natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Domstolens afgørelse i sag C-24/95, Alcan Deutschland, Sml. 1997 I, s. 1591, præmis 25, 30 og 31, og de forenede sager C-183/02 P og C-187/02, Demesa e Territorio histórico de Álava mod Kommissionen, Sml. 2004 I, s. 10609, præmis 45.
Judgments of the Court of Justice in Case C-24/95 Alcan Deutschland [1997] ECR I-1591, paragraphs 25, 30 and 31, and in Joined Cases C-183/02 P and C-187/02 Demesa and Territorio Histórico de Álava v Commission [2004] ECR I-10609, paragraph 45.
Domstolens dom i sag C-5/89, Tysklan mod Kommissionen, Sml. 1990 I, s. 3437, præmis 16.
Judgment of the Court of Justice in Case C-5/89 Germany v Commission [1990] ECR I-3437, paragraph 16.
Mens den oprindelige takst for Alumix var blevet tildelt direkte af elselskabet ENEL, et statsejet selskab, der blev betragtet som en markedsoperatør, der leverede elektricitet til Alumix-prisen, blev 2004-taksten subsidieret af staten gennem en skattelignende afgift.
Whereas the original Alumix tariff was granted directly by State-owned power supplier ENEL, which was held to be acting as a rational market operator in selling electricity at the Alumix price, the 2004 tariff was subsidised by the State from the proceeds of a parafiscal levy.
Italien svarede ved brev af 9. februar 2004 og 9. juni 2004.
The Italian authorities replied by letters dated 9 February 2004 and 9 June 2004.
Ved brev af 20. september 2004 fremsendte Italien yderligere præciseringer.
By letter of 20 September 2004, Italy submitted further information.
Italien anmeldte foranstaltningen til Kommissionen ved brev af 23. november 2005 og fremsendte yderligere oplysninger ved brev af 28. november 2005.
Italy notified the measure to the Commission by letter dated 23 November 2005. By letter dated 28 November 2005, Italy provided additional information.
Ifølge artikel 1 i 2004-dekretet »skal el- og gasmyndigheden udvide den [tarifmæssige] behandling, der er omhandlet i punkt 2 i industriministeriets dekret af 19. december 1995 (i det følgende benævnt: »Alcoa-dekretet«) til også at omfatte elleverancer til produktion og forarbejdning af aluminium, bly, sølv og zink, begrænset til de anlæg, der eksisterer på det tidspunkt, hvor dette dekret træder i kraft, og som er beliggende på øer, hvor der ikke eller ikke i tilstrækkeligt omfang er forbindelser til de nationale el- og gasnet«.
Article 1 of the 2004 Decree extended ‘the [tariff] treatment laid down in Article 2 of the Decree of the Ministry for Industry, Trade and Crafts of 19 December 1995 (“the Alcoa Decree”] to energy supplies for the production and processing of aluminium, lead, silver and zinc, but only in respect of plants already in existence at the date of entry into force of the present Decree and located on islands with insufficient or no interconnection to the national electricity and gas grids’.
På grundlag af de oplysninger, der kommer fra Italien, har virksomhederne Portovesme og Eurallumina modtaget tilskud til elforbruget i perioden april-oktober 2004, mens virksomheden ILA har modtaget tilskud til elforbruget i perioden april-september 2004.
The data provided by Italy shows that Portovesme and Eurallumina received subsidies for electricity consumed between April and October 2004, and ILA received subsidies for electricity consumed between April and September 2004.
De totale beløb (i euro), som er udbetalt af CCSE til disse virksomheder inden for rammerne af denne ordning, er angivet i det følgende.
The total payments made by the Equalisation Fund to these three undertakings under the scheme are set out below (in euro).
I denne forbindelse bemærkede Kommissionen, at den nye takst syntes at være en anden end Alumix-taksten, idet denne var blevet tildelt direkte fra den statsejede italienske elmonopolvirksomhed ENEL, mens den nye takst betød et selektivt statsligt indgreb med henblik på at kompensere for forskellen mellem markedsprisen, som støttemodtagerne havde aftalt med energileverandørerne, og den reducerede pris, som blev fastsat i 1996.
