natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Artiklens bestemmelser skal overholdes tillige med de generelle principper og krav, der gælder for alle anprisninger (f.eks. forordningens artikel 3 og bestemmelserne i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/13/EF [1] og Rådets direktiv 84/450/EØF [2], som også skal overholdes af virksomhedsledere, der anvender sundhedsanprisninger), samt med betingelserne for anvendelse af ernærings- og sundhedsanprisninger i artikel 4, de almindelige betingelser for alle anprisninger i artikel 5 og de særlige anvendelsesbetingelser, der fremgår af listen over tilladte sundhedsanprisninger.
It should be observed together with the general principles and requirements for all claims (e.g. Article 3 of the Regulation and provisions of Directive 2000/13/EC of the European Parliament and of the Council [1] and Council Directive 84/450/EEC [2] that operators using health claims must also respect), with the conditions for the use of nutrition and health claims set in Article 4 and with the general conditions for all claims provided in Article 5 as well as with the specific conditions of use foreseen in the list of permitted health claims.
F.eks. kræves der for sundhedsanprisninger af »en reduceret risiko for sygdom« (artikel 14, stk. 1, litra a)) supplerende oplysninger i henhold til artikel 14, stk. 2.
For example, in the case of ‘reduction of disease risk’ health claims referred to in point (a) of Article 14(1), additional information is required in Article 14(2).
Det er vigtigt at bemærke, at selv godkendte sundhedsanprisninger ikke må anvendes, medmindre det sker i fuld overensstemmelse med alle forordningens krav.
It is important to note that even authorised health claims may not be used unless their use fully complies with all the requirements of the Regulation.
Selv når en anprisning er godkendt og opført på listerne over tilladte sundhedsanprisninger, bør de nationale myndigheder således gribe ind, hvis anvendelsen af anprisningen ikke opfylder alle forordningens krav.
Accordingly, even where a claim is authorised and included in the lists of permitted health claims, national authorities should take action if its use does not comply with all the requirements of the Regulation.
Det vil være lettere at sikre, at forordningens bestemmelser — og navnlig artikel 10 — er overholdt, hvis fødevarevirksomhedslederen kan dokumentere at have udvist den nødvendige omhu og truffet de nødvendige foranstaltninger for at overholde alle dele af forordningen.
It would be easier to achieve compliance with the provisions of the Regulation and in particular Article 10, if the food business operator is able to demonstrate due diligence and steps taken to comply with each part of the Regulation.
Forbud mod ikke-godkendte sundhedsanprisninger samt sundhedsanprisninger, der ikke anvendes i overensstemmelse med forordningen — artikel 10, stk. 1
Prohibition of unauthorised health claims and of health claims the use of which does not comply with the Regulation – Article 10(1)
I henhold til artikel 10, stk. 1, er det forbudt at anvende sundhedsanprisninger, medmindre de: a) er godkendt af Kommissionen og b) anvendes i overensstemmelse med forordningens bestemmelser.
Article 10(1) provides that all health claims are prohibited unless: a) authorised by the Commission and b) their use complies with the provisions of the Regulation.
Sundhedsanprisninger skal være godkendt efter den relevante procedure i forordningen og være medtaget på en af listerne over tilladte sundhedsanprisninger som omhandlet i artikel 13, stk. 3, og artikel 14, stk. 1.
Health claims must have been authorised under the appropriate procedure provided in the Regulation and been inserted in one of the lists of permitted health claims referred to in Article 13(3) and Article 14(1).
Sundhedsanprisninger, der ikke er godkendt (ikke figurerer på en af listerne over tilladte sundhedsanprisninger), og sundhedsanprisninger, der godt nok er godkendt (figurerer på en af listerne over tilladte sundhedsanprisninger), men ikke anvendes i overensstemmelse med forordningens bestemmelser, er forbudt.
Health claims which are not authorised (not inserted in one of the lists of permitted health claims) and health claims which have been authorised (inserted in one of the lists of permitted health claims) but their use does not comply with the rules set out in the Regulation are prohibited.
Obligatoriske oplysninger, der ledsager godkendte sundhedsanprisninger — artikel 10, stk. 2
Mandatory information accompanying authorised health claims – Article 10(2)
Sondring mellem tre tilfælde vedrørende gennemførelse af artikel 10, stk. 2
Distinction of three cases for the implementation of Article 10(2)
Det følger af artikel 10, stk. 2, at forordningens bestemmelser kun er overholdt, hvis forbrugeren får to (og i visse tilfælde fire) oplysninger i forbindelse med anvendelse af en sundhedsanprisning.
