natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hvis WAK undertegnede en aftale med GfW, hvor fonden gav afkald på en del af sine fordringer og således gav GfW mulighed for at fortsætte driften, kunne WAK ex-ante forvente at få inddrevet ca. 5,1 mio. EUR af fondens krav, dvs. 2,7 mio. EUR mere, hvis GfW fik mulighed få at undgå insolvensbehandling.
In the case WAK signed an agreement with GfW, waiving part of its claims and thereby enabling GfW to continue trading, WAK could ex-ante expect to recover some EUR 5,1 million of its claims. This leaves a difference of EUR 2,7 million in favour of enabling GfW to avoid insolvency proceedings.
Dette betød rent faktisk, at de kun ville modtage yderligere 2 % af den aftalte købspris, hvis de undertegnede aftalen.
In effect this meant that they would only receive an additional 2 % of the agreed purchase price if they signed the agreement. This is certainly less than what they could expect in insolvency proceeding, irrespectively of their security standing (simple, extended or prolonged retention of title).
Prisen for bordvin blev anvendt som markedspris, og referenceprisen var 0,26 EUR/l.
As market price the price for table wine was used and the price quoted as reference price was EUR 0,26 per litre. In their comments, Germany has supplied substantial information on the business strategy of GfW, which shows that the ordinary table wine market is not the relevant market and that the strategy of GfW was threefold.
Tyskland har i sine bemærkninger forelagt fyldestgørende oplysninger om GfW's forretningspraksis, der viser, at markedet for almindelig bordvin ikke er det relevante marked, og at GfW havde en trestrenget strategi om for det første at købe druemost til bordvin med henblik på deltagelse i EU's destillationsordning (40 % af lageret), for det andet at købe druemost af høj kvalitet med henblik på videresalg på markedet for råvin af høj kvalitet til fremstilling af mousserende vin (60 % af lageret) og for det tredje at deltage i EU's oplagringsordning med 20 % af lageret, inden det blev solgt til fremstilling af mousserende vin.
First, to buy table wine must with which to participate to the EU’s distillation programme (40 % of the stock). Second, to buy high quality must with the intention to sell it on the market for high quality raw wine to be used for the production of sparkling wine (60 % of the stock). Third, to participate to the EU’s stocking programme with 20 % of the stock before it was sold for production of sparkling wine.
Prisen for vintype A II (»hvid bordvin fra vinstoksorter af arterne Sylvaner eller Mueller-Thurgau«) blev fastsat til 82,81 EUR/hl og for vintype A III (»hvid bordvin fra vinstoksorter af arten Riesling«) til 94,57 EUR/hl. I henhold til bilag III i Kommissionens forordning (EF) nr. 1681/1999 af 26. juli 1999 om fastsættelse af opkøbspriser og støtte samt visse andre beløb, der for produktionsåret 1999/2000 anvendes i forbindelse med interventionsforanstaltningerne i vinsektoren [33] afhang den nøjagtige beløb, der blev betalt for destillationen, af alkoholgraden af den leverede vin, da Kommissionen beregnede prisen for forebyggende destillation (65 % af orienteringsprisen) pr. alkoholgrad/hl og ikke pr. hl for det pågældende år.
The price for category AII (white table wine from vine varieties of the Sylvaner or Müller-Thurgau type) was set at EUR 82,81 per hectolitre and the one for AIII (white table wine from vine varieties of the Riesling type) at EUR 94,57 per hectolitre. According to Annex III of Commission Regulation (EC) No 1681/1999 of 26 July 1999 fixing the buying-in prices, aids and certain other amounts applicable for the 1999/2000 wine year to intervention measures in the wine sector [33], the exact amount paid for distillation depended on the degree of alcohol of the wine delivered because the price for preventive distillation (65 % of the guide price) was calculated by the Commission not per hectolitre but by degree of alcohol per hectolitre that year.
Kommissionen konkluderer, at der som følge af EU's omfattende intervention på vinmarkedet blev skabt to adskilte markeder, nemlig et marked, hvor der blev betalt en referencepris for vin leveret til destillation, i dette tilfælde 0,50-0,55 EUR/l, og et andet marked, hvor referenceprisen var markedsprisen.
