natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den franske lovgivningsmyndighed har nemlig fastsat meget strenge regler for både afhændelse af aktiver og forhøjelse af taksterne for den universelle posttjenestes ydelser .
The sale of assets and the prices charged for providing the universal postal service are both subject to very strict rules laid down by the French legislature.
Vanskeligheden ved at mobilisere supplerende egne ressourcer til at indfri gæld forstærker nødvendigheden af statslige indgreb i tilfælde af utilstrækkelig likviditet.
The difficulty of mobilising the undertaking’s own capital and reserves in order to meet its debts exacerbates the need for state action in the event of a shortage of funds.
For det første øger det brugen af andre garantimekanismer (lån, forsøg på at drage staten til ansvar osv.), når det efter de forbundne kars princip er umuligt at mobilisere ressourcer gennem afhændelse af aktiver.
First, the fact that resources cannot be mobilised by selling assets means that more frequent use has to be made of other guarantee mechanisms (advances, efforts to establish a liability on the part of the State, etc.).
For det andet kan lovgivernes fastsættelse af en ordning til beskyttelse af aktiver give næring til sager om statens objektive ansvar i tilfælde af La Postes eventuelle insolvens.
Second, in the event of a default on the part of La Poste, the fact that the legislature has laid down rules protecting the assets might be invoked in any dispute in which it is alleged that there is a strict liability resting on the State.
I deres skrivelse fremsendt den 27. oktober 2009 anfægter de franske myndigheder, at det er »umuligt« for La Poste at mobilisere egne ressourcer:
In their memorandum of 27 October 2009 the French authorities deny that it is ‘impossible’ for La Poste to mobilise its own capital and reserves.
For så vidt angår afhændelse af aktiver, står det staten frit for at vurdere, om den finder et aktiv »uundværligt« for opfyldelsen af en offentlig service eller ej.
As regards the sale of assets, the State is free to determine at its discretion whether an asset is ‘indispensable’ for the provision of the public service.
Selv om den desuden modsætter sig en sådan afhændelse, indebærer det på ingen måde, at den skal kompensere herfor gennem garantiordninger.
Even if it does object to a sale, it does not thereby incur any obligation to compensate via a guarantee mechanism.
Endelig har staten i praksis aldrig modsat sig en afhændelse af aktiver på grundlag af artikel 23 i lov af 2. juli 1990, som i øvrigt er blevet forældet som følge af La Postes indskud i 2005 af næsten hele sin ejendomsformue (herunder posthusene) i et datterselskab, som ikke er omfattet af denne forudgående godkendelsesordning
As a matter of fact the State never has objected to a sale of assets under Article 23 of the Law of 2 July 1990, which has in any event fallen into desuetude since 2005, when La Poste transferred almost all of its immovable property assets (including post offices) to a subsidiary that was not subject to this system of prior authorisation.
Hvad angår forhøjelse af taksterne for den universelle posttjenestes ydelser, anfører de franske myndigheder, at ARCEP ikke bestemmer taksterne, men fastsætter et price cap alene for La Postes regulerede aktiviteter, hvorunder La Postes takster udvikler sig frit (med undtagelse af prisen for frimærker, der fastsættes ved bekendtgørelse af ministeren, som har ansvaret for postvæsenet under overholdelse af price cap).
As regards increases in charges for the universal postal service, ARCEP, the postal regulator, does not decide prices, and sets a price cap only for La Poste’s regulated activities, below which prices can be determined freely (with the exception of the prices of stamps, which are laid down by the Minister responsible for posts, who must stay within the price cap).
Det er i øvrigt tænkeligt, at ARCEP vil have vanskeligt ved at nægte en takstforhøjelse, der ville være tvingende nødvendig for virksomhedens overlevelse og opretholdelse af de public service-ydelser, den leverer.
It is reasonable to suppose that ARCEP would have difficulty refusing an increase in rates that was indispensable to the survival of La Poste and the public service functions it provides.
Endelig vedrører dette price cap kun den regulerede sektor, som repræsenterer under halvdelen af La Poste-koncernens driftsresultat.
The price cap applies only to the regulated sector, which accounts for less than half of the La Poste group’s operating profit.
Kommissionen noterer sig de franske myndigheders præciseringer og fremsætter to bemærkninger:
The Commission takes note of the clarifications provided by the French authorities, and makes two observations.
De franske myndigheder hævder, at det på ingen måde ville indebære en garanti, selv om staten modsatte sig en afhændelse.
