitan medlars)
Pigget annona
Soursop
Netannona
Bullock’s heart or custard apple
Granatæble
Pomegranates
Kasjufrugt
Cashew fruits
Imbu
Umbu
Æble
Apples
Pære
Pears
Fersken
Peaches
Tomat
Tomatoes
MINIMUMS-BRIX-NIVEAU FOR REKONSTITUERET FRUGTSAFT OG REKONSTITUERET FRUGTPURÉ
MINIMUM BRIX LEVELS FOR RECONSTITUTED FRUIT JUICE AND RECONSTITUTED FRUIT PURÉE
For produkter markeret med en asterisk (*), der fremstilles som saft, bestemmes en mindste relativ densitet i forhold til vand ved 20/20 °C.
For those products marked with an asterisk (*), which are produced as a juice, a minimum relative density is determined as such in relation to water at 20/20 °C.
For produkter markeret med to asterisker (**), der fremstilles som puré, bestemmes kun en minimum ukorrigeret Brix-værdi (uden korrektion for syre).
For those products marked with two asterisks (**), which are produced as a purée, only a minimum uncorrected Brix reading (without correction of acid) is determined.
Frugtens almindelige betegnelse
Common Name of the Fruit
Minimums-Brix-niveau
Minimum Brix levels
Tomat (*)
Tomato (*)
Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 7, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 28. oktober 2013.
The power to adopt delegated acts referred to in Article 7 shall be conferred on the Commission for a period of five years from 28 October 2013.
Medlemsstaterne vedtager de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv senest den 28. oktober 2013.
Member States shall adopt the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive before 28 October 2013.
De tilsender straks Kommissionen disse love og administrative bestemmelser.
They shall forthwith communicate to the Commission the text of those provisions.
De arter, der svarer til den botaniske betegnelse i bilag V, anvendes til fremstilling af frugtsaft, frugtpuré og frugtnektar, hvis varebetegnelse indeholder den pågældende frugts eller produktets almindelige navn.
The species corresponding to the botanical name in Annex V shall be used in the preparation of fruit juices, fruit purées and fruit nectars bearing the product name for the applicable fruit or the common name of the product.
For frugtarter, der ikke er anført i bilag V, anvendes den korrekte botaniske betegnelse eller det almindelige navn.
For fruit species not included in Annex V, the correct botanical or common name shall apply.
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2012/13/EU
Directive 2012/13/EU of the European Parliament and of the Council
Ifølge formandskabets konklusioner fra Det Europæiske Råds møde i Tammerfors den 15. og 16. oktober 1999, særlig punkt 33, bør princippet om gensidig anerkendelse af domme og andre afgørelser fra retsmyndigheder være hjørnestenen i det retlige samarbejde på både det civilretlige og det strafferetlige område inden for Unionen, eftersom øget gensidig anerkendelse og den nødvendige tilnærmelse af lovgivningen vil lette samarbejdet mellem kompetente myndigheder og den retlige beskyttelse af den enkeltes rettigheder.
According to the Presidency Conclusions of the European Council in Tampere of 15 and 16 October 1999, and in particular point 33 thereof, the principle of mutual recognition of judgments and other decisions of judicial authorities should become the cornerstone of judicial cooperation in both civil and criminal matters within the Union because enhanced mutual recognition and the necessary approximation of legislation would facilitate cooperation between competent authorities and the judicial protection of individual rights.
Den 29. november 2000 vedtog Rådet i overensstemmelse med konklusionerne fra Tammerfors et program for foranstaltninger med henblik på gennemførelse af princippet om gensidig anerkendelse af afgørelser i straffesager [3].
On 29 November 2000, the Council, in accordance with the Tampere conclusions, adopted a programme of measures to implement the principle of mutual recognition of decisions in criminal matters [3].
Det fastslås i indledningen til programmet, at gensidig anerkendelse »ikke kun [skal] gøre det muligt at styrke samarbejdet mellem medlemsstaterne, men også beskyttelsen af personers rettigheder«.
The introduction to the programme states that mutual recognition is ‘designed to strengthen cooperation between Member States but also to enhance the protection of individual rights’.
Gennemførelsen af princippet om gensidig anerkendelse af afgørelser i straffesager forudsætter, at medlemsstaterne har tillid til hinandens strafferetlige systemer.
The implementation of the principle of mutual recognition of decisions in criminal matters presupposes that Member States trust in each other’s criminal justice systems.
Omfanget af den gensidige anerkendelse hænger snævert sammen med en række parametre, herunder mekanismerne for beskyttelse af mistænktes eller tiltaltes rettigheder og fælles minimumsstandarder, der er nødvendige for at lette anvendelsen af princippet om gensidig anerkendelse.
The extent of mutual recognition is very much dependent on a number of parameters, which include mechanisms for safeguarding the rights of suspects or accused persons and common minimum standards necessary to facilitate the application of the principle of mutual recognition.