The Commission concludes that because of the EU’s market intervention for a substantial share of the wine two separate markets were created. One where the reference price was that paid for wine sent to distillation, in this case EUR 0,50-0,55 per litre, and another where the reference price was that of the market.
Den nye forordning (EF) nr. 1493/1999 om den fælles markedsordning for vin ophævede imidlertid ordningen for forebyggende destillation og introducerede i stedet muligheden for frivillig destillation med henblik på at forsyne markedet for konsumalkohol.
However, the new Regulation (EC) No 1493/1999 on the common organisation of the market in wine abolished preventive distillation. Instead it introduced the option of voluntary distillation to supply the potable alcohol market.
Tysklands samlede vinhandel på det indre marked i 1999 bestod af en import på 10364600 l og en eksport på 1881900 l. Der foreligger ingen data for Rheinland-Pfalz.
Germany’s intra-Community trade in wine amounted to 10364600 litres (imports) and 1881900 litres (exports) in 1999. No data are available for Rhineland-Palatinate.
http://www.deutscheweine.de/icc/Internet-EN/nav/0f2/0f207d71-9ffe-401e-76cd-461d7937aae2&sel_uCon=02a235d6-994d-7017-288b-5952196117f5&uTem=0e3307d7-19ff-e401-e76c-d461d7937aae.
http://www.deutscheweine.de/icc/Internet-EN/nav/0f2/0f207d71-9ffe-401e-76cd-461d7937aae2&sel_uCon=02a235d6-994d-7017-288b-5952196117f5&uTem=0e3307d7-19ff-e401-e76c-d461d7937aae
om Irlands statsstøtte SA.32504 (2011/N) og C 11/10 (ex N 667/09) til Anglo Irish Bank og Irish Nationwide Building Society
on the State aid No SA.32504 (2011/N) and C 11/10 (ex N 667/09) implemented by Ireland for Anglo Irish Bank and Irish Nationwide Building Society
(meddelt under nummer K(2011) 4432)
(notified under document C(2011) 4432)
Ved beslutning af 14. januar 2009 godkendte Kommissionen foreløbigt en rekapitalisering af Anglo Irish Bank (i det følgende benævnt »Anglo«) [2].
By Decision of 14 January 2009, the Commission temporarily approved a recapitalisation of Anglo Irish Bank (hereinafter referred to as ‘Anglo’) [2].
Denne rekapitalisering blev ikke gennemført, da Irland i stedet besluttede at nationalisere Anglo.
That recapitalisation was not implemented as Ireland decided to nationalise Anglo instead.
Kommissionen konkluderede ved beslutning af 16. februar 2009, at nationaliseringen ikke indebar statsstøtte [3].
By Decision of 16 February 2009, the Commission concluded that the nationalisation did not involve State aid [3].
Ved beslutning af 26. juni 2009 godkendte Kommissionen en hasteforanstaltning til fordel for Anglo i form af en kapitaltilførsel på 4 mia. EUR (4000 mio. EUR) med hjemmel i artikel 87, stk. 3, litra b), i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab for en periode på seks måneder, og Kommissionen noterede sig Irlands tilsagn om at anmelde omstruktureringsplanen til Kommissionen senest ved udgangen af november 2009 [4].
By Decision of 26 June 2009, the Commission authorised emergency aid to Anglo in the form of a capital injection of EUR 4 billion (4000 million) on the basis of Article 87(3)(b) of the Treaty establishing the European Community for a period of six months and the Commission took note of Ireland’s commitment to notify a restructuring plan to the Commission by the end of November 2009 [4].
Den 30. november 2009 anmeldte Irland en omstruktureringsplan til Kommissionen [5] (i det følgende benævnt »den første omstruktureringsplan for Anglo«), som var udarbejdet af Anglo.
On 30 November 2009, Ireland notified a restructuring plan to the Commission [5] (hereinafter referred to as ‘the initial Anglo restructuring plan’) prepared by Anglo.
