natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For det første anfører de franske myndigheder, at Standard and Poor's på det tidspunkt, hvor de fremsatte deres bemærkninger, gav La Poste kreditvurderingen AA- med en stabil udsigt.
First, the French authorities point out that when they made their observations, Standard and Poor’s rated La Poste AA– with a stable outlook.
Nedskrivningen af kreditvurderingen blev af Standard and Poor's begrundet med den kommende forværring af koncernens finansielle struktur i forbindelse med La Postes udbetaling af 2 mia. EUR til reformen af finansieringen af tjenestemandspensioner samt med »La Postes større autonomi i forhold til sin aktionær«.
The rating downgrade was justified by Standard and Poor’s by the forthcoming deterioration in the group’s financial structure linked to the payment by La Poste of EUR 2 billion to reform the financing of civil servants’ pensions and by ‘La Poste’s greater autonomy in relation to its shareholder’.
Ifølge de franske myndigheder kan denne nedskrivning, som ikke skete på grund af en udvikling i La Postes status, ikke forklares, hvis La Postes kreditvurdering kun var en følge af selskabets status.
The French authorities take the view that the downgrade, which did not occur after a change in La Poste’s legal form, cannot be explained if La Poste’s rating were simply a consequence of its legal form.
For det andet kan de franske myndigheder til trods for Standard and Poor's præcisering i deres kreditvurdering af 3. april 2007 og anført i betragtning 84 i indledningsbeslutningen vanskeligt se, hvordan La Poste kunne vurderes 3 »notches« (dvs. 3 trin eller 3 point) under statens kreditvurdering, hvis virksomheden fik statsgaranti.
Second, despite the detail provided by Standard and Poor’s in its note dated 3 April 2007, which was cited in recital 84 of the opening decision, the French authorities find it difficult to see how La Poste, if it enjoyed a state guarantee, could be rated 3 notches below the State.
Hvis bureauerne fortolkede bestemmelserne i loven af 16. juli 1980, som om der dermed indførtes en ordning, der kan sidestilles med en statsgaranti til fordel for juridiske personers kreditorer, kan de franske myndigheder heller ikke forstå, hvordan lokale og regionale myndigheder kan få vurderingen BBB+, når kreditvurderingen af staten er AAA.
Likewise, if the Law of 16 July 1980 were interpreted by the rating agencies as establishing, for the benefit of the creditors of the legal persons concerned, a mechanism comparable to a state guarantee, the French authorities do not understand how regional and local authorities could be rated BBB+ while the sovereign rating is rated AAA.
For det tredje understreger de franske myndigheder, at Standard and Poor's vurdering af 3. april 2007 bygger på en opregning af virksomhedens styrker og svagheder, hvor status ikke nævnes.
Third, the French authorities stress that the Standard and Poor’s note dated 3 April 2007 is based on a list of the strengths and weaknesses of the company that does not mention its legal form.
De to elementer, Standard and Poor's nævner til støtte for vurderingen, nemlig den økonomiske betydning af La Postes public service-tjenester og »strong shareholder backing«, hævdes at være særskilte elementer i forhold til La Postes status.
The two factors mentioned by Standard and Poor’s in support of the rating, i.e. the economic importance of La Poste’s public service tasks and strong shareholder backing, are factors distinct from La Poste’s legal form.
Ifølge de franske myndigheder skal man nemlig ved »strong shareholder backing« ikke forstå en økonomisk støtte i modstrid med EU-retten, men den interesse, staten har i La Postes udvikling på betingelser »at arm's length«.
The French authorities maintain that strong shareholder backing does not mean financial support in breach of EU law but the interest shown in La Poste’s development by the State at arm’s length.
De franske myndigheder konkluderer heraf, at status ikke udgør et væsentligt element for kreditvurderingen.
The French authorities conclude that La Poste’s legal form is not an essential factor behind the rating.
For det fjerde minder de franske myndigheder om, at kreditvurderingsbureauet i den samme kreditvurdering af 3. april 2007 præciserer, at det fortsat anvender en top down-metodologi, der gør det muligt at vurdere en enhed op til to kategorier under staten.
Fourth, the French authorities point out that in the same note dated 3 April 2007 the rating agency makes clear that it is continuing to use a top-down methodology, which allows an entity to be rated up to two categories below the sovereign State.
Ifølge bureauet er denne metodologi begrundet i, at staten ventes at forblive eneaktionær i La Poste på mellemlang sigt.
