natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I april 2001 bad Kommissionen sin konsulent afdække forskellene mellem sin og Arthur Andersens regnskabsundersøgelse og vurdere, hvilke ændringer med hensyn til data eller metoder der med rimelighed kunne accepteres og indarbejdes i hans tidligere opgørelse.
In April 2001 the Commission asked its consultant to identify the differences between its report and that of Arthur Andersen and to determine the changes to data or methodology that could, if necessary, be included in its previous report.
En ny endelig rapport fra konsulenten til Kommissionen blev afleveret den 23. juli 2001.
A new final report from the Commission consultant was handed over on 23 July 2001.
Her opgøres resultatet af det analytiske regnskab for Livret Bleu til et samlet ikke-kapitaliseret overskud på 1074 mia. FRF (163,7 mio. EUR).
It evaluates the result of the Livret bleu cost accounts at a cumulated non-capitalised profit of FRF 1,074 billion (EUR 163,7 million).
Rapporten blev fremsendt samme dag til de franske myndigheder.
The report was sent to the French authorities on the same day.
Den 26. juli 2001 blev der afholdt et samrådsmøde mellem Kommissionen, de franske myndigheder, Crédit Mutuel og Arthur Andersen. Crédit Mutuel og Arthur Andersen meddelte, at de var uenige i det slutresultat, Kommissionens konsulent var nået frem til.
At a meeting on 26 July 2001 between the Commission, the French authorities, Crédit Mutuel and Arthur Andersen, Crédit Mutuel and Arthur Andersen announced that they disagreed with the final conclusions of the Commission’s consultant.
I de franske myndigheders notat til Kommissionen den 26. oktober 2001 gør de rede for, hvorfor i) Livre Bleu ikke udgjorde en statsstøtte, ii) der kun kunne være tale om en eksisterende støtte, hvis Kommissionen fastholdt betegnelsen støtte, og iii) der under alle omstændigheder var tale om en forenelig støtte.
The memo sent to the Commission by the French authorities on 26 October 2001 explained why, according to them, (i) the Livret bleu scheme did not constitute State aid; (ii) if the Commission did classify the scheme as aid, it could only be existing aid, and (iii) in any event it was compatible aid.
I sin beslutning af 15. januar 2002 [6] (herefter »den annullerede beslutning«) erklærede Kommissionen Den Franske Republiks statsstøtte til Crédit Mutuel for uforenelig med fællesmarkedet.
By Decision of 15 January 2002 [6] (hereinafter: ‘the annulled Decision’), the Commission declared the State aid granted by France to Crédit Mutuel incompatible with the common market.
Beslutningen af 15. januar 2002 blev omstødt med Rettens dom af 18. januar 2005 [7].
The Decision of 15 January 2002 was annulled by judgment of the Court of First Instance on 18 January 2005 [7].
Kommissionen ankede ikke Rettens dom.
The Commission did not appeal against the judgment.
Ifølge artikel 266, stk. 1, i TEUF skal Kommissionen træffe de nødvendige foranstaltninger til opfyldelse af denne dom.
In accordance with Article 266(1) TFEU, the Commission is required to take the necessary measures to comply with the judgment.
I statsstøttesager betyder dette, at sagen, efter at beslutningen er blevet annulleret, henvises til fornyet formel undersøgelse.
With regard to State aid, this means that, following the annulment of the Decision, the procedure is returned to the formal investigation stage.
Ved beslutning af 7. juni 2006 [8] (herefter »beslutningen om udvidelse«) udvidede Kommissionen den formelle undersøgelsesprocedure og præciserede genstanden for sin vurdering af en eventuel støtte.
By Decision of 7 June 2006 [8] (hereinafter: ‘the extension Decision’), the Commission extended the formal investigation procedure and clarified the purpose of its assessment of potential aid.
Ved brev af hhv. 1. september 2006 og 7. september 2006 tilsendte Frankrig Kommissionen sine bemærkninger til beslutningen om udvidelse.