Den 24. november og 18. december 2009 sendte Kommissionen Irland en anmodning om oplysninger vedrørende den første omstruktureringsplan for Anglo.
On 24 November and 18 December 2009, the Commission sent information requests to Ireland regarding the initial Anglo restructuring plan.
Den 17. februar 2010 underrettede Irland Kommissionen om, at det agtede at tilføre Anglo en yderligere kapital på op til 10,44 mia. EUR (i det følgende benævnt »den anden rekapitalisering«).
On 17 February 2010, Ireland notified the Commission of its intention to inject additional capital of up to EUR 10,44 billion into Anglo (hereinafter referred to as ‘the second recapitalisation’).
Ved beslutning af 31. marts 2010 [6] godkendte Kommissionen den anden rekapitalisering foreløbigt, indtil den kunne træffe endelig beslutning om omstruktureringsplanen for Anglo.
By Decision of 31 March 2010 [6], the Commission approved the second recapitalisation on a temporary basis until the final decision by it on Anglo’s restructuring plan.
Den 31. maj 2010 fremlagde Irland en revideret omstruktureringsplan for Anglo Irish Bank (i det følgende benævnt »den anden omstruktureringsplan for Anglo«).
On 31 May 2010, Ireland submitted a revised restructuring plan for Anglo Irish Bank (hereinafter referred to as ‘the second Anglo restructuring plan’).
Den 2. juni 2010 sendte Kommissionen Irland en anmodning om oplysninger vedrørende den anden omstruktureringsplan for Anglo.
On 2 June 2010, the Commission sent an information request to Ireland regarding the second Anglo restructuring plan.
Disse spørgsmål blev drøftet på et møde den 24. juni 2010 mellem tjenestemænd fra Kommissionen, de irske myndigheder og repræsentanter for Anglo.
Those questions were discussed in a meeting on 24 June 2010 between Commission officials, the Irish authorities and representatives of Anglo.
De irske myndigheder besvarede endvidere disse spørgsmål skriftligt den 9. og den 12. juli 2010.
Moreover, the Irish authorities replied to those questions in writing on 9 and 12 July 2010.
Den 28. juni 2010 anmeldte Irland en ny kapitaltilførsel på op til 10054 mio. EUR til fordel for Anglo (i det følgende benævnt »den tredje rekapitalisering«) til Kommissionen [7].
On 28 June 2010, Ireland notified the Commission of another capital injection of up to EUR 10054 million in favour of Anglo (hereinafter referred to as ‘the third recapitalisation’) [7].
Ved beslutning af 10. august 2010 [8] godkendte Kommissionen den tredje rekapitalisering foreløbigt, indtil den kunne træffe endelig beslutning om den endelige omstruktureringsplan for Anglo.
By Decision of 10 August 2010 [8], the Commission approved the third recapitalisation on a temporary basis until the final decision by it on Anglo’s final restructuring plan.
Den 31. august 2010 fremlagde Irland et nyt forslag for Kommissionen om omstrukturering af Anglo, der gik ud på en opsplitning og afvikling af banken over ti år.
On 31 August 2010, Ireland submitted a new proposal to the Commission on the restructuring of Anglo which set out a split and wind-down of the bank over 10 years.
På baggrund af en detaljeret vurdering af udsigterne for Anglo meddelte det irske finansministerium den 30. september 2010, at afviklingen af Anglo ville kræve en samlet kapitaltilførsel på 29,3 mia. EUR i basisscenarier og yderligere 5 mia. EUR i et stressscenarie.
In light of a detailed assessment of the prospects of Anglo, the Irish Minister of Finance announced on 30 September 2010 that the resolution of Anglo would require in total a cumulated capital injection of EUR 29,3 billion under base projections, and an additional EUR 5 billion under a stress scenario.
Den 26. oktober 2010 fremsendte Irland en afviklingsplan for Anglo (i det følgende benævnt »den tredje omstruktureringsplan for Anglo«), hvori der i detaljer blev redegjort for, hvordan Irland ville gennemføre den afvikling af enheden, der for første gang var blevet fremlagt i dets indlæg af 31. august 2010.
