natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Alcoas påstand om, at den lukkede produktionskapacitet i Italien ikke vil blive erstattet af produktion andre steder i EU/EØS, er i direkte modstrid med Alcoas nylige beslutning om at opføre et smelteværk i Island (som er en del af EØS).
Alcoa’s recent decision to build a smelter in Iceland (which is an EEA country) seems to contradict directly Alcoa’s argument that capacity shut down in Italy would not be replaced elsewhere in the EU/EEA.
Det må derfor konkluderes, at den nedsatte takst til fordel for Alcoa vil kunne forbedre virksomhedens konkurrencemæssige stilling i forhold til konkurrenterne inden for samhandelen mellem medlemsstaterne.
Therefore, the conclusion must be drawn that the preferential electricity tariff granted to Alcoa is liable to improve its competitive position vis-à-vis competing undertakings in intra-Community trade.
Ifølge fast retspraksis [90] må det under sådanne omstændigheder fastslås, at støtten påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne og fordrejer konkurrencevilkårene.
It is settled case-law [90] that in such circumstances intra-Community trade should be considered affected and competition distorted.
Konklusioner med hensyn til, om der er tale om støtte
Conclusions on the existence of aid
På baggrund af ovenstående konkluderer Kommissionen, at den nedsatte takst, der anvendes over for Alcoa i henhold til artikel 11, stk. 11, i lov 80/2005 og 2004-dekretet (for så vidt som den samme foranstaltning kunne være indført ved anvendelse af dette dekret i perioden januar 2006-juni 2007), skal betragtes som statsstøtte i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, og kun kan godkendes, hvis den opfylder en af traktatens undtagelsesbestemmelser.
In the light of the above, the Commission has come to the conclusion that the preferential tariff granted to Alcoa on the basis of Article 11(11) of Law No 80/2005 and of the 2004 Decree (insofar as the same measure may have resulted from the application of the 2004 Decree over the period January 2006-June 2007) constitutes State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty and can be authorised only if it qualifies for one of the derogations laid down in the Treaty.
Klassificering af foranstaltningen som ny støtte frem for eksisterende støtte
Classification of the new measure as new or existing aid
Rettens dom (præmis 132) bekræfter utvetydigt Kommissionens foreløbige konklusion, nemlig at taksten skal betragtes som ny støtte, og fastslår følgende: den pågældende foranstaltning kan ikke betragtes som eksisterende støtte, og det skyldes ikke blot, at den vedrører en anden periode end den, der er tale om i Alumix-beslutningen, men også, at den ikke længere består i, at ENEL anvender den takst, der er fastsat i 1995-dekretet, og som svarede til en markedstakst, men i at Cassa Conguaglio via statsmidler yder kompensation for forskellen mellem den takst, ENEL anvender, og den takst, der er fastsat i 1995-dekretet og forlænget ved lovdekret af 2005.
Paragraph 132 of the Court’s judgment unequivocally confirms the Commission’s preliminary finding that the tariff should be considered as new aid: ‘it must be held that the measure at issue cannot be considered to be existing aid, not only because it covers a period that is different from that examined in the Alumix decision, but also because it consists no longer in ENEL applying the tariff laid down in the 1995 Decree-Law, which was equivalent to a market tariff, but in the grant of a reimbursement by the Equalisation Fund from public resources, in order to offset the difference between the tariff charged by ENEL and that laid down in the 1995 Decree-Law, as extended by the 2005 Decree-Law’.
I betragtning af at Rettens dom er blevet appelleret (sag C-194/09), finder Kommissionen det dog hensigtsmæssigt her at foretage en fuldstændig analyse af spørgsmålet på grundlag af artikel 1, litra b), i forordning 659/1999, som definerer alle former for eksisterende støtte.
Given that an appeal has been lodged against the Judgment (Case C 194/09), the Commission is of the view that there is reason here to conduct a thorough analysis of the issue in the light of Article 1(b) of Regulation (EC) No 659/1999, which identifies all the categories of existing aid.
Det er ubestrideligt, at den pågældende foranstaltning ikke blev iværksat inden Italiens tiltrædelse af UE (litra b), nr. i) i ovennævnte artikel), at den ikke kan anses for at være godkendt, fordi Kommissionen ikke har vedtaget en beslutning inden for den fastsatte frist (litra b), nr. iii)), og ikke kan anses for eksisterende støtte, fordi forældelsesfristen er udløbet (litra b), nr. iv)) [91].