Gensidig anerkendelse af afgørelser i straffesager kan kun fungere effektivt, når der hersker tillid, således at ikke blot retsmyndighederne, men alle aktører i strafferetsprocessen, opfatter andre medlemsstaters retsmyndigheders afgørelser som svarende til deres egne, hvilket forudsætter ikke blot tillid til tilstrækkeligheden af andre medlemsstaters regler, men også tillid til, at disse regler anvendes korrekt.
Mutual recognition of decisions in criminal matters can operate effectively only in a spirit of trust in which not only judicial authorities but all actors in the criminal process consider decisions of the judicial authorities of other Member States as equivalent to their own, implying not only trust in the adequacy of other Member States’ rules, but also trust that those rules are correctly applied.
Artikel 6 i chartret og artikel 5 i EMRK fastlægger retten til frihed og personlig sikkerhed.
Article 6 of the Charter and Article 5 ECHR enshrine the right to liberty and security of person.
Enhver begrænsning af denne rettighed må ikke overskride, hvad der er tilladt i henhold til artikel 5 i EMRK, og som kan udledes af praksis ved Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol.
Any restrictions on that right must not exceed those permitted in accordance with Article 5 ECHR and inferred from the case-law of the European Court of Human Rights.
Selv om medlemsstaterne er part i EMRK, har erfaringerne vist, at dette ikke altid i sig selv giver en tilstrækkelig grad af tillid til andre medlemsstaters strafferetssystemer.
Although all the Member States are party to the ECHR, experience has shown that that alone does not always provide a sufficient degree of trust in the criminal justice systems of other Member States.
Hvis den gensidige tillid skal styrkes, kræver det detaljerede regler om beskyttelse af de processuelle rettigheder og garantier, som følger af chartret og EMRK.
Strengthening mutual trust requires detailed rules on the protection of the procedural rights and guarantees arising from the Charter and from the ECHR.
I nævnte artikel henvises til, at »enkeltpersoners rettigheder inden for strafferetsplejen« er et af de områder, hvor der kan fastsættes minimumsregler.
That Article refers to ‘the rights of individuals in criminal procedure’ as one of the areas in which minimum rules may be established.
Fælles minimumsregler bør føre til øget tillid til alle medlemsstaternes strafferetssystemer, hvilket igen bør føre til et mere effektivt retsligt samarbejde i et klima af gensidig tillid.
Common minimum rules should lead to increased confidence in the criminal justice systems of all Member States, which, in turn, should lead to more efficient judicial cooperation in a climate of mutual trust.
Sådanne fælles minimumsregler bør fastlægges for så vidt angår information under straffesager.
Such common minimum rules should be established in the field of information in criminal proceedings.
Den 30. november 2009 vedtog Rådet en resolution om en køreplan med henblik på at styrke den mistænktes eller tiltaltes proceduremæssige rettigheder i straffesager [4] (»køreplanen«).
On 30 November 2009, the Council adopted a resolution on a Roadmap for strengthening procedural rights of suspected or accused persons in criminal proceedings [4] (hereinafter ‘the Roadmap’).
Køreplanen behandler de forskellige spørgsmål et ad gangen og indeholder en opfordring til, at der træffes foranstaltninger vedrørende retten til oversættelse og tolkning (foranstaltning A), retten til oplysninger om rettigheder og om tiltalen (foranstaltning B), retten til juridisk rådgivning og retshjælp (foranstaltning C), retten til kommunikation med pårørende, arbejdsgivere og konsulære myndigheder (foranstaltning D) og særlig beskyttelse af mistænkte eller tiltalte, som er sårbare (foranstaltning E).
Taking a step-by-step approach, the Roadmap called for the adoption of measures regarding the right to translation and interpretation (measure A), the right to information on rights and information about the charges (measure B), the right to legal advice and legal aid (measure C), the right to communication with relatives, employers and consular authorities (measure D), and special safeguards for suspects or accused persons who are vulnerable (measure E).
I køreplanen understreges det, at rækkefølgen af rettighederne kun er vejledende, hvilket indebærer, at den kan ændres under hensyn til prioriteringen.
The Roadmap emphasises that the order of the rights is only indicative and thus implies that it may be changed in accordance with priorities.
Det er hensigten, at køreplanen skal fungere som en helhed; først når alle komponenter er blevet gennemført, vil nyttevirkningen fuldt ud kunne mærkes.
The Roadmap is designed to operate as a whole; only when all its component parts have been implemented will its benefits be felt in full.
Den 11. december 2009 udtrykte Det Europæiske Råd tilfredshed med køreplanen og gjorde den til en del af Stockholmprogrammet — Et åbent og sikkert Europa i borgernes tjeneste og til deres beskyttelse [5] (punkt 2.4).