France submitted its comments on the extension Decision to the Commission by letters dated 1 September 2006 and 7 September 2006.
Den 19. september 2006 modtog Kommissionen en klage fra Association des Victimes du Crédit Mutuel.
On 19 September 2006 the Commission received a complaint from the Association des Victimes du Crédit Mutuel (Association of Victims of Crédit Mutuel).
Kommissionen modtog bemærkninger fra Crédit Mutuel ved brev af 13. oktober 2006.
The Commission received the comments of Crédit Mutuel by letter dated 13 October 2006.
Kommissionen sendte Crédit Mutuels bemærkninger til de franske myndigheder ved brev af 31. oktober 2006.
By letter dated 31 October 2006, the Commission forwarded the observations by Crédit Mutuel to the French authorities.
Kommissionen anmodede ved brev af 22. september 2006 og 28. november 2006 Frankrig om yderligere oplysninger, som blev fremsendt ved brev af hhv. 8. november 2006 og 28. februar 2007.
Following two requests for further information from the Commission dated 22 September 2006 and 28 November 2006, France submitted additional comments by letters dated 8 November 2006 and 28 February 2007.
Kommissionen afholdt møder med de franske myndigheder henholdsvis den 19. december 2006 og den 15. januar 2007.
The Commission met the French authorities on 19 December 2006 and Crédit Mutuel on 15 January 2007.
Den 10. maj 2007 vedtog Kommissionen en beslutning efter EF-traktatens artikel 86, stk. 3 (nu artikel 106, stk. 3, i TEUF) i forbindelse med EF-traktatens artikel 43 og 49 (nu artikel 49 og 56 i TEUF), i henhold til hvilken Frankrig skulle ophæve Crédit Mutuels, Caisse d'Épargnes og Banque Populaires særlige ret [9] til at distribuere hhv. Livret Bleu (for Crédit Mutuel) og Livret A (for Caisses d'Épargne og La Poste) [10].
On 10 May 2007 the Commission adopted a decision pursuant to Article 86(3) of the EC Treaty (now Article 106(3) TFEU) in conjunction with Articles 43 and 49 of the EC Treaty (now Articles 49 and 56 TFEU) requiring France to put an end to the special rights [9] of Crédit Mutuel, Caisses d’Épargne and Banque Populaire for the distribution of the Livret bleu (Crédit Mutuel) and Livret A (Caisses d’Épargne and Banque Postale) [10].
Frankrig ophævede ikke de særlige rettigheder til at distribuere Livret A og Livret Bleu inden for fristen på 9 måneder efter beslutningen af 10. maj 2007, og Kommissionen indledte derfor overtrædelsesproceduren efter EF-traktatens artikel 226 (nu artikel 258 i TEUF) og sendte den 5. juni 2008 en åbningsskrivelse for manglende efterkommelse af beslutningen.
Since France did not put an end to the special rights for the distribution of the Livret A and Livret bleu within the nine-month deadline set by the Decision of 10 May 2007, the Commission opened infringement proceedings pursuant to Article 226 of the EC Treaty (now Article 258 TFEU) by sending France on 5 June 2008 a letter of formal notice for not complying with the Decision.
Ved brev af 19. september 2009 anmodede Kommissionen Frankrig om nye oplysninger, som blev fremsendt den 13. oktober 2009.
On 19 September 2009 the Commission asked France for more information, which was provided on 13 October 2009.
Den 8. oktober 2009 afsluttede Kommissionen overtrædelsesproceduren, da Frankrig havde efterkommet afgørelsen med vedtagelsen af reformen af 1. januar 2009, der liberaliserer distributionen af Livret A og Livret Bleu [11], og dermed ophævet de særlige rettigheder til at distribuere disse produkter [12].
On 8 October 2009 the Commission terminated the infringement proceedings because France, by adopting the reform of 1 January 2009 liberalising the distribution of the Livret A and Livret bleu [11], had complied with its obligation to put an end to the special rights for the distribution of the livrets [12].