The Commission observed that the new tariff seemed different from the Alumix tariff, as the Alumix tariff was granted directly by ENEL, the Italian monopolist electricity operator, while the new tariff involved the selective intervention of the State to compensate the difference between the market price agreed by the beneficiaries with their power suppliers and the preferential price fixed in 1996.
Kommissionen nåede til en afgørelse om, at 2004-dekretet ikke var begrænset til at udvide omfanget af en eksisterende foranstaltning, der ikke kunne betragtes som statsstøtte, til nye støttemodtagere, men nærmere indførte en ny ordning til fordel for de tre interesserede virksomheder med en finansiel mekanisme, som var meget forskellig fra den i Alumix-beslutningen.
The Commission concluded that the 2004 Decree did not merely extend to new beneficiaries the scope of an existing measure that did not constitute State aid, but rather introduced a new scheme for the benefit of the three undertakings concerned, with a financial mechanism that was very different from the Alumix tariff.
Hvad angår situationen med overkapacitet i forbindelse med elektricitetsproduktionen, som fik Kommissionen til at udlede, at elpriserne var højere på Sardinien end i resten af Italien (idet overkapaciteten i stedet burde tilskynde producenterne til at sælge til storbrugerne til konkurrencedygtige priser — jf. betragtning 47, fastholder Italien følgende: Sardiniens overkapacitet kan ikke medføre en reduktion af forbrugspriserne, fordi overkapaciteten i det foreliggende tilfælde skyldes begrænsede elforbindelser, som gør det nødvendigt at opbygge en meget konsistent kapacitetsreserve [32] for at garantere kontinuitet i øens elforsyning.
As regards the overcapacity in electricity generation which led the Commission to doubt that power prices in Sardinia were higher than on mainland Italy (since overcapacity should rather encourage generators to sell at competitive prices to large consumers — see recital 47), Italy put forward the following arguments. Sardinian overcapacity in electricity generation could not lead to lower prices for consumers, because in this specific case overcapacity was the result of limited interconnection, which made it necessary to establish a very high power reserve in order to safeguard the continuity of electricity supplies on the island [32].
Ingen påvirkning af handelen inden for EU
No impact on trade within the Union
For eksempel skulle virksomhederne Portovesme og Eurallumina i 2004, hvor der ikke fandtes nogen kompensationsbetaling, betale henholdsvis 63 EUR/MWh [33] og 65,95 EUR/MWh på basis af de bilaterale forsyningskontrakter, som var gældende på daværende tidspunkt.
In 2004, for example, on the basis of the bilateral supply contracts in force at the time and in the absence of the compensatory payments, Portovesme would have paid EUR 63 per MWh [33] and Eurallumina EUR 65,95.
Disse tal er allerede blevet indberettet af Italien, og støttemodtagerne er derfor ikke medtaget i indsigelsen.
These figures were provided by Italy and the beneficiaries themselves, and are therefore not in dispute.
Regionen Sardinien var berettiget hertil inden udgangen af 2006.
The Region of Sardinia was eligible for such aid until the end of 2006.
Kommissionen har derfor undersøgt, om 2004- og 2005-taksterne kan godkendes i denne periode i henhold til retningslinjerne fra 1998 vedrørende statsstøtte med regionalt sigte.
The Commission has therefore examined whether, during that period, the 2004 and the 2005 tariffs could be authorised under the 1998 Regional Aid Guidelines.
I punkt 2 i regionalstøtteretningslinjerne er der fastsat følgende: »Individuel ad hoc-støtte til en enkelt virksomhed eller støtte til en enkelt sektor kan få alvorlige følger for konkurrencen på det pågældende marked, samtidig med at den risikerer kun at få begrænset indvirkning på udviklingen i regionen. (…) Derfor kan de heri omhandlede undtagelsesbestemmelser [ud fra et generelt forbud om at yde støtte] principielt kun bringes i anvendelse på støtteordninger, der gælder for flere sektorer, og som i et givet område er åbne for alle virksomheder i de pågældende sektorer«.
