natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Som tidligere nævnt kan statens objektive ansvar ifølge de franske myndigheder ikke gøres gældende udelukkende på grund af La Postes utilstrækkelige aktiver, eftersom det forudsætter en statslig beslutning om at gøre eller ikke gøre noget, hvis staten skal ifalde ansvar, og her er det praktisk umuligt at gøre noget.
As pointed out above, according to the French authorities the State’s strict liability cannot be incurred solely on the grounds of La Poste’s lack of assets because making the State liable requires a decision by the State to act or not to act, and in this case there is a practical impossibility of acting.
De franske myndigheders forslag har derfor kun værdi som en supplerende præciserende foranstaltning over for kreditorerne, idet forslaget på grund af undtagelsen om accepteret risiko i øjeblikket gør det muligt at fjerne enhver risiko for, at statens objektive ansvar gøres gældende.
The French authorities’ proposal therefore has value only as an additional means of clarification for creditors since the proposal would incidentally remove any risk of the State’s strict liability being incurred thanks to the exception of accepted risk.
Ifølge de franske myndigheder svarer Kommissionens første indsigelse til, at alene risikoen for en ændring af retspraksis, dvs. en ændring i national ret, ville være tilstrækkelig til at indføre en statsstøtte, selv om en medlemsstats nationale ret ikke rummer en bestemmelse.
According to the French authorities, the Commission’s first objection amounts to taking the view that, even if the national law of a Member State did not include a provision, the mere risk of a change in case law, i.e. a change in national law, is enough to constitute State aid.
De franske myndigheder anfægter dette ræsonnement.
The French authorities challenge that reasoning.
Ifølge dem udgør undtagelsen om accepteret risiko et generelt offentligretligt princip, som ved talrige lejligheder er bekræftet af retspraksis, aldrig er blevet modsagt og er blevet bredt kommenteret.
According to them, the exception of accepted risk is a general principle of public law that has been confirmed by case law on many occasions, never contradicted and widely commented.
Kommissionen kan ikke bygge en potentiel støtteforanstaltning på en eventuel retsændring, som i den foreliggende sag er mere end usandsynlig.
The Commission cannot argue that there is State aid because of a possible change in the law, which in this case is highly improbable.
Kommissionens anden indsigelse er, at det drejer sig om instrumenter i henhold til sekundær ret, der let kan annulleres i tilfælde af konflikt.
The Commission’s second objection relates to the fact that these secondary law instruments are easily annulled in case of conflict.
Lov og forordning har ganske vist forrang for en kontrakt.
It is true that the law and the regulation take precedence over the contract.
Men for at Kommissionens indsigelse skal have en reel virkning, skal den også støtte sig på en trinhøjere retsakt.
However, for the Commission’s objection to have real weight, it would have to rely on a higher-ranking text.
Men ifølge de franske myndigheder er der intet, som støtter Kommissionens indsigelse vedrørende dette punkt.
According to the French authorities, there is nothing to support the Commission’s objection on this point.
Derimod indrømmer de franske myndigheder, at den tredje indsigelse, hvor det konstateres, at udstedelse af obligationer ikke er de eneste fordringsskabende instrumenter, er relevant om end af begrænset virkning i La Postes tilfælde, eftersom den finansielle gæld udgør La Postes hovedstol, og den er i meget vid ustrækning obligationsbaseret.
However, the French authorities admit that the third objection, which is that bond issues are not the only instruments giving rise to claims, is pertinent, although of limited scope in the case of La Poste because financial debt is La Poste’s main form of debt and the vast majority is bond debt.
Udvidelse af forslaget
Extension of the proposal
De franske myndigheder har derfor præciseret, at de vil være rede til at udvide deres forslag om at anføre, at der ikke foreligger nogen garanti, til samtlige kontrakter, som indebærer en fordring, hvis Kommissionen afslutter den formelle undersøgelsesprocedure med en beslutning om, at der ikke foreligger støtte i henhold til procedureforordningens artikel 7, stk. 2.
The French authorities have therefore indicated that they would be willing, if the Commission closed the formal investigation procedure by a decision to the effect that there is no aid within the meaning of Article 7(2) of the Procedural Regulation, to extend their proposal to include a statement concerning the absence of a guarantee to all contracts involving a claim.
Ifølge de franske myndigheder vil denne udvidelse gøre det muligt at fjerne enhver risiko for, at statens objektive ansvar gøres gældende alene med henvisning til La Postes insolvens.
