natgillin/translations-raw huggingface dataset:
N 271/06, Danmark, Lempelse for afgift for levering af industriel overskudsvarme (EUT C 41 af 24.2.2007, s. 2). N 820/06, Tyskland, Afgiftsfritagelse for visse energiintensive processer ((EUT C 80 af 13.4.2007, s. 4).
N 271/06, Denmark, tax relief for supply of surplus heating (OJ C 41, 24.2.2007, p. 2); N 820/06, Germany, tax relief for certain energy-intensive processes (OJ C 80, 13.4.2007, p. 4).
Direktiv 2003/96/EF.
Directive 2003/96/EC.
[23] Forordning (EF) nr. 800/2008.
Regulation (EC) No 800/2008.
Bemærkninger fra Østrig fremsendt den 9. september 2010 vedrørende Kommissionens beslutning om at indlede proceduren af 22. juli 2009.
Austria’s comments on the Commission’s opening decision of 22 July 2009, submitted on 9 September 2010.
Offentliggjort af Tyskland, Danmark, Nederlandene, Finland, Sverige og Østrig.
Published by Germany, Denmark, the Netherlands, Finland, Sweden and Austria.
Kommissionens beslutning i støttesag C 24/09 (ex-N446/08) - Østrigsk lov om grøn elektricitet — eventuel støtte til store elforbrugere.
Commission decision regarding State aid measure C 24/09 (ex N 446/08) — The Austrian Green Electricity Act — potential aid to large electricity consumers.
Domstolens dom af 17. juni 1999, sag C-75/97, Belgien mod Kommissionen, Sml. 1999 I, s. 3671, præmis 28-31; sag C-143/99, Adria-Wien Pipeline m.fl. mod Finanzlandesdirektion für Kärnten, Sml. 2001 I, s. 8365, præmis 41.
Court of Justice in Case C-75/97 Belgium v Commission [1999] ECR I-3671, paragraphs 28–31, and Case C-143/99 Adria-Wien Pipeline [2001] ECR I-8365, paragraph 41.
Østrigs brev af 9.september 2010 som svar på Kommissionens begæring om oplysninger af 19. juli 2010.
Austrian submission of 9 September 2010, replying to the Commission’s request for information of 19 July 2010.
Domstolens dom af 16. maj 2002, sag C-482/99, Frankrig mod Kommissionen (Stardust Marine), Sml. 2002 I, s. 4397, præmis 24.
Case C-482/99 France v Commission (‘Stardust Marine’) [2002] ECR I-4397, paragraph 24.
Sag C-206/06, Essent mod Aluminium, Sml. 2008 I, s. 5497, præmis 74.
Essent, paragraph 74.
Jf. i denne retning også præmis 74 i Essent-dommen.
To this effect see also Essent, paragraph 74.
Dom af 13. marts 2001, sag C-379/98, PreussenElektra mod Schleswag, Sml. 2001 I, s. 2099.
Case C-379/98 PreussenElektra [2001] ECR I-2099.
Dommen vedrørte den tyske afregningsprisordning fra 1998, og det fastsloges deri, at denne ikke indebærer støtte.
The Court of Justice had to consider the German feed-in tariff system of 1998; it found that the scheme did not involve State aid.
I denne ordning regulerede den tyske lov direkte forholdet mellem producenterne af grøn elektricitet og elhandlerne, idet den forpligtede de private elleverandører til at købe elektricitet fremstillet i deres forsyningsområde fra vedvarende ressourcer til en mindstepris (garanteret afregningspris).
The German Act directly regulated relations between producers of green electricity and electricity distributors by requiring private electricity distributors to buy electricity produced from renewable sources in their area of supply at a minimum price known as the ‘feed-in tariff’(Einspeisetarif).
Elhandlerne kunne så frit vælge, hvordan de ville hente de heraf følgende yderligere udgifter til grøn elektricitet hjem hos de endelige forbrugere.