According to point 2 of the Guidelines, ‘An individual ad hoc payment made to a single firm, or aid confined to one area of activity, may have a major impact on competition in the relevant market, and its effects on regional development are likely to be too limited … Consequently, the derogations in question [from the general prohibition of aid] will normally be granted only for multisectoral aid schemes open, in a given region, to all firms in the sectors concerned’.
Det er klart, at en eltakst, som ydes selektivt til individuelle virksomheder inden for metalsektoren, ikke er i regionalstøttens ånd, da regionalstøtte skal omfatte flere sektorer.
An electricity tariff which is granted selectively to a few individual undertakings in certain sectors is clearly not in line with the spirit of regional aid, which expected to be multisectoral.
I 2007 var den nationale gennemsnitspris (PUN) 70,99 EUR pr. MW/h, mens gennemsnitsprisen for Sardinien var 75 EUR pr. MW/h, mod 80 EUR pr. MW/h i 2006 [66].
In 2007, the national average price (PUN) was EUR 70,99 per MWh, whereas the average Sardinian zonal price was EUR 75,00 per MWh, down from EUR 80,00 per MWh in 2006 [66].
I 2008 fortsatte den stigende tendens i gennemsnitspriserne for Sardinien.
In 2008 and 2009, average regional prices in Sardinia continued on an upward trend.
I første halvår af 2009 lå Sardinien konstant over de nationale gennemsnitspriser (med en gennemsnitspris på 106,60 EUR pr. MW/h i forhold til en PUN på 60,50 EUR pr. MW/h).
In the first half of 2009, prices in Sardinia remained constantly above the national average (with an average price of EUR 106,60 per MWh compared with a PUN of EUR 60,50 per MWh).
Desuden antyder de begrænsede oplysninger, som Kommissionen råder over, det modsatte, nemlig at priserne i de bilaterale kontrakter er øget betydeligt på Sardinien (jf. f.eks. erklæringerne fra Eurallumina ifølge hvilke virksomheden i perioden 2005/2006 betalte en pris på mere end 80 EUR/MWh på det frie marked i forhold til 65 EUR/MWh i 2004).
In fact, the limited information at the Commission’s disposal suggests the opposite, i.e. that bilateral contract prices increased sharply in Sardinia (see, for example, Eurallumina’s statement that in 2005/2006 it paid a price of EUR 80 per MWh on the free market, up from EUR 65 per MWh in 2004).
Hvis taksterne var blevet anvendt under sådanne omstændigheder, ville kompensationsbetalingerne være steget med tiden.
In these circumstances, had the tariffs been implemented, the compensatory payments would have increased over time.
På baggrund af ovenstående mener Kommissionen ikke, at forlængelsen af den pågældende takst kan anses for at være forenelig som regionalstøtte i henhold til retningslinjerne fra 1998 vedrørende regionalstøtte.
The Commission concludes that the tariffs at issue cannot be considered compatible as regional aid under the 1998 Regional Aid Guidelines.
Da Sardinien ikke længere er støtteberettiget i henhold til EUF-traktatens artikel 107, stk. 3, litra a), fra december 2006, er det ikke nødvendigt at undersøge støttens forenelighed på grundlag af de nationale retningslinjer vedrørende regionalstøtte for 2007-2013.
Since Sardinia ceased to be assisted pursuant to Article 107(3)(a) after December 2006, it is not necessary to examine the compatibility of the aid in the light of the Regional Aid Guidelines for 2007–2013.
Navnlig beslutningen i Alumix-sagen fra 1996 godtgør ikke nogen forventning om, at taksterne kan betragtes som statsstøtte.
In particular, no expectation that the tariffs would not constitute State aid could have arisen as a result of the 1996 Alumix decision.
