natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Conseil d'Etat, 10. juli 1996, Meunier: »Forvaltningsappelretten fandt, at det fulgte af valget om at etablere en forretning på et sådant sted og af et brev fra borgmesteren vedrørende muligheden for terrænbevægelser, at den pågældende på et kvalificeret grundlag havde accepteret de risici for manglende stabilitet, som hans forretning var udsat for, og den foretog derfor en endelig og afgørende bedømmelse. Retten fandt, at tabet som følge af en situation, som den pågældende bevidst havde udsat sig for, ikke gav ham ret til erstatning, og den har dermed ikke tilsidesat reglerne for offentligretlige juridiske personers ansvar«.
Council of State, Meunier, 10 July 1996: ‘When it concluded from the choice of such a place for the location of the business and from a letter from the mayor concerning the possibility of land slip that the interested party had accepted in full knowledge of the facts the risks of instability to which his establishment was exposed, the Administrative Appeal Court made a final decision on the facts. When it took the view that the loss resulting from a situation to which the interested party had knowingly exposed himself did not give him grounds for compensation, the Court did not fail to apply the rules governing the liability of legal persons governed by public law’.
Dom afsagt af Retten i Første Instans den 21. maj 2010 i forenede sager T-425/04, T-444/04, T-450/04 og T-456/04, Frankrig mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samlingen af Afgørelser.
General Court in Joined Cases T-425/04, T-444/04, T-450/04 and T-456/04 France and Others v Commission, 21 May 2010, not yet reported in the ECR.
I denne dom konkluderer Retten, at Kommissionen ikke har påvist, at »dette tilbud [udkast til en aftale om aktionærlån, der hverken var paraferet eller underskrevet af FT] eventuelt havde forbedret FT's økonomiske stilling i forhold til den, selskabet befandt sig i (…)« (præmis 254), og at »Kommissionen ikke udelukkende på det grundlag, at staten fremsætter et ensidigt tilbud om at stille en kreditlinje på et bestemt beløb til rådighed, kan antage, at tilbuddet indebærer fordelagtige økonomiske virkninger for modtageren, uden samtidig at tage betingelserne for at gennemføre den pågældende låneaftale, herunder vilkårene for ydelsen og tilbagebetalingen af lånet, i betragtning, især ikke når modtageren ikke har accepteret tilbuddet, men begrænset sig til at refinansiere sin gæld på de vilkår, som gjaldt på markedet.« (præmis 255) (understregningerne er tilføjet af de franske myndigheder).
The Court found that the Commission had failed to show that a draft contract for a shareholders’ loan that had not been signed or put into effect by France Télécom might have produced an improvement in France Télécom’s economic position by comparison with the situation in which it found itself (paragraph 254), and that the Commission could not presume, on the sole basis of a unilateral offer by the State to grant a loan of a certain amount, that that offer would confer economic advantages on the beneficiary, without taking account of the conditions governing the performance of the loan contract, in particular those regarding the granting and the repayment of the loan, especially as the beneficiary had not accepted the offer but had confined itself to funding on the terms prevailing in the market (paragraph 255).
EU-Domstolens dom af 7. marts 1990, Krantz.
Case C-69/88 [1990] ECR I-583.
EU-Domstolens dom af 2. september 2010, Deutsche Post AG.
Case C-399/08, 2 September 2010, not yet reported in the ECR.
De franske myndigheder henviser til deres breve af 7. maj og 9. juni 2008.
The French authorities refer to their letters dated 7 May and 9 June 2008.
De franske myndigheder henviser til deres svar på Kommissionens brev af 3.august 2007.
The French authorities refer to their reply to the Commission letter dated 3 August 2007.
Europa-Kommissionen, 3. februar 2004, »A report on the functioning of public procurement markets in the EU«.
European Commission, A Report on the Functioning of Public Procurement Markets in the EU, 3 February 2004.