It is undisputed that the challenged measure was not put into effect before Italy’s accession to the EU (paragraph (i) of said Article), is not deemed to have been authorised due to the Commission’s failure to take a decision within the prescribed procedural deadlines (paragraph (iii)) and cannot be considered existing aid because of the expiry of the limitation period (paragraph (iv)) [91].
I artikel 1, litra b), nr. v), i forordning nr. 659/1999 er der fastsat følgende: »Når visse foranstaltninger bliver en støtte som følge af en liberalisering af en aktivitet ved fællesskabslovgivning, betragtes sådanne foranstaltninger ikke som eksisterende støtte efter den dato, der er fastsat for liberaliseringen«.
Article 1(b)(v), second sentence, of Regulation (EC) No 659/1999 states that ‘where certain measures become aid following the liberalisation of an activity by Community law, such measures shall not be considered as existing aid after the date fixed for liberalisation’.
I beslutningerne om indledning af proceduren lægger Kommissionen ikke denne bestemmelse til grund for den konklusion, at Alcoa-taksten skal betragtes som ny støtte.
In the opening decisions the Commission does not rely on this provision to conclude that the Alcoa tariff constitutes new aid.
Kommissionen deler Alcoas synspunkt [92].
The Commission shares Alcoa’s view [92].
Taksten er ikke blevet til statsstøtte som følge af åbningen af el-markedet for konkurrence, da den korrekte referenceramme for vurderingen af støtten til Alcoa ikke er el-markedet (hvor Alcoa ikke opererer), men markedet for primæraluminium.
The tariff did not become State aid as a result of the opening up of the electricity sector to competition, since the appropriate reference framework for the appraisal of aid to Alcoa is not the electricity market (on which Alcoa is not active) but the market for primary aluminium.
Der er heller ingen årsagsforbindelse mellem liberaliseringen af el-sektoren og beslutningen om at finansiere taksten ved hjælp af et obligatorisk bidrag.
There is, moreover, no causal link between the liberalisation of the electricity sector and the decision to finance the tariff through a mandatory contribution.
Alcoa anfører i sine bemærkninger, at taksten, hvis det antages (hypotetisk), at den er blevet til støtte, er blevet det på grund af en ændring i markedsvilkårene eller andre eksterne forhold, dvs. på grund af udviklingen på fællesmarkedet, og at dette ville gøre det berettiget at klassificere den som eksisterende støtte.
In its submission, Alcoa claims that, even assuming (hypothetically) that the tariff might have become aid, it would have done so through a change of market conditions or other external circumstances, i.e. due to the evolution of the common market. This would warrant classification as existing aid.
Kommissionen har derfor undersøgt, om artikel 1, litra b) nr. v), første punktum, i forordning (EF) nr. 659/1999 kan anvendes i den foreliggende sag.
The Commission has therefore examined whether Article 1(b)(v), first sentence of Regulation (EC) No 659/1999 could be applicable to the case at hand.
I denne bestemmelse er det fastsat, at der er tale om eksisterende støtte, når en foranstaltning »blev en støtte på grund af udviklingen på fællesmarkedet, uden at medlemsstaten havde foretaget nogen ændringer«.
This provision confers existing aid status on measures which have become aid ‘due to the evolution of the common market, and without having been altered by the Member State’.
Alcoa selv har heller ikke kunnet påvise en sådan ændring eller nogen årsagsforbindelse med ændringen af takstens art. Selv om der var sket en udvikling på fællesmarkedet — hvilket ikke er tilfældet — ville dette ikke være relevant for vurderingen af den pågældende foranstaltning: status som eksisterende støtte som følge af en hypotetisk faktor, »udviklingen på fællesmarkedet«, kan ikke vare længere, end indtil en medlemsstat har foretaget en efterfølgende væsentlig ændring af foranstaltningen (en finansieringsordning baseret på statsmidler), selv på grundlag af andet kriterium i artikel 1, litra b), nr. v), første punktum i forordning 659/1999.
Moreover, even assuming that an evolution of the common market had occurred — which is denied — it would not be relevant to the assessment of the measure at issue: the existing aid status conferred by a hypothetical evolution of the common market could not last beyond the introduction, by the Member State, of a subsequent substantive alteration of the measure (a financing mechanism based on State resources), in the light among other things of the second criterion of Article 1(b)(v), first sentence, of Regulation (EC) No 659/1999.
Da den periode, der undersøges ved denne procedure, ligger senere end denne ændring, kan udviklingen på fællesmarkedet ikke være relevant for vurderingen.
Since the period under consideration in the present proceedings is subsequent to that alteration, the evolution of the common market cannot play a role in the assessment.