I løbet af 2010 sendte Kommissionen adskillige e-mails med spørgsmål til Crédit Mutuel, som denne besvarede, ligeledes pr. e-mail.
Over the course of 2010 the Commission sent e-mails with several questions to Crédit Mutuel, to which e-mailed replies were received.
Denne beslutning afslutter i overensstemmelse med artikel 13 i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 [13] proceduren om potentielle støtteelementer i opsparingsproduktet Livret Bleu.
This Decision closes, pursuant to Article 13 of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty [13], the procedure relating to the potential aid contained in the Livret bleu savings vehicle.
BESKRIVELSE AF OPSPARINGSPRODUKTET LIVRET BLEU
DESCRIPTION OF THE LIVRET BLEU SAVINGS VEHICLE
Beskrivelse af Crédit Mutuel
Description of Crédit Mutuel
Crédit Mutuel er en decentraliseret bank- og forsikringskoncern bestående af et landsdækkende net af Crédit Mutuel-kasser med status af andelsselskaber.
Crédit Mutuel is a decentralised banking and insurance group consisting of a national network of branches with the status of cooperative companies with open-ended capital.
Crédit Mutuel er reguleret af loven af 10. september 1947, der fastlægger principperne for samarbejde.
Crédit Mutuel is governed by the law of 10 September 1947, which laid down the principles of cooperation.
Koncernen er organiseret på tre niveauer, lokalt, regionalt og nationalt.
It is organised on three levels: local, regional and national.
Crédit Mutuel-koncernen har to navne (Crédit Mutuel og Crédit Industriel et Commercial (herefter CIC), råder over næsten 6000 salgssteder og har over 72000 ansatte. Crédit Mutuels lokale kasser er tilknyttet 18 regionale fællesforbund, der er medlem af landssammenslutningen Crédit Mutuel, som er nettets centrale organ. CIC har seks regionale banker og specialiserede datterselskaber i både Frankrig og resten af verden.
The Crédit Mutuel group, under the group’s two trade names (Crédit Mutuel and Crédit Industriel et Commercial (hereinafter: ‘CIC’)), has almost 6000 outlets and more than 72000 employees. Crédit Mutuel’s local branches are attached to 18 regional federations that are members of Crédit Mutuel’s national confederation, the central body of the network. The CIC federates 6 regional banks and specialised subsidiaries in France and abroad.
Crédit Mutuel-koncernen har én fælles ledelse og forfølger en global politik.
Crédit Mutuel is a group with a single management that pursues a global policy.
Den opretholder en intern solidarisk økonomi inden for landssammenslutningen, som sikrer de regionale fællesforbunds likviditet.
It maintains internal financial solidarity at the level of the confederation, which ensures the liquidity of the regional federations.
Koncernen fremstår som en samlet virksomhed med hensyn til konkurrencelovgivning, eftersom den har et enkelt beslutningscenter på centralt plan.
The group has the features of a single undertaking from the perspective of competition law because is has a single decision-making body at central level.
Beskrivelse af Livret Bleu
Description of the Livret bleu
Livret Bleu var et opsparingsprodukt, der var reguleret af staten, hvor Crédit Mutuel havde enedistributionsret.
The Livret bleu was a savings product regulated by the State and distributed exclusively by Crédit Mutuel.
Produktet var ligeledes kendetegnet ved en delvis skattebegunstigelse i henhold til den ændrede finanslov for 1975 [14].
The product was partially tax-exempt under the terms of the Amending Finance Act for 1975 [14].
To tredjedele af de renter, som sparerne fik udbetalt på deres indlån, var skattefri.
The interest on sums deposited paid to savers qualified for a tax exemption to the tune of two thirds.
Bruttorentesatsen for indskud på Livret Bleu blev fastsat af staten på en sådan måde, at nettosatsen efter skat [15] var identisk med satsen for Livret A, som var helt skattefri.
The State set the gross interest rate on the Livret bleu for savers in such a way that, after deduction of tax [15], the net rate was identical to that earned on the Livret A, which was fully tax-exempt.