According to the French authorities, this extension would make it possible to avoid any risk of incurring the State’s strict liability based solely on La Poste’s insolvency.
I øvrigt ville det tilfælde, hvor statens objektive ansvar blev gjort gældende på grund af tilsynsmyndighedens beslutning om ikke at afhænde de nødvendige aktiver til fortsættelse af den offentlige service, ikke have anden virkning end at stille La Postes kreditorer i den situation, de ville være i, hvis de var et aktieselskabs kreditorer.
Moreover, incurring the State’s strict liability because of a decision by the supervisory authority not to sell the assets needed for the continuity of the public service would simply have the effect of placing La Poste’s creditors in the same situation they would have been in had they been creditors of a public limited company.
De franske myndigheders vurdering af, at foranstaltningerne i henhold til deres forslag kvalificeres som støtte
Assessment by the French authorities of the classification of the measures as aid following their proposals
Ifølge de franske myndigheder vil de to ovennævnte præciseringsforslag gøre det muligt at oplyse La Postes kreditorer om deres rettigheder.
According to the French authorities, the two clarification measures proposed above would allow La Poste’s creditors to be made fully aware of their rights.
Derfor kan de franske myndigheder ikke, som Kommissionen gør det i sin indledningsbeslutnings betragtning 74, betragtes som »ansvarlige for de forventninger, der skabes hos La Postes kreditorer med hensyn til eksistensen af en garanti«, og som om de bevidst opretholder en »uigennemskuelig juridisk situation«, der kan føre til, at staten er »tvunget til at betale La Postes gæld, hvis virksomheden ikke længere er i stand til at opfylde sine forpligtelser«.
Consequently, the French authorities cannot be considered as ‘responsible for the expectations created in the minds of La Poste’s creditors concerning the existence of a guarantee’ and as voluntarily maintaining ‘an opaque legal situation’ that could lead the State ‘to be obliged to repay La Poste’s debts if it were no longer able to meet its commitments’, as the Commission maintains in recital 74 of its opening decision.
Ifølge de franske myndigheder gør det forhold, at La Poste ikke er omfattet af de almenretlige kollektive procedurer, men er omfattet af bestemmelserne i lov af 16. juli 1980, det nemlig på den ene side ikke muligt at konkludere, at der foreligger en statsgaranti. På den anden side gør de foreslåede præciseringsforanstaltninger det muligt at fjerne ethvert statsligt ansvar fra markedets påståede tro på en sådan garanti.
According to the French authorities, the fact that La Poste is subject not to collective procedures under ordinary law but to the provisions of the Law of 16 July 1980 does not mean that it is possible to conclude that there is a state guarantee; second, the proposed clarification measures make it possible to dismiss any State responsibility for the market’s alleged faith in such a guarantee.
På disse betingelser kan staten ikke drages til ansvar for en eventuel virkning.
Under these conditions, it is not possible to hold the State responsible for any potential effect.
Kriteriet om statens ansvar vil derfor ikke være opfyldt i modsætning til det, Kommissionen hævder i betragtning 76 i indledningsbeslutningen.
The criterion of imputability is therefore not met, contrary to what the Commission states in recital 76 of the opening decision.
På samme måde holder betragtning 75 i indledningsbeslutningen, hvori Kommissionen henviser til ovennævnte meddelelse fra 2000 om statsstøtte i form af garantier for at begrunde tilstedeværelsen af statslige ressourcer, heller ikke, eftersom der ikke anføres noget til støtte for, at der foreligger en statsgaranti.
Likewise, recital 75 of the opening decision, in which the Commission refers to the 2000 Guarantees Notice to justify the presence of state resources, is no longer valid because the facts do not support the existence of a state guarantee.
TILBAGEFØRELSESMEKANISME
TRANSFER MECHANISM
Med henblik på at supplere den foreslåede mekanisme er de franske myndigheder klar til sammen med Kommissionen at undersøge følgende fremgangsmåde.
In order to supplement the proposed mechanism, the French authorities would be willing to consider with the Commission the following approach.
De franske myndigheder anfægter, at pkt. 2.1.3 i Kommissionens meddelelse fra 2000 om statsstøtte i form af garantier anvendes på La Poste og fastholder, at Kommissionen ikke har været i stand til at fastslå, at det giver sig udslag i mere gunstige finansieringsvilkår, at La Poste ikke er omfattet af privatretlige kollektive procedurer.