According to the agency, this methodology is justified by the fact that the State will have to remain the 100 % shareholder in La Poste in the medium term.
De franske myndigheder konkluderer heraf, at denne metodologi på ingen måde er begrundet i La Postes status.
The French authorities conclude that this approach is in no way justified by La Poste’s legal form.
På grundlag af et citat fra Standard and Poor's hævder de franske myndigheder endelig, at det ikke er statusændringen, men kapitalåbningen, der førte til, at Standard and Poor ' s anvendte en bottom up-metodologi på La Poste.
Lastly, relying on a quotation from Standard and Poor’s, the French authorities argue that it is not the change in legal form but an opening-up of the capital that would lead Standard and Poor’s to adopt a bottom-up methodology for La Poste.
De tilføjer, at en sådan ændring af metoden ikke nødvendigvis vil give sig udslag i en ændring i kreditvurderingen på grund af den forventede forbedring af de grundlæggende forhold i La Poste.
They add that, given the expected improvement in La Poste’s fundamentals, such a change in methodology would not necessarily be reflected in a change in rating.
For det femte minder de franske myndigheder om, at den udsigt, kreditvurderingsbureauet har fastsat, er stabil til trods for den procedure, Kommissionen har indledt mod den ubegrænsede statsgaranti, La Poste er omfattet af på grund af sin status.
Fifth, the French authorities point out that the outlook set by the rating agency is stable, despite the proceedings opened by the Commission against the unlimited state guarantee that La Poste is alleged to enjoy by virtue of its legal form.
Men hvis statussen havde indflydelse på virksomhedens solvens, burde udsigten til ændring heraf give sig udslag i en negativ og ustabil udsigt.
Now, if the legal form had an influence on the undertaking’s solvency, the prospect of changing it should be reflected in a negative and unstable outlook.
Endvidere begrunder Standard and Poor's den stabile udsigt med, at staten forventes at fortsætte med at være eneaktionær i virksomheden i de næste to år på trods af en mulig statusændring.
Moreover, Standard and Poor’s justifies the stable outlook by the fact that the State is expected to remain 100 % shareholder in the undertaking for the next two years, despite a possible change to its legal form.
På grundlag af et andet citat fra Standard and Poor's konkluderer de franske myndigheder, at det er virksomhedens eget resultat samt muligheden for en ændring af aktiebesiddelsen, som Standard and Poor ' s tager hensyn til ved fastsættelse af udviklingen i kreditvurderingen og ikke en mulig statusændring.
Referring to another statement by Standard and Poor’s, the French authorities conclude that it is the undertaking’s own performance, and the possibility of a change of ownership, that are taken into account by Standard and Poor’s to determine movements in the rating and not a possible change in the legal form.
For det sjette understreger de franske myndigheder med et citat fra et andet uddrag af Standard and Poor's skrivelse fra 2007, at kreditvurderingsbureauet ikke står inde for Kommissionens påstand, hvorefter status skulle bevirke, at La Poste skulle få bedre finansieringsbetingelser.
Sixth, the French authorities, citing another extract from the Standard and Poor’s 2007 rating, stress that the rating agency does not reflect the Commission’s statement that the consequence of the legal form is to improve the financing conditions granted to La Poste.
På grundlag af citatet fra Standard and Poor ' s, hvorefter: »La Postes kreditvurderinger ikke er blevet påvirket af denne henstilling, eftersom vi mener, at en ændring i La Postes status ikke nødvendigvis ville afspejle en nedsættelse af den stærke statsstøtte, der ligger til grund for La Postes kreditvurderinger, og som igen blev stadfæstet af regeringens seneste beslutninger«, konkluderer de franske myndigheder, at La Postes status ikke har nogen indflydelse på selskabets vurdering.
Based on the citation from Standard and Poor’s that: ‘The ratings on La Poste were unaffected by this recommendation since we consider that a change in La Poste’s status would not necessarily reflect a decrease in the strong state support that underpins LP’s ratings and that has been reaffirmed by recent government decisions’, the French authorities conclude that La Poste’s legal form has no influence on its rating.
Manglende påvirkning af La Postes finansieringsbetingelser
Absence of effect on La Poste’s financing conditions
Endelig undersøger de franske myndigheder La Postes faktiske finansieringsbetingelser med henblik på at fastslå, om de bliver påvirket af en påstået statsgaranti.
Lastly, the French authorities examine La Poste’s actual financing conditions to determine whether they are affected by an alleged state guarantee.