In order to comply with the Regulation, Article 10(2) requires two, or where appropriate, four pieces of mandatory information to be provided to the consumer when using a health claim.
Oplysningerne, der er nævnt i artikel 10, stk. 2, litra a)-d), skal fremgå af mærkningen af fødevaren eller — hvis der ikke findes en sådan mærkning — af præsentationen af og reklame for fødevaren.
The information laid down in points (a) to (d) of Article 10(2) must be given in the labelling of the food, or in its presentation and advertising if no such labelling exists.
Denne bestemmelse skal ses i lyset af lovgiverens målsætning om at sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau, ved at der tilvejebringes præcise og korrekte oplysninger, der hjælper forbrugeren til at træffe informerede valg.
This provision should be understood in the light of the objective of the legislator to ensure a high level of consumer protection by providing accurate and truthful information to help consumers make an informed choice.
Sidstnævnte begreb skal derfor forstås i lyset af den forklaring, der gives i artikel 2, stk. 3, litra a), i direktiv 2000/13/EF og i artikel 7, stk. 4, litra b), i forordning (EU) nr. 1169/2011.
In the Union law there is a definition of ‘advertising’ [4], but no definition of ‘presentation’, which should therefore be understood in the light of the explanation provided for in point (a) of Article 2(3) of Directive 2000/13/EC and point (b) of Article 7(4) of Regulation (EU) No 1169/2011.
I overensstemmelse med artikel 10, stk. 2, er det nødvendigt at medtage de obligatoriske oplysninger i mærkningen af den fødevare, der er genstand for sundhedsanprisningen.
In order to comply with Article 10(2), it is necessary to include the mandatory information in the labelling of the food for which the health claim is made.
I henhold til artikel 12 i forordning (EU) nr. 1169/2011 opererer man med et princip om, at forbrugerne altid skal have de obligatoriske oplysninger, når de træffer beslutning om køb af en fødevare.
Article 12 of Regulation (EU) No 1169/2011 establishes a principle that the consumer should always have the mandatory information when making a decision about a purchase of a food.
Artikel 14 i forordning (EU) nr. 1169/2011, som omhandler fjernsalg, bør fremhæves.
Special mention must be made as regards Article 14 of Regulation (EU) No 1169/2011 on distance selling.
Forbrugeren skal have adgang til de obligatoriske oplysninger, inden købet afsluttes, og ved fjernsalg, hvor der er begrænset adgang til »mærkning«, skal de obligatoriske oplysninger tages med i præsentationen af og reklamer for fødevaren og fremgå af støttematerialet for fjernsalget, uanset om der er tale om et websted, et katalog, en folder, et brev eller andet.
Mandatory information shall be available to the consumer before purchase and in the cases of distance selling where access to the ‘labelling’ is restricted, mandatory information must be included in the presentation and advertising of the food, in the material supporting the distance selling whether this is a website, a catalogue, a leaflet, a letter, etc.
I artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1924/2006 er der fastsat en undtagelse for uindpakkede fødevarer, der udbydes til salg til den endelige forbruger eller til storkøkkener, og fødevarer, der pakkes ind på salgsstedet på køberens anmodning, eller som er færdigpakket med henblik på at blive solgt straks.
An exemption exists in Article 1(2) of the Regulation for non-prepacked foodstuffs put up for sale to the final consumer or to mass caterers and foodstuffs packed at the point of sale at the request of the purchaser or pre-packed with a view to an immediate sale.
Når denne undtagelsesbestemmelse finder anvendelse, er de obligatoriske oplysninger, der er omhandlet i artikel 10, stk. 2, litra a) og b), ikke påkrævet.
That exemption means that the mandatory information listed in points (a) and (b) of Article 10(2) is not required.
De oplysninger, der er påkrævet i henhold til artikel 10, stk. 2, litra c) og d), skal til gengæld altid gives.
On the contrary, where appropriate, the information required under points (c) and (d) of Article 10(2) is always required.