The French authorities challenge the applicability to La Poste of point 2.1.3 of the Commission’s 2000 Guarantees Notice and maintain that the Commission has been unable to establish that the fact that La Poste is not subject to collective procedures under private law is reflected in more favourable financing conditions.
Alligevel har de franske myndigheder foreslået, at de sammen med Kommissionen undersøger indførelsen af en mekanisme, hvorved La Poste ifølge en beregningsmekanisme, der skal godkendes af Kommissionen og kan revideres, euro for euro tilbagefører en eventuel negativ virkning på »spreadet« til staten, der hænger sammen med, at La Poste ikke er omfattet af de almindelige kollektive procedurer.
Nonetheless, the French authorities have offered to examine with the Commission the setting up of a transfer mechanism by La Poste to the State, on a euro-for-euro basis, of any adverse effect on the spread that is linked to the fact that La Poste is not subject to collective procedures under private law, using a calculation method that would be validated by the Commission and could be audited.
Ifølge de franske myndigheder vil iværksættelsen af en sådan strategi supplere de førnævnte forslag om præcisering med henblik på at bringe myten om statsgaranti til ophør og samtidig udelukke enhver risiko for støtte.
According to the French authorities, the introduction of such an approach would complement the clarification proposals set out above in order to extinguish the myth of a state guarantee, while definitively avoiding any risk of aid.
KVALIFICERING SOM STØTTE
CLASSIFICATION AS AID
Det bestemmes i artikel 107, stk. 1, i TEUF: »Bortset fra de i traktaterne hjemlede undtagelser er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med det indre marked, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne«.
Article 107(1) TFEU reads: ‘Save as otherwise provided in this Treaty, any aid granted by a Member State or through State resources in any form whatsoever which distorts or threatens to distort competition by favouring certain undertakings or the production of certain goods shall, in so far as it affects trade between Member States, be incompatible with the common market’.
TILSTEDEVÆRELSEN AF EN UBEGRÆNSET STATSGARANTI: TILSTEDEVÆRELSEN AF STATSMIDLER
UNLIMITED STATE GUARANTEE: STATE RESOURCES
Således som det blev præciseret i betragtning 56 i indledningsbeslutningen, er La Poste på grund af sin status som offentligretlig juridisk person, der kan sidestilles med en offentlig erhvervsvirksomhed, i en særlig juridisk situation, for så vidt angår såvel betaling af sine kreditorer som opretholdelse af sin eksistens i tilfælde af insolvens.
As was pointed out in recital 56 of the opening decision, La Poste has the status of a publicly owned establishment of an industrial or commercial character, or ‘EPIC’, and consequently enjoys a special legal position with regard to the payment of its creditors and its continuation in business in the event of insolvency.
Indledningsvis skal Kommissionen erindre om, at La Poste ikke er omfattet af almindelige regler for rekonstruktion og likvidation af kriseramte virksomheder.
By way of introduction, the Commission would point out that La Poste is not subject to the ordinary law rules governing the administration and winding up of firms in difficulty.
De franske myndigheder anfægter ikke dette punkt, men nægter, at der findes en mekanisme, der svarer til en statsgaranti til fordel for La Poste.
The French authorities do not contest this point, but deny that there is any mechanism that might be equivalent to a state guarantee for La Poste.
Ifølge pkt. 1.2, stk. 2, fjerde led, i Kommissionens meddelelse fra 2008 om anvendelsen af artikel 107 og 108 i TEUF på statsstøtte i form af garantier (i det følgende benævnt »meddelelsen fra 2008 om garantier«) betragtes gunstigere finansieringsvilkår, der opnås af virksomheder, hvis retlige form udelukker konkurs og andre insolvensprocedurer eller indebærer en eksplicit statsgaranti eller statens dækning af tab, som støtte i form af garanti.
However, according to the Commission Notice on the application of Articles 107 and 108 of the TFEU to State aid in the form of guarantees (‘the 2008 Guarantees Notice’), point 1.2, second paragraph, fourth indent, the Commission considers that there is aid in the form of a guarantee where more favourable funding terms are obtained by enterprises ‘whose legal form rules out bankruptcy or other insolvency procedures or provides an explicit State guarantee or coverage of losses by the State’.
De franske myndigheders argumenter til påvisning af, at der ikke foreligger nogen statsstøtte, bør derfor undersøges.
Consideration must therefore be given to the arguments by which the French authorities seek to show that there is no state guarantee here.