Ifølge de franske myndigheder har hverken Kommissionens meddelelse om en påstået garanti, om den påståede uforenelighed med Fællesskabsretten og dens snarlige ophævelse som følge heraf eller de franske myndigheders benægtelse af garantiens eksistens over for kreditvurderingsbureauerne og pressen haft nogen indflydelse på La Postes finansieringsbetingelser.
According to the French authorities, neither the announcement by the Commission of the existence of the alleged guarantee, its alleged incompatibility with EU law and, consequently, its impending removal, nor the denials by the French authorities concerning the existence of the guarantee made to rating agencies and to the press, have had any influence on La Poste’s financing conditions.
La Poste udstedte således et obligationslån på 1,8 mia. EUR med to løbetider, 7 og 15 år, i oktober 2006 lige efter Kommissionens meddelelse og henstilling om formålstjenlige foranstaltninger.
Accordingly, in October 2006 La Poste issued bonds to the value of EUR 1,8 billion with two maturities, 7 and 15 years, just after the Commission announced that it had recommended measures be taken.
La Poste nævnte denne henstilling i prospektet og præciserede på konferencer med investorerne, at virksomheden ikke var omfattet af statsgaranti.
La Poste referred to the recommendation in the prospectus and made clear, during the meetings with investors, that it did not enjoy a state guarantee.
Ved afslutningen af emissionen var der ikke sket nogen væsentlig udvikling i La Postes finansieringsomkostninger.
Now, after the bond issue, La Poste’s cost of finance had not changed significantly.
De to emissioner blev i vid udstrækning tegnet af europæiske investorer med en sædvanlig profil for La Poste, dvs. investorer, der bevarer deres obligationer indtil udløb.
The two issues were widely subscribed by European investors with the usual investor profile for La Poste, i.e. investors who hold their bonds until maturity.
De franske myndigheder konkluderer, at Kommissionens meddelelse med krav om ophævelse af den påståede garanti og omtalen af statens holdning til dette spørgsmål ikke har påvirket La Postes finansieringsbetingelser på obligationsmarkedet.
The French authorities conclude that the Commission’s request to withdraw the alleged guarantee and the publicity surrounding the State’s position on this issue did not have any influence on La Poste’s financing conditions on the bond market.
Markederne skulle nemlig mene, at La Postes finansieringsbetingelser ikke bygger på, om der retligt eller faktisk foreligger en garanti.
The markets took the view that La Poste’s financing conditions were not based on the de jure or de facto existence of any guarantee.
De franske myndigheder konkluderer, at:
The French authorities conclude that:
Kommissionens analyse i indledningsbeslutningen er forkert, idet La Poste ikke er omfattet af nogen statsgaranti
the analysis set out by the Commission in its opening decision is flawed: La Poste does not, in fact, enjoy any state guarantee,
Kommissionen ikke har påvist, at La Poste har en fordel som følge af sin status
the Commission has not demonstrated the existence of an advantage for La Poste deriving from its legal form,
Kommissionen som følge heraf ikke har påvist, at der foreligger en støtte til fordel for La Poste.
the Commission has not, therefore, demonstrated the existence of State aid to La Poste.
DE FRANSKE MYNDIGHEDERS FORSLAG
PROPOSALS BY THE FRENCH AUTHORITIES
For at fjerne enhver tvivl hos Kommissionen har de franske myndigheder ikke desto mindre anført, at de, såfremt Kommissionen vil acceptere at afslutte proceduren med en beslutning om, at der ikke er tale om statsstøtte ifølge artikel 7, stk. 2, i procedureforordningen, er rede til at iværksætte følgende foranstaltninger:
Nonetheless, in order to dispel any doubts on the part of the Commission, the French authorities have indicated that they were willing to implement the following measures if the Commission agreed to close the procedure by a decision that no aid is involved, in accordance with Article 7(2) of the Procedural Regulation:
en præcisering af gennemførelsesdekretet til loven af 16. juli 1980
clarification of the Decree implementing the Law of 16 July 1980,
indføjelse i La Postes kontrakter, der indebærer en fordring, af en bemærkning om, at der ikke er nogen garanti
incorporation of a reference spelling out the absence of a guarantee in La Poste’s contracts involving a claim,
en mekanisme, så La Poste kan tilbageføre en eventuel negativ virkning på »spreadet« som følge af, at La Poste ikke er omfattet af almindelige bestemmelser om kollektive procedurer, til staten.
a mechanism for transferring from La Poste to the State any negative effect on the spread linked to the fact that La Poste is not subject to collective procedures under ordinary law.