Fire obligatoriske oplysninger
Four pieces of mandatory information
Mens forordningen giver fødevarevirksomhederne en vis fleksibilitet med hensyn til, hvordan obligatoriske oplysninger skal gives, foreskriver den, at følgende fire oplysninger skal gives, når der anvendes en tilladt sundhedsanprisning:
While allowing certain flexibility to food business operators as regards how to express mandatory information, the Regulation foresees that the following four pieces of information must be provided when a permitted health claim is used:
»En erklæring om betydningen af en varieret og afbalanceret kost og en sund livsstil«
‘A statement indicating the importance of a varied and balanced diet and a healthy lifestyle’
Formålet med denne bestemmelse er at hjælpe forbrugeren til at forstå den specifikke gavnlige virkning ved den fødevare, der er genstand for sundhedsanprisningen.
The purpose of this provision is to help the consumer understand the specific beneficial effect of the food bearing the health claim.
Den understreger, at forbrugeren skal gøres opmærksom på, at indtagelse af disse fødevarer bør indgå som en del af en varieret og afbalanceret kost, og at de ikke må indtages i overdrevent store mængder eller gå imod gode kostvaner (betragtning 18), så der kan opnås et godt resultat rent sundhedsmæssigt, og at indtagelse af fødevaren med sundhedsanprisningen som en del af en varieret og afbalanceret kost kun er ét aspekt af en sund livsstil.
It underlines that consumers should be made aware that consumption of this particular food should be part of a varied and balanced diet and not eaten excessively or against good dietary practice (recital 18) in order to achieve healthy outcomes and that consumption of the food bearing the health claim in the context of a varied and balanced diet is only one aspect of a healthy lifestyle;
»Den mængde af fødevaren og det forbrugsmønster, der skal til for at opnå den anpriste gavnlige virkning«
‘The quantity of the food and pattern of consumption required to obtain the claimed beneficial effect’
Bestemmelsen vedrører de oplysninger, en fødevarevirksomhedsleder skal give — på grundlag af fødevarens sammensætning — for at sikre, at den anpriste virkning kan opnås.
The provision relates to the information that a food business operator should provide, based on the composition of the food, to ensure that the claimed effect can be delivered.
Det er af stor betydning, hvordan fødevaren indtages, og at kommunikere dette til forbrugeren kan også være en af de særlige betingelser for anvendelse af sundhedsanprisninger, som Kommissionen fastsætter, når den godkender disse og opfører dem i EU-registret [5].
The way the food is consumed is important and communicating that to the consumer may also be a requirement of the specific conditions of use set for health claims by the Commission when authorising and listing them in the Union Register [5].
Denne bestemmelse skal imidlertid sikre, at forbrugeren ved enhver anvendelse af sundhedsanprisninger informeres fyldestgørende om, hvor meget af den pågældende fødevare der kræves, og hvordan fødevaren bør indtages i løbet af dagen.
However, that provision must ensure that for all health claims the consumer is fully informed of how much of the food is required and how it should be consumed during the day.
Det skal blandt andet oplyses, om den anpriste virkning kan formodes at ville opnås, blot fødevaren indtages én gang om dagen, eller om fødevaren bør indtages flere gange i løbet af en dag.
For example, information should be given whether the claimed effect is likely to be achieved by consuming the food just once or several times over the course of the day.
Dertil kommer, at disse oplysninger ikke må tilskynde til eller billige overdrevent forbrug af en fødevare, jf. artikel 3, stk. 2, litra c).
In addition, that information must not encourage or condone excess consumption of a food as provided in point (c) of the second paragraph of Article 3.
»En passende advarsel mod produkter, som kan udgøre en sundhedsrisiko, hvis de indtages i for store mængder«
‘An appropriate warning for products that are likely to present a health risk if consumed to excess’.
For nogle anprisninger kan der til godkendelsen være knyttet begrænsninger for anvendelsen, ligesom der for visse stoffers vedkommende vil kunne gælde supplerende mærkningskrav i henhold til andre bestemmelser, der specifikt gælder for bestemte fødevarekategorier.
Some claims may be authorised with restrictions on their use, or in the case of some substances other provisions specific to categories of foods may foresee additional labelling requirements.
Alle sådanne krav er kumulative, og virksomhedslederne skal overholde alle relevante bestemmelser vedrørende fødevarer og anprisninger.
All such requirements are cumulative and operators should respect all the relevant provisions applying to foods and claims.
Fødevarevirksomhedslederne skal dog leve op til deres ansvar i henhold til den generelle fødevarelovgivning og opfylde det grundlæggende krav om, at de skal markedsføre fødevarer, der er sikre og ikke er sundhedsskadelige, og kunne stå inde for de erklæringer, de gør brug af.
However, food business operators should assume their responsibilities under general food law and comply with the fundamental requirement to market food which is safe and not harmful to health and utilise such statements on their own recognisance.