Garanti for betaling af individuelle fordringer
Guarantee of payment of individual claims
Med henblik på at fastslå, om der foreligger en garanti for individuelle fordringer, skal det først undersøges, om en sådan garanti er udelukket i henhold til retsakter eller retspraksis, således som de franske myndigheder hævder (jf. litra a) nedenfor).
In order to establish whether there is a guarantee for individual claims, the Commission will first consider whether, as the French authorities contend, any such guarantee is ruled out by the legislation or the case law (a).
Kommissionen undersøger herefter, hvordan en kreditor til La Poste forholder sig for at få betalt sin fordring, såfremt La Poste var i økonomiske vanskeligheder og ikke kunne indfri sin gæld (jf. litra b) nedenfor).
The Commission will then examine the steps to be taken by creditors of La Poste in order to recover their claims in the event that La Poste should be in financial difficulty and should be unable to pay its debts (b).
Kommissionen skal fastslå, om den fulgte procedure er af en sådan art, at La Postes kreditor er i en situation, der kan sammenlignes med en kreditor i forbindelse med en virksomhed, som er underlagt handelsretten.
The Commission will seek to determine whether the procedure to be followed is such that the position of a creditor of La Poste is comparable to that of a creditor of a firm governed by commercial law.
I modsætning til, hvad de franske myndigheder hævder, anerkendes eksistensen af implicitte garantier i fransk ret og nærmere bestemt eksistensen af en statsgaranti som følge af status som offentlig erhvervsvirksomhed
Contrary to the French authorities’ affirmation, French law does acknowledge the existence of implied guarantees, and in particular the existence of a state guarantee deriving from the status of publicly owned establishment
Undersøgelse af de franske myndigheders argumenter
The arguments of the French authorities
For det første hævder de franske myndigheder, at der ikke er nogen retsakt og heller ingen beslutning, der knæsætter princippet om, at staten skulle garantere offentlige erhvervsvirksomheders gæld.
First, the French authorities assert that there is no legislation or decision laying down the principle that the State is to guarantee the debts of EPICs.
Selv om der ikke findes nogen retsakt eller beslutning, hvori der eksplicit fastsættes en statsgaranti til fordel for offentlige erhvervsvirksomheder — ligesom der i øvrigt heller ikke findes en retsakt eller beslutning, hvorefter enhver statsgaranti til offentlige erhvervsvirksomheder eksplicit udelukkes — bemærker Kommissionen, at det ikke udelukker, at der kan foreligge en implicit garanti.
The Commission observes that while it is true that there is no legislation or decision providing expressly for a state guarantee for EPICs — just as there is no legislation or decision expressly ruling out any state guarantee for such establishments — this does not mean that there can be no implied guarantee.
Ifølge de franske myndigheder er der for det andet ifølge retspraksis ingen garantier, jf. bl.a. dommen vedrørende Société de l'hôtel d'Albe og i Campoloro-sagen.
Second, according to the French authorities, the courts have held, notably in the judgment in the case of Société de l’hôtel d’Albe and in Campoloro, that there is no such guarantee.
Som det blev understreget af Kommissionens ekspert, bemærker Kommissionen, at Conseil d'Etat i sin dom i sagen om Société de l'hôtel d'Albe udelukkende afviser at imødekomme kravet fra kreditor, der stiles direkte til ministeren for offentlige arbejder.
The Commission would observe that in Société de l’hôtel d’Albe, as pointed out by the Commission’s expert, the Council of State merely refused to grant an application brought by a creditor directly against the Minister for Public Works.
Aktiveringen af en garanti forudsætter en insolvenssituation.
A guarantee would come into play in the event of insolvency.
Den anførte dom vedrører ikke den præcise situation, hvor garantien kan tænkes at blive aktiveret.
The judgment cited did not concern the specific situation in which a guarantee might be invoked.
En garantiordning medfører ikke, at staten er forpligtet til at betale en offentlig erhvervsvirksomheds gæld, blot på anmodning af en kreditor.
A guarantee mechanism does not require the State to pay a debt of a publicly owned establishment whenever a creditor so requests.
Kommissionens analyse af Camporolo-sagen er anført i afsnit 4.1.1.A.b)3), i nærværende afgørelse.
The Commission’s analysis of the Campoloro case is set out in section 4.1.1.A(b)(3) of this Decision.
Som det vil fremgå, viser Camporolo-sagen tværtimod, at ordningen med statens ansvar for iværksættelse af proceduren for inddrivelse af offentlige erhvervsvirksomheders gæld udviser alle de karakteristiske træk ved en garantiordning.