PRÆCISERING AF GENNEMFØRELSESDEKRETET TIL LOVEN AF 16. JULI 1980
CLARIFICATION OF THE DECREE IMPLEMENTING THE LAW OF 16 JULY 1980
Ifølge de franske myndigheder drejer det sig ikke om at ændre substansen i de pågældende bestemmelser, men kun om at præcisere fortolkningen heraf.
According to the French authorities, there is no need to amend the substance of the provisions in question, but simply to clarify how they are interpreted.
Derfor foreslår de at ændre dekretet om gennemførelse af loven.
They are therefore proposing to amend the Decree implementing the Law.
Ændringen vedrørte stk. 4 i artikel 3-1 i dekretet om opbygning af den tilsynsbeføjelse, der er tillagt præfekten eller tilsynsmyndigheden.
The amendment would apply to the fourth subparagraph of Article 3(1) of the Decree, which organises the supervisory power conferred on the Prefect or on the supervisory authority.
Ændringen skal gøre det muligt at fjerne enhver tvivl hos Kommissionen om betydningen af udtrykket »sørger for det«.
The amendment must dispel any misgivings harboured by the Commission concerning the scope of the expression ‘shall do so’ (‘y pourvoit’).
Det foreslås derfor at præcisere, at statens repræsentant eller den myndighed, der har tilsynet, frigør ressourcerne af myndighedens eller virksomhedens budget.
It is therefore proposed to spell out that the representative of the State or the supervisory authority must release resources from the budget of the regional or local authority, or the establishment.
Med denne ændring kommer bestemmelsen i dekretet til at lyde således:
Duly amended, the provision in the Decree would read:
»Når opfordringen ikke har givet noget resultat ved udløbet af disse frister, sørger statens repræsentant eller tilsynsmyndigheden for at opføre udgiften på den insolvente lokale myndigheds eller offentlige virksomheds budget.
‘If the notice given has had no effect by the time these deadlines expire, the representative of the State or the authority responsible for supervision shall enter the expenditure in the budget of the defaulting authority or publicly owned establishment.
Den pågældende frigør evt. de nødvendige ressourcer af myndighedens eller virksomhedens budget ved at sænke de bevillinger, der er afsat til andre udgifter og endnu ikke er brugt, eller ved at hæve ressourcerne« (ændringerne er fremhævet med kursiv).
The representative of the State or the authority responsible for supervision shall, as appropriate, release the necessary resources from the budget of the defaulting authority or establishment, either by reducing the appropriations allocated to other expenditures and still available or by increasing resources’ (the amendment is shown in italic).
Ifølge de franske myndigheder udelukker dette forslag i overensstemmelse med de bemærkninger og retsvidenskabelige artikler, der blev fremsendt under drøftelserne forud for indledningsskrivelsen, at præfekten eller statens repræsentant i forbindelse med proceduren i henhold til lov af 16. juli 1980 kan øge den pågældende lokale myndigheds eller virksomheds ressourcer med statsstøtte eller tilførsel af offentlige ressourcer.
According to the French authorities, this proposal, in association with the observations and the academic articles supplied during the previous discussions on the opening letter, prevents the Prefect or the representative of the State, under the procedure introduced by the Law of 16 July 1980, from increasing the resources of the local authority or establishment concerned by a subsidy from the State or an injection of public resources.
INDFØJELSE I LA POSTES KONTRAKTER, DER INDEBÆRER EN FORDRING, AF EN BEMÆRKNING OM, AT DER IKKE ER NOGEN GARANTI
INCORPORATION OF A REFERENCE SPELLING OUT THE ABSENCE OF GUARANTEE IN LA POSTE’S CONTRACTS INVOLVING A CLAIM
De franske myndigheders oprindelige forslag
The initial proposal by the French authorities
I indledningsbeslutningens betragtning 59 mener Kommissionen, at de franske myndigheders forslag til ændring af dekretet om gennemførelse af loven af 16. juli 1980»ikke gør det muligt at udelukke, at en kreditor, som ikke har opnået betaling af sin fordring, såfremt La Postes ressourcer er opbrugt, i medfør af loven af 16. juli 1980 går rettens vej for at drage staten til ansvar på grund af ulige fordeling af offentlige byrder«.