Staten fastsatte rentesatsen for Livret Bleu på et niveau, der lå over inflationen og var indekseret efter valutamarkedet.
The State set the interest rate on the Livret bleu at a level above inflation, indexed to the money market.
Den sidste rentesats for Livret Bleu, før dette opsparingsprodukt blev ophævet med reformen af 1. januar 2009 (jf. betragtning 41), var 4 % [16].
The last net rate of remuneration on the Livret bleu before this savings product was discontinued by the reform of 1 January 2009 (see recital 41) was 4 % [16].
Det maksimale beløb, som sparerne kunne indsætte på deres Livret Bleu, var 15300 EUR. Indeståendet på Livret Bleu steg fra 13 mia. EUR (85 mia. FRF) i 1991 til 22 mia. EUR i 2008.
The maximum amount that savers could deposit in their Livret bleu account was EUR 15300. The amount invested in the Livret bleu rose from EUR 13 billion (FRF 85 billion) in 1991 to EUR 22 billion in 2008.
Livret Bleus karakteristika - øjeblikkelig tilrådighedsstillelse af midlerne, indbetalinger fra og med 15 EUR, ingen udgifter (f.eks. ikke i forbindelse med at åbne en Livret Bleu) osv.
The Livret bleu’s features — immediate availability of funds, minimum initial deposit authorised from EUR 15, no costs (in particular on opening the account), etc. — led to great liquidity.
skabte en stor likviditet. Det var desuden muligt via Livre Bleu at foretage direkte indbetalinger til statskassen eller offentlige virksomheder som EDF og France Télécom.
In addition, it was possible to set up direct debits from the Livret bleu account to the national exchequer or public companies such as EDF or France Télécom.
Livret Bleu, der var et opsparingsprodukt for privatpersoner, kunne derfor til en vis grad sammenlignes med en kontokurant.
The Livret bleu, which was a savings product aimed at the general public, was therefore similar in some respects to a current account.
De forpligtelser, der var forbundet med anvendelsen af de midler, som var indsat på Livret Bleu, ændrede sig i tidens løb.
The obligations associated with the use of the funds collected through the Livret bleu changed over time.
I første omgang var Crédit Mutuel forpligtet til at anvende 50 % af midlerne (en andel, som i 1983 [17] blev hævet til 65 % af midlerne og 80 % af de nye indskud) til almennyttige formål (navnlig dækning af lokale forvaltningers og andre offentlige organers finansieringsbehov). De resterende midler kunne banken selv disponere over (i det følgende benævnt ikke-obligatoriske placeringer).
Initially Crédit Mutuel was obliged to allocate 50 % of the resources (in 1983 [17] this proportion was increased to 65 % of the resources and 80 % for new deposits) to general-interest uses (notably the financing of local authorities and other public bodies), with the balance being left to the bank to dispose of freely (hereinafter: ‘non-earmarked uses’).
Denne grundlæggende ændring af systemet medførte også en gradvis genplacering af det eksisterende indestående [20].
Moreover, this radical reform of the system was reflected in a gradual reallocation of existing deposits [20].
Efter bekendtgørelsen af 27. september 1991 og indtil udgangen af første halvår af 1999 faldt andelen af de eksisterende placeringer i almennyttige formål og ikke-obligatoriske placeringer, indtil næsten hele indeståendet var overført til konti hos CDC.
Since the Decree of 27 September 1991 until the end of the first half of 1999, the share of existing ‘general-interest uses’ and ‘non-earmarked uses’ fell until all the deposits were allocated to the CDC.
Kilde: Littlejohn Fraser.
Source: Littlejohn Frazer.
I mia. FRF og i %
FRF billion and %
Årlige gennemsnitlige indeståender
Annual average deposits
Placeringer centraliseret hos CDC
Centralised allocation CDC
Placeringer i almennyttige formål
General-interest uses
Ikke-obligatoriske placeringer
Non-earmarked uses
Den 1. januar 2009 trådte reformen af Livret A og Livret Bleu i kraft, og derefter har alle banker kunnet tilbyde kunderne Livret A, og der er ikke længere nogen forskel mellem Livret A og Livret Bleu.