Selskabet UOP Limited angiver at drive virksomhed på markedet for levering af produkter og tjenester til olieraffineringsindustrien, gasbehandlingsindustrien, den petrokemiske industri og størstedelen af fremstillingsindustrien.
UOP states that it operates in the markets for the supply of products and services to the petroleum refining, gas treatment and petrochemicals production industries and to most manufacturing industries.
Nærmere bestemt hævder UOP Limited, at det tilrettelægger, iværksætter og tillader udnyttelse af licenser og sikrer vedligeholdelse af procesteknologier såsom forarbejdning af olie, produktion af rene brændstoffer, afsvovling af brændstoffer og petrokemiske teknologier.
More specifically, it indicates that it designs, implements and authorises the exploitation of licences, and provides maintenance of process technologies for such things as oil conversion, clean fuel production, fuel desulphurisation and petrochemicals.
UOP fremstiller også katalysatorer, molekylære filtre, absorptionsmidler og andet specialudstyr.
It also states that it produces catalysts, molecular filters, adsorbents and other specialised equipment.
I øvrigt er selskabet ifølge egne angivelser til stede i forskellige EU-medlemsstater (Østrig, Belgien, Tjekkiet, Danmark, Frankrig, Tyskland, Ungarn, Irland, Italien, Nederlandene, Portugal, Polen, Slovakiet, Spanien, Sverige og Det Forenede Kongerige), har repræsentanter i Belgien, Frankrig og Tyskland og har to produktionsanlæg, et i Brimsdown, Enfield, i Det Forenede Kongerige, og et andet i Reggio Calabria i Italien.
It states that it is present in various European Union Member States (Austria, Belgium, the Czech Republic, Denmark, France, Germany, Hungry, Ireland, Italy, Netherlands, Portugal, Poland, Slovak Republic, Spain, Sweden and the United Kingdom), that it has representations in Belgium, France and Germany, and that it has two production plants, one in Brimsdown, Enfield, United Kingdom, and the other in Reggio Calabria, Italy.
Selskabet UOP Limited henviser til siden: http://www.axens.net/about/history.html, sådan som den så ud den 20. november 2008.
UOP refers to the web page http://www.axens.net/about/history.html, consulted on 20 November 2008.
F.eks. med hensyn til volumen og renhed i produktflowet eller forbruget af råmaterialet.
For example, regarding the volume and purity of the product flows, or the consumption of raw materials.
De franske myndigheder henviser til beslutning N 531/2005, fodnote 3.
The French authorities refer to footnote 3 to decision N 531/2005 cited above.
Denne meddelelse har eksisteret siden […] (*) og er jævnligt blevet ajourført og valideret af […] (*).
This memo has been in existence since […] (*), and has been updated and endorsed regularly by […] (*).
De franske myndigheder fremsendte den i version […] (*) som bilag til deres brev.
The French authorities forwarded version […] (*) as an annex to their letter.
De franske myndigheder henviser til UOP Limiteds brev af 23. januar 2009, hvor de mener, at selskabet gentager argumentet fra punkt 3 (b) i brevet af 28. november 2008.
The French authorities refer to the letter from UOP dated 23 January 2009, which they say takes up the arguments developed under point 3(b) of the letter dated 28 November 2008.
I henhold til denne rammelicens kan Axens udnytte det offentlige foretagende IFP's eksisterende og fremtidige intellektuelle ejendomsrettigheder til primært processer inden for sit forretningsområde til at levere tekniske ydelser til kunder i forbindelse med de pågældende processer og indrømme kunderne ret til at anvende de tilknyttede teknologier i henhold til underlicenser og patentaftaler.
Under this framework licensing system Axens may use IFP’s present and future intellectual property rights essentially in processes in its field of activity to provide engineering services to customers in connection with those processes and to transmit to them the right to use the related technologies in the form of patent licence sub-grants.