In recital 59 of the opening decision, the Commission took the view that the proposal by the French authorities to amend the Decree implementing the Law of 16 July 1980‘does not exclude the possibility that, where the resources of La Poste are exhausted, the creditor who has not obtained repayment of his claim under application of the Law of 16 July 1980 could bring legal action to render the State liable on the basis of a breach of the principle of equality before public burdens’.
Selv om de franske myndigheder anfægter, at staten kan drages til ansvar udelukkende på grundlag af La Postes insolvens, fremsætter de franske myndigheder et forslag baseret på undtagelsen om accepteret risiko med henblik på at fjerne Kommissionens tvivl.
Although the French authorities deny that the State can be held liable solely on the grounds of La Poste’s insolvency, in order to dispel any doubts in the Commission, the French authorities are making a proposal based on the exception of accepted risk.
Denne undtagelse, der både gælder statens culpaansvar og objektive ansvar, bygger på princippet om, at et tab, der følger af en situation, som ofret bevidst er gået ind i, ikke giver ret til erstatning (jf. Conseil d'Etats domme i sagerne Sille og Meunier ).
This exception, which applies both to the liability of the State with or without fault, is based on the principle that the injury resulting from a situation to which the victim knowingly exposed himself precludes the victim from having any right to compensation (see the judgments by the Council of State in Sille and Meunier.
Med henblik på at sikre anvendelsen af denne undtagelse foreslår de franske myndigheder derfor, at de officielt over for La Postes kreditorer bekræfter, at deres fordring ikke er omfattet af en statsgaranti, og at staten i tilfælde af insolvens ikke vil være forpligtet til økonomisk at træde i stedet for virksomheden med henblik på betaling af fordringen.
Consequently, in order to ensure that this exception is applied, the French authorities propose to confirm officially to La Poste’s creditors that their claim does not enjoy a state guarantee and that, in the event of insolvency, the State would not be obliged to substitute itself for the undertaking financially to pay the claim.
En sådan information er ikke i modstrid med loven, idet det ikke er fastsat, at staten i tilfælde af La Postes insolvens økonomisk skal træde i stedet for virksomheden for at betale dens gæld.
Such a notification is not against the law since the law in no way provides that in the event of La Poste’s insolvency, the State should replace the undertaking financially in order to pay its debts.
Ud over præciseringen af gennemførelsesdekretet til loven af 16. juli 1980 forpligter de franske myndigheder sig derfor til sammen med La Poste i forbindelse med hver transaktion at indføre følgende bemærkning i finansieringskontrakten (for alle instrumenter, der er omfattet af en kontrakt):
Beyond the clarification of the Decree implementing the Law of 16 July 1980, the French authorities therefore undertake, jointly with La Poste, to include the following statement in the financing contract for each transaction (for all instruments covered by a contract):
»Emissionen/programmet/lånet er ikke omfattet af nogen form for direkte eller indirekte statsgaranti.
‘The issue/programme/loan does not enjoy any form of direct or indirect state guarantee.
I tilfælde af insolvens vil staten ikke være forpligtet til økonomisk at træde i stedet for La Poste med henblik på betaling af fordringen«.
In the event of insolvency, the State would not be obliged to act as financial substitute for La Poste for payment of the claim’.
Kommissionens tvivl i indledningsbeslutningen
The Commission’s misgivings set out in the opening decision
I betragtning 61 i indledningsbeslutningen redegør Kommissionen for følgende tvivlsspørgsmål vedrørende de franske myndigheders ovennævnte forslag:
In recital 61 of the opening decision, the Commission sets out the following misgivings concerning the above proposals by the French authorities:
undtagelsen om accepteret risiko er en regel i henhold til retspraksis, der kan udvikles
the exception of accepted risk is a rule established by case law that could develop,
»Dette forslag, der følger af de grundlæggende offentligretlige principper gennem instrumenter i henhold til sekundær ret, forekommer ufuldstændigt, for instrumenterne heri vil ret let kunne ophæves i tilfælde af konflikt«
‘this argument, which is derived from the fundamental principles of public law, through secondary law instruments, appears imperfect because those instruments would be likely to be annulled in the event of conflict’,
endelig er La Postes fordringer ikke kun finansielle, men også kommercielle eller af en anden art. Imidlertid behandles disse tilfælde ikke i de franske myndigheders supplerende forslag.
finally, La Poste’s debts are not only financial but also commercial or other; these scenarios are not addressed by the additional proposal by the French authorities.
Oplysninger fra de franske myndigheder som svar på disse tvivlsspørgsmål
Information provided by the French authorities to address these misgivings