Distributors were then free to decide how the additional cost of green electricity should be recovered from consumers.
For at opnå en ligelig deltagelse i opkøbet af grøn elektricitet, skulle energiselskaberne fordele mængden af grøn elektricitet mellem sig.
To ensure that purchases of green electricity were shared fairly, energy undertakings had to compensate one another for the volumes of green electricity bought.
Dette resulterede i større eller mindre køb af grøn elektricitet, som svarede til selskabernes markedsandel.
This gave them larger or smaller volumes of green electricity purchased depending on their market shares.
Sag 76/78, Steinike og Weinlig mod Forbundsrepublikken Tyskland, Sml. 1977, s. 595, præmis 21: Forbuddet i artikel 92, stk. 1, omfatter enhver statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler, uden at der er anledning til at sondre mellem, om støtten ydes direkte af staten eller gennem offentlige eller private organer, som staten opretter eller udpeger til at forvalte støtten; ved anvendelsen af artikel 92 skal der imidlertid tages hensyn til virkningerne af støtten for de virksomheder eller producenter, som begunstiges, og ikke til situationen for de institutioner, som fordeler og forvalter støtten.
Case 76/78 Steinike & Weinlig v Germany [1977] ECR 595, paragraph 21: ‘The prohibition contained in Article 92(1) covers all aid granted by a Member State or through State resources without its being necessary to make a distinction whether the aid is granted directly by the State or by public or private bodies established or appointed by it to administer the aid. In applying Article 92 regard must primarily be had to the effects of the aid on the undertakings or producers favoured and not the status of the institutions entrusted with the distribution and administration of the aid’.
Østrig fremsendte disse oplysninger på grundlag af de erfaringer, der var gjort med anvendelsen af den ændrede version af den foreliggende ordning med støtteintensiteter under anmeldelsesgrænserne.
Austria provided this data on the basis of experience with the application of an adapted version of the scheme, with aid intensities below the notification thresholds.
I henhold til artikel 17, stk. 1, litra a), i energibeskatningsdirektivet forstås ved »… »energiintensiv virksomhed« (…) en erhvervsmæssig enhed, jf. artikel 11, hvor købet af energiprodukter og elektricitet udgør mindst 3,0 % af produktionsværdien, eller hvor den skyldige nationale energiafgift udgør mindst 0,5 % af værditilvæksten. «
Article 17(1)(a) of the Energy Tax Directive states that ‘An “energy-intensive business” shall mean a business entity, as referred to in Article 11, where either the purchases of energy products and electricity amount to at least 3,0 % of the production value or the national energy tax payable amounts to at least 0,5 % of the added value. ’
Sag C-143/99, Adria-Wien Pipeline m.fl. mod Finanzlandesdirektion für Kärnten, Sml. 2001 I, s. 8365, præmis 36.
Case C-143/99 Adria-Wien Pipeline [2001] ECR I-8365, paragraph 36.
Sag C-143/99, Adria-Wien Pipeline m.fl. mod Finanzlandesdirektion für Kärnten, Sml. 2001 I, s. 8365, præmis 34-35.
Adria-Wien Pipeline, paragraphs 34–35.
Sag C-143/99, Adria-Wien Pipeline m.fl. mod Finanzlandesdirektion für Kärnten, Sml. 2001 I, s. 8365, præmis 36.
Adria-Wien Pipeline, paragraph 36.
Generaladvokat Jacobs forslag til afgørelse af 29. november 2005 i sag C-368/04, Transalpine Ölleitung, punkt 72.
Opinion of Advocate-General Jacobs in Case C-368/04 Transalpine Ölleitung, point 72.
Sag C-143/99, Adria-Wien Pipeline m.fl. mod Finanzlandesdirektion für Kärnten, Sml. 2001 I, s. 8365, præmis 48.
Adria-Wien Pipeline, paragraph 48.