The French authorities contend that even if the State were to object to a sale, that would not entail a guarantee.
Ikke desto mindre har de erkendt (selv om de anfægter, at La Poste kan have en fordel heraf), at kravet om kontinuitet i den offentlige service pålægges statens repræsentant under opfyldelse af proceduren i henhold til loven af 16. juli 1980, hvilket kan medføre objektivt ansvar for staten for ulige fordeling af offentlige byrder, som det påvises i det følgende
Nevertheless, they have acknowledged that in applying the procedure laid down in the Law of 16 July 1980 the representative of the State is bound by the requirement of continuity of public service, which means that the State might have strict liability for a breach of the principle of equality before public burdens, as will be shown below.
Såfremt en kreditor i La Poste ikke kan henvende sig til et andet selskab i La Poste-koncernen for at opnå betaling af sin fordring, bør det undersøges, hvor stor en andel det regulerede område og eneretsområdet har i La Postes omsætning og ikke i La Poste-koncernens.
Creditors of La Poste cannot turn to another company in the La Poste group to seek satisfaction of their claims, so that the proportions between the regulated area and the reserved area have to be considered in relation of the turnover of La Poste, and not of the La Poste group as a whole.
I betragtning af reguleringens omfang i Frankrig er det klart, at de regulerede aktiviteter udgør en overvældende andel af aktiviteterne i den offentligretlige erhvervsvirksomhed La Poste.
Given the scope of the regulated sector in France, it is clear that regulated activities form a preponderant part of the business of the public undertaking La Poste.
Fastsættelsen af takster for en stor del af La Postes aktiviteter er derfor underlagt et price cap, oven i købet fastsættes taksterne for eneretstjenester ved ministeriel bekendtgørelse.
Thus the share of La Poste’s business which is subject to the price cap is large, and the charges for reserved services are set by ministerial order.
Visse opgaver og programmer under statsbudgettet kan bruges til at hjælpe en offentligretlig erhvervsvirksomhed til at indfri sin gæld
Some functions and schemes provided for in the state budget could be used to help a publicly owned establishment to repay its debts
Kommissionens ekspert har afdækket følgende programmer:
The programmes identified by the Commission’s expert are the following:
Program nr. 823, Lån til organer, der er adskilt fra staten og forvalter offentlige tjenester: Dets formål »er at gøre det muligt for staten at bevilge lån til forskellige organer, der er adskilt fra staten og forvalter offentlige tjenester«.
Programme No 823, advances to organisations distinct from the State that manage public services: The object is ‘to allow the State to grant advances to various organisations, distinct from the State, that manage public services’.
»Disse lån har til formål at imødegå nødsituationer, hvad enten det drejer sig om at sikre kontinuiteten i den offentlige foranstaltning eller fremskynde iværksættelsen af den ene eller anden foranstaltning.
‘The purpose of such advances is to respond to emergency situations, whether in order to ensure the continuity of public business, or to expedite the implementation of a particular measure.
De giver ligeledes mulighed for midlertidig dækning af et uforudset likviditetsbehov, som en varig ressource senere skal sikre permanent.
The advances also allow an unforeseen funding requirement to be met provisionally, pending a permanent source of finance.
De gør det således muligt at undgå en bank- eller markedsfinansiering og samtidig at forebygge en øget opsplitning af de offentlige forvaltningers gæld eller en forøgelse af deres rentebyrde«.
This means that financing does not have to be obtained from banks or the market, and prevents greater fragmentation of the debt of public departments or an increase in their interest charges’.
Under opgaven »Tilskud fra staten« er anført to programmer med titlerne »Kapitaltransaktioner vedrørende statslige tilskud« (program nr. 731) og »Gældsnedsættelse i staten og statens offentligretlige erhvervsvirksomheder« (program nr. 732).
Under the heading ‘State financial holdings’ there are two programmes, entitled ‘Capital transactions with regard to state financial holdings’ (programme No 731) and ‘Reduction of the debts of the State and of publicly owned state establishments’ (programme No 732).
Under dette program skitseres i aktion nr. 01 »kapitalforhøjelser, bevillinger af egenkapital, aktionærlån og lignende lån«.
In this latter programme there is a measure No 1 which relates to ‘increases in capital, contributions to capital, shareholders’ advances and equivalent loans’.
Der er afsat betydelige beløb til disse lån.
The funds allocated to these advances are substantial.