On 26 October 2010, Ireland submitted a work-out plan for Anglo (hereinafter referred to as ‘the third Anglo restructuring plan’), explaining in detail how it would implement the work-out of the entity which had been presented for the first time in its submission of 31 August 2010.
I de følgende uger anmodede Kommissionens tjenestegrene om visse præciseringer og indhentede yderligere oplysninger den 29. oktober 2010.
In the subsequent weeks, the Commission services requested some clarifications and sought additional information on 29 October 2010.
De irske myndigheder svarede gennem en række mail-udvekslinger og telekonferencer.
The Irish authorities replied in a number of e-mail exchanges and conference calls.
Den 8. december 2010 anmeldte Irland en yderligere rekapitalisering på 4946 mio. EUR (i det følgende benævnt »den fjerde rekapitalisering«) og statsgarantier for visse forpligtelser til fordel for Anglo til Kommissionen.
On 8 December 2010, Ireland notified to the Commission an additional recapitalisation of EUR 4946 million (hereinafter referred to as ‘the fourth recapitalisation’) and State guarantees in respect of certain liabilities in favour of Anglo.
Ved beslutning af 21. december 2010 [9] godkendte Kommissionen foreløbigt den fjerde rekapitalisering og garantierne for visse forpligtelser til fordel for Anglo i afventning af godkendelsen af den endelige omstruktureringsplan for Anglo.
By Decision of 21 December 2010 [9], the Commission approved the fourth recapitalisation and guarantees in respect of certain liabilities in favour of Anglo on a temporary basis until the approval of Anglo’s final restructuring plan.
Ved beslutning af 30. marts 2010 godkendte Kommissionen foreløbigt en rekapitalisering af Irish Nationwide Building Society (i det følgende benævnt »INBS«) på 2,7 mia. EUR for seks måneder fra den dato, hvor rekapitaliseringen fik virkning (22.12.2009), eller, hvis Irland fremlagde en omstruktureringsplan inden denne dato, indtil Kommissionen havde vedtaget en endelig beslutning om INBS' omstruktureringsplan (i det følgende benævnt »den første INBS-rekapitalisering«) [10].
By Decision of 30 March 2010, the Commission temporarily approved a EUR 2,7 billion recapitalisation of Irish Nationwide Building Society (hereinafter referred to as ‘INBS’) for six months as of the date the recapitalisation was put into effect (22 December 2009), or, if Ireland submitted a restructuring plan before that date, until the Commission had adopted a final decision on INBS’s restructuring plan (hereinafter referred to as ‘the first INBS recapitalisation’) [10].
Endvidere meddelte den irske finansminister den 30. marts 2010, at i lyset af reduktionen af INBS' balance som følge af overførsler til National Asset Management Agency (det nationale kapitalforvaltningsagentur) (i det følgende benævnt »NAMA«), havde denne institution ingen fremtid som en selvstændig enhed.
Furthermore, on 30 March 2010, the Irish Minister of Finance announced that, in the light of the reduction of INBS’s balance sheet resulting from transfers to the National Asset Management Agency (hereinafter referred to as ‘NAMA’), that institution did not have a future as an independent stand-alone entity.
I de følgende uger underrettede Irland uformelt Kommissionen om, at det overvejede andre muligheder for INBS' fremtid.
In the following weeks, Ireland informally informed the Commission that it was assessing other options for the future of INBS.
Irland planlagde navnlig at undersøge interessen på markedet for at erhverve dele af INBS.
In particular, Ireland was planning to test the market appetite for acquiring parts of INBS.
Den 30. september 2010 fremsatte den irske finansminister en offentlig erklæring om situationen i den irske banksektor og oplyste, at INBS havde behov for en yderligere rekapitalisering på 2,7 mia. EUR (som ville føre til en samlet rekapitalisering på 5,4 mia. EUR).
On 30 September 2010, the Irish Minister of Finance made a public statement on the situation of the Irish banking sector and announced that INBS needed an additional recapitalisation of EUR 2,7 billion (leading to a total recapitalisation of EUR 5,4 billion).