On 1 January 2009 a reform of the Livret A and Livret bleu came into force that granted all banking institutions the right to distribute Livret A accounts and ended the distinction between the Livret A and Livret bleu accounts.
Gennemgang af begrundelsen for at indlede proceduren/udvidelsen
Reasons for initiating the procedure/extending the procedure
Som det fremgår af beslutningen om udvidelse [21], har Kommissionen anset det for muligt, at Frankrig har ydet støtte til Crédit Mutuel i form af formidlingsprovisionen.
As set out in the extension Decision [21], the Commission took the view that it was possible that France had granted aid to Crédit Mutuel through the brokerage commission.
I sin dom i Altmark-sagen fandt Domstolen, at kompensation for offentlig tjeneste ikke udgør statsstøtte efter artikel 107 i TEUF, hvis fire kumulative betingelser, der er anført i Altmark-dommen af 24. juli 2003, er opfyldt [22].
The Altmark case-law of the Court of Justice holds that public-service compensation does not constitute State aid within the meaning of Article 107 TFEU if it satisfies certain cumulative conditions referred to in the Altmark judgment of 24 July 2003 [22].
Kommissionen anfører i beslutningen om udvidelse, at den fjerde betingelse i Altmark-sagen muligvis ikke var opfyldt, for så vidt som staten ikke overlod denne almennyttige opgave — at modtage indskud, som skal anvendes til finansiering af socialt boligbyggeri — til den billigste tilbudsgiver efter et udbud, men efter direkte forhandling med Crédit Mutuel, hvilket ikke på forhånd giver nogen garanti for, at vederlaget til Crédit Mutuel ikke er højere, end hvad en veldrevet virksomhed ville have krævet.
In its extension Decision, the Commission took the view that the fourth condition under the Altmark case-law might not be satisfied where the State did not assign this public-service task of collecting deposits intended for social rented housing to the highest bidder in a tendering procedure, but entrusted it directly through negotiations with Crédit Mutuel, which does not allow for any guarantee, by deduction, that the remuneration awarded to Crédit Mutuel is not higher than the amount required by a well-run undertaking.
Den mente desuden ikke, at de franske myndigheder havde påvist, at provisionens omfang var fastlagt på grundlag af omkostningerne for en gennemsnitlig, veldrevet virksomhed i banksektoren.
The Commission also took the view that the French authorities had not demonstrated that the level of compensation had been determined by reference to the costs of a typical, well-run undertaking in the banking sector.
Det er ikke nok, at de franske myndigheder understregede, at Crédit Mutuel er en veldrevet virksomhed, til at bevise, at provisionsniveauet var fastsat på grundlag af en analyse af de omkostninger, som skal afholdes af en veldrevet virksomhed i henhold til Altmark-sagen.
It is not enough for the French authorities to highlight that Crédit Mutuel is a well-run undertaking to establish that the level of compensation has been determined on the basis of an analysis of the costs which a typical undertaking, within the meaning of the Altmark case-law, would have incurred.
Ifølge Kommissionen var formidlingsprovisionen statsmidler og kunne udgøre en selektiv fordel, som kunne fordreje konkurrencen og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne, og som ikke var anmeldt til Kommissionen.
The Commission’s view is that the brokerage commission was a state resource that could constitute a selective advantage likely to distort competition and affect trade between Member States, which had not been notified.
Provisionen kunne således indeholde elementer af ulovlig statsstøtte.
The brokerage commission could therefore contain elements of unlawful aid.
Kommissionen anslog i sin beslutning om udvidelse, at denne foranstaltning muligvis ikke var forenelig med artikel 86, stk. 2, i EF-traktaten (nu artikel 106, stk. 2, i TEUF), og mente ikke, at undtagelserne i artikel 87, stk. 2 og 3, i EF-traktaten (nu artikel 107, stk. 2 og 3, i TEUF) kunne anvendes.