Retten i Første Instans betragtede en baskisk støtteordning i form af skattelempelser i forbindelse med investeringer på over 2,5 mia. ESP som faktisk selektiv, da den pågældende skattelempelse var forbeholdt virksomheder med betydelige økonomiske ressourcer (forenede sager T-92/00 og T-103/00, Diputación Foral de Alava m.fl. mod Kommissionen, Sml. 2002 II, s. 1385, præmis 39, (en appel til prøvelse af denne dom blev forkastet af Domstolen i forenede sager C-186/02 P og C-188/02 P, Ramondín SA m.fl. mod Kommissionen, Sml. 2004 I, s. 10653, præmis 60 ff.). Endvidere vurderede Domstolen en støtteordning for anskaffelse af erhvervskøretøjer som faktisk selektiv, fordi — bl.a. — store virksomheder var udelukket fra ordningens anvendelsesområde (sag C-409/00, Spanien mod Kommissionen, Sml. 2003 I, s. 1487, præmis 50).
The Court of First Instance had to consider an aid scheme in the Basque country which took the form of a tax credit for investments over a threshold of ESP 2500 million: it held that the scheme was de facto selective because the tax concession was available only to undertakings with significant financial resources (Joined Cases T-92/00 and T-103/00 Diputación Foral de Álava and Others v Commission [2002] ECR II-1385, paragraph 39 (an appeal against this judgment was dismissed by the Court of Justice in Joined Cases C-186/02 P and C-188/02 P Ramondín SA and Others v Commission [2004] ECR I-10653, paragraphs 60 ff.). In another case the Court of Justice found that an aid scheme for the purchase of commercial vehicles was selective de facto in particular because it excluded large enterprises (Case C-409/00 Spain v Commission [2003] ECR I-1487, paragraph 50).
Kommissionens beslutning 2005/565/EF af 9. marts 2004, C33/2003, om en i Østrig anvendt støtteordning vedrørende godtgørelse af energiafgifter på naturgas og elektricitet i 2002 og 2003, betragtning 47-49 (EUT L 190 af 22.7.2005, s. 13).
Commission Decision 2005/565/EC of 9 March 2004 on an aid scheme implemented by Austria for a refund from the energy taxes on natural gas and electricity in 2002 and 2003, recitals 47 to 49 (OJ L 190, 22.7.2005, p. 13).
Beslutning 2005/565/EF, betragtning 46.
Decision 2005/565/EC, recital 46.
Beslutning 2005/565/EF, betragtning 68-70.
Decision 2005/565/EC, recitals 68 to 70.
Sag C-368/04, Transalpine Ölleitung, Sml. 2006 I, s. 9957.
Case C-368/04 Transalpine Ölleitung [2006] ECR I-9957.
Generaladvokat Jacobs' forslag til afgørelse af 29. november 2005 i sag C-368/04, Transalpine Ölleitung, punkt 73.
Opinion of Advocate-General Jacobs in Case C-368/04 Transalpine Ölleitung, point 73.
Generaladvokat Jacobs' forslag til afgørelse af 29. november 2005 i sag C-368/04, Transalpine Ölleitung, punkt 72.
Opinion of Advocate-General Jacobs in Transalpine Ölleitung, point 72.
Sag 173/73, Italien mod Kommissionen, Sml. 1974, s. 709, præmis 13.
Case 173/73 Italy v Commission [1974] ECR 709, paragraph 13.
Sag C-75/97, Belgien mod Kommissionen, Sml. 1999 I, s. 3671, præmis 32.
Case C-75/97 Belgium v Commission [1999] ECR I-3671, paragraph 32.
Inden for denne sektor findes en vis koncentration om delsektorer som produktion af træ, papir, levnedsmidler, glas, keramik, metaller og kemikalier.
Within this sector there is a certain concentration on subsectors such as the production of wood, paper, food, glass, ceramics, metals and chemicals.