On 11 December 2009, the European Council welcomed the Roadmap and made it part of the Stockholm Programme — An open and secure Europe serving and protecting citizens [5] (point 2.4).
Det Europæiske Råd understregede køreplanens ikke-udtømmende karakter ved at opfordre Kommissionen til at undersøge yderligere elementer af mistænktes og tiltaltes proceduremæssige minimumsrettigheder samt til at vurdere, hvorvidt der er behov for at behandle andre emner, såsom princippet om uskyldsformodning, med henblik på at fremme et bedre samarbejde på dette område.
The European Council underlined the non-exhaustive character of the Roadmap, by inviting the Commission to examine further elements of minimum procedural rights for suspects and accused persons, and to assess whether other issues, for instance the presumption of innocence, need to be addressed, in order to promote better cooperation in that area.
Den første foranstaltning, som blev vedtaget i henhold til køreplanen, foranstaltning A, var Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/64/EU af 20. oktober 2010 om retten til tolke- og oversætterbistand i straffesager [6].
The first measure adopted pursuant to the Roadmap, measure A, was Directive 2010/64/EU of the European Parliament and of the Council of 20 October 2010 on the right to interpretation and translation in criminal proceedings [6].
Med henblik på at fremme den gensidige tillid mellem medlemsstater opstiller det de fælles minimumsstandarder, der skal anvendes på den information om rettigheder og om tiltalen, der skal gives til personer, der er mistænkt eller tiltalt for at have begået en strafbar handling.
It lays down common minimum standards to be applied in the field of information about rights and about the accusation to be given to persons suspected or accused of having committed a criminal offence, with a view to enhancing mutual trust among Member States.
Direktivet bygger på de rettigheder, der er fastlagt i chartret, særligt artikel 6, 47 og 48, og bygger derved på artikel 5 og 6 i EMRK, således som disse bestemmelser fortolkes af Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol.
This Directive builds on the rights laid down in the Charter, and in particular Articles 6, 47 and 48 thereof, by building upon Articles 5 and 6 ECHR as interpreted by the European Court of Human Rights.
I dette direktiv anvendes udtrykket »tiltale« for samme begreb som udtrykket »anklage«, der anvendes i artikel 6, stk. 1, i EMRK.
In this Directive, the term ‘accusation’ is used to describe the same concept as the term ‘charge’ used in Article 6(1) ECHR.
I sin meddelelse af 20. april 2010»Et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed for EU's borgere — Handlingsplan om gennemførelse af Stockholmprogrammet«, tilkendegav Kommissionen, at den ville fremsætte et forslag om ret til oplysninger om rettigheder og om tiltalen i 2010.
In its Communication of 20 April 2010 entitled ‘Delivering an area of freedom, security and justice for Europe’s citizens — Action Plan Implementing the Stockholm Programme’, the Commission announced that it would present a proposal on the right to information on rights and information about charges in 2010.
Dette direktiv bør finde anvendelse på mistænkte og tiltalte personer uanset deres retlige status, statsborgerskab eller nationalitet.
This Directive should apply to suspects and accused persons regardless of their legal status, citizenship or nationality.
I visse medlemsstater har andre myndigheder end en domstol med kompetence til afgørelse af straffesager kompetence til at pålægge sanktioner for relativt mindre alvorlige strafbare handlinger.
In some Member States an authority other than a court having jurisdiction in criminal matters has competence for imposing sanctions in relation to relatively minor offences.
Hvis lovgivningen i en medlemsstat fastsætter, at en sådan myndighed kan pålægge sanktioner for mindre alvorlige strafbare handlinger, og der er ret til appel til eller mulighed for på anden vis at indbringe sagen for en domstol med kompetence til afgørelse af straffesager, bør dette direktiv derfor kun finde anvendelse på sager ved domstolen med kompetence til afgørelse af straffesager efter en sådan appel eller indbringelse.
Where the law of a Member State provides for the imposition of a sanction regarding minor offences by such an authority and there is either a right of appeal or the possibility for the case to be otherwise referred to a court having jurisdiction in criminal matters, this Directive should therefore apply only to the proceedings before that court following such an appeal or referral.
Retten til at blive informeret om processuelle rettigheder, som kan udledes af retspraksis ved Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol, bør udtrykkeligt fastsættes ved direktivet.
The right to information about procedural rights, which is inferred from the case-law of the European Court of Human Rights, should be explicitly established by this Directive.
De kompetente myndigheder bør straks informere den mistænkte eller tiltalte om de rettigheder i den nationale lovgivning, der er væsentlige for at sikre en retfærdig behandling af sagen, enten mundtligt eller skriftligt, som fastsat i dette direktiv.
The competent authorities should inform suspects or accused persons promptly of those rights, as they apply under national law, which are essential to safeguarding the fairness of the proceedings, either orally or in writing, as provided for by this Directive.