En »udviklingsfaktor«, som gør sig gældende efter indførelsen af den nye finansieringsordning, ville ligeledes være irrelevant, fordi foranstaltningen allerede ville have udgjort statsstøtte på det tidspunkt, hvor »udviklingen« fandt sted.
An evolution factor coming into play after the introduction of the new financing mechanism would be equally irrelevant, because the measure would already have constituted State aid at the time the evolution took place.
Alcoas argument må derfor afvises.
Therefore, Alcoa’s claim can be dismissed.
Endelig har Kommissionen undersøgt, om Alcoa-taksten kunne betragtes som eksisterende støtte på grundlag af artikel 1, litra b), nr. ii), i forordning 659/1999 vedrørende »godkendt støtte, dvs. støtteordninger og individuel støtte, som er godkendt af Kommissionen eller Rådet«.
Lastly, the Commission has examined whether the Alcoa tariff could be considered existing aid on the basis of Article 1(b)(ii) of Regulation (EC) No 659/1999 concerning ‘authorised aid, that is aid schemes and individual aid which have been authorised by the Commission or the Council’.
Alcoas og Italiens argumenter bygger på Alumix-beslutningens påståede ubegrænsede gyldighed, hvilket gør Alcoa-taksten til eksisterende støtte i henhold til ovennævnte bestemmelse.
Alcoa and Italy’s arguments hinge on the unlimited validity of the Alumix approval decision, making the Alcoa tariff existing aid on the basis of the above provision.
Alcoa og Italien fremfører, at Alumix-beslutningen ikke var tidsbegrænset (jf. henholdsvis betragtning 93 og 119).
Alcoa and Italy submit that the Alumix decision was not limited in time (see above recitals 93 and 119).
I Alumix-beslutningen havde Kommissionen — uden at fastsætte nogen tidsfrist — konkluderet, at Alcoa-taksten ikke skulle betragtes som støtte. Desuden er det kun forlængelse af eksisterende støtte, der kan betragtes som ny støtte, mens dette ikke er tilfældet med forlængelse af en foranstaltning, som ikke udgør støtte.
In the Alumix decision the Commission is said to have found — indefinitely — that the Alcoa tariff was not an aid. measure Moreover, they say the extension of an existing aid measure would constitute new aid, but there is no new aid where the measure extended had been held not to constitute aid.
Så hvis Kommissionen nu ændrer sin vurdering og konkluderer, at foranstaltningen udgør statsstøtte, bør den takst, der hidtil har været anvendt over for Alcoa, under alle omstændigheder betragtes som »eksisterende støtte« eller kunne »behandles som eksisterende støtte« i overensstemmelse med retspraksis i sagen vedrørende Koordinationscentre, som er hjemmehørende i Belgien [94], og tilbagesøgning må derfor udelukkes (jf. betragtning 94).
Therefore, if the Commission now changes its appraisal and finds the measure to be State aid, the tariff enjoyed by Alcoa until now should at any rate be considered existing aid, or entitled to treatment as existing aid, on the basis of the Belgian Coordination Centres case-law [94] and recovery should be precluded (see recital 94 above).
Alumix-beslutningens tidsmæssige anvendelsesområde
Temporal scope of the Alumix decision
Det er naturligt, at der fastsættes en tidsbegrænsning for en beslutning, hvorved Kommissionen fastslår, at en bestemt foranstaltning ikke udgør statsstøtte, når denne konklusion bygger på den markedsøkonomiske test og en fremtidsvurdering af markedsvilkårene, som kun kan foretages korrekt over en begrænset periode [95].
A Commission decision finding that a certain measure does not constitute State aid is by its nature subject to temporal limitation when the finding that there is no aid is based on the market economy operator test, and involves taking a prospective view of market conditions, which can only properly be assessed over a limited period of time [95].
Denne tidsbegrænsning betyder ikke, at Kommissionen mener, at foranstaltningen nødvendigvis bliver til støtte, når den periode, der er fastsat i beslutningen, er udløbet.
The fact that there is this temporal limitation does not mean that the Commission considers that the measure will necessarily become State aid after the expiry of the period set by the decision.
Kommissionen må også tilbagevise Italiens påstand om, at det var tilsigtet, at Alumix-beslutningen var tidsubegrænset, fordi det blev erkendt, at der var behov for en langsigtet foranstaltning (betragtning 119).
Italy’s claim that the Alumix decision was intentionally unlimited in time in recognition of the need for a long-term measure (see recital 119) must also be dismissed.
Det afsnit i Alumix-beslutningen, som Italien lægger til grund, og hvor det fastslås, at omstruktureringen af Alumix og det forhold, at virksomheden på ny bliver rentabel, sikrer, at udviklingen i disse områder ikke bliver kortvarig, men snarere foregår på lang sigt, vedrører ikke de takster, som man ikke mente udgjorde støtte, men andre støtteforanstaltninger med henblik på omstrukturering af Alumix.