Denne kapitaltilførsel (i det følgende benævnt »den anden INBS-rekapitalisering«) blev anmeldt til Kommissionen den 12. oktober 2010.
That capital injection (hereinafter referred to as ‘the second INBS recapitalisation’) was notified to the Commission on 12 October 2010.
Ved beslutning af 21. december 2010 godkendte Kommissionen foreløbigt den anden INBS-rekapitalisering for en periode på seks måneder, eller, hvis Irland fremlagde en omstruktureringsplan inden den 31. januar 2011, indtil Kommissionen havde vedtaget en endelig beslutning om omstruktureringsplanen for denne bank [11].
By Decision of 21 December 2010, the Commission temporarily approved the second INBS recapitalisation for a period of six months or, if Ireland submitted a restructuring plan before 31 January 2011, until the Commission had adopted a final decision on the restructuring plan of that bank [11].
Fælles procedure
Joint procedure
Den 12. januar 2011 orienterede Irland Kommissionen om Anglos og INBS' planlagte salg af indlån.
On 12 January 2011, Ireland provided information to the Commission regarding the planned sale of deposits by Anglo and INBS.
Yderligere oplysninger om salgsprocessen blev fremsendt den 2. og den 21. februar 2011.
Further information regarding the sales process was submitted on 2 February 2011 and 21 February 2011.
Den 16. januar 2011 sendte Irland Kommissionen oplysninger om den planlagte afvikling af Anglos og INBS' forretninger.
On 16 January 2011, Ireland submitted information to the Commission regarding the contemplated resolution of the businesses of Anglo and INBS.
Den 31. januar 2011 underrettede Irland Kommissionen om en fælles omstrukturerings- og afviklingsplan for Anglo og INBS (i det følgende benævnt »den fælles omstruktureringsplan«).
On 31 January 2011, Ireland notified the Commission of a joint restructuring and work-out plan for Anglo and INBS (hereinafter referred to as ‘the joint restructuring plan’).
Den 5. april 2011 ajourførte Irland den fælles omstruktureringsplan ved at medtage virkningen af indlånene og de overførsler af NAMA-obligationer, der havde fundet sted i mellemtiden, og ved at erstatte de forventede resultater og balancer for Anglo og INBS med de reelle resultater og balancer, der var blevet kendt i mellemtiden.
On 5 April 2011, Ireland updated the joint restructuring plan by including the impact of the deposits and NAMA bond transfers which had taken place in the meantime and by replacing the forecast results and balance sheets of Anglo and INBS for 2010 by the actual ones, which had become known in the meantime.
En yderligere ajourføring blev modtaget den 21. april 2010.
A further update was received on 21 April 2010.
Støttemodtagerne og deres vanskeligheder
The beneficiaries and their difficulties
Målt efter balancens størrelse er Anglo en af de største banker, der opererer i Irland.
Measured by balance sheet size, Anglo is one of the largest banks operating in Ireland.
Siden finanskrisens begyndelse led Anglo store tab, som primært skyldtes værdiforringelser af dens erhvervslånsportefølje.
Since the beginning of the financial crisis, Anglo registered heavy losses mainly driven by impairment charges on its commercial loan book.
Anglo blev nationaliseret af Irland den […] 2009.
Anglo was nationalised by Ireland on […] 2009.
(27) Afsnit 2.2 og 2.3 i beslutningen om at indlede undersøgelsesproceduren af 31. marts 2010 indeholdt en detaljeret beskrivelse af Anglo og dens vanskeligheder.
A detailed description of Anglo and its difficulties was provided in Sections 2.2 and 2.3 of the opening decision of 31 March 2010.
Anglos forretningsmodel viste sig at være uholdbar og førte til hidtil usete finansielle vanskeligheder og tab i forbindelse med den globale finanskrise.
Anglo’s business model proved to be unsustainable and led to unprecedented financial difficulties and losses in the context of the global financial crisis.