Henvisninger til generelle, uspecifikke gavnlige sundhedsmæssige virkninger — artikel 10, stk. 3
Reference to general, non-specific health benefits – Article 10(3)
Artikel 10, stk. 3, tillader — såfremt visse betingelser er opfyldt — brug af enkelt formulerede, slagkraftige udsagn, der henviser til generelle, uspecifikke gavnlige virkninger, som en fødevare har for et godt almenhelbred og velvære, uden forudgående tilladelse.
Article 10(3) allows the use of easy, attractive statements which make reference to general, non-specific benefits of a food for overall good health or health-related well-being, without prior authorisation, subject to specific conditions.
Sådanne udsagn vil kunne være nyttige for forbrugeren, som derved får mere forbrugervenlige budskaber.
The use of such statements could be helpful to consumers as they would convey more consumer-friendly messages.
De kan imidlertid nemt misforstås og/eller fejlfortolkes af forbrugeren, som vil kunne forestille sig andre/større sundhedsmæssige fordele ved fødevaren end dem, den rent faktisk frembyder.
However, they could be easily misunderstood and/or misinterpreted by consumers, possibly leading to imagine other/better health benefits of a food than those that actually exist.
Af samme grund skal henvisninger til generelle, uspecifikke gavnlige sundhedsmæssige virkninger ledsages af en specifik sundhedsanprisning fra listerne over tilladte sundhedsanprisninger i EU-registret.
For this reason, when referring to general, non-specific health benefits, it is required to accompany such references by a specific health claim from the lists of permitted health claims in the Union Register.
For så vidt angår anvendelsen af denne forordning anbringes den godkendte sundhedsanprisning, der ledsager udsagnet, som henviser til generelle, uspecifikke gavnlige sundhedsmæssige virkninger, ved siden af eller lige efter det pågældende udsagn.
For the purposes of the Regulation, the specific authorised health claim accompanying the statement making reference to general non-specific health benefits, should be made ‘next to’ or ‘following’ such statement.
De specifikke anprisninger fra listerne over tilladte sundhedsanprisninger skal have en vis relevans for den generelle henvisning.
The specific claims from the lists of permitted health claims should bear some relevance to the general reference.
Eftersom denne henvisning vil være formuleret mere generelt (f.eks. »for et godt helbred«), vil der kunne være flere forskellige sundhedsanprisninger fra listerne over tilladte anprisninger, der vil kunne ledsage den.
As this reference becomes broader, e.g. ‘for good health’, more health claims from the permitted lists could be eligible to accompany it.
Man skal dog være opmærksom på, at artikel 10 indeholder bestemmelser om betingelserne for anvendelse af sundhedsanprisninger, og eftersom der i artikel 10 specifikt henvises til reglerne i kapitel II og IV, er virksomhedslederne nødt til også at tage hensyn til disse regler, hvis de vil opfylde kravet i artikel 10, stk. 3.
Still, attention should be paid to the fact that Article 10 sets rules as regards the context in which health claims are used and given that Article 10 specifically refers to the rules of Chapters II and IV, those rules should also be taken into account if operators wish to comply with the requirement laid down in Article 10(3).
For at forbrugerne ikke skal blive vildledt, er det derfor fødevarevirksomhedsledernes ansvar at påvise sammenhængen mellem henvisningen til fødevarens generelle, uspecifikke gavnlige virkninger og den specifikke tilladte sundhedsanprisning, der ledsager henvisningen.
Therefore, to avoid misleading consumers, food business operators have the responsibility to demonstrate the link between the reference to general, non-specific benefits of the food and the specific, accompanying, permitted health claim.
Nogle af de anprisninger, der er ansøgt om godkendelse af, blev i forbindelse med den videnskabelige vurdering vurderet at være for generelle eller uspecifikke til at kunne evalueres.
Some claims submitted for authorisation during their scientific assessment were judged to be too general or non-specific for evaluation.
Disse anprisninger kunne ikke godkendes og figurerer derfor på listen over ikke-tilladte anprisninger i EU-registret over ernærings- og sundhedsanprisninger.
These claims could not be authorised and can therefore be found in the list of the non-authorised claims of the Union Register of nutrition and health claims.
Dette er dog ikke til hinder for, at de pågældende anprisninger vil kunne være omfattet af artikel 10, stk. 3, således at de lovligt kan anvendes, hvis de ledsages af en specifik anprisning fra listen over tilladte sundhedsanprisninger i overensstemmelse med nævnte artikel.