I henhold til denne produktlicens kan Axens anvende det offentlige foretagende IFP’s eksisterende og fremtidige teknologi inden for sit forretningsområde til fremstilling og salg til sine kunder af katalysatorer, adsorptionsmidler, retentionsmidler, udstyr, andre produkter og programmel udviklet af det offentlige foretagende IFP.
Under this product licensing system Axens may use IFP’s present and future technology in its field of activity to manufacture and sell to its customers catalysts, adsorbents, captation masses, equipment, and other products and software developed by IFP.
De franske myndigheders brev af 13. oktober 2008, afsnit 203.
Letter from the French authorities dated 13 October 2008, paragraph 203.
Se afsnit 4.1.1 C. »Konklusion om, hvorvidt der foreligger en statsgaranti til fordel for La Poste«, betragtning 251-255 i beslutning C 56/2007.
See section 4.1.1 C, ‘Conclusion regarding the existence of a state guarantee in favour of La Poste’, recitals 251 to 255 of decision C 56/2007,
Som præciseret i betragtning 12 (fodnoten på s. 11) var denne status sammenlignelig med et EPIC før La Postes omdannelse til et aktieselskab.
As specified in recital 12 (footnote No 11), this legal status was likened to an EPIC before the change in form of La Poste to that of a public limited company.
Conseil d'Etats afgørelse af 1. april 1938, Société de l'hôtel d'Albe, Sml., s. 341.
Council of State, Société de l’hôtel d’Albe, 1 April 1938, Recueil p. 341.
Conseil d'Etats afgørelser i Campoloro-sagen (10. november 1999 og 18. november 2005).
Council of State judgments in the Campoloro case, 10 November 1999 and 18 November 2005.
I denne dom afviste Conseil d'Etat udelukkende at imødekomme det krav fra kreditor, der stiles direkte til ministeren for offentlige arbejder. En garantiordning forudsætter, at der foreligger insolvens, og medfører ikke, at staten er forpligtet til at betale et offentligt foretagendes gæld, blot på anmodning af en kreditor.
In this judgment, the Council of State merely refused to grant an application brought by a creditor directly against the Minister for Public Works It found that a guarantee would come into play in the event of insolvency; a guarantee mechanism did not require the State to pay a debt of a publicly owned establishment whenever a creditor so requested.
Kommissionen henviser i sin analyse til sagen om Campoloro i afsnit 4.1.1.A.b)3) i beslutning C 56/2007.
The Commission refers to its analysis of the Campoloro case in section 4.1.1.A(b)(3) of decision C 56/2007.
I tilfælde af at det offentlige foretagende IFP havde utilstrækkelige aktiver efter sin statusændring, ville samtlige kreditorer, uanset datoen for deres fordrings opståen, imidlertid være i samme båd, idet de alle ville blive konfronteret med, at de almindelige regler for rekonstruktion og likvidation af kriseramte virksomheder ikke finder anvendelse på det offentlige foretagende IFP.
However, in the case of insufficient assets of the publicly owned establishment IFP subsequent to its change in legal form, all its creditors, irrespective of when their claim arose, would be in a comparable situation, all finding that the ordinary law relating to compulsory administration or winding up of undertakings in difficulty did not apply to the publicly owned establishment IFP.
Alle kreditorer hos det offentlige foretagende IFP ville være sikre på at få deres fordringer dækket i sidste ende som forklaret i punkt A.b).
All the creditors of the publicly owned establishment IFP would be assured of seeing their claims finally paid, as explained under point A(b).
Kommissionen ønsker i den henseende at præcisere, at den her undersøgte garanti hidrører fra det offentlige foretagende IFP's status af EPIC, at det drejer sig om en garanti, der forbinder staten og det offentlige foretagende IFP (idet sidstnævntes kreditorer kun indirekte nyder godt heraf), at denne garanti ikke kun gælder betaling af individuelle fordringer, men også opretholdelse af det offentlige foretagende IFP's og/eller dets forpligtelsers eksistens.