The paragraph in the Alumix decision relied upon by Italy (‘the restructuring and the restoration of Alumix’s operations to viability ensures that the development of those areas is not short-lived but rather a long-term one’) does not refer to the tariffs which were found not to constitute aid, but to other restructuring aid measures for Alumix.
Desuden gives der i det pågældende afsnit kun udtryk for at Alumix' fortsatte tilstedeværelse vil bidrage til områdernes langsigtede udvikling, og det kan ikke fortolkes på den måde, Italien gør.
Moreover, the paragraph in question merely states that the continued presence of Alumix will contribute to the long-term development of the areas, and cannot be construed in the way suggested by Italy.
I betragtning af at Alumix-beslutningen kun gjaldt indtil den 31. december 2005, må den takst, der er anvendt fra 1. januar 2006 i henhold til artikel 11, stk. 11, i lov nr. 80/2005, betragtes som ny støtte på grund af foranstaltningens ændrede varighed i overensstemmelse med retspraksis i sagen Diputacion Foral de Alava [97].
To conclude, given that the validity of the Alumix decision was limited to 31 December 2005, the tariff applied from 1 January 2006 pursuant to Article 11(11) of Law No 80/2005 constitutes new aid owing to the change in the duration of the measure, in line with the judgment in Diputación Foral de Álava [97].
»Ændring af forholdene«, som påvirker Alumix-beslutningens gyldighed
Change in circumstances affecting the validity of the Alumix decision
Kommissionen har undersøgt Alcoas påstand om, at der aldrig er sket en »ændring i forholdene«, som bragte Alumix-beslutningen til ophør, da hverken liberaliseringen af markedet eller Cassa Conguaglios rolle påvirkede den pris, som Alcoa betalte.
The Commission has examined Alcoa’s argument that there never was a ‘change in circumstances’ that might have put an end to the effectiveness of the Alumix decision, since neither the liberalisation of the market nor the role entrusted to the Equalisation Fund affected the price paid by Alcoa.
Da denne pris fortsat opfyldte Alumix-kriterierne, mente Alcoa, at Kommissionens konklusion, nemlig at foranstaltningen ikke udgjorde støtte, stadig gjaldt (jf. betragtning 93).
That price remained in line with the Alumix criteria, so that the Commission’s finding that there was no aid remains fully valid (see recital 93).
En undersøgelse af forholdene viser dog, at den takstordning, som Kommissionen havde godkendt i Alumix-sagen, var blevet ændret fundamentalt, hvilket Alcoa forsøger at bagatellisere som en administrativ detalje, nemlig overgangen fra en takst, der anvendes af en el-leverandør på markedsvilkår, til en takst, som kun teoretisk set er en markedstakst, og som subsidieres af staten.
An examination of the facts shows, however, that the tariff arrangement which the Commission had cleared in Alumix underwent a fundamental change, which Alcoa tries to dismiss as a mere administrative detail, that is, the shift from a tariff granted by an electricity supplier on market terms to one that remains so in name only and is subsidised by the State.
Det er vanskeligt at anse en sådan ændring for at være af »rent formel art« og fastslå, »at den ikke ændrer den godkendte takst væsentligt«, da den nye finansieringsordning har ændret de økonomiske forudsætninger, som Alumix-beslutningen byggede på.
It is difficult to view this change as being of a ‘purely formal nature’ and ‘not altering the substance of the approved tariffs’, since the new financing mechanism altered the very economic conditions on which the Alumix decision was based.
Det er tilstrækkeligt at erindre om, at vurderingen i Alumix-sagen vedrørte el-leverandøren ENEL's adfærd.
It will suffice to recall that, in Alumix, the focus of the assessment was the behaviour of the electricity supplier, ENEL.
Den nedsatte takst gav ikke Alcoa en fordel, fordi Kommissionen på grundlag af den markedsøkonomiske test mente, at det var rationelt for ENEL at sælge elektricitet til den pågældende pris.
The preferential price did not provide an advantage to Alcoa because the Commission considered, on the basis of the market economy operator test, that it was rational for ENEL to sell electricity at the price in question.
Den markedsøkonomiske test mister dog sin betydning i en situation, hvor taksten ikke længere tilbydes frivilligt af ENEL (som opkræver den normale pris), men skyldes en kompensation, som udbetales af staten.
However, the market economy operator test becomes meaningless in a situation where the tariff is no longer willingly offered by ENEL (which receives the ordinary price) but is the result of a compensation payment made by the State.