This does not exclude that those claims could benefit from the provisions laid down in Article 10(3) and can therefore be lawfully used when they are accompanied by a specific claim from the list of permitted health claims in accordance with that Article.
EUT L 304 af 22.11.2011, s. 18.
OJ L 304, 22.11.2011, p. 18.
I henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/114/EF af 12. december 2006 om vildledende og sammenlignende reklame forstås ved »reklame«: enhver form for tilkendegivelse i forbindelse med udøvelse af virksomhed som handlende, håndværker eller industridrivende eller udøvelse af et liberalt erhverv, som har til formål at fremme afsætningen af varer eller tjenesteydelser, herunder fast ejendom, rettigheder og forpligtelser ( EUT L 376 af 27.12.2006, s. 21).
Directive 2006/114/EC of the European Parliament and of the Council of 12 December 2006 concerning misleading and comparative advertising states: ‘advertising’ means the making of a representation in any form in connection with a trade, business, craft or profession in order to promote the supply of goods or services, including immovable property, rights and obligations ( OJ L 376, 27.12.2006, p. 21).
EU-registret offentliggøres på det officielle websted for Europa-Kommissionen, GD for Sundhed og Forbrugere (http://ec.europa.eu/nuhclaims/).
The Union Register is published on the official website of the European Commission, DG Health and Consumers http://ec.europa.eu/nuhclaims/
»Mærkning« er defineret i artikel 1, stk. 3, litra a), i direktiv 2000/13/EF og i artikel 2, stk. 2, litra j), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1169/2011 [3]. Her defineres mærkning som »angivelser, oplysninger, fabriks- eller varemærker, billeder eller symboler, som vedrører en fødevare, og som er anført på emballager, dokumenter, skilte, etiketter eller halsetiketter af enhver art, der ledsager eller henviser til denne fødevare«. EU-lovgivningen indeholder en definition af »reklame« [4], men ikke af »præsentation«.
‘Labelling’, is defined in point (a) of Article 1(3) of Directive 2000/13/EC and point (j) of Article 2(2) of Regulation (EU) No 1169/2011 of the European Parliament and of the Council [3]. That definition states that ‘“labelling” means any words, particulars, trade marks, brand name, pictorial matter or symbol relating to a food and placed on any packaging, document, notice, label, ring or collar accompanying or referring to such food’’.
Kan dette krav ikke opfyldes, må sundhedsanprisningen ikke anvendes.
Where that is not possible, the health claim should not be made;
»Hvis det er relevant, en erklæring henvendt til personer, der bør undgå at bruge fødevaren«
‘Where appropriate, a statement addressed to persons who should avoid using the food’; and
En sundhedsanprisning kan anvendes i »mærkningen«, hvilket kan betyde mere end blot etiketten, idet mærkningen omfatter alle forbrugeroplysninger om den fødevare, den ledsager eller henviser til. Sondringen mellem »mærkning« og »reklame« er, at »mærkning« er knyttet til leveringen af fødevaren til den endelige forbruger, mens »reklame« handler om bestræbelser fra fødevarevirksomhedslederens side på at fremme salget af fødevaren.
A health claim can be made on the ‘labelling’ which can mean more than just the label, since it encompasses all the information to the consumer about the food which it accompanies or refers to. The distinction between ‘labelling’ and ‘advertising’ is that ‘labelling’ is concerned with the delivery of the food to the final consumer, while ‘advertising’ is about the promotion of the supply of food by the food business operator.
Hvis der ikke findes nogen »mærkning«, skal de obligatoriske oplysninger gives i »reklamen« for og »præsentationen« af den fødevare, der er genstand for sundhedsanprisningen. Hvis for eksempel en sundhedsanprisning anvendes i en generisk reklame for en fødevare (f.eks. olivenolie, mejeriprodukter, kød osv.), hvor anprisningen ikke kædes sammen med et specifikt produkt, som ville være forsynet med »mærkning«, skal de obligatoriske oplysninger også gives i »reklamen« for og »præsentationen« af den pågældende fødevare.
Where no ‘labelling’ exists, the mandatory information shall be given in the ‘advertising’ and ‘presentation’ of the food for which the health claim is made. For example, where a health claim is used in a generic advertising for a food (e.g. olive oil, dairy, meat, etc.) which does not link it to a specific product which would have ‘labelling’, then the mandatory information must also be given in the ‘advertising’ and ‘presentation’ of that food.