Som angivet i beslutningen om at indlede procedure i 2004 (jf. betragtning 37 var taksten, der blev benyttet som model til 2004-taksterne i sagen, ikke det, der oprindeligt var aftalt i Alumix-sagen, og som Kommissionen i 1996 havde fundet ikke kunne betragtes som statsstøtte, men en helt ny foranstaltning, som grundlæggende var blevet ændret (især hvad angår finansieringsmekanismen [78] og forlænget med tiden af de italienske myndigheder.
As indicated in the 2004 opening decision (see recital 37) the tariff that served as a blueprint for the disputed 2004 tariffs was not the original Alumix arrangement, which the Commission found did not constitute aid in 1996, but an entirely new measure, which had been substantially modified (in particular as regards its financing mechanism) [78] and extended in time by the Italian authorities.
Brev fra AEEG af 17. december 2004 sendt til ministeren for fremstillingsvirksomhed.
Letter from the AEEG to the Ministry for Production Activities dated 17 December 2004.
På grundlag af de oplysninger, der er til rådighed, synes det dog ikke påvist, at 2004-dekretet er blevet formelt ophævet af de italienske myndigheder.
According to the information available, however, the 2004 Decree has not been formally repealed by the Italian authorities.
Italien havde sat datoen for gennemførelsen af disse infrastrukturer til 2007.
Italy had estimated that these infrastructures would be completed in 2007.
I forbindelse med sag C 13/2006 og C 36/b/2006 har Italien udskudt datoen til 2010.
In the context of Cases C 13/2006 and C 36b/2006 Italy put back the expected date to 2010.
På datoen for vedtagelsen af nærværende beslutning var gasledningen GALSI stadig ikke bygget (planlagt dato for ibrugtagning: 2014), og søkablet SAPEI er kun delvist funktionsdygtigt.
At the time of the adoption of this decision, the GALSI pipeline has not been built (it is expected to be commissioned in 2014), and the SAPEI cable is only partly operational.
Ovennævnte takster blev indført ved artikel 1 i den italienske premierministers dekret af 6. februar 2004 (i det følgende benævnt »2004-dekretet«). Dette dekret har haft to væsentlige virkninger: a) Det har indført nye reducerede eltakster til fordel for virksomhederne Portovesme Srl, ILA Spa og Eurallumina Spa, og b) det har forlænget den eksisterende reducerede takst til fordel for virksomheden Alcoa Trasformazioni (producent af råaluminium, i det følgende benævnt: »Alcoa«).
The tariffs were introduced by Article 1 of the Prime Ministerial Decree of 6 February 2004 (‘the 2004 Decree’). The Decree had two distinct effects: a) it introduced new preferential electricity tariffs for the companies Portovesme Srl, ILA SpA and Eurallumina SpA, and b) it prolonged an existing preferential tariff in favour of Alcoa Trasformazioni, a producer of primary aluminium (‘Alcoa’).
Den metode, der blev anvendt til beregning af den reducerede pris (eller »den reducerede takst«) blev defineret ud fra CIP-foranstaltning nr. 15/1993. Prisen var underlagt en indeksbaseret mekanisme baseret på udsving i de italienske produktionsomkostninger for elektricitet (den såkaldte »Ct-komponent«). I 2004 lå den reducerede pris, som blev anvendt for støttemodtagerne på Sardinien, på mellem 26 og 35 EUR/MWh.
The method used to calculate the preferential price (or ‘preferential tariff’) was laid down in decision CIP No 15/1993. The price was subject to an indexation mechanism based on the variation of Italian power generation costs (the ‘Ct component’). In 2004 the preferential price applied to the Sardinian beneficiaries ranged between EUR 26 and EUR 35 per MWh.
Betaling af 2005-taksterne var betinget af Kommissionens tilladelse til ordningen, og taksterne blev derfor ikke indført.
Payment of the 2005 tariffs was subject to the authorisation of the scheme by the Commission. The 2005 tariffs have consequently not been implemented.
Derfor kunne Kommissionen stadig godkende foranstaltningen i henhold til retningslinjerne om regional statsstøtte fra 2007.
Thus the Commission was still in a position to authorise the measure under the 2007 Regional Aid.