Østrigs brev af 9. september 2010 som svar på Kommissionens begæring om oplysninger af 19. juli 2010 (s. 17 og tabel 5 på s. 17).
Austria’s submission of 9 September 2010 (p. 17 and Table 5 on p. 17), replying to the Commission’s request for information of 19 July 2010.
Sag 173/73, Italien mod Kommissionen, Sml. 1974, s. 709, præmis 33; sag C-75/97, Belgien mod Kommissionen, Sml. 1999 I, s. 3671, præmis 28-31; sag C-143/99, Adria-Wien Pipeline m.fl. mod Finanzlandesdirektion für Kärnten, Sml. 2001 I, s. 8365, præmis 41.
Case 173/73 Italy v Commission [1974] ECR 709, paragraph 33; Case C-75/97 Belgium v Commission [1999] ECR I-3671, paragraphs 28–31; Case C-143/99 Adria-Wien Pipeline [2001] ECR I 8365, paragraph 41.
Sag C-88/03, Portugal mod Kommissionen, Sml. 2006 I, s. 7115, præmis 81.
Case C-88/03 Portugal v Commission [2006] ECR I-7115, paragraph 81.
Sag C-487/06 P, Kommissionen mod British Aggregates Association, Sml. 2008 I, s. 10505, præmis 84-92.
Case C-487/06 P British Aggregates Association v Commission [2008] ECR I-10505, paragraphs 84–92.
Portugal mod Kommissionen, nævnt i fodnote 31, præmis 82, som henviser til »socialt sammenhold« og »regional udvikling« som ekstrinsiske politiske mål.
Case C-88/03 Portugal v Commission (cited in footnote 31), paragraph 82, which refers to regional development and social cohesion as extrinsic political objectives.
Se fodnote 58.
See footnote 58.
Se fodnote 54.
See footnote 54.
Da Kommissionen endnu ikke har truffet endelig afgørelse, ydede Østrig fordelen i forbindelse med fritagelsesordningen på grundlag af de minimis-støtte.
Pending a final Commission decision, Austria has been granting the benefit of the exemption mechanism as de minimis aid.
Domstolens dom af 28. april 1993, sag C-364/90, Italien mod Kommissionen, Sml. I, s. 2097, præmis 20; Rettens dom af 15. december 1999, forenede sager T-132/96 og T-143/96, Freistaat Sachsen, Volkswagen AG og Volkswagen Sachsen GmbH mod Kommissionen, Sml. II, s. 3663, præmis 140; Domstolens dom af 29. april 2004, sag C-372/97, Italien mod Kommissionen, Sml. I, s. 3679, præmis 81.
Case C-364/90 Italy v Commission [1993] ECR I-2097, paragraph 20; Joined Cases T-132/96 and T-143/96 Freistaat Sachsen and Others v Commission [1999] ECR II-3663, paragraph 140; Case C-372/97 Italy v Commission [2004] ECR I-3679, paragraph 81.
Domstolens dom af 21. marts 1990, sag C-142/87, Belgien mod Kommissionen, Sml. 1990 I, s. 959, præmis 56; Domstolens dom af 11. juli 1996, sag C-39/94, Syndicat français de l'Express international (SFEI) m.fl. mod La Poste m.fl., Sml. 1996 I, s. 3547, præmis 36.
Case C-142/87 Belgium v Commission [1990] ECR I-959, paragraph 56; Case C-39/94 Syndicat français de l’Express international (SFEI) and Others v La Poste and Others [1996] ECR I-3547, paragraph 36.
Domstolens dom af 24. marts 1993, sag C-313/90, Comité international de la rayonne et des fibres synthétiques mod Kommissionen, Sml. I, s. 1125, præmis 36; Domstolens dom af 15. oktober 1996, sag C-311/94, IJssel-Vliet Combinatie BV mod Minister van Economische Zaken, Sml. 1996 I, s. 5023, præmis 43; Domstolens dom af 26. september 2002, sag C-351/98, Spanien mod Kommissionen, Sml. 2002 I, s. 8031, præmis 53.