I henhold til program nr. 731 er der udtrykkeligt fastsat en reserve på 85 mio. EUR. Betalingsbevillingerne til aktion nr. 01 i program nr. 732 beløber sig til 660 mio. EUR. Betalingsbevillingerne til program nr. 823 beløber sig til 50 mio. EUR.
For programme No 732 there is express provision for a reserve of EUR 85 million. Payment appropriations for measure No 1 in programme No 732 amount to EUR 600 million. Payment appropriations for programme No 823 amount to EUR 50 million.
Hvis La Poste får økonomiske vanskeligheder, kan staten bruge af disse programmer for at hjælpe La Poste.
In the event of financial difficulties at La Poste, the State would be able to help it with funding from these programmes.
Ingen retsakt begrænser nemlig mulighederne for at bevilge lån til offentligretlige erhvervsvirksomheder, der udøver en økonomisk virksomhed og opererer i en konkurrencepræget sektor.
There is no legislation limiting the possibility of granting advances to EPICs carrying on an economic activity and operating in the competitive sector.
I skrivelse fremsendt den 27. oktober 2009 præciserer de franske myndigheder, at de aldrig har anfægtet, at offentligretlige erhvervsvirksomheder kan få lån fra staten, i øjeblikket eksplicitte, men at det ikke indebærer, at de offentligretlige erhvervsvirksomheder har nogen trækningsret på statsbudgettet. Som anført af Kommissionens ekspert kan aktionærlåneordningen bruges i forbindelse med alle statslige tilskud uanset juridisk form, hvilket udelukker, at der kan drages nogen konklusion alene for offentligretlige erhvervsvirksomheder. I modsætning til det, Kommissionens ekspert hævder, tages der med disse lån i fuldt omfang hensyn til Fællesskabets restriktioner, såfremt de følger principperne for en fornuftig investor.
In their memorandum of 27 October 2009, the French authorities argue that they have never denied that publicly owned establishments may receive state advances — which would be granted expressly — but that this in no way implies that publicly owned establishments are entitled to draw on the state budget; as the Commission’s expert indicates, shareholders’ advances may be available in respect of any state holding, whatever the legal form involved, so that no conclusion can be drawn in respect of EPICs alone; and contrary to what the Commission’s expert maintains, these advances take full account of the constraints imposed by the Community, because they would be the act of a prudent investor.
Kommissionen konkluderer, at:
The Commission draws the following conclusions:
Adgangen til disse midler er på ingen måde betinget af, at statsstøttereglerne tidligere er overholdt, og tilskuddene kan være »supplerende ressourcer« som omhandlet i lov af 16. juli 1980
The ‘additional resources’ referred to in the Law of 16 July 1980 may consist of contributions of this kind.
disse retsakter er kendt af kreditorerne, som derfor med rette kan mene, at tilsynsmyndigheden vil kunne finde de nødvendige ressourcer til, at deres fordring kan blive betalt
The relevant legislation is known to creditors, who consequently have good reason to believe that the supervising authority will be in a position to secure the resources necessary to ensure that their claims are satisfied.
La Poste har dog ikke nogen trækningsret til disse ressourcer.
However, La Poste has no entitlement to draw on these resources.
I betragtning af at:
Given
der ikke i loven af 16. juli 1980 og gennemførelsesforanstaltningerne hertil fastsættes nogen likvidations-bortfaldsprocedure, hvor rettigheder og forpligtelser bortfalder
that the Law of 16 July 1980 and the measures implementing it do not provide for winding up with the cancellation of rights and obligations,
Til gengæld har Kommissionen ikke afdækket nogen direkte adgang for offentligretlige erhvervsvirksomheder til finansministeriets konti, hvis »direkte adgang« skal forstås som en offentligretlig erhvervsvirksomheds mulighed for selv at træffe beslutning om direkte at øse af statens midler, der er stillet til dens rådighed, uden statens mellemkomst.
The Commission has not found that publicly owned establishments have any direct access to the accounts of the Treasury, ‘direct access’ being taken to mean a facility by which an EPIC can itself decide to draw directly on funds belonging to the State and placed at its disposal, without any action being required on the part of the State.
De franske myndigheders forslag om at præcisere gennemførelsesdekretet til loven af 16. juli 1980 er utilstrækkeligt
The French authorities’ proposal for a clarification of the Decree implementing the Law of 16 July 1980 is not sufficient
Indledningsvis understreger Kommissionen, at de franske myndigheder ikke har ændret lov af 16. juli 1980, der bliver analyseret i dette afsnit.