The Commission wishes to point out in this respect that the guarantee examined here derives from the EPIC status of the publicly owned establishment IFP, that this is a guarantee operating between the State and the publicly owned establishment IFP (the latter’s creditors being only indirect beneficiaries thereof), and that this guarantee covers not only the payment of individual claims, but also the continued existence of IFP or its obligations or both.
Rettens dom af 26. juni 2008 i sag T-442/03, SIC mod Kommissionen, Sml. 2008 II, s. 1161, præmis 124-127).
General Court in Case T-442/03 SIC v Commission [2008] ECR II-1161, paragraphs 124-127.
Se også meddelelsen om garantier.
See also the Guarantees Notice.
Navnlig ikke i forbindelse med omdannelsen af IFP, France Télécom, Gaz de France, EDF og ADP.
In particular, no such mechanism was set up at the time of the conversion of IFP, France Télécom, Gaz de France, EDF or ADP.
Ifølge de franske myndigheder ville det i modsætning til den foregående situation ikke have været nødvendigt at stille en eksplicit garanti for den gæld, post- og telekommunikationsvæsenet havde stiftet, og som blev overført til La Poste, hvis sidstnævnte i henhold til vedtægterne var omfattet af en statsgaranti.
Contrariwise, the French authorities argued that, if La Poste had enjoyed a State guarantee by virtue of its legal form, there would have been no need to give an express guarantee for the debts contracted by the old Administration of Posts and Telecommunications which were transferred to La Poste.
Det skete ikke desto mindre ved en bekendtgørelse af 31. december 1990.
But, they argued, such a guarantee was in fact given, in an order dated 31 December 1990.
»La responsabilité des AAI dotées de la personnalité morale: coup d'arrêt à l'idée de ’garantie de l'Etat’«, D. Labetoulle, RJEP/CJEG nr. 635, oktober 2006.
Labetoulle, ‘La responsabilité des AAI dotées de la personnalité morale: coup d’arrêt à l’idée de “garantie de l’Etat” ’, RJEP/CJEG No 635, October 2006.
På dette punkt henviser Kommissionen ligeledes til afsnit 4.1.1.A.b)3) i beslutning C 56/2007.
On this point, the Commission also refers to section 4.1.1.A(b)(3) of decision C 56/2007.
Kommissionen henviser til betragtning 139-141 i beslutning C 56/2007.
The Commission refers to recitals 139 to 141 of decision C 56/2007.
Følgende del af notatet blev offentliggjort af forfatterne til beretningen for 1995 (s. 219): »I anledning af lovforslaget om statens foranstaltninger i forbindelse med rekonstruktionsplanerne for Crédit Lyonnais og Comptoir des Entrepreneurs har Conseil d'Etat (…) vurderet, at statsgarantien til denne virksomhed uden eksplicitte lovgivningsbestemmelser følger af selve bankens karakter af offentlig erhvervsvirksomhed«.
The following part of the memorandum was published in the annual report for 1995 (p. 219): ‘In connection with the draft law on State involvement in the recovery plans for Crédit Lyonnais and Comptoir des Entrepreneurs, the Council of State … took the view that there was a State guarantee for this establishment which derived without any express legislative provision from the very fact that it was a publicly owned establishment’.
Se punkt 5 i bilaget til dette notat, hvor forskellige retsakter oplistes, f.eks. »brev fra ministeren eller ethvert andet grundlag«.
See point 5 in the annex to that memorandum, which lists different acts including for example ‘a ministerial letter, or any other basis’.
Ordlyden af de gældende retsakter, loven af 16. juli 1980, dekretet af 20. maj 2008, der erstatter dekretet af 12. maj 1981, samt cirkulæret af 16. oktober 1989, er anført i det afsnit i denne afgørelse, som vedrører beskrivelsen af foranstaltningen.
The section of this decision describing the measure explains the terms of the Law of 16 July 1980, the Decree of 20 May 2008 replacing the Decree of 12 May 1981, and the Circular of 16 October 1989.