It will be shown that the judgment in Campoloro establishes a scheme of state liability in proceedings for the recovery of the debts of publicly owned establishments which displays all the characteristics of a guarantee mechanism.
Såfremt der skulle foreligge en implicit garanti for La Postes gæld, ville den manglende godkendelse af denne garanti i en finanslov derfor medføre, at den også bortfaldt for gæld stiftet før den 1. januar 2005.
In so far as there is an implied guarantee for the debts of La Poste, therefore, the fact that that guarantee is not authorised in the Finance Act means that it also lapses in respect of debts contracted before 1 January 2005.
Endvidere vedrører garantien ikke blot betaling af individuelle fordringer (jf. afsnit 4.1.1.A i nærværende afgørelse), men også opretholdelsen af La Postes eksistens og/eller virksomhedens forpligtelser (jf. afsnit 4.1.1.B i nærværende afgørelse).
The guarantee links the State and La Poste; creditors of La Poste benefit only indirectly; and the guarantee covers not just the payment of individual claims (see Section 4.1.1.A of this Decision) but also the continued existence of La Poste or its obligations or both (see Section 4.1.1.B).
Da statens implicitte garanti til fordel for La Poste ligger før den 1. januar 2005, mener Kommissionen ikke, at argumentet om, at der ikke har kunnet foreligge en implicit garanti siden den 1. januar 2005, er relevant.
The implied state guarantee to La Poste dates from before 1 January 2005, and the Commission takes the view that the argument that there can be no implied guarantee since 1 January 2005 is false.
I betragtning 110 i sin afgørelse af 25. juli 2001 om LOLF præciserede Forfatningsrådet, at de garantier, der var givet før ikrafttrædelsen af LOLF og ikke var opgjort, ikke bliver ugyldige.
In paragraph 110 of its decision of 25 July 2001 on the Organic Law on the Finance Act, the Constitutional Council found that guarantees which were given before the enactment of the Organic Law governing the Finance Act and which have not been identified and listed have not lapsed as a result.
Ifølge Kommissionens ekspert passer dette ræsonnement perfekt på eksistensen af implicitte garantier, der er knyttet til offentlige erhvervsvirksomheders status og endnu ikke er opgjort, men alligevel forbliver gyldige.
According to the Commission’s expert, this reasoning applies squarely to implied guarantees, linked to the status of publicly owned establishments, which have not yet been identified and listed but which nevertheless remain valid.
De franske myndigheders ekspert udtrykker ikke desto mindre tvivl om, hvorvidt Forfatningsrådets begrundelser for at se bort fra ugyldigheden af de garantier, der ikke var godkendt i en finanslov, både gælder for implicitte og eksplicitte fordringer.
But although the Constitutional Council has indeed found that guarantees given without the authorisation of the Finance Act have not lapsed, the French authorities’ expert doubts whether the arguments that led to that conclusion apply without distinction to express guarantees and to implied guarantees.
Ifølge eksperten kan indehavere af en formodet implicit garanti ikke kræve så indiskutable og absolutte rettigheder som dem, der hører til en eksplicit garanti.
He takes the view that holders of a supposed implied guarantee cannot claim rights as indisputable and decisive as those conferred by an express guarantee.
Ud over at de franske myndigheders ekspert nøjes med at fremsætte tvivl, således at argumentet ikke er afgørende, bemærker Kommissionen, at intet i betragtning 110 antyder, at kun eksplicitte garantier ikke bliver ugyldige.
The French authorities’ expert merely expresses doubt, so his argument is not decisive, and the Commission notes that it is not suggested in this paragraph 110 of the Constitutional Council’s decision that guarantees given expressly do not lapse whereas implied guarantees do.
Artikel 61 i LOLF, som betragtningen vedrører, er heller ikke kun begrænset til eksplicitte garantier.
Article 61 of the Organic Law on the Finance Act, to which the paragraph relates, does not confine itself to express guarantees either.
Derfor mener Kommissionen, at Forfatningsrådets udtalelse om, at sanktionen for en evt. manglende godkendelse i finansloven ikke kan være, at en garanti bliver ugyldig, gælder for implicitte garantier såvel som for eksplicitte garantier.
The Commission believes that the opinion of the Constitutional Council that a guarantee does not come to an end merely because it is not authorised in the Finance Act applies whether the guarantee is express or implied.