For at åbne mulighed for en praktisk og effektiv udøvelse af disse rettigheder, bør disse informationer gives rettidigt under sagens behandling og senest inden politiets eller en anden kompetent myndigheds første officielle afhøring af den mistænkte eller tiltalte.
In order to allow the practical and effective exercise of those rights, the information should be provided promptly in the course of the proceedings and at the latest before the first official interview of the suspect or accused person by the police or by another competent authority.
Dette direktiv fastsætter minimumsregler om mistænkte og tiltalte personers ret til information om deres rettigheder.
This Directive lays down minimum rules with respect to the information on rights of suspects or accused persons.
Dette tilsidesætter ikke den information, der skal gives om andre processuelle rettigheder, som følger af chartret, EMRK, national lovgivning og gældende EU-lovgivning, således som disse er fortolket af de relevante domstole og retsinstanser.
This is without prejudice to information to be given on other procedural rights arising out of the Charter, the ECHR, national law and applicable Union law as interpreted by the relevant courts and tribunals.
Når der er givet information om en bestemt rettighed, bør de kompetente myndigheder ikke være nødsaget til at gentage den, medmindre sagens nærmere omstændigheder eller de specifikke bestemmelser i den nationale lovgivning kræver det.
Once the information about a particular right has been provided, the competent authorities should not be required to reiterate it, unless the specific circumstances of the case or the specific rules laid down in national law so require.
Henvisninger i dette direktiv til mistænkte eller tiltalte personer, der anholdes eller tilbageholdes, bør forstås som en henvisning til enhver situation, hvor mistænkte eller tiltalte personer under en straffesag frihedsberøves, jf. artikel 5, stk. 1, litra c), i EMRK som fortolket i Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols praksis.
References in this Directive to suspects or accused persons who are arrested or detained should be understood to refer to any situation where, in the course of criminal proceedings, suspects or accused persons are deprived of liberty within the meaning of Article 5(1)(c) ECHR, as interpreted by the case-law of the European Court of Human Rights.
Når en mistænkt eller tiltalt anholdes eller tilbageholdes, bør der informeres om de gældende processuelle rettigheder i en skriftlig meddelelse om rettigheder, der bør affattes på en letforståelig måde, for at bistå vedkommende med at forstå sine rettigheder.
Where suspects or accused persons are arrested or detained, information about applicable procedural rights should be given by means of a written Letter of Rights drafted in an easily comprehensible manner so as to assist those persons in understanding their rights.
En sådan meddelelse om rettigheder bør straks udleveres til enhver anholdt person, der ved retshåndhævende myndigheders mellemkomst frihedsberøves i forbindelse med en straffesag.
Such a Letter of Rights should be provided promptly to each arrested person when deprived of liberty by the intervention of law enforcement authorities in the context of criminal proceedings.
Den bør indeholde grundlæggende information om mulighederne for at anfægte anholdelsens lovlighed, opnå en prøvelse af tilbageholdelsen eller anmode om midlertidig løsladelse, hvis og i det omfang der findes en sådan ret i den nationale lovgivning.
It should include basic information concerning any possibility to challenge the lawfulness of the arrest, obtaining a review of the detention, or requesting provisional release where, and to the extent that, such a right exists in national law.
For at hjælpe medlemsstaterne med at formulere en sådan meddelelse om rettigheder indeholder bilag I en standardformulering. Denne standardformulering er vejledende og vil eventuelt blive revideret i forbindelse med Kommissionens rapport om gennemførelsen af dette direktiv og tillige, når alle foranstaltningerne i køreplanen er trådt i kraft.
To help Member States draw up such a Letter of Rights, a model is provided in Annex I. That model is indicative and may be subject to review in the context of the Commission’s report on the implementation of this Directive and also once all the Roadmap measures have entered into force.
Meddelelsen om rettigheder kan omfatte andre relevante processuelle rettigheder, der gælder i medlemsstaterne.
The Letter of Rights may include other relevant procedural rights that apply in Member States.
De særlige vilkår og regler for den mistænkte eller tiltaltes ret til at få en anden person underrettet om anholdelsen eller tilbageholdelsen fastlægges af medlemsstaterne i deres nationale ret.
Specific conditions and rules relating to the right of suspects or accused persons to have another person informed about their arrest or detention are to be determined by the Member States in their national law.
Som anført i køreplanen bør udøvelsen af denne rettighed ikke berøre straffesagens behørige forløb.
As set out in the Roadmap, the exercise of that right should not prejudice the due course of the criminal proceedings.
Dette direktiv berører ikke bestemmelserne i national lovgivning om sikkerheden for personer i detentionsbygninger.
This Directive is without prejudice to the provisions of national law concerning safety of persons remaining in detention facilities.