Case C-313/90 Comité International de la Rayonne et des Fibres Synthétiques (CIRFS) and Others v Commission [1993] ECR I-1125, paragraph 36; Case C-311/94 Ijssel-Vliet Combinatie BV v Minister van Economische Zaken [1996] ECR I-5023, paragraph 43; Case C-351/98 Spain v Commission [2002] ECR I-8031, paragraph 53.
Som allerede beskrevet ovenfor er Kommissionen af den opfattelse, at den garanterede afregningspris klart ikke er en harmoniseret miljøafgift.
As explained above, the Commission considers that the feed-in tariff is clearly not a harmonised environmental tax.
Punkt 156 i retningslinjerne for miljøstøtte.
Point 156 of the Guidelines.
Punkt 158 i retningslinjerne for miljøstøtte.
Point 158 of the Guidelines.
Punkt 159 i retningslinjerne for miljøstøtte.
Point 159 of the Guidelines.
Østrig har ikke besvaret Kommissionens spørgsmål i denne henseende af 21. juni 2010 og 19. juli 2010.
Austria did not reply to the questions on this point asked by the Commission on 21 June 2010 and 19 July 2010.
Sag 165/84, Krohn mod Bundesanstalt für Landwirtschaftliche Marktordnung, Sml. 1985, s. 3997, præmis 14; sag 6/78, Union française de Céréales mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas, Sml. 1978, s. 1675.
Case 165/84 Krohn v Bundesanstalt für Landwirtschaftliche Marktordnung [1985] ECR 3997, paragraph 14; Case 6/78 Union française de Céréales v Hauptzollamt Hamburg-Jonas [1978] ECR 1675.
I henhold til artikel 25, stk. 2, i den generelle gruppefritagelsesforordning skal de, der bevilges en afgiftslempelse, mindst betale den EF-minimumsafgiftssats, der er fastsat i direktiv 2003/96/EF (energibeskatningsdirektivet).
Article 25(2) of the General Block Exemption Regulation states that ‘The beneficiaries of the tax reduction shall pay at least the Community minimum tax level set by Directive 2003/96/EC’ (the Energy Tax Directive).
I henhold til artikel 25, stk. 3, i den generelle gruppefritagelsesforordning ydes afgiftslempelser for højst ti år. Efter en sådan tiårsperiode skal medlemsstaterne tage den pågældende støtteforanstaltning op til fornyet overvejelse.
Article 25(3) of the General Block Exemption Regulation states that ‘Tax reductions shall be granted for maximum periods of 10 years. After such 10-year period, Member States shall re-evaluate the appropriateness of the aid measures concerned’.
Østrigs brev af 9. september 2010 som svar på Kommissionens begæring om oplysninger af 19. juli 2010, s. 19.
Austrian submission of 9 September 2010, p. 19, replying to the Commission’s request for information of 19 July 2001.
Se fodnote 63.
See footnote 63.
Rettens dom af 14. januar 2009, sag T-162/06, Kronoply mod Kommissionen, Sml. II, s. 1, navnlig præmis 65, 66, 74, 75.
Case T-162/06 Kronoply v Commission [2009] ECR II-1, especially paragraphs 65, 66, 74 and 75.
Rettens dom af 7. juni 2001, sag T-187/99, Agrana Zucker og Stärke mod Kommissionen, Sml. II, s. 1587, præmis 74; Rettens dom af 14. maj 2002, sag T-126/99, Graphischer Maschinenbau GmbH mod Kommissionen, Sml. II, s. 2427, præmis 41-43; Domstolens dom af 15. april 2008, sag C-390/06, Nuova Agricast, Sml. I, s. 2577, præmis 68-69.