I loven af 16. juli 1980 hedder det, at »såfremt det besluttende organ hos myndigheden eller foretagendet ikke har frigjort eller tilvejebragt disse ressourcer, (…), sørger tilsynsmyndigheden herfor og skrider evt. til anvisning på eget initiativ«.
The Law of 16 July 1980 provides that ‘if the decision-making body of the authority or establishment has not released or created the resources … the supervising authority shall do so, and if necessary shall issue a mandatory payment order’.
Det præciseres i dekret af 12. maj 1981, som på dette punkt ikke er ændret af dekretet fra 2008, at statens repræsentant eller tilsynsmyndigheden »frigør evt. de nødvendige ressourcer ved at sænke de bevillinger, der er afsat til andre udgifter og endnu ikke er brugt, eller ved at hæve ressourcerne«.
The Decree of 12 May 1981, which on this point remains unchanged by the amending Decree of 2008, states that the representative of the State or the authority responsible for supervision ‘shall, as appropriate, release the necessary resources, either by reducing the appropriations allocated to other expenditures and still available, or by increasing resources’.
Kommissionen henviser til betragtning 4.1.1.A.b)3) i beslutning C 56/2007.
The Commission refers to section 4.1.1.A(b)(3) of decision C 56/2007.
I deres brev af 27. oktober 2009 i postsagen anfægtede de franske myndigheder, at det var »umuligt« for La Poste at mobilisere egne ressourcer, ud fra to argumenter, men det første argument vedrørende La Postes takster kan ikke overføres på omstændighederne i den foreliggende sag, idet det offentlige foretagende IFP's takster i modsætning til La Postes ikke er regulerede inden for den pågældende sektor.
In a memorandum submitted on 27 October 2009 in the postal case, the French authorities denied that it was ‘impossible’ to mobilise own capital and reserves, on the basis of two arguments: the first of these, however, related to the prices charged by La Poste, and cannot be transposed to the circumstances of the present case, since IFP’s prices, unlike those of La Poste, are not subject to sectoral regulation.
Kommissionen henviser til punkt 112 og 113 i det notat, som de franske myndigheder fremsendte den 23. januar 2008 i postsagen.
The Commission refers to points 112 and 113 of the memorandum sent by the French authorities on 23 January 2008 in the postal case.
Nærmere oplysninger om de franske myndigheders holdning findes i bl.a. afsnit 3.1.1.B.a)2) i beslutning C 56/2007.
For further details on the position of the French authorities, see section 3.1.1.B(a)(2) of decision C 56/2007.
»Således er der ikke i national ret fastsat nogen midlertidig støtteordning for at afhjælpe kommunens betalingsstandsningssituation«. »Staten kan ikke fralægge sig sin forpligtelse til at fuldbyrde retsafgørelser ved at påberåbe sig manglende bevillinger eller lokale myndigheders autonomi, som den indtil nu ikke har kunnet garantere, eftersom kommunen ikke er i stand til at betale sin gæld. Sagsøgerne gør derfor opmærksom på statens manglende evne til at indføre positive foranstaltninger, der ville have gjort det muligt for kommunen at opfylde den bidragsforpligtelse, som påhviler den«. »Sagsøgerne konstaterer, at Conseil d'Etat i sin dom af 18. november 2005 har udtalt, at lovgiverne har haft til hensigt – i tilfælde af en lokal myndigheds manglende evne til at sikre fuldbyrdelsen af en domstolsafgørelse – at give statens repræsentant beføjelse til at træde i stedet for denne myndigheds organer med henblik på at frigøre eller skabe de nødvendige ressourcer til at sikre fuldbyrdelse af den pågældende retsafgørelse.