Anglos forretningsmodel var alt for koncentreret om lån i erhvervsejendomme og førte til for store eksponeringer over for denne sektor i økonomien, der var særlig hårdt ramt under finanskrisen: Priserne på erhvervsejendomme faldt drastisk med mere end 62 % i Irland, 37 % i Det Forenede Kongerige og 45 % i USA [16].
Anglo’s business model was overly concentrated on commercial property lending and led to excessive exposures to that sector of the economy which was particularly hard-hit during the financial crisis: commercial property prices decreased peak-to-trough by more than 62 % in Ireland, 37 % in the United Kingdom and 45 % in the United States [16].
Derudover var Anglos udlån delvist finansieret ved engrosfinansiering, en finansieringskilde, der tørrede ud som følge af finanskrisen.
In addition, Anglo’s lending was partly financed by wholesale funding, a source of funding which dried up as a result of the financial crisis.
Risikostyringen i Anglo var ikke tilstrækkeligt udviklet og muliggjorde ukontrolleret vækst i balancen kombineret med risikofyldt udlånspraksis (såsom høj belåningsgrad og afdragsfrie lån), navnlig i de år, hvor det irske ejendomsmarked boomede.
Risk management in Anglo was not sufficiently developed and allowed uncontrolled balance sheet growth combined with risky lending practices (such as high loan-to-value lending and interest-only lending), in particular during the years of the Irish property boom.
Mellem 1984 og 2008 voksede bankens balance med en sammensat årlig vækstrate på ca. 30 % og nåede op på […] mia. i 2008.
Between 1984 and 2008, the Bank’s balance sheet grew at a compound growth rate of approximately 30 % per year, reaching a balance sheet of EUR […] billion in 2008.
Forholdet mellem udlån og indlån (i det følgende benævnt »udlåns-/indlånskvoten«) steg fra 100 % før 1990 til i gennemsnit 217 % i perioden 2008-2009.
The loans-to-deposit ratio (hereinafter referred to as ‘LtD’) increased from 100 % pre-1990 to an average of 217 % in the period from 2008 to 2009.
Anglo nød godt af fire rekapitaliseringer, en hjælpeforanstaltning, der gjorde det muligt at overføre værdiforringede lån på ca. 35 mia. EUR til NAMA, og statsgarantier for de fleste af dens forpligtelser (jf. betragtning 66).
Anglo benefited from four recapitalisations, an asset relief measure which allowed it to transfer around EUR 35 billion of impaired loans to the NAMA and State guarantees on most of its liabilities (see recital 66).
(31) Afsnit 2.1 i Kommissionens beslutning af 30. marts 2010 vedrørende den første rekapitalisering af INBS indeholder en detaljeret beskrivelse af INBS.
A detailed description of INBS was provided in Section 2.1 of the Commission Decision of 30 March 2010 concerning the first recapitalisation of INBS.
Der gives derfor et kort resumé i dette afsnit.
A short summary is therefore provided in this Section.
INBS er en byggesparekasse (»building society«) og havde en balance på i alt 12,1 mia. EUR pr. 31. december 2010.
INBS is a building society and had a balance sheet total of EUR 12,1 billion as at 31 December 2010.
Før finanskrisen var INBS den sjette største finansielle institution målt efter balancens størrelse.
Before the financial crisis, it was the sixth-largest Irish financial institution in terms of balance sheet size.
Den tilbød traditionelle privatkundeprodukter til sine medlemmer (dvs. opsparing og realkreditlån).
It offered traditional retail banking products to its members (namely, savings and mortgages).
I årene før finanskrisen øgede INBS aggressivt sine aktiviteter inden for risikobetonede lån i erhvervsejendomme, der blev dens hovedaktivitet.
In the years preceding the financial crisis, INBS aggressively increased its activities in risky commercial property lending, which became its main activity.
INBS var fortrinsvist aktiv i Irland, hvor det havde et filialnet bestående af 50 filialkontorer og 40 agenturer, og i Det Forenede Kongerige, hvor den ikke havde nogen filialer.
INBS was predominantly active in Ireland, where it had a branch network of 50 branch offices and 40 branch agents, and in the United Kingdom where it had no branch offices.