Under alle omstændigheder fastholder Italien, at den anfægtede foranstaltning ikke bør betragtes som almindelig driftsstøtte.
Guidelines. In any event, Italy contended that the disputed measure should not be viewed as ordinary operating aid.
Hvis man fulgte dette forslag, ville de midler, medlemsstaterne udbetaler for at dække forskellen mellem en pris, som to markedsaktører har forhandlet frit, og den teoretiske pris, der kunne være opnået enighed om under fuld konkurrence, ikke udgøre statsstøtte.
Further, if this submission were to be accepted, there would be no State aid where a Member State granted a subsidy to bridge the gap between a price freely negotiated between two market operators and the theoretical price at which agreement might have been arrived at in conditions of full competition.
I så fald ville statsstøttekontrollen ikke længere opfylde sit hovedformål.
This would defeat the fundamental purpose of State aid control.
Denne konklusion vedrører CCSE's konto A6, som finansierer elsektorens strandede omkostninger, men kan logisk set udvides til at omfatte konto A4, som finansierer den anfægtede takst.
That conclusion concerned the Equalisation Fund’s A6 account, used to finance the stranded costs of Italy’s electricity sector. It can, however, logically be extended to the A4 component, which finances the disputed tariffs.
Hvis f.eks. Alcoas pris var på 30 EUR pr. MWh, og den gennemsnitlige elpris i Europa var 60 EUR (kompensationsbetaling: 30 EUR), ville en stigning på 3 % medføre en pris for Alcoa på 30,90 EUR i forhold til den europæiske gennemsnitspris på 61,80 EUR (opdateret takst: 30,90 EUR).
For example, if the preferential price was EUR 30 per MWh and the average electricity price in Europe was EUR 60 per MWh (compensatory payment: EUR 30), a 3 % increase in the average EU price (bringing it to EUR 61,8) would lead to an updated tariff of EUR 30,90.
Den nye kompensationsbetaling pr. MWh vil gå fra 61,80 til 30,90 EUR = 30,90 EUR, som svarer til et højere støttebeløb.
The new compensatory payment per MWh would be EUR 61,80 – EUR 30,90 = EUR 30,90, which is a higher amount of aid.
om Frankrigs statsstøtte C 88/97 til Crédit Mutuel
on State aid C 88/97 implemented by France in favour of Crédit Mutuel
(Kun den franske udgave er autentisk.)
(Only the French text is authentic)
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 108(2), first subparagraph, thereof,
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med nævnte artikel [1], og under hensyntagen til disse bemærkninger, og
Having given interested parties notice to submit their comments pursuant to those Articles [1], and having regard to those comments,
Den 25. januar 1991 indgav Association Française des Banques (herefter AFB), Chambre Syndicale des Banques Populaires (CSPB) og Crédit Agricole en klage med påstand om, at den franske stat havde ydet statsstøtte til Crédit Mutuel.
On 25 January 1991 the Association française des banques (AFB), the Chambre syndicale des banques populaires and Crédit Agricole lodged a complaint alleging that France had granted State aid to Crédit Mutuel.
Kommissionen fremsendte første gang en anmodning om oplysninger om le Livret Bleu-ordningen ved brev af 27. maj 1991.
The Commission first requested information concerning the Livret bleu in a letter dated 27 May 1991.
Ved brev af 6. februar 1998 meddelte Kommissionen de franske myndigheder, at den havde besluttet at indlede proceduren efter EF-traktatens artikel 88, stk. 2, (nu artikel 108, stk. 2, i TEUF) vedrørende de potentielle støtteforanstaltninger i opsparingsordningen Livret Bleu [2].
By letter dated 6 February 1998, the Commission informed the French authorities that it had decided to initiate the procedure laid down in Article 88(2) of the EC Treaty (now Article 108(2) TFEU) in respect of the potential aid measures contained in the Livret bleu savings vehicle [2].
De franske myndigheder fremsendte ved brev af 8. april 1998 en redegørelse til Kommissionen som svar på de spørgsmål, denne havde stillet i beslutningen om indledning af proceduren.