Case T-187/99 Agrana Zucker und Stärke v Commission [2001] ECR II-1587, paragraph 74; Case T-126/99 Graphischer Maschinenbau v Commission [2002] ECR II-2427, paragraphs 41-43; Case C-390/06 Nuova Agricast [2008] ECR I-2577, paragraphs 68-69.
Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til forskning og udvikling og innovation, punkt 1.3, (EUT C 323 af 30.12.2006, s. 1); EF-retningslinjer for statsstøtte til miljøbeskyttelse, punkt 1.3, (EUT C 82 af 1.4.2008, s. 1).
Community framework for State aid for research and development and innovation, point 1.3 (OJ C 323, 30.12.2006, p. 1); Community guidelines on State aid for environmental protection, point 1.3 (OJ C 82, 1.4.2008, p. 1).
Sag T-459/93, Siemens SA mod Kommissionen, Sml. 1995 II, s. 1675, præmis 48.
Case T-459/93 Siemens SA v Commission [1995] ECR II-1675, paragraph 48.
Se også Domstolens dom af 8. juli 2010, sag T-396/08, Freistaat Sachsen og Land Sachsen-Anhalt mod Kommissionen, præmis 46-48; sag C-156/98, Tyskland mod Kommissionen, Sml. I, s. 6857, præmis 30, samt den nævnte retspraksis.
See also Case T-396/08 Freistaat Sachsen and Land Sachsen-Anhalt v Commission, 8 July 2010, not yet reported, paragraphs 46-48; Case C-156/98 Germany v Commission [2000] ECR I-6857, paragraph 30, with further references.
Som beskrevet ovenfor er Kommissionen af den opfattelse, at den garanterede afregningspris klart ikke er en harmoniseret miljøafgift.
As already explained, the Commission considers that the feed-in tariff is clearly not a harmonised environmental tax.
Se fodnote 73.
See footnote 73.
Se fodnote 74.
See footnote 74.
Se fodnote 75.
See footnote 75.
Efter en rykkerskrivelse fremsendte Østrig ved brev af 22. december 2008 yderligere oplysninger.
After a reminder had been sent, Austria submitted additional information by letter dated 22 December 2008.
Efter et møde med repræsentanter for Østrig den 11. februar 2009 anmodede Kommissionen ved brev af 19. februar 2009 om flere oplysninger, som Østrig fremsendte ved brev af 17. marts 2009.
Following a meeting with Austrian representatives on 11 February 2009, the Commission requested further information by letter dated 19 February 2009. Austria provided that information in a letter dated 17 March 2009.
Kommissionen anmodede ved brev af 8. maj 2009 om supplerende oplysninger, som Østrig fremsendte ved breve af 9. og 19. juni 2009.
By letter of 8 May 2009 the Commission requested further information, which Austria supplied by letters dated 9 and 19 June 2009.
Ved brev af 19. august 2009 anmodede Østrig om en forlængelse af fristen, som Kommissionen efterkom ved brev af 9. september 2009.
By letter of 19 August 2009 Austria requested an extension of the deadline for a reply, which the Commission accepted by letter of 9 September 2009.
Østrig fremsendte endelig sine bemærkninger den 8. oktober 2009.
Austria ultimately submitted its comments on 8 October 2009.
Ved breve af 21. juni 2010 og 19. juli 2010 anmodede Kommissionen Østrig om yderligere oplysninger, som blev fremsendt den 13. september 2010.
By letters dated 21 June 2010 and 19 July 2010 the Commission requested additional information from Austria, which was provided on 13 September 2010.
Efter anmodning fra Østrig fandt der den 9. juli 2010 et møde sted mellem Kommissionen og repræsentanter for Østrig.
At Austria’s request, a meeting between the Commission and Austrian representatives took place on 9 July 2010.
Kommissionen besvarede dette brev den 7. december 2010.
The Commission replied to that letter on 7 December 2010.
Den 9. december 2010 fandt der endnu et møde sted med repræsentanter for Østrig.
A further meeting with Austrian representatives took place on 9 December 2010.