In its extension Decision, the Commission thought it possible that the measure was not compatible with Article 86(2) of the EC Treaty (now Article 106(2) TFEU) and took the view that none of the exceptions referred to in Article 87(2) and (3) of the EC Treaty (now Article 107(2) and (3) TFEU) seemed to apply.
På grundlag af beregninger fra Kommissionens konsulent fandt Kommissionen det godtgjort, at provisionen oversteg det beløb, der var nødvendigt til at dække omkostninger ved forpligtelsen af almennyttig karakter (modtagelse af indlån til socialt boligbyggeri) i lyset af de deraf afledte indtægter og en rimelig fortjeneste ved udførelsen af denne forpligtelse.
It seemed possible to the Commission, on the basis of the calculations by its consultant, that the amount of the compensation had exceeded what was necessary to cover the costs incurred in discharging the public service obligations (the collection of deposits intended for social rented housing), taking into account the related income and a reasonable profit for discharging that obligation.
Da Kommissionen havde gjort opmærksom på, at provisionen skulle indeholde alle fordele, både fra staten og i form af statsmidler, uanset disses art, tog den i beregningen af provisionen ikke alene hensyn til nettoudgifterne til modtagelse af indeståender centraliseret hos CDC, men også til nettoresultatet (omkostninger eller fortjeneste) for placeringerne i almennyttige formål og ikke-obligatoriske placeringer.
The Commission, having reiterated that the amount of the compensation had to include all the advantages granted by the State or through state resources in any form whatsoever, took account in the calculation of the compensation not only of the net cost of collecting the deposits centralised with the CDC, but also of the net result (cost or profit) of the general-interest uses and non-earmarked uses.
Det fremgik af rapporten fra Kommissionens konsulent, at der var udbetalt overkompensation til Crédit Mutuel for årene 1991, 1992, 1993 og 1998.
The report by the Commission’s consultant revealed over-compensation to Crédit Mutuel for the years 1991, 1992, 1993 and 1998.
KLAGERNES ARGUMENTER
THE COMPLAINANTS’ ARGUMENTS
Kommissionen fremlagde klagernes argumenter i sin beslutning af 6. februar 1998 om at indlede proceduren efter artikel 88, stk. 2, i EF-traktaten (nu artikel 108, stk. 2, i TEUF).
The complainants’ arguments were presented by the Commission in its Decision of 6 February 1998 on the initiation of proceedings pursuant to Article 88(2) of the EC Treaty (now Article 108(2) TFEU).
De uddybende redegørelser, der er fremsendt siden da, indeholder følgende argumenter.
The additional written statements submitted since then contain the following new arguments.
I et notat fra AFB (ajourført ultimo februar 1999 og sendt til Kommissionen i oktober 1999) om Livre Bleus indirekte positive virkninger vurderes bankens nettoprovenu af Livret Bleus virkninger til 17 mia. FRF (2,6 mia. EUR), forudsat at forøgelsen af Crédit Mutuels markedsandele for alle segmenter i perioden 1986-1997 alene stammer fra distributionen af Livret Bleu.
A paper (updated at the end of February 1999 and communicated to the Commission in October 1999) on the pull effect of the Livret bleu assessed the net banking income generated by this effect at FRF 17 billion (EUR 2,6 billion), assuming that the increase in Crédit Mutuel’s market shares in every segment over the period 1986 to 1997 was exclusively the result of distributing the Livret bleu.
I en undersøgelse foretaget af Caisse Nationale du Crédit Agricole, fremsendt i maj 2000, analyseres udviklingen i antallet af Crédit Mutuels filialer.
A study conducted by Caisse Nationale du Crédit Agricole, submitted in May 2000, analysed developments in the number of Crédit Mutuel branches.
Det er derfor sandsynligt, at Crédit Mutuel har begrænset sin tilstedeværelse i landdistrikterne og styrket den i byområderne.
It is therefore likely that Crédit Mutuel reduced its establishments in rural areas in order to concentrate on urban areas.