On 8 April 1998 the French authorities replied to the questions raised by the Commission in its opening Decision.
Crédit Mutuel fremsendte den 18. juni 1998 et brev til Kommissionen med en række begrundelser for, at de foranstaltninger, proceduren vedrørte, ikke kunne betegnes som statsstøtte, samt et analytisk regnskabsmateriale om Livret Bleu.
Crédit Mutuel sent a letter to the Commission on 18 June 1998 setting out arguments to reject the description of the measures covered by the opening Decision as State aid, together with a cost account files concerning the Livret bleu.
En lang række interesserede parter har ligeledes fremsendt deres bemærkninger til Kommissionen (jf. afsnit 3 og 4, betragtning 48-59, som videresendte dem til de franske myndigheder den 3. september 1998.
A number of interested parties also submitted their comments to the Commission (see Sections 3 and 4, recitals 48 to 59), which forwarded them to the French authorities on 3 September 1998.
Klagerne fremsendte fire uddybende redegørelser til Kommissionen ved brev af henholdsvis 29. oktober 1999, 16. maj 2000, 16. oktober 2000 og 19. januar 2001, som Kommissionen videresendte til de franske myndigheder den 21. februar 2000 og den 3. november 2000.
The complainants sent four additional written statements to the Commission by letters dated 29 October 1999, 16 May 2000, 16 October 2000 and 19 January 2001, which the Commission forwarded to the French authorities on 21 February 2000 and 3 November 2000.
Den 5. februar 2001 sendte Kommissionen dokumenterne fra AFB til de franske myndigheder.
On 5 February 2001, the Commission forwarded to France the documents received from the AFB.
Fra november 1998 til december 1999 foretog en konsulent [3] (i det følgende benævnt »Kommissionens konsulent«) en revision af det analytiske regnskab for Livret Bleu.
From November 1998 to December 1999, at the Commission’s request, a consultant [3] (hereinafter: ‘the Commission’s consultant’) carried out an audit of the cost accounts of the Livret bleu.
Ved brev af 14. september 1999 anmodede Kommissionens tjenestegrene de franske myndigheder om at redegøre mere detaljeret for de opgaver af almennyttig interesse, som Crédit Mutuel havde fået overdraget.
By letter dated 14 September 1999, the Commission asked the French authorities to explain the general interest tasks entrusted to Crédit Mutuel.
Ved tre breve af henholdsvis 21. februar 2000, 3. november 2000 og 5. februar 2001 tilsendte Kommissionens tjenestegrene de franske myndigheder forskelligt materiale [4] fra klagerne om Livret Bleu-produktets »lokkevareeffekt« (jf. afsnit 7.2.3, betragtning 110-118)).
On 21 February 2000, 3 November 2000 and 5 February 2001, the Commission sent to the French authorities for comment various documents [4] submitted to the file by the complainants concerning the potential ‘pull effect’ of the Livret bleu (see subsection 7.2.3, recitals 110-118).
De franske myndigheder fremsatte deres bemærkninger den 1. februar 2001.
The French authorities presented their comments on 1 February 2001.
Den 11. april 2000 indgav Fédération Bancaire de l'Union Européenne (FBUE) en klage til Kommissionen over den støtte, som den franske stat havde indrømmet Crédit Mutuel i form af eneret til at distribuere opsparingsproduktet Livret Bleu.
On 11 April 2000, the European Banking Federation (EBF) lodged a complaint with the Commission against the aid granted by the French State to Crédit Mutuel in the form of exclusive rights to distribute the Livret bleu.
I maj 2000 bad Confédération Nationale du Crédit Mutuel revisionsfirmaet Arthur Andersen gennemgå de metoder, der lå til grund for Crédit Mutuels analytiske regnskabsmateriale, og opstille et driftsregnskab for Livret Bleu.
In May 2000 the Confédération nationale du Crédit Mutuel commissioned the Arthur Andersen accountancy firm to review the methodology used in the Crédit Mutuel cost accounts and to draw up the operating statement for the Livret bleu.