VKW Netz AG ejes af Illwerke AG, hvori delstaten Vorarlberg har en ejerandel på 95,5 %.
VKW Netz AG is owned by Illwerke AG, 95,5 % of the shares in which are held by the Province of Vorarlberg. TIWAG-Netz AG is owned by TIWAG AG, which itself is wholly owned by the Province of the Tyrol.
TIWAG-Netz AG ejes af TIWAG AG, hvori delstaten Tirol ejer 100 %; CISMO GmbH ejes af Oesterreichische Kontrollbank AG samt af transmissionssystemoperatører og el- og gasselskaber, Oesterreichische Kontrollbank AG (OeKB) ejes af østrigske banker, Investkredit Bank AG ejes hovedsagelig af industriandelsbankerne (Volksbanken), og Smart Technologies ejes af Siemens.
CISMO GmbH is owned by Oesterreichische Kontrollbank AG and by transmission system operators and electricity and gas undertakings. Oesterreichische Kontrollbank AG is owned by Austrian banks. Investkredit Bank AG is owned mainly by the Volksbanken. Smart Technologies is owned by Siemens.
Statsbudgettet dækker ikke tab, som måtte opstå for OeMAG; de offentlige myndigheders rolle er begrænset til at fastsætte priserne for køb og salg af grøn elektricitet.
The State budget does not cover any losses made by OeMAG. The role of the public authorities is limited to fixing the prices for the purchase and sale of renewable electricity.
Kapitel 4 i retningslinjerne for miljøstøtte (punkt 151-159) indeholder regler for statsstøtte, som ydes i form af lempelser af eller fritagelser for miljøafgifter.
Chapter 4 of the Guidelines (points 151–159) sets out requirements for State aid granted in the form of reductions of or exemptions from environmental taxes. It provides for two types of assessment.
I denne forbindelse minder Østrig om, at der ved udarbejdelsen af kapitel 4 i retningslinjerne for miljøstøtte var kritiske reaktioner fra nogle medlemsstater.
Austria refers here to the Joint paper on the revision of the Community guidelines on State aid for environmental protection and Energy Tax Directive of 7 July 2006 [25].
Endvidere henviser Østrig til »Joint paper on the revision of the Community guidelines on State aid for environmental protection and Energy Tax Directive« af 7. december 2006 [25].
The joint paper made it clear that Member States needed flexibility in order to be in a position to differentiate reasonably.
Kommissionen bemærker først og fremmest, at den anmeldte lov indeholder to særskilte foranstaltninger, som begge blev underkastet statsstøttekontrol i forbindelse med Kommissionens beslutning af 22. juli 2009 [28].
The Commission points out, first of all, that the notified legislation contains two separate measures, both of which were considered under State aid law in the Commission’s opening decision of 22 July 2009 [28].
For det første fastsætter ÖSG støtte i form af garanterede afregningspriser til fordel for producenter af grøn elektricitet.
The Act provides for aid in the form of a feed-in tariff for the benefit of producers of green electricity.
Dernæst konkluderede Domstolen, at nationale foranstaltninger ikke udgør statsstøtte »… såfremt de finder anvendelse på alle virksomheder på det nationale område, uanset deres aktivitet« [41]. Domstolen fastslog imidlertid ikke, om en foranstaltning, der er omfattet af en grænse på 0,35 %, efter dens opfattelse faktisk finder anvendelse på alle virksomheder. Dette bemærkede generaladvokat Jacobs også i sit forslag til afgørelse i forbindelse med Domstolens efterfølgende dom: »… virkningen af grænsen på 0,35 % (…) blev [ikke] undersøgt af Domstolen i Adria-Wien Pipeline(-dommen) (…)« [42].
The Court concluded that national measures did not constitute State aid ‘if they apply to all undertakings in national territory, regardless of their activity’ [41]. The Court did not give any indication whether a measure subject to a 0,35 % threshold should be considered to be applicable to all undertakings.