The Commission would like to emphasise straight away that the French authorities have not made the change in the Law of 16 July 1980 that will be discussed in this section.
Derfor må Kommissionens undersøgelse af, om der findes en garanti til fordel for La Poste nødvendigvis være baseret på gældende ret og ikke på, om de franske myndigheders forslag til at udelukke enhver garanti er tilstrækkelige eller ej, idet de aldrig er blevet stadfæstet.
The Commission must necessarily examine the existence or otherwise of a guarantee to La Poste on the basis of the legislation actually enacted, rather than seeking to assess whether proposals which seek to exclude any guarantee but which have not yet been adopted are or are not adequate.
Heraf følger, at Kommissionens analyse i dette afsnit i al væsentlighed har til formål at give en fuldstændig beskrivelse af den procedure, der er forløbet ved Kommissionen.
The purpose of the analysis that the Commission will carry out in this section is essentially to provide a complete description of the proceedings that have taken place before the Commission.
Med henblik på at fastslå, at de af tilsynsmyndigheden frigjorte midler kun kan stamme fra myndighedens eller erhvervsvirksomhedens egne ressourcer, har de franske myndigheder foreslået at ændre gennemførelsesdekretet til loven af 16. juli 1980 som følger: »Når opfordringen ikke har givet noget resultat ved udløbet af disse frister, sørger statens repræsentant eller tilsynsmyndigheden for at opføre udgiften på den insolvente lokale myndigheds eller offentlige virksomheds budget.
In order to establish that the resources released by the supervising authority must come from the resources of the defaulting authority or establishment itself, the French authorities propose to amend the Decree implementing the Law of 16 July 1980 as follows (the amendment is shown in italic): ‘If the notice given has had no effect by the time these deadlines expire, the representative of the State or the authority responsible for supervision shall enter the expenditure in the budget of the defaulting authority or publicly owned establishment.
Den pågældende frigør evt. de nødvendige ressourcer af myndighedens eller virksomhedens budget ved at sænke de bevillinger, der er afsat til andre udgifter og endnu ikke er brugt, eller ved at hæve ressourcerne« (ændringerne er fremhævet med kursiv).
The representative of the State or the authority responsible for supervision shall, as appropriate, release the necessary resources from the budget of the defaulting authority or establishment either by reducing the appropriations allocated to other expenditures and still available or by increasing resources’.
Ikke desto mindre anfører Kommissionen, som den har gjort i betragtning 58 i indledningsbeslutningen, at retsakterne, hverken i deres nuværende version eller i den ændrede version ifølge de franske myndigheders forslag, udelukker, at frigørelsen af ressourcer kan ske gennem en forhøjelse af ressourcer, som på forhånd er muliggjort gennem et tilskud eller en indsprøjtning af offentlige midler.
As the Commission pointed out in recital 58 of the opening decision, neither in its present wording nor in the amended wording proposed by the French authorities does the legislation prevent an increase in resources from being made possible by a subsidy or injection of public funds.
Kommissionen vil nu undersøge, hvilke klagemuligheder kreditor har i det lidet sandsynlige tilfælde, at den i loven af 16. juli 1980 fastsatte procedure ikke skulle sikre, at kreditor kan få sin betaling.
The Commission will now go on to examine the courses open to a creditor in the unlikely event that the procedure laid down by the Law of 16 July 1980 does not result in payment.
Kommissionen vil bl.a. undersøge statens ansvar med henblik på at fastslå, om det udviser en garantiordnings kendetegn.
The Commission will give particular consideration to the rules governing the liability of the State, in order to determine whether they have the characteristics of a guarantee mechanism.
Statens ansvar for iværksættelse af proceduren for tilbagebetaling af offentligretlige erhvervsvirksomheders gæld udviser en garantiordnings kendetegn
The rules governing the liability of the State in the procedure for the recovery of the debts of a publicly owned establishment have all the characteristics of a guarantee mechanism
Ifølge de franske myndigheder kan staten i princippet ikke drages til ansvar, hvad enten der er tale om culpaansvar eller objektivt ansvar.
According to the French authorities, the State has in principle no liability, whether for a fault on its part or in the absence of any such fault.
De franske myndigheder erkender alligevel, at det godt kan være, at dommeren træffer bestemmelse om godtgørelse til kreditor i tilfælde af, at der foreligger et krav om kontinuitet i den offentlige service, og at dette krav skal opfyldes af statens repræsentant under udøvelsen af proceduren i henhold til loven af 16. juli 1980.