Under den nye ordning er el-leverandørens adfærd ikke længere relevant.
In the new arrangement the conduct of the electricity supplier is no longer an issue.
Desuden er den indekseringsordning, der blev indført den 1. januar 2006, og hvorved det blev fastsat, at den nedsatte takst kun måtte forhøjes med 4 % på årsbasis (jf. betragtning 49), en yderligere væsentlig ændring af den oprindelige takstordning, og en ændring, der vanskeligt kan anses for at være i overensstemmelse med markedsvilkårene, da el-priserne fra 2005 og indtil den økonomiske krise ved udgangen af 2008 er steget konstant.
Moreover, the introduction on 1 January 2006 of an indexation mechanism with a 4 % cap in the yearly increase of the Alcoa price (see recital 49) constitutes an additional substantive alteration of the original tariff arrangement, and one that can hardly be taken as in conformity with the market, considering that as of 2005 onwards electricity prices on wholesale markets were constantly increasing.
I modsætning til hvad Alcoa anfører, kan det forhold, at Alcoa i henhold til den nye ordning betalte en pris indtil udgangen af 2005, som svarede til den pris, der ikke udgjorde støtte i Alumix-beslutningen, ikke gøre det berettiget at konkludere, at foranstaltningen ikke er blevet ændret væsentligt, jf. generaladvokat Fenellys forslag til afgørelse i sagen vedrørende Italien og Sardegna Lines mod Kommissionen [98].
Contrary to what Alcoa maintains, the fact that the price paid by Alcoa under the new arrangement until the end of 2005 is identical to the price that was held not to constitute aid in the Alumix decision cannot justify the conclusion that the measure has not been significantly amended, if the Opinion of Advocate General Fennelly in Italy and Sardegna Lines v. Commission is to be followed [98].
Ved vurderingen af, hvad der udgør en væsentlig ændring af en støtteordning erklærede generaladvokat Fennelly, at »indførelse af en helt ny metode til at yde stort set samme støttebeløb udgør åbenbart en væsentlig ændring af den oprindelige ordning«.
In assessing what constitutes a substantive change to an aid measure, Advocate General Fennelly stated that ‘the introduction of a wholly new method of providing effectively the same level of aid manifestly constituted a significant amendment of the original regime’.
Den anfægtede takst er derfor en foranstaltning, som er helt anderledes end den, der blev undersøgt i Alumix-sagen.
The tariff at issue is, thus, completely different from the scheme assessed in the Alumix decision.
Konklusionerne i Alumix-sagen er derfor irrelevante for den foreliggende sag, og det er også tilfældet, hvis man antager at Alumix-beslutningen ikke var tidsbegrænset.
The Alumix findings are therefore irrelevant to the present case, and would remain irrelevant even if it were to be assumed, for the sake of argument, that the Alumix decision was not limited in time.
Af samme årsager er den retspraksis i sagen vedrørende Koordinationscentre, som er hjemmehørende i Belgien, som Alcoa påberåber sig, ikke et gyldigt grundlag for at kræve anvendelse af de samme proceduremæssige garantier, som ville gælde for eksisterende støtte.
For similar reasons, the Belgian Coordination Centres judgment, relied upon by Alcoa, is not a valid basis on which to request the application of the same procedural safeguards that would apply to existing aid.
Denne dom vedrører tilfælde, hvor Kommissionen ændrede sin vurdering af en støtteordning, som den i forvejen havde anset for ikke at udgøre statsstøtte.
That judgment refers to cases in which the Commission changes its appraisal of a scheme which had previously been found not to constitute aid.
I dommens præmis 77 fastsætter Domstolen det princip, at Kommissionen i sådanne tilfælde skal følge proceduren for kontrol med eksisterende støtte.
In paragraph 77, the Court established the principle that, in such cases, the Commission must follow the procedure for the monitoring of existing aid.
Dette princip kan dog kun anvendes, hvis ordningen ikke er blevet ændret væsentligt.
However, this principle can apply only if the regime has not been materially altered.
De pågældende ændringer kan ikke adskilles fra den oprindelige ordning, da de påvirker ordningens indhold, og hele den anfægtede takst udgør derfor støtte i overensstemmelse med retspraksis i Gibraltar-dommen [99].
The changes described cannot be severed from the initial scheme, since they affect the actual substance of the mechanism, and the tariff in dispute therefore constitutes aid in its entirety, in line with the Gibraltar judgment [99].
Konklusioner med hensyn til definitionen af taksten som ny støtte
Conclusions on the definition of the tariff as new aid