(Commission translation) ‘That is why no arrangements to soften the blow have been made under national law to confront a situation of default on the part of the commune The State cannot offload its obligation to implement judicial decisions by invoking the absence of funds or the autonomy of regional or local authorities – an autonomy that it has not been able to guarantee to date, since the commune is in no position to pay its debts. The applicants therefore denounce the State’s incapacity to adopt positive measures that would have enabled the commune to contribute in accordance with its obligation … The applicants note that, in its judgment of 18 November 2005, the Council of State held that the legislature intended to give the representative of the State, in the event of a local or regional authority’s not being able to implement a judicial decision, the power to take the place of that authority’s decision-making bodies in order to release or create the resources enabling the judicial decision concerned to be fully implemented.
Det er på grundlag af den franske stats egen misligholdelse, at sagsøgerne anmoder om at få fastslået overtrædelse af artikel 6, stk. 1, og erstatning som følge heraf, hvilket ikke på nogen måde er i modstrid med selve begrebet juridisk person og heller ikke med begreberne uafhængighed og selvstændig formue«.
It is on the basis of these omissions on the part of the French State that the applicants demand both acknowledgement of Article 6-1’s having been breached and the resulting compensation – an initiative that no more contradicts the concept of legal personality than it does the concepts of independence and of a distinct set of assets’.
»Det forhold, at de pågældende parter ikke kunne opnå fuldbyrdelse af disse domme, udgør en indgriben i de pågældendes ejendomsret, som henhører under protokol nr. 1, artikel 1, stk. 1, første sætning.
(Commission translation) ‘The interested parties’ inability to have these judgments implemented constitutes interference with those parties’ property rights – interference such as is referred to in the first sentence of the first paragraph of Article 1 of Protocol No 1.
»På baggrund af ovenstående mener domstolen, at det påhviler den sagsøgte stat at sørge for betaling til de sagsøgende selskaber eller i givet fald til deres rettighedshavere af de fordringer, de har haft, siden dommene blev afsagt af forvaltningsdomstolen i Bastia den 10. juli 1992 (ibidem), inklusive renter, indtil dagen for afsigelse af nærværende dom«.
(Commission translation) ‘In view of the above, the Court holds that it is for the defendant State to pay the applicants or, if appropriate, their legal successors, the sums (including interest) due to them as from the delivery, on 10 July 1992, of the judgments of the Bastia administrative tribunal (ibid.) until the day on which this judgment is given’.
Kommissionen vil gerne understrege, at ECHR ikke nævner statens eventuelle ansvar, men mener, at det påhviler staten at »sørge for« betaling.
The Commission wishes to emphasise that the terms used by the ECHR do not refer to a possible liability on the part of the State but hold that it is the responsibility of the State to ‘ensure’ that payment is made.
Dette ordvalg har mere grund i garanti end i ansvar.
Such terms relate more to the concept of a guarantee than to that of liability.
En national retlig mekanisme kan derfor godt fortolkes som en implicit garanti.
A judicial mechanism under national law can therefore be interpreted as an implied guarantee.
ECHR afgjorde i sin dom af 13. maj 1980 i sagen Artico mod Italien, at når en misligholdelse skyldes en anden person end staten, påhviler det den pågældende stat som garantiforpligtet i henhold til artikel 6, stk. 1, at handle således, at sagsøger faktisk får den ret, der tilkommer ham i henhold til artiklen.
ECHR, Artico v Italy, 13 May 1980, Series A, No 37: The ECHR decided that, where a failure to act was imputable to an entity other than the State, it was for the State, as giver of the guarantee provided for in Article 6-1, to act in such a way that the applicant in practice enjoyed the right conferred on him by that Article.
ECHR fastslog ligeledes den 19. marts 1997 i sag nr. 59498/00, Bourdov mod Rusland, at »en statslig myndighed ikke kan bruge manglende bevillinger som undskyldning for ikke at betale sin gæld«.
ECHR, Bourdov v Russia, 19 March 1997, No 59498/00: Here too the Court held that an authority of the State could not use lack of resources as a pretext for not honouring its debt.