The French authorities acknowledge that if there is a requirement of continuity of public service that is binding on the representative of the State in the procedure laid down by the Law of 16 July 1980, a court may order that the creditor be compensated.
Men i dette tilfælde vil godtgørelsen ikke have anden virkning end at sætte kreditor i den situation, han ville have været i efter de almindelige bestemmelser. Kreditor vil således ikke have nogen fordel.
But, they argue, this merely places the creditor in the position in which he would have been under the ordinary law, so that the creditor is not given any advantage.
Kommissionen anfører imidlertid, at kreditorer, i hvert fald simple kreditorer, efter de almindelige bestemmelser i princippet ikke får hele deres fordring dækket.
The Commission would point out, however, that under the ordinary law creditors, or at any rate unsecured creditors, will not as a general rule recover the whole of their claims.
Desuden får en virksomhed under likvidation ikke sin gæld betalt af en tredjemand, hvilket er tilfældet her.
In addition, the enterprise being wound up will not have its debts paid by a third party, as happens here.
De franske myndigheder hævder ligeledes, at de muligheder for godtgørelse til kreditorer, der åbnes ved at gøre ansvar gældende, under alle omstændigheder ikke kan sidestilles med en form for garanti.
The French authorities further argue that any possibility of compensation of creditors that may be opened up if the State is held liable cannot in any event be considered equivalent to a guarantee.
Kommissionen mener dog, således som den agter at påvise, at statens pådragelse af ansvar (culpøst eller objektivt) ved iværksættelse af proceduren for inddrivelse af offentligretlige juridiske personers gæld i henhold til loven af 16. juli 1980 svarer til en garantimekanisme i henhold til fællesskabsretten, idet den sikrer kreditorerne betaling af deres fordring, idet medlemsstaten tvinges til at betale den i tilfælde af La Postes insolvens.
The Commission takes the view, however, that in the procedure for the recovery of the debts of the public bodies referred to in the Law of 16 July 1980 the liability of the State, with or without fault, is indeed equivalent to a guarantee mechanism for purposes of Community law, as will be seen, because it ensures creditors that if La Poste should default the Member State will be required to meet their claims.
Oven i købet sigter Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol (ECHR) i sin retspraksis i Campoloro-sagen mod at indføre en automatisk garanti.
In addition, the judgment of the European Court of Human Rights in the Campoloro case establishes something like an automatic guarantee.
De franske myndigheder har ikke begrænset disse ansvars- eller garantiordninger, selv om det stod dem frit for at gøre det.
Although they are free to do so, the French authorities have not limited these liability or guarantee mechanisms.
Tidligere retspraksis: påvisning af den særlige ordning, der blev indført med Campoloro-sagen
The earlier case law, illustrating the special character of the scheme introduced by Campoloro
Dels kunne kreditor lide et særligt tab på grund af mangler i forbindelse med udøvelse af statens beføjelser (forsinkelse, ond vilje, afvisning af at indlede procedurerne, delvis indledning af procedurerne osv.). Det andet tab kunne ikke vurderes ud fra gældsbeløbet, men snarere ved at anslå omkostningerne ved en forsinkelse eller en afvisning af at benytte beføjelserne, der er fastsat i loven.
The creditor might also suffer a separate injury due to shortcomings in the exercise of the State’s prerogatives — delays, reluctance to act, refusal to initiate proceedings, initiation of proceedings in respect of only part of the subject-matter, etc. This second kind of injury could not be evaluated by reference to the amount of the debt, but rather by estimating the cost of a delay or a refusal to exercise the prerogatives provided for by the law.
Det er det synspunkt, forvaltningsappelretten i Lyon anlagde i Campoloro-sagen.
That was the approach accepted by the Administrative Court of Appeal in the Campoloro case.
Conseil d'Etats dom i 2005 i Campoloro-sagen
The judgment given by the Council of State in the Campoloro case in 2005
Ifølge Kommissionens ekspert markerer den dom, Conseil d'Etat afsagde i Campoloro-sagen, et første vendepunkt, idet en af de hypoteser, der opstilles i den forbindelse, ikke længere er et egentligt tilfælde af ansvar, men virker som en garantiordning.
In the view of the Commission’s expert, the judgment given by the Council of State in Campoloro marks a development, in that one of the possibilities it contemplates is no longer a case of liability as such but instead operates as a guarantee mechanism.